# Den Europæiske Unions C 89/2012

| | ISSN 1977-0871
  doi:10.3000/19770871.C_2012.089.dan |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 89 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 55. årgang24. marts 2012 |

ISSN 1977-0871

doi:10.3000/19770871.C_2012.089.dan

Den Europæiske Unions

Tidende

C 89

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

55. årgang24. marts 2012

---

| Informationsnummer | Indhold | Side |
| --- | --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2012/C 089/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions TidendeEUT C 80 af 17.3.2012 | 1 |

Informationsnummer

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2012/C 089/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions TidendeEUT C 80 af 17.3.2012

Den Europæiske Unions Tidende

1

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2012/C 089/02 | Sag C-1/11 SA: Begæring om bemyndigelse til at foretage arrest eller udlæg indleveret den 19. december 2011 — Luigi Marcuccio mod Europa-Kommissionen | 2 |
| 2012/C 089/03 | Sag C-595/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 25. november 2011 — Steinel Vertrieb GmbH mod Hauptzollamt Bielefeld | 2 |
| 2012/C 089/04 | Sag C-661/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Belgien) den 23. december 2011 — Martin y Paz Diffusion SA mod David Depuydt og Fabriek van Maroquinerie Gauquie SA | 3 |
| 2012/C 089/05 | Sag C-663/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Oradea (Rumænien) den 27. december 2011 — SC Scandic Distilleries SA mod Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili | 3 |
| 2012/C 089/06 | Sag C-667/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varnenski administrativen sad (Bulgarien) den 27. december 2011 — Paltrade EOOD mod Nachalnik na Mitnicheski punkt — Pristanishte Varna pri Mitnitsa Varna | 4 |
| 2012/C 089/07 | Sag C-668/11 P: Appel iværksat den 27. december 2011 af Alliance One International, Inc, tidligere Agroexpansión, S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 12. oktober 2011 i sag T-38/05, Agroexpansión S.A. mod Europa-Kommissionen | 5 |
| 2012/C 089/08 | Sag C-669/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'État (Frankrig) den 29. december 2011 — Société ED et F Man Alcohols mod Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) | 5 |
| 2012/C 089/09 | Sag C-670/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) mod Société Vinifrance SA | 6 |
| 2012/C 089/10 | Sag C-671/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Société anonyme d’intérêt collectif agricole Unanimes | 7 |
| 2012/C 089/11 | Sag C-672/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) mod Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes | 8 |
| 2012/C 089/12 | Sag C-673/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Organisation de producteurs Les Cimes | 8 |
| 2012/C 089/13 | Sag C-674/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Société Agroprovence | 9 |
| 2012/C 089/14 | Sag C-675/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Regalp SA | 10 |
| 2012/C 089/15 | Sag C-676/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2012 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Coopérative des producteurs d’asperges de Montcalm (COPAM) | 10 |
| 2012/C 089/16 | Sag C-677/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Doux Élevages SNC og Coopérative agricole UKL-AREE mod Ministère de l’Agriculture, de l’alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l’aménagement du territoire og Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF) | 11 |
| 2012/C 089/17 | Sag C-681/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 27. december 2011 — Bundeswettbewerbsbehörde mod Schenker und Co AG m.fl. | 11 |
| 2012/C 089/18 | Sag C-1/12: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação de Lisboa (Portugal) den 3. januar 2012 — Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas mod Autoridade da Concorrência | 12 |
| 2012/C 089/19 | Sag C-3/12: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 2. januar 2012 — Syndicat OP 84 mod Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et d l’horticulture (VINIFLHOR), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer ONIFLHOR | 12 |
| 2012/C 089/20 | Sag C-12/12: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 9. januar 2012 — Colloseum Holding AG mod Levi Strauss & Co. | 13 |
| 2012/C 089/21 | Sag C-15/12 P: Appel iværksat den 13. januar 2012 af Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 16. december 2011 i sag T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials mod Rådet | 13 |
| 2012/C 089/22 | Sag C-19/12: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad (Bulgarien) den 16. januar 2012 — Efir OOD mod Direktor na Direktsia Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto gr. Plovdiv pri Tsentralnoto Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite anperktop | 14 |
| 2012/C 089/23 | Sag C-34/12 P: Appel iværksat den 24. januar 2012 af Idromacchine Srl m.fl. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. november 2011 i sag T-88/09, Idromacchine Srl m.fl. mod Kommissionen | 15 |
| 2012/C 089/24 | Sag C-35/12 P: Appel iværksat den 25. januar 2012 af Plasticos Españoles, S.A. (ASPLA) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-76/06, ASPLA mod Kommissionen | 15 |
| 2012/C 089/25 | Sag C-36/12 P: Appel iværksat den 25. januar 2012 af Armando Álvarez, S.A til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-78/06, Álvarez mod Kommissionen | 16 |
| 2012/C 089/26 | Sag C-37/12 P: Appel iværksat den 26. januar 2012 af Saupiquet til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 24. november 2011 i sag T-131/10, Saupiquet mod Kommissionen | 17 |
| 2012/C 089/27 | Sag C-40/12 P: Appel iværksat den 27. januar 2012 af Gascogne Sack Deutschland GmbH, tidligere Sachsa Verpackung GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-79/06, Sachsa Verpackung mod Kommissionen | 17 |
| 2012/C 089/28 | Sag C-55/12: Sag anlagt den 2. februar 2012 — Europa-Kommissionen mod Irland | 18 |
| 2012/C 089/29 | Sag C-58/12 P: Appel iværksat den 6. februar 2012 af Groupe Gascogne SA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-72/06, Groupe Gascogne mod Kommissionen | 18 |
| | Retten |
| 2012/C 089/30 | Forenede sager T-80/06 og T-182/09: Rettens dom af 13. februar 2012 — Budapesti Erőmű mod Kommissionen (Statsstøtte — el-engrosmarkedet — fordelagtige vilkår, som en ungarsk statsejet virksomhed bevilgede visse elproducenter i forbindelse med langfristede elkøbsaftaler — beslutning om at indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2, EF — beslutning, der erklærer en støtte uforenelig med fællesmarkedet og anordner tilbagesøgning heraf — ny støtte — kriteriet privat investor) | 20 |
| 2012/C 089/31 | Sag T-267/06: Rettens dom af 14. februar 2012 — Italien mod Kommissionen (EUGFL — Garantisektionen — udgifter, som er udelukket fra EF-finansiering — finansielle korrektioner — frugt og grøntsager — offentlig oplagring af oksekød) | 20 |
| 2012/C 089/32 | Sag T-59/09: Rettens dom af 14. februar 2012 — Tyskland mod Kommissionen (Aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — dokumenter vedrørende en afsluttet traktatbrudsprocedure — dokumenter, der hidrører fra en medlemsstat — tildeling af aktindsigt — medlemsstatens forudgående samtykke) | 20 |
| 2012/C 089/33 | Forenede sager T-115/09 og T-116/09: Rettens dom af 14. februar 2012 — Electrolux og Whirlpool Europe mod Kommissionen (Statsstøtte — omstruktureringsstøtte til en hvidevarefabrikant anmeldt af Den Franske Republik — beslutning, hvorved støtten erklæres forenelig med fællesmarkedet under visse betingelser — åbenbart urigtige skøn — rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder) | 21 |
| 2012/C 089/34 | Sag T-32/11: Rettens dom af 10. februar 2012 — Verenigde Douaneagenten mod Kommissionen (Toldunion — indførsel af rørsukker fra De Nederlandske Antiller — efteropkrævning af importafgifter — anmodning om fritagelse for importafgifter — artikel 220, stk. 2, litra b), og artikel 239 i forordning (EØF) nr. 2913/92 — væsentlige formelle mangler) | 21 |
| 2012/C 089/35 | Sag T-33/11: Rettens dom af 14. februar 2012 — Peeters Landbouwmachines mod KHIM — Fors MW (BIGAB) (EF-varemærker — ugyldighedssag — EF-ordmærket BIGAB — absolut registreringshindring — der foreligger ikke ond tro — artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009) | 22 |
| 2012/C 089/36 | Sag T-90/09: Rettens kendelse af 26. januar 2012 — Mojo Concerts og Amsterdam Music Dome Exploitatie mod Kommissionen (Statsstøtte — annullationssøgsmål — Gemeente Rotterdams investering i Ahoy-komplekset — beslutning, hvori det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte — ikke individuelt berørt — afvisning) | 22 |
| 2012/C 089/37 | Sag T-527/09: Rettens kendelse af 31. januar 2012 — Ayadi mod Kommissionen (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger mod personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban — forordning (EF) nr. 881/2002 — den berørtes fjernelse fra listen over omhandlede personer og enheder — annullationssøgsmål — ufornødent at træffe afgørelse) | 23 |
| 2012/C 089/38 | Sag T-359/10: Rettens kendelse af 3. februar 2012 — Ecologistas en Acción-CODA mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — dokumenter vedrørende udviklingsplanen for Cabanyal-kvarteret i Valencia (Spanien) — dokumenter fra en medlemsstat — afslag på aktindsigt — undtagelsen om beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision — undtagelsen om beskyttelse af retslige procedurer og juridisk rådgivning — miljøoplysninger — forordning (EF) nr. 1367/2006 — sagen åbenbart ugrundet) | 23 |
| 2012/C 089/39 | Sag T-98/11 P: Rettens kendelse af 10. februar 2012 — AG mod Parlamentet (Appel — personalesag — tjenestemænd — afskedigelse ved prøvetidens udløb — søgsmålsfrist — forsinkelse — appel åbenbart ugrundet) | 24 |
| 2012/C 089/40 | Sag T-330/11: Rettens kendelse af 25. januar 2012 — MasterCard m.fl. mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — dokumenter vedrørende en undersøgelse af de omkostninger og fordele, der er knyttet til erhvervsdrivendes accept af forskellige betalingsmåder — dokumenter hidhørende fra en tredjemand — stiltiende afslag på aktindsigt — retlig interesse — udtrykkelig afgørelse vedtaget efter sagsanlægget — ufornødent at træffe afgørelse) | 24 |
| 2012/C 089/41 | Sag T-436/11: Rettens kendelse af 17. januar 2012 — Afriqiyah Airways mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen — fjernelse fra listen over omfattede personer og enheder — annullationssøgsmål — ufornødent at træffe afgørelse) | 24 |
| 2012/C 089/42 | Sag T-4/12: Sag anlagt den 3. januar 2012 — Olive Line International mod KHIM — Carapelli Firenze (Maestro de Oliva) | 24 |
| 2012/C 089/43 | Sag T-13/12: Sag anlagt den 9. januar 2012 — Andechser Molkerei Scheitz mod Kommissionen | 25 |
| 2012/C 089/44 | Sag T-17/12: Sag anlagt den 16. januar 2012 — Hagenmeyer og Hahn mod Kommissionen | 26 |
| 2012/C 089/45 | Sag T-21/12: Sag anlagt den 17. januar 2012 — Alfacam m.fl. mod Parlamentet | 27 |
| 2012/C 089/46 | Sag T-30/12: Sag anlagt den 19. januar 2012 — IDT Biologika mod Kommissionen | 28 |
| 2012/C 089/47 | Sag T-38/12: Sag anlagt den 23. januar 2012 — Pips mod KHIM — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER) | 28 |
| 2012/C 089/48 | Sag T-53/12: Sag anlagt den 12. februar 2012 — CF Sharp Shipping Agencies Pte mod Rådet | 29 |
| 2012/C 089/49 | Sag T-454/07: Rettens kendelse af 7. februar 2012 — Prym m.fl. mod Kommissionen | 29 |
| 2012/C 089/50 | Sag T-500/11: Rettens kendelse af 9. februar 2012 — Tyskland mod Kommissionen | 29 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2012/C 089/02

Sag C-1/11 SA: Begæring om bemyndigelse til at foretage arrest eller udlæg indleveret den 19. december 2011 — Luigi Marcuccio mod Europa-Kommissionen

2

2012/C 089/03

Sag C-595/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 25. november 2011 — Steinel Vertrieb GmbH mod Hauptzollamt Bielefeld

2

2012/C 089/04

Sag C-661/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Belgien) den 23. december 2011 — Martin y Paz Diffusion SA mod David Depuydt og Fabriek van Maroquinerie Gauquie SA

3

2012/C 089/05

Sag C-663/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Oradea (Rumænien) den 27. december 2011 — SC Scandic Distilleries SA mod Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

3

2012/C 089/06

Sag C-667/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varnenski administrativen sad (Bulgarien) den 27. december 2011 — Paltrade EOOD mod Nachalnik na Mitnicheski punkt — Pristanishte Varna pri Mitnitsa Varna

4

2012/C 089/07

Sag C-668/11 P: Appel iværksat den 27. december 2011 af Alliance One International, Inc, tidligere Agroexpansión, S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 12. oktober 2011 i sag T-38/05, Agroexpansión S.A. mod Europa-Kommissionen

5

2012/C 089/08

Sag C-669/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'État (Frankrig) den 29. december 2011 — Société ED et F Man Alcohols mod Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

5

2012/C 089/09

Sag C-670/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) mod Société Vinifrance SA

6

2012/C 089/10

Sag C-671/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Société anonyme d’intérêt collectif agricole Unanimes

7

2012/C 089/11

Sag C-672/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) mod Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

8

2012/C 089/12

Sag C-673/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Organisation de producteurs Les Cimes

8

2012/C 089/13

Sag C-674/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Société Agroprovence

9

2012/C 089/14

Sag C-675/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Regalp SA

10

2012/C 089/15

Sag C-676/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2012 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Coopérative des producteurs d’asperges de Montcalm (COPAM)

10

2012/C 089/16

Sag C-677/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Doux Élevages SNC og Coopérative agricole UKL-AREE mod Ministère de l’Agriculture, de l’alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l’aménagement du territoire og Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)

11

2012/C 089/17

Sag C-681/11: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 27. december 2011 — Bundeswettbewerbsbehörde mod Schenker und Co AG m.fl.

11

2012/C 089/18

Sag C-1/12: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação de Lisboa (Portugal) den 3. januar 2012 — Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas mod Autoridade da Concorrência

12

2012/C 089/19

Sag C-3/12: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 2. januar 2012 — Syndicat OP 84 mod Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et d l’horticulture (VINIFLHOR), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer ONIFLHOR

12

2012/C 089/20

Sag C-12/12: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 9. januar 2012 — Colloseum Holding AG mod Levi Strauss & Co.

13

2012/C 089/21

Sag C-15/12 P: Appel iværksat den 13. januar 2012 af Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 16. december 2011 i sag T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials mod Rådet

13

2012/C 089/22

Sag C-19/12: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad (Bulgarien) den 16. januar 2012 — Efir OOD mod Direktor na Direktsia Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto gr. Plovdiv pri Tsentralnoto Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite anperktop

14

2012/C 089/23

Sag C-34/12 P: Appel iværksat den 24. januar 2012 af Idromacchine Srl m.fl. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. november 2011 i sag T-88/09, Idromacchine Srl m.fl. mod Kommissionen

15

2012/C 089/24

Sag C-35/12 P: Appel iværksat den 25. januar 2012 af Plasticos Españoles, S.A. (ASPLA) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-76/06, ASPLA mod Kommissionen

15

2012/C 089/25

Sag C-36/12 P: Appel iværksat den 25. januar 2012 af Armando Álvarez, S.A til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-78/06, Álvarez mod Kommissionen

16

2012/C 089/26

Sag C-37/12 P: Appel iværksat den 26. januar 2012 af Saupiquet til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 24. november 2011 i sag T-131/10, Saupiquet mod Kommissionen

17

2012/C 089/27

Sag C-40/12 P: Appel iværksat den 27. januar 2012 af Gascogne Sack Deutschland GmbH, tidligere Sachsa Verpackung GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-79/06, Sachsa Verpackung mod Kommissionen

17

2012/C 089/28

Sag C-55/12: Sag anlagt den 2. februar 2012 — Europa-Kommissionen mod Irland

18

2012/C 089/29

Sag C-58/12 P: Appel iværksat den 6. februar 2012 af Groupe Gascogne SA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-72/06, Groupe Gascogne mod Kommissionen

18

Retten

2012/C 089/30

Forenede sager T-80/06 og T-182/09: Rettens dom af 13. februar 2012 — Budapesti Erőmű mod Kommissionen (Statsstøtte — el-engrosmarkedet — fordelagtige vilkår, som en ungarsk statsejet virksomhed bevilgede visse elproducenter i forbindelse med langfristede elkøbsaftaler — beslutning om at indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2, EF — beslutning, der erklærer en støtte uforenelig med fællesmarkedet og anordner tilbagesøgning heraf — ny støtte — kriteriet privat investor)

20

2012/C 089/31

Sag T-267/06: Rettens dom af 14. februar 2012 — Italien mod Kommissionen (EUGFL — Garantisektionen — udgifter, som er udelukket fra EF-finansiering — finansielle korrektioner — frugt og grøntsager — offentlig oplagring af oksekød)

20

2012/C 089/32

Sag T-59/09: Rettens dom af 14. februar 2012 — Tyskland mod Kommissionen (Aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — dokumenter vedrørende en afsluttet traktatbrudsprocedure — dokumenter, der hidrører fra en medlemsstat — tildeling af aktindsigt — medlemsstatens forudgående samtykke)

20

2012/C 089/33

Forenede sager T-115/09 og T-116/09: Rettens dom af 14. februar 2012 — Electrolux og Whirlpool Europe mod Kommissionen (Statsstøtte — omstruktureringsstøtte til en hvidevarefabrikant anmeldt af Den Franske Republik — beslutning, hvorved støtten erklæres forenelig med fællesmarkedet under visse betingelser — åbenbart urigtige skøn — rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder)

21

2012/C 089/34

Sag T-32/11: Rettens dom af 10. februar 2012 — Verenigde Douaneagenten mod Kommissionen (Toldunion — indførsel af rørsukker fra De Nederlandske Antiller — efteropkrævning af importafgifter — anmodning om fritagelse for importafgifter — artikel 220, stk. 2, litra b), og artikel 239 i forordning (EØF) nr. 2913/92 — væsentlige formelle mangler)

21

2012/C 089/35

Sag T-33/11: Rettens dom af 14. februar 2012 — Peeters Landbouwmachines mod KHIM — Fors MW (BIGAB) (EF-varemærker — ugyldighedssag — EF-ordmærket BIGAB — absolut registreringshindring — der foreligger ikke ond tro — artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)

22

2012/C 089/36

Sag T-90/09: Rettens kendelse af 26. januar 2012 — Mojo Concerts og Amsterdam Music Dome Exploitatie mod Kommissionen (Statsstøtte — annullationssøgsmål — Gemeente Rotterdams investering i Ahoy-komplekset — beslutning, hvori det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte — ikke individuelt berørt — afvisning)

22

2012/C 089/37

Sag T-527/09: Rettens kendelse af 31. januar 2012 — Ayadi mod Kommissionen (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger mod personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban — forordning (EF) nr. 881/2002 — den berørtes fjernelse fra listen over omhandlede personer og enheder — annullationssøgsmål — ufornødent at træffe afgørelse)

23

2012/C 089/38

Sag T-359/10: Rettens kendelse af 3. februar 2012 — Ecologistas en Acción-CODA mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — dokumenter vedrørende udviklingsplanen for Cabanyal-kvarteret i Valencia (Spanien) — dokumenter fra en medlemsstat — afslag på aktindsigt — undtagelsen om beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision — undtagelsen om beskyttelse af retslige procedurer og juridisk rådgivning — miljøoplysninger — forordning (EF) nr. 1367/2006 — sagen åbenbart ugrundet)

23

2012/C 089/39

Sag T-98/11 P: Rettens kendelse af 10. februar 2012 — AG mod Parlamentet (Appel — personalesag — tjenestemænd — afskedigelse ved prøvetidens udløb — søgsmålsfrist — forsinkelse — appel åbenbart ugrundet)

24

2012/C 089/40

Sag T-330/11: Rettens kendelse af 25. januar 2012 — MasterCard m.fl. mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — dokumenter vedrørende en undersøgelse af de omkostninger og fordele, der er knyttet til erhvervsdrivendes accept af forskellige betalingsmåder — dokumenter hidhørende fra en tredjemand — stiltiende afslag på aktindsigt — retlig interesse — udtrykkelig afgørelse vedtaget efter sagsanlægget — ufornødent at træffe afgørelse)

24

2012/C 089/41

Sag T-436/11: Rettens kendelse af 17. januar 2012 — Afriqiyah Airways mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen — fjernelse fra listen over omfattede personer og enheder — annullationssøgsmål — ufornødent at træffe afgørelse)

24

2012/C 089/42

Sag T-4/12: Sag anlagt den 3. januar 2012 — Olive Line International mod KHIM — Carapelli Firenze (Maestro de Oliva)

24

2012/C 089/43

Sag T-13/12: Sag anlagt den 9. januar 2012 — Andechser Molkerei Scheitz mod Kommissionen

25

2012/C 089/44

Sag T-17/12: Sag anlagt den 16. januar 2012 — Hagenmeyer og Hahn mod Kommissionen

26

2012/C 089/45

Sag T-21/12: Sag anlagt den 17. januar 2012 — Alfacam m.fl. mod Parlamentet

27

2012/C 089/46

Sag T-30/12: Sag anlagt den 19. januar 2012 — IDT Biologika mod Kommissionen

28

2012/C 089/47

Sag T-38/12: Sag anlagt den 23. januar 2012 — Pips mod KHIM — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)

28

2012/C 089/48

Sag T-53/12: Sag anlagt den 12. februar 2012 — CF Sharp Shipping Agencies Pte mod Rådet

29

2012/C 089/49

Sag T-454/07: Rettens kendelse af 7. februar 2012 — Prym m.fl. mod Kommissionen

29

2012/C 089/50

Sag T-500/11: Rettens kendelse af 9. februar 2012 — Tyskland mod Kommissionen

29

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/1 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/1

---

2012/C 89/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende

EUT C 80 af 17.3.2012

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 73 af 10.3.2012

EUT C 65 af 3.3.2012

EUT C 58 af 25.2.2012

EUT C 49 af 18.2.2012

EUT C 39 af 11.2.2012

EUT C 32 af 4.2.2012

Teksterne er tilgængelige i:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/2 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/2

---

Begæring om bemyndigelse til at foretage arrest eller udlæg indleveret den 19. december 2011 — Luigi Marcuccio mod Europa-Kommissionen

(Sag C-1/11 SA)

2012/C 89/02

Processprog: italiensk

Sagens parter

Rekvirent: Luigi Marcuccio (ved avvocato G. Cipressa)

Rekvisitus: Europa-Kommissionen

Rekvirentens påstande

| — | Europa-Kommissionens immunitet ophæves, og der gives bemyndigelse til at foretage arrest eller udlæg, eventuelt også hos tredjemand indenfor lovens rammer, i de aktiver, der er nødvendige for at dække det krav, som rekvirenten har på Europa-Kommissionen, i overensstemmelse med det betalingspålæg, som retten i Tricase udstedte den 1. februar 2010. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens immunitet ophæves, og der gives bemyndigelse til at foretage arrest eller udlæg, eventuelt også hos tredjemand indenfor lovens rammer, i de aktiver, der er nødvendige for at dække det krav, som rekvirenten har på Europa-Kommissionen, i overensstemmelse med det betalingspålæg, som retten i Tricase udstedte den 1. februar 2010.

| — | Europa-Kommissionen meddelelses et hvilket som helst pålæg, og mere generelt anordnes uden videre de nødvendige foranstaltninger med henblik på opfyldelse af betalingspålægget og mere generelt fyldestgørelse af kravet. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen meddelelses et hvilket som helst pålæg, og mere generelt anordnes uden videre de nødvendige foranstaltninger med henblik på opfyldelse af betalingspålægget og mere generelt fyldestgørelse af kravet.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Rekvirenten har en fordring på Kommissionen vedrørende sagsomkostninger. Kommissionen har endnu ikke betalt denne fordring.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/2 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/2

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 25. november 2011 — Steinel Vertrieb GmbH mod Hauptzollamt Bielefeld

(Sag C-595/11)

2012/C 89/03

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Steinel Vertrieb GmbH

Sagsøgt: Hauptzollamt Bielefeld

Præjudicielle spørgsmål

Skal

| a) | Rådets forordning (EF) nr. 1470/2001 (1) af 16. juli 2001 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af kompaktlysstofrør med indbygget elektronisk drosselspole (CFL-i) med oprindelse i Folkerepublikken Kina
  og |
| --- | --- |

a)

Rådets forordning (EF) nr. 1470/2001 (1) af 16. juli 2001 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af kompaktlysstofrør med indbygget elektronisk drosselspole (CFL-i) med oprindelse i Folkerepublikken Kina

og

| b) | Rådets forordning (EF) nr. 1205/2007 (2) af 15. oktober 2007 om indførelse af antidumpingtold på importen af kompaktlysstofrør med indbygget elektronisk drosselspole (CFL-i) med oprindelse i Folkerepublikken Kina efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 og om udvidelse til at omfatte importen af den samme vare afsendt fra Den Socialistiske Republik Vietnam, Den Islamiske Republik Pakistan og Republikken Filippinerne fortolkes således, at de også omfatter de kompaktlysstofrør med skumringsrelæ, som sagsøgeren har indført, og som nærmere beskrives i kendelsen? |
| --- | --- |

b)

Rådets forordning (EF) nr. 1205/2007 (2) af 15. oktober 2007 om indførelse af antidumpingtold på importen af kompaktlysstofrør med indbygget elektronisk drosselspole (CFL-i) med oprindelse i Folkerepublikken Kina efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 og om udvidelse til at omfatte importen af den samme vare afsendt fra Den Socialistiske Republik Vietnam, Den Islamiske Republik Pakistan og Republikken Filippinerne fortolkes således, at de også omfatter de kompaktlysstofrør med skumringsrelæ, som sagsøgeren har indført, og som nærmere beskrives i kendelsen?

---

(1)  EFT L 195, s. 8, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1322/2006 af 1.9.2006 (EUT L 244, s. 1).

(2)  EUT L 272, s. 1.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/3 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/3

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Belgien) den 23. december 2011 — Martin y Paz Diffusion SA mod David Depuydt og Fabriek van Maroquinerie Gauquie SA

(Sag C-661/11)

2012/C 89/04

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Appellant: Martin y Paz Diffusion SA

Indstævnte: David Depuydt og Fabriek van Maroquinerie Gauquie SA

Præjudicielle spørgsmål

| 1.1) | Skal artikel 5, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (1) fortolkes således, at den eneret, som det registrerede varemærke giver indehaveren, ikke længere af indehaveren kan påberåbes fuldstændigt over for en tredjemand for samtlige de varer, der var omfattet heraf på tidspunktet for registreringen:






  — | såfremt indehaveren i en længere periode i fællesskab med denne tredjemand har brugt varemærket i en form for sameje vedrørende en del af de omfattede varer? |
| --- | --- | --- |

1.1)

Skal artikel 5, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (1) fortolkes således, at den eneret, som det registrerede varemærke giver indehaveren, ikke længere af indehaveren kan påberåbes fuldstændigt over for en tredjemand for samtlige de varer, der var omfattet heraf på tidspunktet for registreringen:

—

såfremt indehaveren i en længere periode i fællesskab med denne tredjemand har brugt varemærket i en form for sameje vedrørende en del af de omfattede varer?

| — | såfremt indehaveren i forbindelse med aftalen om at bruge varemærket i fællesskab med denne tredjemand uigenkaldeligt har accepteret, at tredjemanden kan bruge varemærket for disse varer? |
| --- | --- |

—

såfremt indehaveren i forbindelse med aftalen om at bruge varemærket i fællesskab med denne tredjemand uigenkaldeligt har accepteret, at tredjemanden kan bruge varemærket for disse varer?

| 1.2) | Skal de nævnte bestemmelser fortolkes således, at anvendelsen af en national bestemmelse, hvorefter indehaveren af en rettighed ikke må udøve denne rettighed på en måde, der er ansvarspådragende eller udgør misbrug, kan føre til et fuldstændigt forbud mod udøvelsen af denne eneret i forhold til en del af de omfattede varer, eller således at anvendelsen af bestemmelsen alene kan indebære, at den ansvarspådragende udøvelse af eneretten eller misbruget heraf sanktioneres på anden måde? |
| --- | --- |

1.2)

Skal de nævnte bestemmelser fortolkes således, at anvendelsen af en national bestemmelse, hvorefter indehaveren af en rettighed ikke må udøve denne rettighed på en måde, der er ansvarspådragende eller udgør misbrug, kan føre til et fuldstændigt forbud mod udøvelsen af denne eneret i forhold til en del af de omfattede varer, eller således at anvendelsen af bestemmelsen alene kan indebære, at den ansvarspådragende udøvelse af eneretten eller misbruget heraf sanktioneres på anden måde?

| 2.1) | Skal artikel 5, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker fortolkes således, at den nationale ret i de situationer, hvor indehaveren af et registreret varemærke bringer sin forpligtelse over for tredjemand til ikke at gøre brug af dette varemærke for visse varer til ophør med henblik på selv at genoptage brugen af varemærket, ikke desto mindre fuldstændigt kan forbyde genoptagelsen af brugen af dette varemærke med den begrundelse, at genoptagelsen vil udgøre illoyal konkurrenceadfærd, fordi indehaveren vil drage fordel af den af tredjemand foretagne markedsføring vedrørende varemærket, og der vil bestå en mulig risiko for forveksling i kundekredsens bevidsthed, eller skal bestemmelserne fortolkes således, at den nationale ret skal vedtage en anden sanktion, der ikke fuldstændigt forhindrer, at indehaveren kan genoptage brugen af varemærket? |
| --- | --- |

2.1)

Skal artikel 5, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker fortolkes således, at den nationale ret i de situationer, hvor indehaveren af et registreret varemærke bringer sin forpligtelse over for tredjemand til ikke at gøre brug af dette varemærke for visse varer til ophør med henblik på selv at genoptage brugen af varemærket, ikke desto mindre fuldstændigt kan forbyde genoptagelsen af brugen af dette varemærke med den begrundelse, at genoptagelsen vil udgøre illoyal konkurrenceadfærd, fordi indehaveren vil drage fordel af den af tredjemand foretagne markedsføring vedrørende varemærket, og der vil bestå en mulig risiko for forveksling i kundekredsens bevidsthed, eller skal bestemmelserne fortolkes således, at den nationale ret skal vedtage en anden sanktion, der ikke fuldstændigt forhindrer, at indehaveren kan genoptage brugen af varemærket?

| 2.2) | Skal de nævnte bestemmelser fortolkes således, at det er berettiget fuldstændigt at forbyde indehaveren at bruge varemærket, såfremt tredjemand i en længere årrække har foretaget investeringer med henblik på at styrke offentlighedens kendskab til de varer, for hvilke han har opnået indehaverens samtykke til at bruge varemærket? |
| --- | --- |

2.2)

Skal de nævnte bestemmelser fortolkes således, at det er berettiget fuldstændigt at forbyde indehaveren at bruge varemærket, såfremt tredjemand i en længere årrække har foretaget investeringer med henblik på at styrke offentlighedens kendskab til de varer, for hvilke han har opnået indehaverens samtykke til at bruge varemærket?

---

(1)  EFT L 420, s. 1.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/3 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/3

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Oradea (Rumænien) den 27. december 2011 — SC Scandic Distilleries SA mod Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

(Sag C-663/11)

2012/C 89/05

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Oradea

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SC Scandic Distilleries SA

Sagsøgt: Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Udgør de rumænske skattemyndigheders afvisning af en anmodning om godtgørelse af punktafgifter en tilsidesættelse af EU-lovgivningen (såvel artikel 7 og 22 i direktiv 92/12/EØF (1) som betragtningerne til direktivet), henset til:






  a) | at den erhvervsdrivende, som anmoder om godtgørelse af punktafgifterne, har bevist, at alle de i den rumænske lovgivning fastlagte tekniske betingelser for at efterkomme anmodningen om godtgørelse er opfyldt, og i særlig grad betingelserne vedrørende: (i) bevis for betaling af punktafgifterne i Rumænien; (ii) bevis for afsendelse af de varer, som var punktafgiftspligtige i en anden medlemsstat |
| --- | --- | --- |

1)

Udgør de rumænske skattemyndigheders afvisning af en anmodning om godtgørelse af punktafgifter en tilsidesættelse af EU-lovgivningen (såvel artikel 7 og 22 i direktiv 92/12/EØF (1) som betragtningerne til direktivet), henset til:

a)

at den erhvervsdrivende, som anmoder om godtgørelse af punktafgifterne, har bevist, at alle de i den rumænske lovgivning fastlagte tekniske betingelser for at efterkomme anmodningen om godtgørelse er opfyldt, og i særlig grad betingelserne vedrørende: (i) bevis for betaling af punktafgifterne i Rumænien; (ii) bevis for afsendelse af de varer, som var punktafgiftspligtige i en anden medlemsstat

| b) | at visse af de dokumenter, som i henhold til kravene i den rumænske skattelovgivning (artikel 192f i skatteloven, punkt 18d i gennemførelsesbestemmelserne i regeringsbeslutning nr. 44/2004 og bilag 11 i skattelovens afsnit VII) skulle ledsage anmodningen om godtgørelse, først kunne indsendes efter levering af de varer, som var punktafgiftspligtige i en anden medlemsstat |
| --- | --- |

b)

at visse af de dokumenter, som i henhold til kravene i den rumænske skattelovgivning (artikel 192f i skatteloven, punkt 18d i gennemførelsesbestemmelserne i regeringsbeslutning nr. 44/2004 og bilag 11 i skattelovens afsnit VII) skulle ledsage anmodningen om godtgørelse, først kunne indsendes efter levering af de varer, som var punktafgiftspligtige i en anden medlemsstat

| c) | at den rumænske skattelovgivning (punkt 18d, stk. 4, i gennemførelsesbestemmelserne, som henviser til artikel 135 i loven om skatteprocedure) fastsætter en generel frist på fem år for anmodninger om godtgørelse/tilbagebetaling? |
| --- | --- |

c)

at den rumænske skattelovgivning (punkt 18d, stk. 4, i gennemførelsesbestemmelserne, som henviser til artikel 135 i loven om skatteprocedure) fastsætter en generel frist på fem år for anmodninger om godtgørelse/tilbagebetaling?

| 2) | Skal artikel 22, stk. [2], litra a), i direktiv 92/12/EØF fortolkes således, at en erhvervsdrivende, som ikke indsender en anmodning om afgiftsgodtgørelse i den medlemsstat, hvor punktafgifterne er erlagt, inden levering af de punktafgiftspligtige varer til en anden medlemsstat, hvor varerne overgår til forbrug, fortaber sin ret til godtgørelse af de erlagte punktafgifter? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 22, stk. [2], litra a), i direktiv 92/12/EØF fortolkes således, at en erhvervsdrivende, som ikke indsender en anmodning om afgiftsgodtgørelse i den medlemsstat, hvor punktafgifterne er erlagt, inden levering af de punktafgiftspligtige varer til en anden medlemsstat, hvor varerne overgår til forbrug, fortaber sin ret til godtgørelse af de erlagte punktafgifter?

| 3) | Hvis det andet spørgsmål besvares bekræftende, er en afgørelse, hvormed den erhvervsdrivende fortaber retten til godtgørelse af punktafgifter, og som indebærer en dobbeltbeskatning af de samme punktafgiftspligtige varer (i henholdsvis medlemsstaten, hvor de punktafgiftspligtige varer oprindeligt overgik til forbrug, og i den medlemsstat, hvor varerne er bestemt til forbrug), da i overensstemmelse med princippet om afgiftsneutralitet? |
| --- | --- |

3)

Hvis det andet spørgsmål besvares bekræftende, er en afgørelse, hvormed den erhvervsdrivende fortaber retten til godtgørelse af punktafgifter, og som indebærer en dobbeltbeskatning af de samme punktafgiftspligtige varer (i henholdsvis medlemsstaten, hvor de punktafgiftspligtige varer oprindeligt overgik til forbrug, og i den medlemsstat, hvor varerne er bestemt til forbrug), da i overensstemmelse med princippet om afgiftsneutralitet?

| 4) | Hvis det andet spørgsmål besvares bekræftende, er den meget korte periode mellem datoen for betaling af punktafgifter for varer, der overgår til forbrug i en medlemsstat, og datoen for afsendelse af de punktafgiftspligtige varer til en anden medlemsstat, hvor de er bestemt til forbrug, da i overensstemmelse med ækvivalens- og effektivitetsprincippet? Har det i denne henseende nogen betydning, at den generelle frist for anmodning om godtgørelse/tilbagebetaling af en afgift, en skat eller et bidrag i den pågældende medlemsstat er betydeligt længere? |
| --- | --- |

4)

Hvis det andet spørgsmål besvares bekræftende, er den meget korte periode mellem datoen for betaling af punktafgifter for varer, der overgår til forbrug i en medlemsstat, og datoen for afsendelse af de punktafgiftspligtige varer til en anden medlemsstat, hvor de er bestemt til forbrug, da i overensstemmelse med ækvivalens- og effektivitetsprincippet? Har det i denne henseende nogen betydning, at den generelle frist for anmodning om godtgørelse/tilbagebetaling af en afgift, en skat eller et bidrag i den pågældende medlemsstat er betydeligt længere?

---

(1)  Rådets direktiv 92/12/EØF af 25.2.1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT L 76, s. 1).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/4 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/4

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varnenski administrativen sad (Bulgarien) den 27. december 2011 — Paltrade EOOD mod Nachalnik na Mitnicheski punkt — Pristanishte Varna pri Mitnitsa Varna

(Sag C-667/11)

2012/C 89/06

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Varnenski administrativen sad

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Paltrade EOOD

Sagsøgt: Nachalnik na Mitnicheski punkt — Pristanishte Varna pri Mitnitsa Varna

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er opkrævning af antidumpingtold med tilbagevirkende kraft i henhold til artikel 1 i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 723/2011 (1) af 18. juli 2011 tilladt, når der ikke er foretaget registrering — ud over registrering af enhedsdokumentet i BIMIS-systemet — med angivelse af den taric-tillægskode, der er anført i artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 91/2009 (2) af 26. januar 2009? |
| --- | --- |

1)

Er opkrævning af antidumpingtold med tilbagevirkende kraft i henhold til artikel 1 i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 723/2011 (1) af 18. juli 2011 tilladt, når der ikke er foretaget registrering — ud over registrering af enhedsdokumentet i BIMIS-systemet — med angivelse af den taric-tillægskode, der er anført i artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 91/2009 (2) af 26. januar 2009?

| 2) | Hvilket beløb er ifølge 18. betragtning til forordning nr. 966/2010 passende med henblik på opkrævning af antidumpingtold med tilbagevirkende kraft ved gennemførelsen af forordning nr. 723/2011 (3)? |
| --- | --- |

2)

Hvilket beløb er ifølge 18. betragtning til forordning nr. 966/2010 passende med henblik på opkrævning af antidumpingtold med tilbagevirkende kraft ved gennemførelsen af forordning nr. 723/2011 (3)?

---

(1)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 723/2011 af 18.7.2011 om udvidelse af den endelige antidumpingtold, der er indført ved Rådets forordning (EF) nr. 91/2009 på importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern og stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina, til også at omfatte importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern og stål afsendt fra Malaysia, uanset om varen er angivet med oprindelse i Malaysia eller ej (EUT L 194, s. 6).

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 91/2009 af 26.1.2009 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 29, s. 1).

(3)  Kommissionens forordning (EU) nr. 966/2010 af 27.10.2010 om indledning af en undersøgelse vedrørende den mulige omgåelse af de antidumpingforanstaltninger, der indførtes ved Rådets forordning (EF) nr. 91/2009 over for importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern og stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina, ved import af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern og stål afsendt fra Malaysia, uanset om varen er angivet med oprindelse i Malaysia eller ej, og om at gøre denne import til genstand for registrering (EUT L 282, s. 29).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/5 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/5

---

Appel iværksat den 27. december 2011 af Alliance One International, Inc, tidligere Agroexpansión, S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 12. oktober 2011 i sag T-38/05, Agroexpansión S.A. mod Europa-Kommissionen

(Sag C-668/11 P)

2012/C 89/07

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Alliance One International, Inc, tidligere Agroexpansión, S.A. (ved Abogados M. Odriozola og A. Vide)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom i sag T-38/05 ophæves. |
| --- | --- |

—

Rettens dom i sag T-38/05 ophæves.

| — | Den bøde, der er pålagt sagsøgeren, nedsættes. |
| --- | --- |

—

Den bøde, der er pålagt sagsøgeren, nedsættes.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i begge instanser. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i begge instanser.

Anbringender og væsentligste argumenter

| 1) | Appellanten har gjort gældende, at Kommissionen og Retten anvendte artikel 101, stk. 1, TEUF og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 (1) fejlagtigt, da de pålagde Dimon solidarisk ansvar for den overtrædelse, som Agroexpansión begik. Appellanten har gjort gældende, at Retten tilsidesatte retten til forsvar og artikel 296 TEUF, idet den i dommen fastsatte (det vil sige efterfølgende) den bevisstandard, som Kommissionen anvendte i den anfægtede beslutning (2). Ved at begunstige andre virksomheder har Retten følgelig tilsidesat ligebehandlingsprincippet i artikel 20 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. På samme måde kunne Retten ikke have set bort fra den omstændighed, at Kommissionen ikke har underbygget argumenterne vedrørende afkræftelsen af formodningen tilstrækkeligt. |
| --- | --- |

1)

Appellanten har gjort gældende, at Kommissionen og Retten anvendte artikel 101, stk. 1, TEUF og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 (1) fejlagtigt, da de pålagde Dimon solidarisk ansvar for den overtrædelse, som Agroexpansión begik. Appellanten har gjort gældende, at Retten tilsidesatte retten til forsvar og artikel 296 TEUF, idet den i dommen fastsatte (det vil sige efterfølgende) den bevisstandard, som Kommissionen anvendte i den anfægtede beslutning (2). Ved at begunstige andre virksomheder har Retten følgelig tilsidesat ligebehandlingsprincippet i artikel 20 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. På samme måde kunne Retten ikke have set bort fra den omstændighed, at Kommissionen ikke har underbygget argumenterne vedrørende afkræftelsen af formodningen tilstrækkeligt.

| 2) | Appellanten har gjort gældende, at der var fejl i anvendelsen af bødemeddelelsen, af princippet om individuelle straffe og af proportionalitetsprincippet, hvad angår den periode, hvori Agroexpansión ikke udgjorde en del af Dimon-koncernen. Appellanten har gjort gældende, at der med henblik på fastsættelse af størrelsen af den bøde, som Agroexpansión er blevet pålagt for perioden forud for optagelsen i Dimon-koncernen, ikke skal anvendes nogen korrigerende faktor på grundbeløbet for Agroexpansións bøde, idet den pågældende enhed i denne periode ikke var et datterselskab i nogen multinational koncern. Subsidiært, såfremt Domstolen finder, at der bør pålægges en samlet bøde, har appellanten gjort gældende, at den nævnte bøde skal nedsættes med henblik på at udelukke den uforholdsmæssige anvendelse af multiplikationsfaktoren. |
| --- | --- |

2)

Appellanten har gjort gældende, at der var fejl i anvendelsen af bødemeddelelsen, af princippet om individuelle straffe og af proportionalitetsprincippet, hvad angår den periode, hvori Agroexpansión ikke udgjorde en del af Dimon-koncernen. Appellanten har gjort gældende, at der med henblik på fastsættelse af størrelsen af den bøde, som Agroexpansión er blevet pålagt for perioden forud for optagelsen i Dimon-koncernen, ikke skal anvendes nogen korrigerende faktor på grundbeløbet for Agroexpansións bøde, idet den pågældende enhed i denne periode ikke var et datterselskab i nogen multinational koncern. Subsidiært, såfremt Domstolen finder, at der bør pålægges en samlet bøde, har appellanten gjort gældende, at den nævnte bøde skal nedsættes med henblik på at udelukke den uforholdsmæssige anvendelse af multiplikationsfaktoren.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).

(2)  Kommissionens beslutning K(2004) 4030 endelig af 20.10.2004 om en procedure efter artikel 81, stk. 1, [EF] (sag COMP/C.38.238/B.2 — Råtobak — Spanien).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/5 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/5

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'État (Frankrig) den 29. december 2011 — Société ED et F Man Alcohols mod Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

(Sag C-669/11)

2012/C 89/08

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d'État

Parter i hovedsagen

Appellant: Société ED et F Man Alcohols

Indstævnt: Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Udgør dels den omstændighed, at et beløb på 12,08 ECU pr. hektoliter alkohol, der ikke er blevet eksporteret inden for den fastsatte frist, ifølge artikel 5, stk. 5, i Kommissionens forordning (EF) nr. 360/95 af 22. februar 1995 (1) fortabes af den sikkerhedsstillelse for korrekt gennemførelse, som tilslagsmodtageren stiller over for de interventionsorganer, der ligger inde med den alkohol, der er givet tilslag for, såfremt tilslagsmodtageren overskrider fristen for eksport; dels den omstændighed, at et beløb svarende til 15 % under alle omstændigheder og 33 % af restbeløbet for hver dag, den pågældende frist er overskredet, ifølge artikel 91, stk. 12, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1623/2000 af 25. juli 2000 (2) fortabes af sikkerhedsstillelsen for eksportens gennemførelse, såfremt den alkohol, der er givet tilslag for, eksporteres for sent, sanktioner af administrativ eller anden karakter? |
| --- | --- |

1)

Udgør dels den omstændighed, at et beløb på 12,08 ECU pr. hektoliter alkohol, der ikke er blevet eksporteret inden for den fastsatte frist, ifølge artikel 5, stk. 5, i Kommissionens forordning (EF) nr. 360/95 af 22. februar 1995 (1) fortabes af den sikkerhedsstillelse for korrekt gennemførelse, som tilslagsmodtageren stiller over for de interventionsorganer, der ligger inde med den alkohol, der er givet tilslag for, såfremt tilslagsmodtageren overskrider fristen for eksport; dels den omstændighed, at et beløb svarende til 15 % under alle omstændigheder og 33 % af restbeløbet for hver dag, den pågældende frist er overskredet, ifølge artikel 91, stk. 12, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1623/2000 af 25. juli 2000 (2) fortabes af sikkerhedsstillelsen for eksportens gennemførelse, såfremt den alkohol, der er givet tilslag for, eksporteres for sent, sanktioner af administrativ eller anden karakter?

| 2) | Udgør den blotte omstændighed, at en erhvervsdrivende overskrider fristen for eksport af vinalkohol, som interventionsorganerne ligger inde med, og som Kommissionen har tildelt den erhvervsdrivende inden for rammerne af en licitationsprocedure, en tilsidesættelse, der skader eller kunne skade De Europæiske Fællesskabers almindelige budget eller budgetter, der forvaltes af De Europæiske Fællesskaber, i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 1 i Rådets forordning (EF, EURATOM) nr. 2988/95 af 18. december 1995 (3)? |
| --- | --- |

2)

Udgør den blotte omstændighed, at en erhvervsdrivende overskrider fristen for eksport af vinalkohol, som interventionsorganerne ligger inde med, og som Kommissionen har tildelt den erhvervsdrivende inden for rammerne af en licitationsprocedure, en tilsidesættelse, der skader eller kunne skade De Europæiske Fællesskabers almindelige budget eller budgetter, der forvaltes af De Europæiske Fællesskaber, i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 1 i Rådets forordning (EF, EURATOM) nr. 2988/95 af 18. december 1995 (3)?

| 3) | For så vidt som bestemmelserne i Rådets tværgående forordning (EF, EURATOM) nr. 2988/95 af 18. december 1995 eventuelt sammenholdes med bestemmelserne i Kommissionens sektorspecifikke forordning (EF) nr. 360/95 af 22. februar 1995:






  — | Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende, finder ordningen, hvorefter der i tilfælde af forsinket eksport foretages indeholdelse af sikkerhedsstillelsen, som fastsat i Kommissionens sektorspecifikke forordning af 22. februar 1995, anvendelse, således at den udelukker enhver anden foranstaltning eller sanktion i henhold til EU-retten? Eller finder derimod alene den ordning vedrørende administrative foranstaltninger og sanktioner, der er fastsat i Rådets forordning (EF, EURATOM) nr. 2988/95 af 18. december 1995, anvendelse? Eller skal bestemmelserne i de to forordninger af henholdsvis 22. februar 1995 og 18. december 1995 sammenholdes, for at det kan afgøres, hvilke foranstaltninger og sanktioner der skal iværksættes, og i så fald hvorledes? |
| --- | --- | --- |

3)

For så vidt som bestemmelserne i Rådets tværgående forordning (EF, EURATOM) nr. 2988/95 af 18. december 1995 eventuelt sammenholdes med bestemmelserne i Kommissionens sektorspecifikke forordning (EF) nr. 360/95 af 22. februar 1995:

—

Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende, finder ordningen, hvorefter der i tilfælde af forsinket eksport foretages indeholdelse af sikkerhedsstillelsen, som fastsat i Kommissionens sektorspecifikke forordning af 22. februar 1995, anvendelse, således at den udelukker enhver anden foranstaltning eller sanktion i henhold til EU-retten? Eller finder derimod alene den ordning vedrørende administrative foranstaltninger og sanktioner, der er fastsat i Rådets forordning (EF, EURATOM) nr. 2988/95 af 18. december 1995, anvendelse? Eller skal bestemmelserne i de to forordninger af henholdsvis 22. februar 1995 og 18. december 1995 sammenholdes, for at det kan afgøres, hvilke foranstaltninger og sanktioner der skal iværksættes, og i så fald hvorledes?

| — | Såfremt spørgsmål 2 besvares benægtende, forbyder bestemmelserne i Rådets tværgående forordning (EF, EURATOM) nr. 2988/95 af 18. december 1995 da den indeholdelse af sikkerhedsstillelsen, som er fastsat i artikel 5, stk. 5, i Kommissionens sektorspecifikke forordning af 22. februar 1995, fordi denne tværgående forordning af 18. december 1995, idet den fastsætter en betingelse om, at Fællesskaberne skal have lidt økonomisk skade, er til hinder for, at en ældre eller yngre landbrugsspecifik forordning finder anvendelse i tilfælde, hvor der ikke foreligger en sådan skade? |
| --- | --- |

—

Såfremt spørgsmål 2 besvares benægtende, forbyder bestemmelserne i Rådets tværgående forordning (EF, EURATOM) nr. 2988/95 af 18. december 1995 da den indeholdelse af sikkerhedsstillelsen, som er fastsat i artikel 5, stk. 5, i Kommissionens sektorspecifikke forordning af 22. februar 1995, fordi denne tværgående forordning af 18. december 1995, idet den fastsætter en betingelse om, at Fællesskaberne skal have lidt økonomisk skade, er til hinder for, at en ældre eller yngre landbrugsspecifik forordning finder anvendelse i tilfælde, hvor der ikke foreligger en sådan skade?

| 4) | For så vidt som indeholdelsen af sikkerhedsstillelsen i betragtning af besvarelsen af de foregående spørgsmål udgør en sanktion, der kan finde anvendelse i tilfælde, hvor tilslagsmodtageren overskrider fristen for eksport, skal bestemmelserne i artikel 91, stk. 12, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1623/2000 af 25. juli 2000 da anvendes med tilbagevirkende kraft, og i bekræftende fald på hvilken måde, med henblik på at beregne den indeholdelse, der skal foretages i sikkerhedsstillelsen på grund af overskridelse af den frist for eksport, der er fastsat for licitation nr. 170/94 EF og 171/94 EF i Kommissionens forordning (EF) nr. 360/95 af 22. februar 1995 med senere ændringer, til trods for, dels at sidstnævnte forordning ikke udtrykkeligt har ændret eller ophævet bestemmelserne i artikel 5 i forordning (EF) nr. 360/95, som specifikt regulerer licitation nr. 170/94 EF og 171/94 EF, men kun bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 377/93 af 12. februar 1993 (4), som fastsatte den fællesskabsretlige ordning for licitation af alkohol, som er fremstillet ved destillation, og som interventionsorganerne ligger inde med, og som for så vidt angår frigivelse af den af tilslagsmodtagere stillede sikkerhed for korrekt gennemførelse henviste til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 (5), som bestemmelserne i artikel 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 360/95 af. 22. februar 1995 udtrykkeligt fraviger; dels at forordning (EF) nr. 1623/2000 er affattet efter reformen af den fælles markedsordning for vin, som blev vedtaget i 1999, at denne forordning ændrer både licitationsordningen og ordningen for sikkerhed stillet i forbindelse hermed væsentligt, både hvad angår sikkerhedens formål, størrelse og måden, hvorpå den fortabes og frigives, og endelig er Brasilien i denne forordning blevet slettet af listen over tredjelande, hvortil eksport af den alkohol, der er givet tilslag for, til anvendelse udelukkende i brændstofbranchen er tilladt? |
| --- | --- |

4)

For så vidt som indeholdelsen af sikkerhedsstillelsen i betragtning af besvarelsen af de foregående spørgsmål udgør en sanktion, der kan finde anvendelse i tilfælde, hvor tilslagsmodtageren overskrider fristen for eksport, skal bestemmelserne i artikel 91, stk. 12, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1623/2000 af 25. juli 2000 da anvendes med tilbagevirkende kraft, og i bekræftende fald på hvilken måde, med henblik på at beregne den indeholdelse, der skal foretages i sikkerhedsstillelsen på grund af overskridelse af den frist for eksport, der er fastsat for licitation nr. 170/94 EF og 171/94 EF i Kommissionens forordning (EF) nr. 360/95 af 22. februar 1995 med senere ændringer, til trods for, dels at sidstnævnte forordning ikke udtrykkeligt har ændret eller ophævet bestemmelserne i artikel 5 i forordning (EF) nr. 360/95, som specifikt regulerer licitation nr. 170/94 EF og 171/94 EF, men kun bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 377/93 af 12. februar 1993 (4), som fastsatte den fællesskabsretlige ordning for licitation af alkohol, som er fremstillet ved destillation, og som interventionsorganerne ligger inde med, og som for så vidt angår frigivelse af den af tilslagsmodtagere stillede sikkerhed for korrekt gennemførelse henviste til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 (5), som bestemmelserne i artikel 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 360/95 af. 22. februar 1995 udtrykkeligt fraviger; dels at forordning (EF) nr. 1623/2000 er affattet efter reformen af den fælles markedsordning for vin, som blev vedtaget i 1999, at denne forordning ændrer både licitationsordningen og ordningen for sikkerhed stillet i forbindelse hermed væsentligt, både hvad angår sikkerhedens formål, størrelse og måden, hvorpå den fortabes og frigives, og endelig er Brasilien i denne forordning blevet slettet af listen over tredjelande, hvortil eksport af den alkohol, der er givet tilslag for, til anvendelse udelukkende i brændstofbranchen er tilladt?

---

(1)  Kommissionens forordning (EF) nr. 360/95 af 22.2.1995 om salg ved almindelig licitation af vinalkohol, som interventionsorganerne ligger inde med, til eksport (EFT L 41, s. 14).

(2)  Kommissionens forordning (EF) nr. 1623/2000 af 25.7.2000 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 om den fælles markedsordning for vin for så vidt angår markedsmekanismer (EFT L 194, s. 45).

(3)  Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18.12.1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT L 312, s. 1).

(4)  Kommissionens forordning (EØF) nr. 377/93 af 12.2.1993 om gennemførelsesbestemmelser for afsætning af alkohol, der er fremstillet i henhold til de i artikel 35, 36 og 39 i Rådets forordning (EØF) nr. 822/87 omhandlede destillationer, og som interventionsorganerne ligger inde med (EFT L 43, s. 6).

(5)  Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22.7.1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter (EFT L 205, s. 5).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/6 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/6

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) mod Société Vinifrance SA

(Sag C-670/11)

2012/C 89/09

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d'État

Parter i hovedsagen

Appellant: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

Indstævnt: Société Vinifrance SA

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Når det viser sig, at en producent, som har fået tildelt EF-støtte til oplagring af koncentreret druemost mod at have indgået en oplagringskontrakt med det nationale interventionsorgan, har erhvervet druemosten fra et fiktivt eller ikke eksisterende selskab, og der herefter på hans ansvar er foretaget en koncentrering af druemosten før oplagringen heraf, kan han da anses for at være »ejer« af den koncentrerede druemost i den forstand, hvori udtrykket anvendes i bestemmelserne i artikel 2, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1059/83 af 29. april 1983 (1)? Finder samme forordnings artikel 17 anvendelse, når den oplagringskontrakt, der er indgået med det nationale interventionsorgan, er behæftet med en særligt alvorlig mangel, som navnlig består i, at det selskab, der har indgået kontrakten med det nationale interventionsorgan, ikke kan anses for at være ejer af den oplagrede vare? |
| --- | --- |

1)

Når det viser sig, at en producent, som har fået tildelt EF-støtte til oplagring af koncentreret druemost mod at have indgået en oplagringskontrakt med det nationale interventionsorgan, har erhvervet druemosten fra et fiktivt eller ikke eksisterende selskab, og der herefter på hans ansvar er foretaget en koncentrering af druemosten før oplagringen heraf, kan han da anses for at være »ejer« af den koncentrerede druemost i den forstand, hvori udtrykket anvendes i bestemmelserne i artikel 2, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1059/83 af 29. april 1983 (1)? Finder samme forordnings artikel 17 anvendelse, når den oplagringskontrakt, der er indgået med det nationale interventionsorgan, er behæftet med en særligt alvorlig mangel, som navnlig består i, at det selskab, der har indgået kontrakten med det nationale interventionsorgan, ikke kan anses for at være ejer af den oplagrede vare?

| 2) | Når en sektorspecifik forordning, såsom Rådets forordning (EØF) nr. 822/87 af 16. marts 1987 (2), har indført en ordning for EF-støtte uden nogen dertil knyttede sanktioner i tilfælde af tilsidesættelse af ordningens bestemmelser, finder Rådets forordning (EF, EURATOM) nr. 2988/95 af 18. december 1995 (3) da anvendelse i tilfælde af en sådan tilsidesættelse? |
| --- | --- |

2)

Når en sektorspecifik forordning, såsom Rådets forordning (EØF) nr. 822/87 af 16. marts 1987 (2), har indført en ordning for EF-støtte uden nogen dertil knyttede sanktioner i tilfælde af tilsidesættelse af ordningens bestemmelser, finder Rådets forordning (EF, EURATOM) nr. 2988/95 af 18. december 1995 (3) da anvendelse i tilfælde af en sådan tilsidesættelse?

| 3) | Når en økonomisk beslutningstager har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til en sektorspecifik EF-forordning, såsom forordning nr. 1059/83, såvel som de deri fastsatte betingelser for at modtage EF-støtte, og den sektorspecifikke forordning fastsætter en ordning med foranstaltninger eller sanktioner, således som det er tilfældet med nævnte forordnings artikel 17, finder denne ordning da anvendelse, således at den udelukker enhver anden EU-retlig ordning, selv når den pågældende tilsidesættelse skader Unionens finansielle interesser? Eller finder derimod alene den ordning vedrørende administrative foranstaltninger og sanktioner, der er fastsat i forordning nr. 2988/95, anvendelse i tilfælde af en sådan tilsidesættelse? Eller finder begge forordninger anvendelse? |
| --- | --- |

3)

Når en økonomisk beslutningstager har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til en sektorspecifik EF-forordning, såsom forordning nr. 1059/83, såvel som de deri fastsatte betingelser for at modtage EF-støtte, og den sektorspecifikke forordning fastsætter en ordning med foranstaltninger eller sanktioner, således som det er tilfældet med nævnte forordnings artikel 17, finder denne ordning da anvendelse, således at den udelukker enhver anden EU-retlig ordning, selv når den pågældende tilsidesættelse skader Unionens finansielle interesser? Eller finder derimod alene den ordning vedrørende administrative foranstaltninger og sanktioner, der er fastsat i forordning nr. 2988/95, anvendelse i tilfælde af en sådan tilsidesættelse? Eller finder begge forordninger anvendelse?

| 4) | Såfremt både den sektorspecifikke forordning og forordning nr. 2988/95 finder anvendelse, hvorledes skal deres bestemmelser da sammenholdes, for at det kan afgøres, hvilke foranstaltninger og sanktioner der skal iværksættes? |
| --- | --- |

4)

Såfremt både den sektorspecifikke forordning og forordning nr. 2988/95 finder anvendelse, hvorledes skal deres bestemmelser da sammenholdes, for at det kan afgøres, hvilke foranstaltninger og sanktioner der skal iværksættes?

| 5) | Når en økonomisk beslutningstager har tilsidesat flere EU-retlige bestemmelser, og nogle af disse tilsidesættelser falder inden for anvendelsesområdet for ordningen med foranstaltninger eller sanktioner i en sektorspecifik forordning, mens andre udgør uregelmæssigheder i den forstand, hvori udtrykket anvendes i forordning nr. 2988/95, finder da alene sidstnævnte forordning anvendelse? |
| --- | --- |

5)

Når en økonomisk beslutningstager har tilsidesat flere EU-retlige bestemmelser, og nogle af disse tilsidesættelser falder inden for anvendelsesområdet for ordningen med foranstaltninger eller sanktioner i en sektorspecifik forordning, mens andre udgør uregelmæssigheder i den forstand, hvori udtrykket anvendes i forordning nr. 2988/95, finder da alene sidstnævnte forordning anvendelse?

---

(1)  Kommissionens forordning (EØF) nr. 1059/83 af 29.4.1983 om oplagringskontrakter for bordvin, druemost, koncentreret druemost og rektificeret koncentreret druemost (EFT L 116, s. 77).

(2)  Rådets forordning (EØF) nr. 822/87 af 16.3.1987 om den fælles markedsordning for vin (EFT L 84, s. 1).

(3)  Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18.12.1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT L 312, s. 1).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/7 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/7

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Société anonyme d’intérêt collectif agricole Unanimes

(Sag C-671/11)

2012/C 89/10

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Appellant: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR)

Indstævnt: Société anonyme d’intérêt collectif agricole Unanimes

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Hvorledes kan en medlemsstat gøre brug den mulighed, der er fastsat i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), for at udvide kontrolperioden til »at dække perioder [...] som ligger forud for eller følger efter tolv-måneders perioden«, henset dels til kravene om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, dels til retssikkerhedsprincippet og nødvendigheden af ikke at overlade tilsynsmyndighederne en uafgrænset beføjelse? |
| --- | --- |

1)

Hvorledes kan en medlemsstat gøre brug den mulighed, der er fastsat i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), for at udvide kontrolperioden til »at dække perioder [...] som ligger forud for eller følger efter tolv-måneders perioden«, henset dels til kravene om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, dels til retssikkerhedsprincippet og nødvendigheden af ikke at overlade tilsynsmyndighederne en uafgrænset beføjelse?

| 2) | Særligt:






  — | Skal den kontrollerede periode i alle tilfælde — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — slutte i den tolv-måneders periode, som ligger forud for den såkaldte kontrolperiode, i løbet af hvilken der er gennemført kontrolforanstaltninger? |
| --- | --- | --- |

2)

Særligt:

—

Skal den kontrollerede periode i alle tilfælde — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — slutte i den tolv-måneders periode, som ligger forud for den såkaldte kontrolperiode, i løbet af hvilken der er gennemført kontrolforanstaltninger?

| — | Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, hvorledes skal da den ved forordningen udtrykkeligt fastsatte mulighed for at udvide kontrolperioden til perioder, som »følger efter tolv-måneders perioden«, forstås? |
| --- | --- |

—

Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, hvorledes skal da den ved forordningen udtrykkeligt fastsatte mulighed for at udvide kontrolperioden til perioder, som »følger efter tolv-måneders perioden«, forstås?

| — | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal den kontrollerede periode da alligevel — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — dække en tolv-måneders periode, der slutter i den kontrolperiode, der ligger forud perioden, i hvilken kontrollen fandt sted, eller kan kontrollen kun dække en periode, som slutter før begyndelsen af den forudgående kontrolperiode? |
| --- | --- |

—

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal den kontrollerede periode da alligevel — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — dække en tolv-måneders periode, der slutter i den kontrolperiode, der ligger forud perioden, i hvilken kontrollen fandt sted, eller kan kontrollen kun dække en periode, som slutter før begyndelsen af den forudgående kontrolperiode?

---

(1)  Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21.12.1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, og om ophævelse af direktiv 77/435/EØF (EFT L 388, s. 18).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/8 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/8

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) mod Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

(Sag C-672/11)

2012/C 89/11

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Appellant: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

Indstævnt: Société anonyme d’intérêt collectif agricole Unanimes

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Hvorledes kan en medlemsstat gøre brug den mulighed, der er fastsat i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), for at udvide kontrolperioden til »at dække perioder [...] som ligger forud for eller følger efter tolv-måneders perioden«, henset dels til kravene om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, dels til retssikkerhedsprincippet og nødvendigheden af ikke at overlade tilsynsmyndighederne en uafgrænset beføjelse? |
| --- | --- |

1)

Hvorledes kan en medlemsstat gøre brug den mulighed, der er fastsat i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), for at udvide kontrolperioden til »at dække perioder [...] som ligger forud for eller følger efter tolv-måneders perioden«, henset dels til kravene om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, dels til retssikkerhedsprincippet og nødvendigheden af ikke at overlade tilsynsmyndighederne en uafgrænset beføjelse?

| 2) | Særligt:






  — | Skal den kontrollerede periode i alle tilfælde — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — slutte i den tolv-måneders periode, som ligger forud for den såkaldte kontrolperiode, i løbet af hvilken der er gennemført kontrolforanstaltninger? |
| --- | --- | --- |

2)

Særligt:

—

Skal den kontrollerede periode i alle tilfælde — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — slutte i den tolv-måneders periode, som ligger forud for den såkaldte kontrolperiode, i løbet af hvilken der er gennemført kontrolforanstaltninger?

| — | Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, hvorledes skal da den ved forordningen udtrykkeligt fastsatte mulighed for at udvide kontrolperioden til perioder, som »følger efter tolv-måneders perioden«, forstås? |
| --- | --- |

—

Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, hvorledes skal da den ved forordningen udtrykkeligt fastsatte mulighed for at udvide kontrolperioden til perioder, som »følger efter tolv-måneders perioden«, forstås?

| — | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal den kontrollerede periode da alligevel — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — dække en tolv-måneders periode, der slutter i den kontrolperiode, der ligger forud perioden, i hvilken kontrollen fandt sted, eller kan kontrollen kun dække en periode, som slutter før begyndelsen af den forudgående kontrolperiode? |
| --- | --- |

—

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal den kontrollerede periode da alligevel — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — dække en tolv-måneders periode, der slutter i den kontrolperiode, der ligger forud perioden, i hvilken kontrollen fandt sted, eller kan kontrollen kun dække en periode, som slutter før begyndelsen af den forudgående kontrolperiode?

---

(1)  Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21.12.1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, og om ophævelse af direktiv 77/435/EØF (EFT L 388, s. 18).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/8 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/8

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Organisation de producteurs Les Cimes

(Sag C-673/11)

2012/C 89/12

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Appellant: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR)

Indstævnt: Organisation de producteurs Les Cimes

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Hvorledes kan en medlemsstat gøre brug den mulighed, der er fastsat i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), for at udvide kontrolperioden til »at dække perioder [...] som ligger forud for eller følger efter tolv-måneders perioden«, henset dels til kravene om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, dels til retssikkerhedsprincippet og nødvendigheden af ikke at overlade tilsynsmyndighederne en uafgrænset beføjelse? |
| --- | --- |

1)

Hvorledes kan en medlemsstat gøre brug den mulighed, der er fastsat i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), for at udvide kontrolperioden til »at dække perioder [...] som ligger forud for eller følger efter tolv-måneders perioden«, henset dels til kravene om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, dels til retssikkerhedsprincippet og nødvendigheden af ikke at overlade tilsynsmyndighederne en uafgrænset beføjelse?

| 2) | Særligt:






  — | Skal den kontrollerede periode i alle tilfælde — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — slutte i den tolv-måneders periode, som ligger forud for den såkaldte kontrolperiode, i løbet af hvilken der er gennemført kontrolforanstaltninger? |
| --- | --- | --- |

2)

Særligt:

—

Skal den kontrollerede periode i alle tilfælde — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — slutte i den tolv-måneders periode, som ligger forud for den såkaldte kontrolperiode, i løbet af hvilken der er gennemført kontrolforanstaltninger?

| — | Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, hvorledes skal da den ved forordningen udtrykkeligt fastsatte mulighed for at udvide kontrolperioden til perioder, som »følger efter tolv-måneders perioden«, forstås? |
| --- | --- |

—

Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, hvorledes skal da den ved forordningen udtrykkeligt fastsatte mulighed for at udvide kontrolperioden til perioder, som »følger efter tolv-måneders perioden«, forstås?

| — | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal den kontrollerede periode da alligevel — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — dække en tolv-måneders periode, der slutter i den kontrolperiode, der ligger forud perioden, i hvilken kontrollen fandt sted, eller kan kontrollen kun dække en periode, som slutter før begyndelsen af den forudgående kontrolperiode? |
| --- | --- |

—

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal den kontrollerede periode da alligevel — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — dække en tolv-måneders periode, der slutter i den kontrolperiode, der ligger forud perioden, i hvilken kontrollen fandt sted, eller kan kontrollen kun dække en periode, som slutter før begyndelsen af den forudgående kontrolperiode?

---

(1)  Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21.12.1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, og om ophævelse af direktiv 77/435/EØF (EFT L 388, s. 18).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/9 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/9

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Société Agroprovence

(Sag C-674/11)

2012/C 89/13

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Appellant: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR)

Indstævnt: Société Agroprovence

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Hvorledes kan en medlemsstat gøre brug den mulighed, der er fastsat i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), for at udvide kontrolperioden til »at dække perioder [...] som ligger forud for eller følger efter tolv-måneders perioden«, henset dels til kravene om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, dels til retssikkerhedsprincippet og nødvendigheden af ikke at overlade tilsynsmyndighederne en uafgrænset beføjelse? |
| --- | --- |

1)

Hvorledes kan en medlemsstat gøre brug den mulighed, der er fastsat i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), for at udvide kontrolperioden til »at dække perioder [...] som ligger forud for eller følger efter tolv-måneders perioden«, henset dels til kravene om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, dels til retssikkerhedsprincippet og nødvendigheden af ikke at overlade tilsynsmyndighederne en uafgrænset beføjelse?

| 2) | Særligt:






  — | Skal den kontrollerede periode i alle tilfælde — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — slutte i den tolv-måneders periode, som ligger forud for den såkaldte kontrolperiode, i løbet af hvilken der er gennemført kontrolforanstaltninger? |
| --- | --- | --- |

2)

Særligt:

—

Skal den kontrollerede periode i alle tilfælde — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — slutte i den tolv-måneders periode, som ligger forud for den såkaldte kontrolperiode, i løbet af hvilken der er gennemført kontrolforanstaltninger?

| — | Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, hvorledes skal da den ved forordningen udtrykkeligt fastsatte mulighed for at udvide kontrolperioden til perioder, som »følger efter tolv-måneders perioden«, forstås? |
| --- | --- |

—

Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, hvorledes skal da den ved forordningen udtrykkeligt fastsatte mulighed for at udvide kontrolperioden til perioder, som »følger efter tolv-måneders perioden«, forstås?

| — | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal den kontrollerede periode da alligevel — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — dække en tolv-måneders periode, der slutter i den kontrolperiode, der ligger forud perioden, i hvilken kontrollen fandt sted, eller kan kontrollen kun dække en periode, som slutter før begyndelsen af den forudgående kontrolperiode? |
| --- | --- |

—

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal den kontrollerede periode da alligevel — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — dække en tolv-måneders periode, der slutter i den kontrolperiode, der ligger forud perioden, i hvilken kontrollen fandt sted, eller kan kontrollen kun dække en periode, som slutter før begyndelsen af den forudgående kontrolperiode?

---

(1)  Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21.12.1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, og om ophævelse af direktiv 77/435/EØF (EFT L 388, s. 18).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/10 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/10

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Regalp SA

(Sag C-675/11)

2012/C 89/14

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Appellant: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR)

Indstævnt: Regalp SA

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Hvorledes kan en medlemsstat gøre brug den mulighed, der er fastsat i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), for at udvide kontrolperioden til »at dække perioder [...] som ligger forud for eller følger efter tolv-måneders perioden«, henset dels til kravene om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, dels til retssikkerhedsprincippet og nødvendigheden af ikke at overlade tilsynsmyndighederne en uafgrænset beføjelse? |
| --- | --- |

1)

Hvorledes kan en medlemsstat gøre brug den mulighed, der er fastsat i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), for at udvide kontrolperioden til »at dække perioder [...] som ligger forud for eller følger efter tolv-måneders perioden«, henset dels til kravene om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, dels til retssikkerhedsprincippet og nødvendigheden af ikke at overlade tilsynsmyndighederne en uafgrænset beføjelse?

| 2) | Særligt:






  — | Skal den kontrollerede periode i alle tilfælde — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — slutte i den tolv-måneders periode, som ligger forud for den såkaldte kontrolperiode, i løbet af hvilken der er gennemført kontrolforanstaltninger? |
| --- | --- | --- |

2)

Særligt:

—

Skal den kontrollerede periode i alle tilfælde — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — slutte i den tolv-måneders periode, som ligger forud for den såkaldte kontrolperiode, i løbet af hvilken der er gennemført kontrolforanstaltninger?

| — | Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, hvorledes skal da den ved forordningen udtrykkeligt fastsatte mulighed for at udvide kontrolperioden til perioder, som »følger efter tolv-måneders perioden«, forstås? |
| --- | --- |

—

Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, hvorledes skal da den ved forordningen udtrykkeligt fastsatte mulighed for at udvide kontrolperioden til perioder, som »følger efter tolv-måneders perioden«, forstås?

| — | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal den kontrollerede periode da alligevel — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — dække en tolv-måneders periode, der slutter i den kontrolperiode, der ligger forud perioden, i hvilken kontrollen fandt sted, eller kan kontrollen kun dække en periode, som slutter før begyndelsen af den forudgående kontrolperiode? |
| --- | --- |

—

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal den kontrollerede periode da alligevel — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — dække en tolv-måneders periode, der slutter i den kontrolperiode, der ligger forud perioden, i hvilken kontrollen fandt sted, eller kan kontrollen kun dække en periode, som slutter før begyndelsen af den forudgående kontrolperiode?

---

(1)  Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21.12.1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, og om ophævelse af direktiv 77/435/EØF (EFT L 388, s. 18).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/10 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/10

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2012 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Coopérative des producteurs d’asperges de Montcalm (COPAM)

(Sag C-676/11)

2012/C 89/15

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Appellant: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR)

Indstævnt: Coopérative des producteurs d'asperges de Montcalm (COPAM)

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Hvorledes kan en medlemsstat gøre brug den mulighed, der er fastsat i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), for at udvide kontrolperioden til »at dække perioder [...] som ligger forud for eller følger efter tolv-måneders perioden«, henset dels til kravene om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, dels til retssikkerhedsprincippet og nødvendigheden af ikke at overlade tilsynsmyndighederne en uafgrænset beføjelse? |
| --- | --- |

1)

Hvorledes kan en medlemsstat gøre brug den mulighed, der er fastsat i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), for at udvide kontrolperioden til »at dække perioder [...] som ligger forud for eller følger efter tolv-måneders perioden«, henset dels til kravene om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, dels til retssikkerhedsprincippet og nødvendigheden af ikke at overlade tilsynsmyndighederne en uafgrænset beføjelse?

| 2) | Særligt:






  — | Skal den kontrollerede periode i alle tilfælde — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — slutte i den tolv-måneders periode, som ligger forud for den såkaldte kontrolperiode, i løbet af hvilken der er gennemført kontrolforanstaltninger? |
| --- | --- | --- |

2)

Særligt:

—

Skal den kontrollerede periode i alle tilfælde — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — slutte i den tolv-måneders periode, som ligger forud for den såkaldte kontrolperiode, i løbet af hvilken der er gennemført kontrolforanstaltninger?

| — | Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, hvorledes skal da den ved forordningen udtrykkeligt fastsatte mulighed for at udvide kontrolperioden til perioder, som »følger efter tolv-måneders perioden«, forstås? |
| --- | --- |

—

Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, hvorledes skal da den ved forordningen udtrykkeligt fastsatte mulighed for at udvide kontrolperioden til perioder, som »følger efter tolv-måneders perioden«, forstås?

| — | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal den kontrollerede periode da alligevel — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — dække en tolv-måneders periode, der slutter i den kontrolperiode, der ligger forud perioden, i hvilken kontrollen fandt sted, eller kan kontrollen kun dække en periode, som slutter før begyndelsen af den forudgående kontrolperiode? |
| --- | --- |

—

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal den kontrollerede periode da alligevel — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — dække en tolv-måneders periode, der slutter i den kontrolperiode, der ligger forud perioden, i hvilken kontrollen fandt sted, eller kan kontrollen kun dække en periode, som slutter før begyndelsen af den forudgående kontrolperiode?

---

(1)  Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21.12.1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, og om ophævelse af direktiv 77/435/EØF (EFT L 388, s. 18).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/11 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/11

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Doux Élevages SNC og Coopérative agricole UKL-AREE mod Ministère de l’Agriculture, de l’alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l’aménagement du territoire og Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)

(Sag C-677/11)

2012/C 89/16

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Doux Élevages SNC og Coopérative agricole UKL-AREE

Sagsøgte: Ministère de l’Agriculture, de l’alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l’aménagement du territoire og Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, sammenholdt med dommen af 15. juli 2004, Pearle m.fl. (sag C-345/02), fortolkes således, at en afgørelse fra en national myndighed, som udvider en aftale — der ligesom den aftale, der er vedtaget af Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF), indfører et bidrag inden for rammerne af en af en national myndighed anerkendt brancheorganisation og gør dette obligatorisk med henblik på at gøre det muligt for denne at foranstalte kommunikation, tilbud, eksterne forbindelser, kvalitetssikring, forskning, varetagelse af branchens interesser og at rekvirere forbrugerundersøgelser — til samtlige erhvervsdrivende i en branche, svarer til statsstøtte, når de omhandlede aktiviteters karakter, finansieringsmåde og forudsætningerne for deres iværksættelse tages i betragtning?

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/11 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/11

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 27. december 2011 — Bundeswettbewerbsbehörde mod Schenker und Co AG m.fl.

(Sag C-681/11)

2012/C 89/17

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberster Gerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt

Sagsøgt: Schenker und Co AG, ABX Logistics (Austria) GmbH, Logwin Invest Austria GmbH, Logwin Road + Rail Austria GmbH, Alpentrans Spedition und Transport GmbH, Kapeller Internationale Spedition GmbH, Johann Strauss GmbH, Wildenhofer Spedition und Transport GmbH, DHL Express (Austria) GmbH, G. Englmayer Spedition GmbH, Internationale Spedition Schneckenreither Gesellschaft mbH, Leopold Schöffl GmbH & Co KG, Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Rail Cargo, A. Ferstl Speditionsgesellschaft mbH, Spedition, Lagerei und Beförderung von Gütern mit Kraftfahrzeugen Alois Herbst GmbH & Co KG, Johann Huber Spedition und Transportgesellschaft mbH, Keimelmayr Speditions- u. Transport GmbH, »Spedpack«-Speditions- und Verpackungsgessellschaft mbH, Thomas Spedition GmbH, Koch Spedition GmbH, Maximilian Schludermann als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Kubicargo Spedition GmbH, Kühne + Nagel GmbH, Lagermax Internationale Spedition Gesellschaft mbH, Morawa Transport GmbH, Johann Ogris Internationale Transport- und Speditions GmbH, Traussnig Spedition GmbH, Treu SpeditionsgesmbH, Spedition Anton Wagner GmbH, Gebrüder Weiss GmbH og Marehard u. Wuger Internat. Speditions- u. Logistik GmbH

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Må en virksomheds tilsidesættelse af artikel 101 TEUF sanktioneres med en bøde, såfremt virksomheden befandt sig i en vildfarelse med hensyn til lovligheden af dens adfærd, og denne vildfarelse ikke kan tilregnes den?
  Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende:






  1a) | Kan virksomhedens vildfarelse med hensyn til retmæssigheden af dens adfærd ikke tilregnes den, såfremt virksomheden har henholdt sig til et råd fra en juridisk rådgiver med erfaring i konkurrenceret, og virksomheden hverken umiddelbart eller efter den efterprøvelse, som med rimelighed kunne forventes af virksomheden, kunne erkende rådets urigtighed? |
| --- | --- | --- |

1)

Må en virksomheds tilsidesættelse af artikel 101 TEUF sanktioneres med en bøde, såfremt virksomheden befandt sig i en vildfarelse med hensyn til lovligheden af dens adfærd, og denne vildfarelse ikke kan tilregnes den?

Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende:

1a)

Kan virksomhedens vildfarelse med hensyn til retmæssigheden af dens adfærd ikke tilregnes den, såfremt virksomheden har henholdt sig til et råd fra en juridisk rådgiver med erfaring i konkurrenceret, og virksomheden hverken umiddelbart eller efter den efterprøvelse, som med rimelighed kunne forventes af virksomheden, kunne erkende rådets urigtighed?

| 1b) | Kan virksomhedens vildfarelse med hensyn til retmæssigheden af dens adfærd ikke tilregnes den, såfremt virksomhedens har stolet på rigtigheden af en afgørelse fra en national konkurrencemyndighed, som alene havde bedømt den pågældende adfærd efter national ret og erklæret den lovlig? |
| --- | --- |

1b)

Kan virksomhedens vildfarelse med hensyn til retmæssigheden af dens adfærd ikke tilregnes den, såfremt virksomhedens har stolet på rigtigheden af en afgørelse fra en national konkurrencemyndighed, som alene havde bedømt den pågældende adfærd efter national ret og erklæret den lovlig?

| 2) | Er de nationale konkurrencemyndigheder beføjet til at fastslå, at en virksomhed har deltaget i et kartel, der har overtrådt Unionens konkurrenceregler, såfremt virksomheden ikke kan pålægges bøde, fordi den har søgt om anvendelse af kronvidnereglerne? |
| --- | --- |

2)

Er de nationale konkurrencemyndigheder beføjet til at fastslå, at en virksomhed har deltaget i et kartel, der har overtrådt Unionens konkurrenceregler, såfremt virksomheden ikke kan pålægges bøde, fordi den har søgt om anvendelse af kronvidnereglerne?

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/12 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/12

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação de Lisboa (Portugal) den 3. januar 2012 — Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas mod Autoridade da Concorrência

(Sag C-1/12)

2012/C 89/18

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal da Relação de Lisboa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas

Sagsøgt: Autoridade da Concorrência

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal et organ som Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas (OTOC) med henblik på anvendelsen af Fællesskabets konkurrenceregler (uddannelsesmarkedet) som helhed anses for en virksomhedssammenslutning? Skal artikel 101, stk. 2, TEUF i givet fald fortolkes således, at et organ, der som OTOC i overensstemmelse med de retlige krav udsteder almindeligt gældende bindende regler vedrørende obligatorisk uddannelse af autoriserede bogholdere til sikring af, at borgerne modtager en pålidelig kvalitetsydelse, også er omfattet heraf? |
| --- | --- |

1)

Skal et organ som Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas (OTOC) med henblik på anvendelsen af Fællesskabets konkurrenceregler (uddannelsesmarkedet) som helhed anses for en virksomhedssammenslutning? Skal artikel 101, stk. 2, TEUF i givet fald fortolkes således, at et organ, der som OTOC i overensstemmelse med de retlige krav udsteder almindeligt gældende bindende regler vedrørende obligatorisk uddannelse af autoriserede bogholdere til sikring af, at borgerne modtager en pålidelig kvalitetsydelse, også er omfattet heraf?

| 2) | Hvis et organ som OTOC er retligt forpligtet til at gennemføre et system med obligatorisk uddannelse for dets medlemmer, kan den nugældende artikel 101 TEUF da fortolkes således, at bestemmelsen muliggør en anfægtelse af indførelsen af et uddannelsessystem, som OTOC er retligt forpligtet til at indføre, og af det regulativ, hvorved systemet gennemføres, for så vidt som OTOC blot foretager en gennemførelse af forpligtelsen, der nøje følger de retlige krav? Eller falder en sådan problemstilling derimod uden for artikel 101 TEUF’s anvendelsesområde, og skal den vurderes på grundlag af den nugældende artikel 56 TEUF ff.? |
| --- | --- |

2)

Hvis et organ som OTOC er retligt forpligtet til at gennemføre et system med obligatorisk uddannelse for dets medlemmer, kan den nugældende artikel 101 TEUF da fortolkes således, at bestemmelsen muliggør en anfægtelse af indførelsen af et uddannelsessystem, som OTOC er retligt forpligtet til at indføre, og af det regulativ, hvorved systemet gennemføres, for så vidt som OTOC blot foretager en gennemførelse af forpligtelsen, der nøje følger de retlige krav? Eller falder en sådan problemstilling derimod uden for artikel 101 TEUF’s anvendelsesområde, og skal den vurderes på grundlag af den nugældende artikel 56 TEUF ff.?

| 3) | Er den nugældende artikel 101 TEUF og 102 TEUF, under hensyn til at genstanden for Wouters-dommen (1) såvel som for andre tilsvarende domme var regulering med indflydelse på den pågældende erhvervssammenslutnings erhvervsdrivende medlemmers økonomiske virksomhed, til hinder for en regulering på området for uddannelse af autoriserede bogholdere, der ikke har direkte indvirkning på disse erhvervsdrivendes økonomiske virksomhed? |
| --- | --- |

3)

Er den nugældende artikel 101 TEUF og 102 TEUF, under hensyn til at genstanden for Wouters-dommen (1) såvel som for andre tilsvarende domme var regulering med indflydelse på den pågældende erhvervssammenslutnings erhvervsdrivende medlemmers økonomiske virksomhed, til hinder for en regulering på området for uddannelse af autoriserede bogholdere, der ikke har direkte indvirkning på disse erhvervsdrivendes økonomiske virksomhed?

| 4) | Kan en erhvervssammenslutning i lyset af Unionens konkurrenceret (på uddannelsesmarkedet) for udøvelse af erhvervet kræve bestemte former for uddannelse, som kun erhvervssammenslutningen udbyder? |
| --- | --- |

4)

Kan en erhvervssammenslutning i lyset af Unionens konkurrenceret (på uddannelsesmarkedet) for udøvelse af erhvervet kræve bestemte former for uddannelse, som kun erhvervssammenslutningen udbyder?

---

(1)  Domstolens dom af 19.2.2002, sag C-309/99, Sml. I, s. 1577.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/12 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/12

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 2. januar 2012 — Syndicat OP 84 mod Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et d l’horticulture (VINIFLHOR), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer ONIFLHOR

(Sag C-3/12)

2012/C 89/19

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Appellant: Syndicat OP 84

Indstævnt: Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et d l’horticulture (VINIFLHOR), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer ONIFLHOR

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal den »kontrolperiode«, som løber fra den 1. juli til den 30. juni året efter, og som er omhandlet i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), forstås som perioden, hvori den for kontrollen ansvarlige myndighed skal informere producentorganisationen om den planlagte kontrol, indlede og afslutte alle kontrolforanstaltninger på stedet og al dokumentrevision samt meddele resultaterne af kontrollen, eller som perioden, hvori blot visse af disse proceduremæssige skridt skal være gennemført? |
| --- | --- |

1)

Skal den »kontrolperiode«, som løber fra den 1. juli til den 30. juni året efter, og som er omhandlet i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), forstås som perioden, hvori den for kontrollen ansvarlige myndighed skal informere producentorganisationen om den planlagte kontrol, indlede og afslutte alle kontrolforanstaltninger på stedet og al dokumentrevision samt meddele resultaterne af kontrollen, eller som perioden, hvori blot visse af disse proceduremæssige skridt skal være gennemført?

| 2) | Kan myndigheden i tilfælde af, at en produktorganisations adfærd eller undladelser umuliggør gennemførelse af en effektiv kontrol, som er indledt i en kontrolperiode, trods manglende udtrykkelige bestemmelser herom i førnævnte forordning, fortsætte sine kontrolforanstaltninger i den efterfølgende kontrolperiode uden at proceduren derved behæftes med en fejl, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig til støtte for en anfægtelse af beslutningen om konsekvenserne af kontrollens resultater? |
| --- | --- |

2)

Kan myndigheden i tilfælde af, at en produktorganisations adfærd eller undladelser umuliggør gennemførelse af en effektiv kontrol, som er indledt i en kontrolperiode, trods manglende udtrykkelige bestemmelser herom i førnævnte forordning, fortsætte sine kontrolforanstaltninger i den efterfølgende kontrolperiode uden at proceduren derved behæftes med en fejl, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig til støtte for en anfægtelse af beslutningen om konsekvenserne af kontrollens resultater?

| 3) | Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, kan myndigheden da i tilfælde, hvor en produktorganisations adfærd eller undladelser umuliggør gennemførelse af en effektiv kontrol, kræve den modtagne støtte tilbagebetalt? Udgør en sådan foranstaltning en af de sanktioner, der kan fastsættes i henhold til bestemmelserne i forordningens artikel 6? |
| --- | --- |

3)

Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, kan myndigheden da i tilfælde, hvor en produktorganisations adfærd eller undladelser umuliggør gennemførelse af en effektiv kontrol, kræve den modtagne støtte tilbagebetalt? Udgør en sådan foranstaltning en af de sanktioner, der kan fastsættes i henhold til bestemmelserne i forordningens artikel 6?

---

(1)  Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21.12.1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, og om ophævelse af direktiv 77/435/EØF (EFT L 388, s. 18).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/13 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/13

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 9. januar 2012 — Colloseum Holding AG mod Levi Strauss & Co.

(Sag C-12/12)

2012/C 89/20

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Colloseum Holding AG

Sagsøgte: Levi Strauss & Co.

Præjudicielle spørgsmål

Skal artikel 15, stk. 1, i forordning (EF) nr. 40/94 (1) fortolkes således, at

| 1) | et varemærke, der er en del af et sammensat varemærke, og som kun har opnået fornødent særpræg som følge af den brug, der er gjort af det sammensatte varemærke, kan bruges med retsbevarende virkning, når det kun er det sammensatte mærke, der anvendes |
| --- | --- |

1)

et varemærke, der er en del af et sammensat varemærke, og som kun har opnået fornødent særpræg som følge af den brug, der er gjort af det sammensatte varemærke, kan bruges med retsbevarende virkning, når det kun er det sammensatte mærke, der anvendes

| 2) | et varemærke bruges med retsbevarende virkning, såfremt det kun anvendes sammen med et andet varemærke, offentligheden i de to varemærker ser selvstændige kendetegn, og begge mærker endvidere er registreret sammen som varemærke? |
| --- | --- |

2)

et varemærke bruges med retsbevarende virkning, såfremt det kun anvendes sammen med et andet varemærke, offentligheden i de to varemærker ser selvstændige kendetegn, og begge mærker endvidere er registreret sammen som varemærke?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT L 11, s. 1).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/13 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/13

---

Appel iværksat den 13. januar 2012 af Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 16. december 2011 i sag T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials mod Rådet

(Sag C-15/12 P)

2012/C 89/21

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (ved avocats J.-F. Bellis og R. Luff)

De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Appellen antages til realitetsbehandling, og appellanten gives medhold. |
| --- | --- |

—

Appellen antages til realitetsbehandling, og appellanten gives medhold.

| — | Rettens Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. december 2011 i sag T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials mod Rådet, ophæves, og Domstolen træffer afgørelse vedrørende realiteten. |
| --- | --- |

—

Rettens Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. december 2011 i sag T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials mod Rådet, ophæves, og Domstolen træffer afgørelse vedrørende realiteten.

| — | Appellanten gives medhold i de for førsteinstansen nedlagte påstande og Rådets forordning (EF) nr. 826/2009 af 7. september 2009 om ændring af forordning (EF) nr. 1659/2005 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse former for magnesiasten med oprindelse i Folkerepublikken Kina (1) annulleres, for så vidt som den herved fastsatte antidumpingtold overstiger, hvad det der ville gælde, såfremt den var fastsat på grundlag af den metode, der blev anvendt ved den oprindelige undersøgelse for at tage hensyn til, at den kinesiske moms ikke blev tilbagebetalt ved udførslen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10 (2). |
| --- | --- |

—

Appellanten gives medhold i de for førsteinstansen nedlagte påstande og Rådets forordning (EF) nr. 826/2009 af 7. september 2009 om ændring af forordning (EF) nr. 1659/2005 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse former for magnesiasten med oprindelse i Folkerepublikken Kina (1) annulleres, for så vidt som den herved fastsatte antidumpingtold overstiger, hvad det der ville gælde, såfremt den var fastsat på grundlag af den metode, der blev anvendt ved den oprindelige undersøgelse for at tage hensyn til, at den kinesiske moms ikke blev tilbagebetalt ved udførslen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10 (2).

| — | Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger i de to instanser. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger i de to instanser.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har fremført tre anbringender til støtte for sin appel, der er gjort gældende mod Rettens forkastelse af appellantens andet annullationsanbringendet vedrørende Rådet og Kommissionens tilsidesættelse af grundforordningens artikel 11, stk. 9.

Med det første anbringende har appellanten gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl, for så vidt som den har afvist at behandle spørgsmålet om hvilken metode for sammenligning af eksportprisen og den normale værdi, der blev anvendt i den oprindelige undersøgelse, og har derfor ikke gyldigt kunnet fastslå, at der ikke forelå »ændring af metoden« som omhandlet i grundforordningens artikel 11, stk. 9 i den fornyede undersøgelse. Reelt er der sket en radikal ændring af metoden for sammenligning mellem den oprindelige undersøgelse, hvor sammenligningen blev foretaget »eksklusiv moms«, og den fornyede undersøgelse, hvor sammenligningen blev foretaget »inklusiv moms«. Anvendelse af sidstnævnte metode medførte en højere dumpingmargen end den, der ville være fremkommet ved anvendelse af den metode, der blev anvendt i den oprindelige undersøgelse.

Med det andet anbringende har appellanten gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl, for så vidt som den fandt, at institutionerne har pligt til ikke længere at anvende metoden for sammenligning af eksportprisen og den normale værdi i den oprindelige undersøgelse, hvis dette fører til en justering, som ikke er tilladt ifølge grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra b), ved således at sammenblande begreberne »justering« og »metode for sammenligning«.

Med det tredje anbringende har appellanten gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl, for så vidt som den har konkluderet, at forskellen med hensyn til satsen for refusion af eksportmomsen mellem undersøgelsesperioden for den oprindelige undersøgelse og undersøgelsesperiode for den fornyede undersøgelse udgør ændrede omstændigheder, der begrunder en ændring af metoden for sammenligning, selv om det ikke er dokumenteret, at denne forskel har gjort den metode for sammenligning, der er anvendt i den oprindelige undersøgelse, uanvendelig. Da undtagelsen for så vidt angår »ændrede omstændigheder« skal fortolkes indskrænkende, opfylder den begrundelse, der findes i den appellerede doms præmis 62-64, tydeligvis ikke dette strenge krav.

---

(1)  EUT L 240, s. 7.

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT 1996 L 56, s. 1).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/14 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad (Bulgarien) den 16. januar 2012 — Efir OOD mod Direktor na Direktsia »Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto« gr. Plovdiv pri Tsentralnoto Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite anperktop

(Sag C-19/12)

2012/C 89/22

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Varhoven administrativen sad

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Efir OOD

Sagsøgt: Direktor na Direktsia »Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto« gr. Plovdiv pri Tsentralnoto Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite anperktop

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 62, nr. 1) og 2), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) fortolkes således, at begrebet afgiftspligtens indtræden vedrører såvel afgiftspligtige som afgiftsfrie transaktioner? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 62, nr. 1) og 2), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) fortolkes således, at begrebet afgiftspligtens indtræden vedrører såvel afgiftspligtige som afgiftsfrie transaktioner?

| 2) | Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, spørges: Er en national ordning som den, der finder anvendelse i hovedsagen, hvorefter der ligeledes indtræder afgiftspligt på tidspunktet for gennemførelsen af afgiftsfrie transaktioner, tilladt? |
| --- | --- |

2)

Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, spørges: Er en national ordning som den, der finder anvendelse i hovedsagen, hvorefter der ligeledes indtræder afgiftspligt på tidspunktet for gennemførelsen af afgiftsfrie transaktioner, tilladt?

| 3) | Har artikel 62 og 63 i direktiv 2006/112 direkte virkning? |
| --- | --- |

3)

Har artikel 62 og 63 i direktiv 2006/112 direkte virkning?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/15 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/15

---

Appel iværksat den 24. januar 2012 af Idromacchine Srl m.fl. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. november 2011 i sag T-88/09, Idromacchine Srl m.fl. mod Kommissionen

(Sag C-34/12 P)

2012/C 89/23

Processprog: italiensk

Parter

Appellanter: Idromacchine Srl, Alessandro Capuzzo og Roberto Capuzzo (ved avvocati W. Viscardini og G. Donà)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Delvis ophævelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. november 2011 i sag T-88/09, for så vidt som:






  — | det ikke blev fastslået, at Idromacchine har lidt økonomisk skade, |
| --- | --- | --- |

—

Delvis ophævelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. november 2011 i sag T-88/09, for så vidt som:

—

det ikke blev fastslået, at Idromacchine har lidt økonomisk skade,

| — | det blev fastslået, at Idromacchine har lidt et begrænset ikke-økonomisk tab, |
| --- | --- |

—

det blev fastslået, at Idromacchine har lidt et begrænset ikke-økonomisk tab,

| — | det ikke blev fastslået, at Alessandro og Roberto Capuzzo har lidt økonomisk skade |
| --- | --- |

—

det ikke blev fastslået, at Alessandro og Roberto Capuzzo har lidt økonomisk skade

| — | og følgelig tages appellanternes påstande for Retten til følge. |
| --- | --- |

—

og følgelig tages appellanternes påstande for Retten til følge.

| — | Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger i begge instanser. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger i begge instanser.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanterne har gjort gældende, at Retten har begået følgende retlige fejl:

| I. | Åbenbar fejl, der følger af sagsakterne, idet Retten lagde til grund, at vurderingen af de fejlagtige angivelser af de skadelige handlinger, der tilskrives Idromacchine, ikke var genstand for søgsmålet. |
| --- | --- |

I.

Åbenbar fejl, der følger af sagsakterne, idet Retten lagde til grund, at vurderingen af de fejlagtige angivelser af de skadelige handlinger, der tilskrives Idromacchine, ikke var genstand for søgsmålet.

| II. | Utilstrækkelig og derfor fejlagtig begrundelse for ikke at tiltræde appellantens anbringende om, at der foreligger en tilsidesættelse af pligten til at udvise omhu og af retten til forsvar. |
| --- | --- |

II.

Utilstrækkelig og derfor fejlagtig begrundelse for ikke at tiltræde appellantens anbringende om, at der foreligger en tilsidesættelse af pligten til at udvise omhu og af retten til forsvar.

| III. | Åbenbart urigtig gengivelse i sagsakterne af de faktiske omstændigheder og af beviset for den økonomiske skade — tilsidesættelse af grundlæggende bevisbyrderegler — begrundelsesmangler. |
| --- | --- |

III.

Åbenbart urigtig gengivelse i sagsakterne af de faktiske omstændigheder og af beviset for den økonomiske skade — tilsidesættelse af grundlæggende bevisbyrderegler — begrundelsesmangler.

| IV. | Tilsidesættelse af begrundelsespligten, af proportionalitetsprincippet og af forbuddet mod forskelsbehandling samt af retten til adgang til domstolsprøvelse for så vidt angår kriterierne for kvalificeringen af det ikke-økonomiske tab, som Idromacchine har lidt. |
| --- | --- |

IV.

Tilsidesættelse af begrundelsespligten, af proportionalitetsprincippet og af forbuddet mod forskelsbehandling samt af retten til adgang til domstolsprøvelse for så vidt angår kriterierne for kvalificeringen af det ikke-økonomiske tab, som Idromacchine har lidt.

| V. | Tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling, manglende begrundelse, åbenbart materielle fejl, der følger af sagsakterne vedrørende den manglende anerkendelse af en adgang til erstatning for det ikke-økonomiske tab, som Alessandro og Roberto Capuzzo har lidt. |
| --- | --- |

V.

Tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling, manglende begrundelse, åbenbart materielle fejl, der følger af sagsakterne vedrørende den manglende anerkendelse af en adgang til erstatning for det ikke-økonomiske tab, som Alessandro og Roberto Capuzzo har lidt.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/15 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/15

---

Appel iværksat den 25. januar 2012 af Plasticos Españoles, S.A. (ASPLA) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-76/06, ASPLA mod Kommissionen

(Sag C-35/12 P)

2012/C 89/24

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Plasticos Españoles, S.A. (ASPLA) (ved abogados E. Garayar Gutiérrez og M. Troncoso Ferrer)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Appellen antages til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Appellen antages til realitetsbehandling.

| — | Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. november 2011 i sag T-76/06, ASPLA mod Kommissionen, ophæves. |
| --- | --- |

—

Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. november 2011 i sag T-76/06, ASPLA mod Kommissionen, ophæves.

| — | Subsidiært nedsættes den bøde, som Kommissionen har pålagt, og som Den Europæiske Unions Ret har stadfæstet, væsentligt under hensyntagen til de krav, der følger af principperne om proportionalitet, ligebehandling og forbud mod forskelsbehandling. |
| --- | --- |

—

Subsidiært nedsættes den bøde, som Kommissionen har pålagt, og som Den Europæiske Unions Ret har stadfæstet, væsentligt under hensyntagen til de krav, der følger af principperne om proportionalitet, ligebehandling og forbud mod forskelsbehandling.

| — | Kommissionen tilpligtes at betaler sagens omkostninger i de to instanser. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betaler sagens omkostninger i de to instanser.

Anbringender og væsentligste argumenter

| 1) | Første appelanbringende
  om en tilsidesættelse af artikel 101 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), Domstolens praksis om denne bestemmelse og begrebet »sammenhængende og vedvarende overtrædelse« såvel som en tilsidesættelse af de gældende processuelle regler om bevisbyrde og bevisbedømmelse.
  Den appellerede dom indeholder fejl med hensyn til bedømmelsen af de beviser, som Kommissionen har fremlagt, for over for ASPLA at anvende begrebet sammenhængende og vedvarende overtrædelse såvel i forhold til selskabets påståede deltagelse i overtrædelserne vedrørende sektorerne for åbne sække og block bags, som i forhold til ASPLA’s kendskab til ulovlig adfærd, som fandt sted i undergrupper, som selskabet ikke deltog i, og inddragelsen af sådan adfærd i en »generel kartelordning«. |
| --- | --- |

1)

Første appelanbringende
  om en tilsidesættelse af artikel 101 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), Domstolens praksis om denne bestemmelse og begrebet »sammenhængende og vedvarende overtrædelse« såvel som en tilsidesættelse af de gældende processuelle regler om bevisbyrde og bevisbedømmelse.

Den appellerede dom indeholder fejl med hensyn til bedømmelsen af de beviser, som Kommissionen har fremlagt, for over for ASPLA at anvende begrebet sammenhængende og vedvarende overtrædelse såvel i forhold til selskabets påståede deltagelse i overtrædelserne vedrørende sektorerne for åbne sække og block bags, som i forhold til ASPLA’s kendskab til ulovlig adfærd, som fandt sted i undergrupper, som selskabet ikke deltog i, og inddragelsen af sådan adfærd i en »generel kartelordning«.

| 2) | Andet appelanbringende
  om en retlig fejl, idet Retten fandt, at argumentet om, at de salgstal, som var taget i betragtning med henblik på udmåling af den bøde, som ASPLA er blevet pålagt, var ukorrekte, er blevet fremsat for sent. Subsidiært er dette argument direkte forbundet med en ufravigelig procesforudsætning, idet Rettens manglende bedømmelse heraf i sig selv udgør en retlig fejl.
  Hvad angår det principale anbringende har Retten begået en fejl, fordi argumentet ikke udgør et nyt anbringende men en udvidelse af et allerede fremsat anbringende, og fordi den anvender salgstal for koncernen Armando Álvares i stedet for salgstal for ASPLA for at udmåle bøden.
  Hvad angår det subsidiære anbringende bunder den retlige fejl i det forhold, at Retten ikke har bedømt omfanget af den begrundelsespligt, som påhvilede Kommissionen i forbindelse med metoden for beregning af grundbeløbet af den bøde, som ASPLA er blevet pålagt. |
| --- | --- |

2)

Andet appelanbringende
  om en retlig fejl, idet Retten fandt, at argumentet om, at de salgstal, som var taget i betragtning med henblik på udmåling af den bøde, som ASPLA er blevet pålagt, var ukorrekte, er blevet fremsat for sent. Subsidiært er dette argument direkte forbundet med en ufravigelig procesforudsætning, idet Rettens manglende bedømmelse heraf i sig selv udgør en retlig fejl.

Hvad angår det principale anbringende har Retten begået en fejl, fordi argumentet ikke udgør et nyt anbringende men en udvidelse af et allerede fremsat anbringende, og fordi den anvender salgstal for koncernen Armando Álvares i stedet for salgstal for ASPLA for at udmåle bøden.

Hvad angår det subsidiære anbringende bunder den retlige fejl i det forhold, at Retten ikke har bedømt omfanget af den begrundelsespligt, som påhvilede Kommissionen i forbindelse med metoden for beregning af grundbeløbet af den bøde, som ASPLA er blevet pålagt.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/16 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/16

---

Appel iværksat den 25. januar 2012 af Armando Álvarez, S.A til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-78/06, Álvarez mod Kommissionen

(Sag C-36/12 P)

2012/C 89/25

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Armando Álvarez, S.A. (ved abogados E. Garayar Gutiérrez og M. Troncoso Ferrer)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Appellen antages til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Appellen antages til realitetsbehandling.

| — | Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. november 2011 i sag T-78/06, Álvarez mod Kommissionen, ophæves, og følgelig annulleres Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig af 30. november 2005 i sag COMP/F/38 354 for så vidt Armando Álvarez, S.A. er blevet pålagt et ansvar. |
| --- | --- |

—

Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. november 2011 i sag T-78/06, Álvarez mod Kommissionen, ophæves, og følgelig annulleres Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig af 30. november 2005 i sag COMP/F/38 354 for så vidt Armando Álvarez, S.A. er blevet pålagt et ansvar.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i de to instanser. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i de to instanser.

Anbringender og væsentligste argumenter

| 1) | Første anbringende
  om en retlig fejl og om en tilsidesættelse af retten til forsvar i forbindelse med bedømmelsen af, om appellanten kan pålægges ansvaret for overtrædelsen.
  Retten pålægger Armando Álvarez ansvaret for overtrædelsen i selskabets egenskab af direkte deltager i kartellet, idet den herved ikke blot tillader nye anbringender, men også andre grundlag for at pålægge et ansvar end dem, som fremgår af den anfægtede beslutning. Retten afviser desuden argumenterne fremsat i forbindelse med søgsmålet, idet den finder, at de ikke er tilstrækkelige til at afkræfte formodningen om, at Armando Álvarez faktisk har udøvet kontrol over sit datterselskab. Kommissionen opstiller imidlertid i beslutningen ingen formodning om, at kontrollen over datterselskabet faktisk blev udøvet af appellanten, hvorfor det ikke tilkom sidstnævnte at afkræfte denne formodning, idet Kommissionen fuldt ud bar bevisbyrden herfor.
  Retten har herved begået en fejl ved anvendelsen af begreberne deltagelse i overtrædelsen og pålæggelse af ansvar for den samme og har tilsidesat appellantens ret til forsvar. |
| --- | --- |

1)

Første anbringende
  om en retlig fejl og om en tilsidesættelse af retten til forsvar i forbindelse med bedømmelsen af, om appellanten kan pålægges ansvaret for overtrædelsen.

Retten pålægger Armando Álvarez ansvaret for overtrædelsen i selskabets egenskab af direkte deltager i kartellet, idet den herved ikke blot tillader nye anbringender, men også andre grundlag for at pålægge et ansvar end dem, som fremgår af den anfægtede beslutning. Retten afviser desuden argumenterne fremsat i forbindelse med søgsmålet, idet den finder, at de ikke er tilstrækkelige til at afkræfte formodningen om, at Armando Álvarez faktisk har udøvet kontrol over sit datterselskab. Kommissionen opstiller imidlertid i beslutningen ingen formodning om, at kontrollen over datterselskabet faktisk blev udøvet af appellanten, hvorfor det ikke tilkom sidstnævnte at afkræfte denne formodning, idet Kommissionen fuldt ud bar bevisbyrden herfor.

Retten har herved begået en fejl ved anvendelsen af begreberne deltagelse i overtrædelsen og pålæggelse af ansvar for den samme og har tilsidesat appellantens ret til forsvar.

| 2) | Subsidiært anbringende
  om en manglende begrundelse med hensyn til argumenterne vedrørende Armando Álvarez’ manglende faktiske kontrol over Aspla.
  Subsidiært, og dersom teorien om, at Armando Álvarez direkte kan pålægges ansvaret for den adfærd, som er i strid med artikel 101 TEUF godtages, og formodningen om et moderselskabs ansvar for sit datterselskabs adfærd, mod forventning, anvendes, begrænser Retten sig til at fastslå, at argumenterne fremført af Armando Álvarez ikke rejser tvivl med hensyn til selskabets ansvar uden at undersøge de argumenter, som reelt er blevet fremført under annullationssøgsmålet. Rettens dom er således behæftet med en betydelig begrundelsesmangel. |
| --- | --- |

2)

Subsidiært anbringende
  om en manglende begrundelse med hensyn til argumenterne vedrørende Armando Álvarez’ manglende faktiske kontrol over Aspla.

Subsidiært, og dersom teorien om, at Armando Álvarez direkte kan pålægges ansvaret for den adfærd, som er i strid med artikel 101 TEUF godtages, og formodningen om et moderselskabs ansvar for sit datterselskabs adfærd, mod forventning, anvendes, begrænser Retten sig til at fastslå, at argumenterne fremført af Armando Álvarez ikke rejser tvivl med hensyn til selskabets ansvar uden at undersøge de argumenter, som reelt er blevet fremført under annullationssøgsmålet. Rettens dom er således behæftet med en betydelig begrundelsesmangel.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/17 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/17

---

Appel iværksat den 26. januar 2012 af Saupiquet til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 24. november 2011 i sag T-131/10, Saupiquet mod Kommissionen

(Sag C-37/12 P)

2012/C 89/26

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Saupiquet SAS (ved avocat R. Ledru)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellantens påstande

| — | Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret (Femte Afdeling) den 24. november 2011 i sag T-131/10, Saupiquet mod Kommissionen, annulleres i sin helhed. |
| --- | --- |

—

Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret (Femte Afdeling) den 24. november 2011 i sag T-131/10, Saupiquet mod Kommissionen, annulleres i sin helhed.

| — | Påstandene i den foreliggende appel og de af selskabet Saupiquet nedlagte påstande i første instans tages til følge i deres helhed. |
| --- | --- |

—

Påstandene i den foreliggende appel og de af selskabet Saupiquet nedlagte påstande i første instans tages til følge i deres helhed.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet gør appellanten for det første gældende, at Retten har tilsidesat de grundlæggende principper om ligebehandling og forbud mod forskelsbehandling og dermed artikel 2 og 9 i traktaten om Den Europæiske Union, artikel 8 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 20 og 21 i chartret om grundlæggende rettigheder.

Appellanten foreholder for det andet Retten en tilsidesættelse af artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, der tillægger Unionen kompetence og bl.a. enekompetence på toldområdet.

For det tredje påberåber appellanten sig en tilsidesættelse af artikel 247 og 247a i EF-toldkodeksen (1).

Endelig gør appellanten for det fjerde gældende, at der er sket en til tilsidesættelse af artikel 7 i Rådets forordning nr. 975/2003 (2).

I modsætning til, hvad Retten har gjort gældende, følger det af en kombineret anvendelse af ovennævnte tekster, at Kommissionen skal holdes ansvarlig for negative følgevirkninger af, at toldkontorerne i visse medlemsstater holder lukket om søndagen, og skal træffe de nødvendige foranstaltninger for at afhjælpe disse følgevirkninger.

---

(1)  Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12.10.1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1).

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 975/2003 af 5.6.2003 om åbning og forvaltning af et toldkontingent for indførsel af tunfiskekonserves henhørende under KN-kode 1604 14 11, 1604 14 18 og 1604 20 70 (EUT L 141, s. 1).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/17 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/17

---

Appel iværksat den 27. januar 2012 af Gascogne Sack Deutschland GmbH, tidligere Sachsa Verpackung GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-79/06, Sachsa Verpackung mod Kommissionen

(Sag C-40/12 P)

2012/C 89/27

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Gascogne Sack Deutschland GmbH, tidligere Sachsa Verpackung GmbH (ved avocats F. Puel og L. François-Martin)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dommen afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-79/06, ophæves [...] og hjemvises til Retten til afgørelse i overensstemmelse med Domstolens retningslinier, herunder de økonomiske konsekvenser for appellanten af, at en rimelig tidsfrist er overskredet. |
| --- | --- |

—

Dommen afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-79/06, ophæves [...] og hjemvises til Retten til afgørelse i overensstemmelse med Domstolens retningslinier, herunder de økonomiske konsekvenser for appellanten af, at en rimelig tidsfrist er overskredet.

| — | Bødebeløbet nedsættes for at tage hensyn til de økonomiske konsekvenser for appellanten af, at en rimelig tidsfrist er overskredet. |
| --- | --- |

—

Bødebeløbet nedsættes for at tage hensyn til de økonomiske konsekvenser for appellanten af, at en rimelig tidsfrist er overskredet.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har gjort fire anbringender gældende til støtte for sin appel.

Med det første anbringende har appellanten gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl ved ikke at drage konsekvenserne af ikrafttrædelsen den 1. december 2009 af traktaten om Den Europæiske Union og navnlig dens artikel 6, der giver Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samme juridiske værdi som traktaterne.

Med det andet anbringende har appellanten gjort gældende, at Retten ikke har givet en tilstrækkelig begrundelse for anvendelsen af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 (1) og artikel 15 i forordning nr. 17 (2).

Med det tredje anbringende har appellanten gjort gældende, at Retten ikke har udøvet sin prøvelsesret og ikke tilstrækkeligt har undersøgt Kommissionens begrundelse og argumentation vedrørende praksisens indvirkning på markedet.

Med det fjerde anbringende har appellanten subsidiært gjort gældende, at Retten ikke har overholdt proceduren og har tilsidesat princippet om en rimelig frist i artikel 8 i EMK og princippet om en effektiv domstolsbeskyttelse. Med dette anbringende har appellanten principalt anmodet om ophævelse af den appellerede dom, og subsidiært om nedsættelse af bødebeløbet for at tage hensyn til de økonomiske konsekvenser for appellanten af, at en rimelig tidsfrist er overskredet.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 [EF] og 82 [EF] (EFT 2003 L 1, s. 1).

(2)  Rådets forordning nr. 17 af 6.2.1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikler [81 EF] og [82 EF] (EFT 1959-1962, s. 81).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/18 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/18

---

Sag anlagt den 2. februar 2012 — Europa-Kommissionen mod Irland

(Sag C-55/12)

2012/C 89/28

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og W. Mölls, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Irland

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at Irland ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2003/96/EF (1), idet Irland fritager brændstof til handicappedes motorkøretøjer for afgift uden at respektere de minimumssatser, der er fastsat i direktivet. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Irland ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2003/96/EF (1), idet Irland fritager brændstof til handicappedes motorkøretøjer for afgift uden at respektere de minimumssatser, der er fastsat i direktivet.

| — | Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen har gjort gældende, at Irland har tilsidesat sine forpligtelse i henhold til direktivet ved at opretholde afgiftsfritagelsen for motorbrændstof anvendt af handicappede personer.

---

(1)  Rådets direktiv 2003/96/EF af 27.10.2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (EUT L 283, s. 51).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/18 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/18

---

Appel iværksat den 6. februar 2012 af Groupe Gascogne SA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-72/06, Groupe Gascogne mod Kommissionen

(Sag C-58/12 P)

2012/C 89/29

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Groupe Gascogne SA (ved avocats P. Hubert og E. Durand)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dommen ophæves, for så vidt som Retten heri frifandt Kommissionen i sagen anlagt af Groupe Gascogne til anfægtelse af Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig af 30. november 2005 om en procedure i henhold til artikel 81 EF (sag COMP/F/38 354 – Industrisække) og tilpligtede Groupe Gascogne at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Dommen ophæves, for så vidt som Retten heri frifandt Kommissionen i sagen anlagt af Groupe Gascogne til anfægtelse af Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig af 30. november 2005 om en procedure i henhold til artikel 81 EF (sag COMP/F/38 354 – Industrisække) og tilpligtede Groupe Gascogne at betale sagens omkostninger.

| — | Dommen ophæves, i det omfang Retten heri stadfæstede den sanktion, som sagsøgeren var blevet pålagt ved beslutningen. |
| --- | --- |

—

Dommen ophæves, i det omfang Retten heri stadfæstede den sanktion, som sagsøgeren var blevet pålagt ved beslutningen.

| — | Sagen hjemvises til Retten, for at den træffer afgørelse i overensstemmelse med Domstolens anvisninger eller direkte fastsætter bøden til et beløb,






  — | som ikke oversiger 10% af den samlede omsætning for selskaberne Sachsa og Groupe Gascogne S.A., som er de eneste virksomheder, som er berørt i denne sag |
| --- | --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Retten, for at den træffer afgørelse i overensstemmelse med Domstolens anvisninger eller direkte fastsætter bøden til et beløb,

—

som ikke oversiger 10% af den samlede omsætning for selskaberne Sachsa og Groupe Gascogne S.A., som er de eneste virksomheder, som er berørt i denne sag

| — | og/eller under hensyntagen til den åbenbart urimeligt lange varighed af proceduren for Retten. |
| --- | --- |

—

og/eller under hensyntagen til den åbenbart urimeligt lange varighed af proceduren for Retten.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Med det første anbringende har appellanten gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl ved at nægte at undersøge virkningen af ændringerne indtrådt i Unionens retsorden efter Lissabontraktatens ikrafttræden den 1. december 2009, nærmere bestemt hvad angår konsekvenserne af anvendelsen i denne sag af bestemmelserne i artikel 48 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, som beskytter formodningen om Groupe Gascognes uskyld.

Med det andet anbringende har appellanten anført, at Retten har tilsidesat bestemmelserne i artikel 101 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 48 i Unionens charter om grundlæggende rettigheder ved med urette at pålægge appellanten et solidarisk ansvar for Sachsas adfærd fra den 1. januar 1994, alene på baggrund af konstateringen af, at Groupe Gascogne ejede 100% af kapitalen i selskabet Sachsa, og ved at stadfæste beslutningen, hvorefter appellanten skulle hæfte solidarisk med 9,90 mio. EUR. for den Sachsa pålagte bøde.

Med det tredje og subsidiære anbringende har appellanten gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl, idet den har foretaget en fejlagtig fortolkning af begrebet »virksomhed« i artikel 101 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og følgelig har undersøgt, om grænsen på 10% af omsætningen fastsat i artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 (1) i forhold til den samlede omsætning for Groupe Gascogne, var overholdt, selv om den, for så vidt som Groupe Gascogne kan pålægges et solidarisk ansvar for den overtrædelse, som foreholdes Sachsa, kun burde have baseret sig på Groupe Gascognes og Sachsas samlede omsætning, idet den ikke har begrundet, hvorfor Groupe Gascognes øvrige datterselskaber blev henregnet til den »virksomhed«, der var ansvarlig for den af Sachsa udviste adfærd, som angiveligt var konkurrencebegrænsende.

Med det fjerde og sidste anbringende, som også er subsidiært, har sagsøgeren endelig anført, at Retten har tilsidesat bestemmelserne i artikel 47 i Den Europæiske Unionens charter om grundlæggende rettigheder, idet sagsøgerens sag ikke er blevet hørt inden for en rimelig frist.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).

---

Retten

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/20 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/20

---

Rettens dom af 13. februar 2012 — Budapesti Erőmű mod Kommissionen

(Forenede sager T-80/06 og T-182/09) (1)

(Statsstøtte - el-engrosmarkedet - fordelagtige vilkår, som en ungarsk statsejet virksomhed bevilgede visse elproducenter i forbindelse med langfristede elkøbsaftaler - beslutning om at indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2, EF - beslutning, der erklærer en støtte uforenelig med fællesmarkedet og anordner tilbagesøgning heraf - ny støtte - kriteriet privat investor)

2012/C 89/30

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Budapesti Erőmű Zrt (Budapest, Ungarn) (i de forenede sager T-80/06 og T-182/09 ved solicitor M. Powell og advokaterne C. Arhold samt K. Struckmann, og i sag T-182/09 ved advokat A. Hegyi)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (i de forenede sager T-80/06 og T-182/09 ved N. Khan, L. Flynn og K. Talabér Ritz, og i sag T-80/06 ved V. Di Bucci, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

I sag T-80/06, påstand om annullation af Kommissionens beslutning, som blev meddelt Ungarn ved brev af 9. november 2005, om at indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2, EF vedrørende statsstøtte C 41/2005 (ex NN 49/2005) — »strandede omkostninger« i Ungarn, og i sag T-182/09, påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2009/609/EF af 4. juni 2008 om Ungarns statsstøtte C 41/05 i forbindelse med langfristede elkøbsaftaler (EUT 2009 L 225, s. 53)

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Budapesti Erőmű Zrt betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Budapesti Erőmű Zrt betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 108 af 6.5.2006.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/20 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/20

---

Rettens dom af 14. februar 2012 — Italien mod Kommissionen

(Sag T-267/06) (1)

(EUGFL - »Garantisektionen« - udgifter, som er udelukket fra EF-finansiering - finansielle korrektioner - frugt og grøntsager - offentlig oplagring af oksekød)

2012/C 89/31

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Den Italienske Republik (ved avvocato dello Stato G. Aiello)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Cattabriga og F. Jimeno Fernández, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)

Sagens genstand

Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2006/554/EF af 27. juli 2006 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EUT L 218, s. 12), for så vidt som beslutningen udelukker visse udgifter afholdt af Den Italienske Republik i sektorerne frugt og grøntsager og offentlig oplagring af oksekød.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Den Italienske Republik bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Den Italienske Republik bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.

---

(1)  EUT C 281 af 18.11.2006.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/20 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/20

---

Rettens dom af 14. februar 2012 — Tyskland mod Kommissionen

(Sag T-59/09) (1)

(Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende en afsluttet traktatbrudsprocedure - dokumenter, der hidrører fra en medlemsstat - tildeling af aktindsigt - medlemsstatens forudgående samtykke)

2012/C 89/32

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland (ved Lumma, B. Klein og A. Wiedmann, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa Kommissionen (ved B. Smulders, P. Costa de Oliveira og F. Hoffmeister, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Kongeriget Spanien (først ved M. Muñoz Pérez, derefter ved S. Centeno Huerta, som befuldmægtigede) og Republikken Polen (først ved M. Dowgielewicz, derefter ved M. Szpunar og B. Majczyna, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kongeriget Danmark (først ved J. Bering Liisberg og B. Weis Fogh, derefter ved S. Juul Jørgensen og C. Vang, som befuldmægtigede), Republikken Finland (ved J. Heliskoski, som befuldmægtiget) og Kongeriget Sverige (ved K. Petkovska, A. Falk og S. Johannesson, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse SG.E.3/RG/mbp D(2008) 10067 truffet den 5. december 2008 om nogle borgeres aktindsigt i visse dokumenter, der er fremsendt af Forbundsrepublikken Tyskland i forbindelse med traktatbrudsprocedure 2005/4569

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Forbundsrepublikken Tyskland bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Forbundsrepublikken Tyskland bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.

| 3) | Kongeriget Danmark, Kongeriget Spanien, Republikken Finland, Republikken Polen og Kongeriget Sverige bærer deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kongeriget Danmark, Kongeriget Spanien, Republikken Finland, Republikken Polen og Kongeriget Sverige bærer deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 113 af 16.5.2009.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/21 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/21

---

Rettens dom af 14. februar 2012 — Electrolux og Whirlpool Europe mod Kommissionen

(Forenede sager T-115/09 og T-116/09) (1)

(Statsstøtte - omstruktureringsstøtte til en hvidevarefabrikant anmeldt af Den Franske Republik - beslutning, hvorved støtten erklæres forenelig med fællesmarkedet under visse betingelser - åbenbart urigtige skøn - rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder)

2012/C 89/33

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Electrolux AB (Stockholm, Sverige) (ved advokaterne F. Wijckmans og H. Burez) (sag T-115/09) og Whirlpool Europe BV (Breda, Nederlandene) (først ved advokaterne F. Tuytschaever og B. Bellen, derefter advokaterne ved H. Burez og F. Wijckmans) (sag T-116/09)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Flynn og C. Giolito, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Franske Republik (først ved G. de Bergues og A.-L. Vendrolini, derefter ved G. de Bergues og J. Gstalter, som befuldmægtigede) og Fagor France SA (Rueil-Malmaison, Frankrig) (ved advokaterne J. Derenne og A. Müller-Rappard)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2009/485/EF af 21. oktober 2008 om den statsstøtte C 44/07 (ex N 460/07), som Frankrig påtænker at yde til FagorBrandt (EUT 2009 L 160, s. 11)

Konklusion

| 1) | Kommissionens beslutning 2009/485/EF af 21. oktober 2008 om den statsstøtte C 44/07 (ex N 460/07), som Frankrig påtænker at yde til FagorBrandt, annulleres. |
| --- | --- |

1)

Kommissionens beslutning 2009/485/EF af 21. oktober 2008 om den statsstøtte C 44/07 (ex N 460/07), som Frankrig påtænker at yde til FagorBrandt, annulleres.

| 2) | Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler Electrolux AB’s og Whirlpool Europe BV’s omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler Electrolux AB’s og Whirlpool Europe BV’s omkostninger.

| 3) | Den Franske Republik og FagorBrandt SA bærer deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Den Franske Republik og FagorBrandt SA bærer deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 113 af 16.5.2009.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/21 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/21

---

Rettens dom af 10. februar 2012 — Verenigde Douaneagenten mod Kommissionen

(Sag T-32/11) (1)

(Toldunion - indførsel af rørsukker fra De Nederlandske Antiller - efteropkrævning af importafgifter - anmodning om fritagelse for importafgifter - artikel 220, stk. 2, litra b), og artikel 239 i forordning (EØF) nr. 2913/92 - væsentlige formelle mangler)

2012/C 89/34

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Verenigde Douaneagenten BV (Rotterdam, Nederlandene) (ved advokaterne J. van der Meché og S. Moolenaar)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Bouyon og B. Burggraaf, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2010) 6754 endelig af 1. oktober 2010, hvori det fastslås, dels at det er berettiget at foretage efterfølgende bogføring af importafgifter, dels at en fritagelse for disse afgifter ikke er berettiget i en konkret sag (sag REK 02/09).

Konklusion

| 1) | Kommissionens afgørelse K(2010) 6754 endelig af 1. oktober 2010 annulleres, for så vidt som den fastslår, at fritagelse for importafgifter for et beløb på 531 985,59 EUR i henhold til artikel 239 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks ikke er berettiget. |
| --- | --- |

1)

Kommissionens afgørelse K(2010) 6754 endelig af 1. oktober 2010 annulleres, for så vidt som den fastslår, at fritagelse for importafgifter for et beløb på 531 985,59 EUR i henhold til artikel 239 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks ikke er berettiget.

| 2) | I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.

| 3) | Hver part bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Hver part bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 103 af 2.4.2011.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/22 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/22

---

Rettens dom af 14. februar 2012 — Peeters Landbouwmachines mod KHIM — Fors MW (BIGAB)

(Sag T-33/11) (1)

(EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-ordmærket BIGAB - absolut registreringshindring - der foreligger ikke ond tro - artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)

2012/C 89/35

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Peeters Landbouwmachines BV (Etten Leur, Nederlandene) (ved advokat P. Classen)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved P. Geroulakos, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: AS Fors MW (Saue, Estland) (ved advokaterne M. Nielsen og J. Hansen)

Sagens genstand

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 4. november 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 210/2010-1) vedrørende en ugyldighedssag mellem Peeters Landbouwmachines BV og AS Fors MW

Konklusion

| 1) | Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

| 2) | Peeters Landbouwmachines BV betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Peeters Landbouwmachines BV betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 80 af 12.3.2011.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/22 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/22

---

Rettens kendelse af 26. januar 2012 — Mojo Concerts og Amsterdam Music Dome Exploitatie mod Kommissionen

(Sag T-90/09) (1)

(Statsstøtte - annullationssøgsmål - Gemeente Rotterdams investering i Ahoy-komplekset - beslutning, hvori det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte - ikke individuelt berørt - afvisning)

2012/C 89/36

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøgere: Mojo Concerts BV (Delft, Nederlandene) og Amsterdam Music Dome Exploitatie BV (Delft, Nederlandene) (ved solicitor S. Beeston)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved H. van Vliet og K. Gross, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kongeriget Nederlandene (ved M. Noort, C. Wissels, M. de Grave, Y. de Vries og J. Langer, som befuldmægtigede); Gemeente Rotterdam (Nederlandene) (ved advokaterne J. Feenstra og J. Fanoy) og Ahoy’ Rotterdam NV (Rotterdam) (først ved advokaterne M. van der Woude og E. Offers, derefter ved advokat M. Maas-Cooymans)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 6018 endelig af 21. oktober 2008 vedrørende Gemeente Rotterdams investering i Ahoy-komplekset (statsstøtte C 4/2008 (ex N 97/2007, ex CP 91/2007)).

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Mojo Concerts BV og Amsterdam Music Dome Exploitatie BV bærer hver deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens, Gemeente Rotterdams og Ahoy’ Rotterdam NV’s omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Mojo Concerts BV og Amsterdam Music Dome Exploitatie BV bærer hver deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens, Gemeente Rotterdams og Ahoy’ Rotterdam NV’s omkostninger.

| 3) | Kongeriget Nederlandene bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kongeriget Nederlandene bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 102 af 1.5.2009.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/23 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/23

---

Rettens kendelse af 31. januar 2012 — Ayadi mod Kommissionen

(Sag T-527/09) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger mod personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban - forordning (EF) nr. 881/2002 - den berørtes fjernelse fra listen over omhandlede personer og enheder - annullationssøgsmål - ufornødent at træffe afgørelse)

2012/C 89/37

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Chafiq Ayadi (Dublin, Irland) (først ved B. Emmerson, QC, barrister S. Cox og solicitor H. Miller, dernæst ved barrister E. Grieves og E. Miller)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved E. Paasivirta, T. Scharf og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved E. Finnegan og R. Szostak, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 954/2009 af 13. oktober 2009 om 114. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban (EUT L 269, s. 20), for så vidt som denne retsakt angår sagsøgeren

Konklusion

| 1) | Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen. |
| --- | --- |

1)

Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen.

| 2) | Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler Chafiq Ayadis omkostninger og er forpligtet til at erstatte den af Rettens kasse forskudsvis udbetalte retshjælp. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler Chafiq Ayadis omkostninger og er forpligtet til at erstatte den af Rettens kasse forskudsvis udbetalte retshjælp.

| 3) | Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 148 af 5.6.2010.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/23 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/23

---

Rettens kendelse af 3. februar 2012 — Ecologistas en Acción-CODA mod Kommissionen

(Sag T-359/10) (1)

(Annullationssøgsmål - aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende udviklingsplanen for Cabanyal-kvarteret i Valencia (Spanien) - dokumenter fra en medlemsstat - afslag på aktindsigt - undtagelsen om beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision - undtagelsen om beskyttelse af retslige procedurer og juridisk rådgivning - miljøoplysninger - forordning (EF) nr. 1367/2006 - sagen åbenbart ugrundet)

2012/C 89/38

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Ecologistas en Acción-CODA (Madrid, Spanien) (ved advokat J. Ramos Segarra)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved I. Martínez del Peral og P. Costa de Oliveira, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Kongeriget Spanien (først ved abogado del Estado M. Muñoz Pérez, dernæst ved abogado del Estado S. Centeno Huerta)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 30. juni 2010, hvorved sagsøgeren fik afslag på aktindsigt i bestemte dokumenter vedrørende en undersøgelse foretaget af de spanske myndigheder i sagen EU-PILOT 724/09/02 ENVI, der vedrører den særlige beskyttelses- og fornyelsesplan for Cabanyal-kvarteret i Valencia (Spanien)

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Ecologistas en Acción-CODA bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Ecologistas en Acción-CODA bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.

| 3) | Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 288 af 23.10.2010.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/24 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/24

---

Rettens kendelse af 10. februar 2012 — AG mod Parlamentet

(Sag T-98/11 P) (1)

(Appel - personalesag - tjenestemænd - afskedigelse ved prøvetidens udløb - søgsmålsfrist - forsinkelse - appel åbenbart ugrundet)

2012/C 89/39

Processprog: fransk

Parter

Appellant: AG (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Rodrigues, A. Blot og C. Bernard-Glanz)

Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet (ved S. Seyr og V. Montebello-Demogeot, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af kendelse afsagt af Personaleretten (Første Afdeling) den 16. december 2010 i sag F-25/10, AG mod Parlamentet (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser) med påstand om ophævelse af denne kendelse

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes som åbenbart ugrundet. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes som åbenbart ugrundet.

| 2) | AG bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Parlamentets omkostninger. |
| --- | --- |

2)

AG bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Parlamentets omkostninger.

---

(1)  EUT C 120 af 16.4.2011.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/24 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/24

---

Rettens kendelse af 25. januar 2012 — MasterCard m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-330/11) (1)

(Annullationssøgsmål - aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende en undersøgelse af de omkostninger og fordele, der er knyttet til erhvervsdrivendes accept af forskellige betalingsmåder - dokumenter hidhørende fra en tredjemand - stiltiende afslag på aktindsigt - retlig interesse - udtrykkelig afgørelse vedtaget efter sagsanlægget - ufornødent at træffe afgørelse)

2012/C 89/40

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: MasterCard, Inc. (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater), MasterCard International, Inc. (Wilmington) og MasterCard Europe (Waterloo, Belgien) (ved advokaterne B. Amory, V. Brophy og S. McInnes)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Clotuche Duvieusart og V. Bottka, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Kommissionens stiltiende afgørelse, hvorved sagsøgerne fik afslag på at aktindsigt i visse dokumenter, der er udarbejdet af tredjemand inden for rammerne af en undersøgelse vedrørende de »omkostninger og fordele, der er knyttet til erhvervsdrivendes accept af forskellige betalingsmåder«.

Konklusion

| 1) | Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen. |
| --- | --- |

1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.

| 2) | Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 238 af 13.8.2011.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/24 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/24

---

Rettens kendelse af 17. januar 2012 — Afriqiyah Airways mod Rådet

(Sag T-436/11) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen - fjernelse fra listen over omfattede personer og enheder - annullationssøgsmål - ufornødent at træffe afgørelse)

2012/C 89/41

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Afriqiyah Airways (Tripoli, Libyen) (ved advokat B. Sarfati)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M.-M. Joséphidès og B. Driessen, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Rådets gennemførelsesafgørelse 2011/300/FUSP af 23. maj 2011 om gennemførelse af afgørelse 2011/137/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen (EUT L 136, s. 85), for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen. |
| --- | --- |

1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.

| 2) | Hver part bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Hver part bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 290 af 1.10.2011.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/24 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/24

---

Sag anlagt den 3. januar 2012 — Olive Line International mod KHIM — Carapelli Firenze (Maestro de Oliva)

(Sag T-4/12)

2012/C 89/42

Stævningen er affattet på spansk

Parter

Sagsøger: Olive Line International, SL (Madrid, Spanien) (ved advokat M. Aznar Alonso)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Carapelli Firenze SpA (Tavarnelle Val di Pesa (Firenze), Italien)

Sagsøgerens påstande

| — | Sagen antages til realitetsbehandling, og det fastslås, at afgørelsen, der blev truffet den 21. september 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag 1612/2010-2), er i strid med Rådets forordning nr. 40/94 om EF-varemærker (nu forordning nr. 207/2009), for så vidt som denne afgørelse ophævede Harmoniseringskontorets indsigelsesafdelings afgørelse af 20. juli 2010 i indsigelsessag nr. B 1344995, og ansøgningen om registrering som EF-varemærke af den internationale registrering nr. 938 133 for de ansøgte varer i klasse 29 og 30 blev afslået. |
| --- | --- |

—

Sagen antages til realitetsbehandling, og det fastslås, at afgørelsen, der blev truffet den 21. september 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag 1612/2010-2), er i strid med Rådets forordning nr. 40/94 om EF-varemærker (nu forordning nr. 207/2009), for så vidt som denne afgørelse ophævede Harmoniseringskontorets indsigelsesafdelings afgørelse af 20. juli 2010 i indsigelsessag nr. B 1344995, og ansøgningen om registrering som EF-varemærke af den internationale registrering nr. 938 133 for de ansøgte varer i klasse 29 og 30 blev afslået.

| — | Sagsøgte og i givet fald intervenienten tilpligtes at betale alle sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der opstod i forbindelse med indsigelses- og klagesagen ved Harmoniseringskontoret. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte og i givet fald intervenienten tilpligtes at betale alle sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der opstod i forbindelse med indsigelses- og klagesagen ved Harmoniseringskontoret.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Olive Line International, SL

Det omhandlede EF-varemærke: Et figurmærke indeholdende ordbestanddelene „Maestro de Oliva” for varer i klasse 29 og 30

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Carapelli Firenze SpA

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale ordmærke »MAESTRO« for varer i klasse 29 og 30

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet

Appelkammerets afgørelse: Medhold i klagen og afslag på ansøgningen for de ansøgte varer

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 15, stk. 1, litra a), og tilsvarende bestemmelser i forordning nr. 2007/2009, eftersom Carapelli Firenze SpA's brug af det varemærke, der blev påberåbt til støtte for indsigelsen, medfører en bevidst ændring af det oprindelige varemærkekoncept for varemærket, der blev påberåbt til støtte for indsigelsen, og varemærket »MAESTRO«’s særpræg dermed bliver væsentligt påvirket, samt tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009, idet der ikke foreligger risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/25 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/25

---

Sag anlagt den 9. januar 2012 — Andechser Molkerei Scheitz mod Kommissionen

(Sag T-13/12)

2012/C 89/43

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (Andechs, Tyskland) (ved advokat H. Schmidt)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens forordning (EU) nr. 1131/2011 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 for så vidt angår steviolglycosider annulleres, for så vidt som denne kun tillader steviolglycosid, der er udvundet af bladene af planten Stevia rebaudiana Bertoni, til anvendelse som fødevaretilsætningsstoffer, og ikke som vegetabilske levnedsmiddelingredienser af landbrugsoprindelse eller som aromaekstrakter. |
| --- | --- |

—

Kommissionens forordning (EU) nr. 1131/2011 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 for så vidt angår steviolglycosider annulleres, for så vidt som denne kun tillader steviolglycosid, der er udvundet af bladene af planten Stevia rebaudiana Bertoni, til anvendelse som fødevaretilsætningsstoffer, og ikke som vegetabilske levnedsmiddelingredienser af landbrugsoprindelse eller som aromaekstrakter.

| — | Det fastslås følgelig, at Den Europæiske Union er forpligtet til at erstatte sagsøgeren den skade, som selskabet har lidt ved, at Kommissionens forordning (EU) nr. 1131/2011 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 kun tillader steviolglycosid, der er udvundet af bladene af planten Stevia rebaudiana Bertoni, til anvendelse som fødevaretilsætningsstoffer, og ikke som vegetabilske levnedsmiddelingredienser af landbrugsoprindelse eller som aromaekstrakter, samt ved at andre virksomheder derfor anvender steviolglycosid til fremstilling af deres konventionelle mælkeprodukter og dermed fortrænger sagsøgeren i konkurrencen, mens sagsøgeren som økologisk mejeri og fremstiller af økologiske produkter på grund af kravene i forordning (EF) nr. 834/2007 og nr. 889/2008 er forhindret i at anvende steviolglycosid som fødevaretilsætningsstof, selv om selskabet udvinder steviolglycosid af økologiske stevia-blade ved udvinding efter de procedurer, som ifølge EU-retten er tilladt for økologiske produkter. |
| --- | --- |

—

Det fastslås følgelig, at Den Europæiske Union er forpligtet til at erstatte sagsøgeren den skade, som selskabet har lidt ved, at Kommissionens forordning (EU) nr. 1131/2011 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 kun tillader steviolglycosid, der er udvundet af bladene af planten Stevia rebaudiana Bertoni, til anvendelse som fødevaretilsætningsstoffer, og ikke som vegetabilske levnedsmiddelingredienser af landbrugsoprindelse eller som aromaekstrakter, samt ved at andre virksomheder derfor anvender steviolglycosid til fremstilling af deres konventionelle mælkeprodukter og dermed fortrænger sagsøgeren i konkurrencen, mens sagsøgeren som økologisk mejeri og fremstiller af økologiske produkter på grund af kravene i forordning (EF) nr. 834/2007 og nr. 889/2008 er forhindret i at anvende steviolglycosid som fødevaretilsætningsstof, selv om selskabet udvinder steviolglycosid af økologiske stevia-blade ved udvinding efter de procedurer, som ifølge EU-retten er tilladt for økologiske produkter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren anfægter Kommissionens forordning (EU) nr. 1131/2011 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 for så vidt angår steviolglycosider (1), for så vidt som denne kun tillader steviolglycosid, der er blevet udvundet af bladene af planten Stevia rebaudiana Bertoni, til anvendelse som fødevaretilsætningsstoffer, og ikke som vegetabilske levnedsmiddelingredienser af landbrugsoprindelse eller som aromaekstrakter.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren i det væsentlige anført fire anbringender.

| 1) | Første anbringende om en tilsidesættelse af »non ultra vires«-princippet






  — | Sagsøgeren gør i første række gældende, at Kommissionen med urette har behandlet steviolglycosid, der udvindes af bladene af planten Stevia rebaudiana Bertoni, som fødevaretilsætningsstof, og dermed har udstedt den forordning, der er genstand for sagen, udenfor de beføjelser, den er tildelt. Steviolglycosid blev på grund af sin smag gjort til genstand for en differentieret udvælgelse. Den blev derfor ikke af teknologiske grunde indsat som fødevaretilsætningsstof, jf. artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1333/2008 (2), men derimod i henhold til forordningens femte betragtning udelukkende for at give aroma og/eller smag. Steviolglycosid skal derfor klassificeres som vegetabilsk levnedsmiddelingrediens eller som aromaekstrakter. Kommissionen har følgelig handlet ultra vires. |
| --- | --- | --- |

1)

Første anbringende om en tilsidesættelse af »non ultra vires«-princippet

—

Sagsøgeren gør i første række gældende, at Kommissionen med urette har behandlet steviolglycosid, der udvindes af bladene af planten Stevia rebaudiana Bertoni, som fødevaretilsætningsstof, og dermed har udstedt den forordning, der er genstand for sagen, udenfor de beføjelser, den er tildelt. Steviolglycosid blev på grund af sin smag gjort til genstand for en differentieret udvælgelse. Den blev derfor ikke af teknologiske grunde indsat som fødevaretilsætningsstof, jf. artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1333/2008 (2), men derimod i henhold til forordningens femte betragtning udelukkende for at give aroma og/eller smag. Steviolglycosid skal derfor klassificeres som vegetabilsk levnedsmiddelingrediens eller som aromaekstrakter. Kommissionen har følgelig handlet ultra vires.

| 2) | Andet anbringende om en tilsidesættelse af den grundlæggende ret til ligebehandling






  — | Sagsøgeren gør for det andet gældende, at selskabets grundlæggende ret til ligebehandling er blevet tilsidesat, idet der gælder et forbud mod vilkårlighed; som økologisk mejeri forhindres selskabet nemlig i at fremstille og markedsføre økologisk yoghurt med økologisk steviolglycosid, mens det er tilladt for selskabets konkurrenter, der udbyder yoghurt fra konventionelt landbrug, at anvende steviolglycosid. Anvendelsen af økologisk steviolglycosid som fødevaretilsætningsstof er forbudt i henhold til artikel 19, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 834/2007 (3), hvorefter kun fødevaretilsætningsstoffer, der er tilladt til økologiske produkter, må anvendes ved fremstillingen. Denne tilladelse er hverken givet i artikel 27, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 889/2008 (4) eller ved optagelsen på denne forordnings positivliste, der fremgår af bilag VIII, del A. Kommissionen har derfor ved kun at give tilladelse til steviolglycosid som fødevaretilsætninger ulovligt til fordel for udbyderne af konventionelle produkter på konkurrencebegrænsende vis grebet ind på markedet. |
| --- | --- | --- |

2)

Andet anbringende om en tilsidesættelse af den grundlæggende ret til ligebehandling

—

Sagsøgeren gør for det andet gældende, at selskabets grundlæggende ret til ligebehandling er blevet tilsidesat, idet der gælder et forbud mod vilkårlighed; som økologisk mejeri forhindres selskabet nemlig i at fremstille og markedsføre økologisk yoghurt med økologisk steviolglycosid, mens det er tilladt for selskabets konkurrenter, der udbyder yoghurt fra konventionelt landbrug, at anvende steviolglycosid. Anvendelsen af økologisk steviolglycosid som fødevaretilsætningsstof er forbudt i henhold til artikel 19, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 834/2007 (3), hvorefter kun fødevaretilsætningsstoffer, der er tilladt til økologiske produkter, må anvendes ved fremstillingen. Denne tilladelse er hverken givet i artikel 27, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 889/2008 (4) eller ved optagelsen på denne forordnings positivliste, der fremgår af bilag VIII, del A. Kommissionen har derfor ved kun at give tilladelse til steviolglycosid som fødevaretilsætninger ulovligt til fordel for udbyderne af konventionelle produkter på konkurrencebegrænsende vis grebet ind på markedet.

| 3) | Tredje anbringende om en tilsidesættelse af den grundlæggende ret til beskyttelse af ejendomsretten og til fri erhvervsudøvelse






  — | For det tredje gør sagsøgeren gældende, at der er sket en tilsidesættelse af selskabets grundlæggende ret til beskyttelse af ejendomsretten og til fri erhvervsudøvelse. |
| --- | --- | --- |

3)

Tredje anbringende om en tilsidesættelse af den grundlæggende ret til beskyttelse af ejendomsretten og til fri erhvervsudøvelse

—

For det tredje gør sagsøgeren gældende, at der er sket en tilsidesættelse af selskabets grundlæggende ret til beskyttelse af ejendomsretten og til fri erhvervsudøvelse.

| 4) | Fjerde anbringende vedrørende begrundelsesmangel






  — | Forordning nr. 1131/2011 er endvidere utilstrækkeligt begrundet, da det ikke anføres i betragtningerne, hvorfor steviolglycosid, der udelukkende tjente til at give smag, til at søde og til at give en lidt syrlig smag, behandles som fødevaretilsætningsstof. |
| --- | --- | --- |

4)

Fjerde anbringende vedrørende begrundelsesmangel

—

Forordning nr. 1131/2011 er endvidere utilstrækkeligt begrundet, da det ikke anføres i betragtningerne, hvorfor steviolglycosid, der udelukkende tjente til at give smag, til at søde og til at give en lidt syrlig smag, behandles som fødevaretilsætningsstof.

---

(1)  Kommissionens forordning (EU) nr. 1131/2011 af 11.11.2011 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 for så vidt angår steviolglycosider (EUT L 295, s. 205).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 af 16.12.2008 om fødevaretilsætningsstoffer (EUT L 354, s. 16).

(3)  Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 af 28.6.2007 om økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2092/91 (EUT L 189, s. 1).

(4)  Kommissionens forordning (EF) nr. 889/2008 af 5.9.2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 om økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter, for så vidt angår økologisk produktion, mærkning og kontrol (EUT L 250, s. 1).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/26 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/26

---

Sag anlagt den 16. januar 2012 — Hagenmeyer og Hahn mod Kommissionen

(Sag T-17/12)

2012/C 89/44

Processprog: tysk

Parter

Sagsøgere: Moritz Hagenmeyer (Hamburg, Tyskland) og Andreas Hahn (Hannover, Tyskland) (ved advokat T. Teufer)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Den del af Kommissionens forordning (EU) nr. 1170/2011 af 16. november 2011 om afvisning af visse sundhedsanprisninger af fødevarer, der henviser til en reduceret risiko for sygdom (EUT L 299, s. 1), som vedrører den af sagsøgerne ansøgte anprisning »Regelmæssig indtagelse af betydelige mængder vand kan reducere risikoen for udvikling af dehydrering og for deraf følgende nedsat ydeevne«, annulleres. |
| --- | --- |

—

Den del af Kommissionens forordning (EU) nr. 1170/2011 af 16. november 2011 om afvisning af visse sundhedsanprisninger af fødevarer, der henviser til en reduceret risiko for sygdom (EUT L 299, s. 1), som vedrører den af sagsøgerne ansøgte anprisning »Regelmæssig indtagelse af betydelige mængder vand kan reducere risikoen for udvikling af dehydrering og for deraf følgende nedsat ydeevne«, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 af 20. december 2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer (1) er sundhedsanprisninger af fødevarer forbudt, såfremt de ikke i overensstemmelse med den nævnte forordning er blevet tilladt af Kommissionen og optaget på en liste over tilladte anprisninger.

Det foreliggende søgsmål er rettet mod Kommissionens forordning (EU) nr. 1170/2011 af 16. november 2011 om afvisning af visse sundhedsanprisninger af fødevarer, der henviser til en reduceret risiko for sygdom (2), for så vidt som det med denne forordning blev afvist at optage følgende anprisning vedrørende reduceret risiko for sygdom — hvorom der var blevet ansøgt om tilladelse — på listen over tilladte anprisninger: »Regelmæssig indtagelse af betydelige mængder vand kan reducere risikoen for udvikling af dehydrering og for deraf følgende nedsat ydeevne«.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført ni anbringender.

| 1) | Første anbringende vedrørende undværligheden af angivelsen af en »risikofaktor«
  Sagsøgerne gør for det første gældende, at sagsøgte har erklæret angivelsen af en »risikofaktor« for obligatorisk for ansøgningen om tilladelse, selv om der ikke følger en sådan forpligtelse af forordning nr. 1924/2006. |
| --- | --- |

1)

Første anbringende vedrørende undværligheden af angivelsen af en »risikofaktor«

Sagsøgerne gør for det første gældende, at sagsøgte har erklæret angivelsen af en »risikofaktor« for obligatorisk for ansøgningen om tilladelse, selv om der ikke følger en sådan forpligtelse af forordning nr. 1924/2006.

| 2) | Andet anbringende om at der ikke er blevet taget hensyn til den faktiske angivelse af en risikofaktor i ansøgningen om tilladelse
  Sagsøgerne gør derudover gældende, at sagsøgte har overset, at sagsøgerne i deres formuleringsforslag til den sundhedsanprisning, som de har ansøgt om, faktisk har nævnt en »risikofaktor«. |
| --- | --- |

2)

Andet anbringende om at der ikke er blevet taget hensyn til den faktiske angivelse af en risikofaktor i ansøgningen om tilladelse

Sagsøgerne gør derudover gældende, at sagsøgte har overset, at sagsøgerne i deres formuleringsforslag til den sundhedsanprisning, som de har ansøgt om, faktisk har nævnt en »risikofaktor«.

| 3) | Tredje anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet
  Sagsøgerne gør endvidere gældende, at forordning nr. 1170/2011 er uforholdsmæssig i sin helhed. |
| --- | --- |

3)

Tredje anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet

Sagsøgerne gør endvidere gældende, at forordning nr. 1170/2011 er uforholdsmæssig i sin helhed.

| 4) | Fjerde anbringende om at der mangler et tilstrækkeligt retsgrundlag
  Den anfægtede forordning mangler efter sagsøgernes opfattelse desuden et tilstrækkeligt retsgrundlag, da den er støttet på bestemmelserne i artikel 17, sammenholdt med artikel 14, stk. 1, litra a), og artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 1924/2006, som for deres vedkommende er i strid med EU-retten og navnlig med proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

4)

Fjerde anbringende om at der mangler et tilstrækkeligt retsgrundlag

Den anfægtede forordning mangler efter sagsøgernes opfattelse desuden et tilstrækkeligt retsgrundlag, da den er støttet på bestemmelserne i artikel 17, sammenholdt med artikel 14, stk. 1, litra a), og artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 1924/2006, som for deres vedkommende er i strid med EU-retten og navnlig med proportionalitetsprincippet.

| 5) | Femte anbringende om et ulovligt retsskabelsesinstrument
  Sagsøgerne gør for det femte gældende, at sagsøgte har tilsidesat væsentlige formforskrifter, idet sagsøgte i stedet for at træffe en afgørelse, som fastsat i forordning nr. 1924/2006, har udstedt en forordning. |
| --- | --- |

5)

Femte anbringende om et ulovligt retsskabelsesinstrument

Sagsøgerne gør for det femte gældende, at sagsøgte har tilsidesat væsentlige formforskrifter, idet sagsøgte i stedet for at træffe en afgørelse, som fastsat i forordning nr. 1924/2006, har udstedt en forordning.

| 6) | Sjette anbringende om en tilsidesættelse af kompetencefordelingen
  Sagsøgerne gør i denne sammenhæng gældende, at den kompetencefordeling, der er fastsat i forordning nr. 1924/2006 mellem sagsøgte, Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og Bundesamt für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit (den tyske forbundsmyndighed for forbrugerbeskyttelse og levnedsmiddelsikkerhed) er blevet tilsidesat af sagsøgte i sagen. |
| --- | --- |

6)

Sjette anbringende om en tilsidesættelse af kompetencefordelingen

Sagsøgerne gør i denne sammenhæng gældende, at den kompetencefordeling, der er fastsat i forordning nr. 1924/2006 mellem sagsøgte, Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og Bundesamt für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit (den tyske forbundsmyndighed for forbrugerbeskyttelse og levnedsmiddelsikkerhed) er blevet tilsidesat af sagsøgte i sagen.

| 7) | Syvende anbringende om at der ikke er blevet truffet en afgørelse inden for fristen
  Sagsøgerne gør desuden gældende, at de obligatoriske tidsfrister for videresendelsen af ansøgningen om tilladelse, udarbejdelsen af den videnskabelige stillingtagen og udstedelsen af afgørelsen om tilladelse i henhold til forordning nr. 1924/2006 er blevet tilsidesat. |
| --- | --- |

7)

Syvende anbringende om at der ikke er blevet truffet en afgørelse inden for fristen

Sagsøgerne gør desuden gældende, at de obligatoriske tidsfrister for videresendelsen af ansøgningen om tilladelse, udarbejdelsen af den videnskabelige stillingtagen og udstedelsen af afgørelsen om tilladelse i henhold til forordning nr. 1924/2006 er blevet tilsidesat.

| 8) | Ottende anbringende om en mangelfuld hensyntagen til det anførte
  Sagsøgerne gør endvidere gældende, at sagsøgte har tilsidesat væsentlige formforskrifter, da sagsøgte ved afgørelsen om tilladelse ikke har taget hensyn til en væsentlig del af det af sagsøgerne og interesserede tredjemænd, der deltager i sagen, anførte. |
| --- | --- |

8)

Ottende anbringende om en mangelfuld hensyntagen til det anførte

Sagsøgerne gør endvidere gældende, at sagsøgte har tilsidesat væsentlige formforskrifter, da sagsøgte ved afgørelsen om tilladelse ikke har taget hensyn til en væsentlig del af det af sagsøgerne og interesserede tredjemænd, der deltager i sagen, anførte.

| 9) | Niende anbringende om mangelfuld begrundelse
  Endelig gør sagsøgerne gældende, at sagsøgte ikke på tilstrækkelig vis har efterkommet sin begrundelsesforpligtelse i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

9)

Niende anbringende om mangelfuld begrundelse

Endelig gør sagsøgerne gældende, at sagsøgte ikke på tilstrækkelig vis har efterkommet sin begrundelsesforpligtelse i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 af 20.12.2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer (EUT L 404, s. 9).

(2)  Kommissionens forordning (EU) nr. 1170/2011 af 16.11.2011 om afvisning af visse sundhedsanprisninger af fødevarer, der henviser til en reduceret risiko for sygdom (EUT L 299, s. 1).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/27 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/27

---

Sag anlagt den 17. januar 2012 — Alfacam m.fl. mod Parlamentet

(Sag T-21/12)

2012/C 89/45

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Alfacam (Lint, Belgien), Via Storia (Schiltigheim, Frankrig), DB Video Productions (Aartselaar, Belgien), IEC (Rennes, Frankrig) og European Broadcast Partners (EUBROPA) (Aartselaar) (ved advokat B. Pierart)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgernes påstande

| — | Afgørelse truffet den 18. november 2011 af Europa-Parlamentet, hvorved det belgiske aktieselskab WATCH TV S.A, blev tildelt kontrakten EP/DGCOMM/AV/11/11 nr. 1 video- radio og multimedia-ydelser — ydelser, der skal udføres for Europa-Parlamentet i Bruxelles, annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet den 18. november 2011 af Europa-Parlamentet, hvorved det belgiske aktieselskab WATCH TV S.A, blev tildelt kontrakten EP/DGCOMM/AV/11/11 nr. 1 video- radio og multimedia-ydelser — ydelser, der skal udføres for Europa-Parlamentet i Bruxelles, annulleres.

| — | Afgørelse vedtaget af Europa-Parlamentet om afslag på tilbuddet fra de første fire sagsøgere i joint venture-selskabet EUROPEAN BROADCAST PARTNERS, et tilbud, der var klassificeret på anden plads for kontrakten EP/DGCOMM/AV/11/11 nr. 1 video- radio og multimedia-ydelser — ydelser, der skal udføres for Europa-Parlamentet i Bruxelles, annulleres som en følge heraf. |
| --- | --- |

—

Afgørelse vedtaget af Europa-Parlamentet om afslag på tilbuddet fra de første fire sagsøgere i joint venture-selskabet EUROPEAN BROADCAST PARTNERS, et tilbud, der var klassificeret på anden plads for kontrakten EP/DGCOMM/AV/11/11 nr. 1 video- radio og multimedia-ydelser — ydelser, der skal udføres for Europa-Parlamentet i Bruxelles, annulleres som en følge heraf.

| — | Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet påberåbt sig et enkelt anbringende om tilsidesættelse af finansforordningens artikel 94 (1), for så vidt som den valgte tilbudsgivers antagne bud indeholdt fejlagtige erklæringer, således at denne tilbudsgiver ikke skulle være blevet tildelt kontrakten.

---

(1)  Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.7.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248, s. 1).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/28 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/28

---

Sag anlagt den 19. januar 2012 — IDT Biologika mod Kommissionen

(Sag T-30/12)

2012/C 89/46

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: IDT Biologika GmbH (Dessau-Roßlau, Tyskland) (ved advokaterne R. Gross og T. Kroupa)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af den afgørelse, der blev truffet den 5. oktober 2011 af EU’s delegation i Republikken Serbien, og hvorved der blev givet afslag på det bud, der blev afgivet af IDT Biologika GmbH inden for rammerne af udbudsproceduren EuropeAid/130686/C/SUP/RS Re-Launch LOT 1 om levering af rabiesvaccine til ministeriet for landbrug, skovbrug og vandforsyning i Republikken Serbien for så vidt angår parti nr. 1, og tildeling af buddet til et konsortium af forskellige virksomheder under ledelse af »Biovet a.s.«. |
| --- | --- |

—

Annullation af den afgørelse, der blev truffet den 5. oktober 2011 af EU’s delegation i Republikken Serbien, og hvorved der blev givet afslag på det bud, der blev afgivet af IDT Biologika GmbH inden for rammerne af udbudsproceduren EuropeAid/130686/C/SUP/RS Re-Launch LOT 1 om levering af rabiesvaccine til ministeriet for landbrug, skovbrug og vandforsyning i Republikken Serbien for så vidt angår parti nr. 1, og tildeling af buddet til et konsortium af forskellige virksomheder under ledelse af »Biovet a.s.«.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af artikel 252, stk. 3, i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 (1), idet det valgte bud ikke opfylder de tekniske krav i udbudsdokumenterne om manglende virulens i forhold til mennesker, og idet der ikke er opnået de krævede tilladelser, hvorfor buddet skulle have været afvist.

Endvidere fremviser accepten af tilbuddet fra konsortiet under ledelse af »Biovet a.s.« en forskelsbehandling i relation til prisen, idet alene sagsøgerens tilbud opfylder alle udbudsprocedurens krav vedrørende tekniske specifikationer og således udgør procedurens eneste regulære tilbud.

---

(1)  Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23.12.2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 357, s. 1).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/28 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/28

---

Sag anlagt den 23. januar 2012 — Pips mod KHIM — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)

(Sag T-38/12)

2012/C 89/47

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Pips BV (Amsterdam, Nederlandene) (ved advokat J.A.K. van den Berg)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Tyskland)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet den 20. oktober 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2420/2010-1) annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet den 20. oktober 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2420/2010-1) annulleres.

| — | EF-varemærkeansøgning nr. 7024961 vedrørende ordmærket »ISABELLA OLIVER« imødekommes for alle de varer og tjenesteydelser, der var genstand for sagen for Første Appelkammer. |
| --- | --- |

—

EF-varemærkeansøgning nr. 7024961 vedrørende ordmærket »ISABELLA OLIVER« imødekommes for alle de varer og tjenesteydelser, der var genstand for sagen for Første Appelkammer.

| — | Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Pips BV

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »ISABELLA OLIVER« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 4, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24 og 25 — EF-varemærkeansøgning nr. 7024961

Indehaver af de i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG

De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: EF-varemærkeansøgning nr. 6819908 vedrørende ordmærket »S.Oliver« for varer i klasse 4, 16, 20, 21 og 24; EF-varemærkeregistrering nr. 4504569 af figurmærket »s.Oliver« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25, 28 og 35; tysk varemærkeregistrering nr. 30734710.9 af ordmærket »S.Oliver« for varer i klasse 10, 12 og 21; EF-varemærkeregistrering nr. 181875 af ordmærket »S.Oliver« for varer i klasse 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25 og 26; international varemærkeregistrering nr. 959255 af ordmærket »S.Oliver« for varer i klasse 10, 12 og 21

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvist afslag på EF-varemærkeansøgningen

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 76 i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret (i) foretog en vurdering af ligheden mellem varemærkerne på grundlag af faktiske omstændigheder, der ikke var blevet gjort gældende af parterne, hvorfor konklusionen vedrørende ligheden mellem tegnene er fejlagtig, og (ii) urigtigt anvendte principperne, der er fastsat af Domstolen vedrørende helhedsvurderingen af risikoen for forveksling.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/29 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/29

---

Sag anlagt den 12. februar 2012 — CF Sharp Shipping Agencies Pte mod Rådet

(Sag T-53/12)

2012/C 89/48

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: CF Sharp Shipping Agencies Pte Ltd (Singapore, Singapore) (ved solicitor S. Drury samt advokaterne K. Adamantopoulos og J. Cornelis)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1245/2011 (1) og Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 (2) annulleres ex tunc og med umiddelbar virkning, for så vidt som de vedrører sagsøgerens optagelse i bilag VIII til Rådets forordning (EU) nr. 961/2010. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1245/2011 (1) og Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 (2) annulleres ex tunc og med umiddelbar virkning, for så vidt som de vedrører sagsøgerens optagelse i bilag VIII til Rådets forordning (EU) nr. 961/2010.

| — | Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1) | Første anbringende, hvorved det gøres gældende, at sagsøgte ved at angive, at sagsøgeren er skuffeselskab under Republic of Iran Shipping Lines, som er underlagt eller kontrolleres af sidstnævnte, klart har gengivet de faktiske omstændigheder forkert og begået en åbenbar fejl ved anvendelsen af artikel 16, stk. 2, litra d), i Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 ved at optage sagsøgeren i bilag VIII til nævnte forordning. |
| --- | --- |

1)

Første anbringende, hvorved det gøres gældende, at sagsøgte ved at angive, at sagsøgeren er skuffeselskab under Republic of Iran Shipping Lines, som er underlagt eller kontrolleres af sidstnævnte, klart har gengivet de faktiske omstændigheder forkert og begået en åbenbar fejl ved anvendelsen af artikel 16, stk. 2, litra d), i Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 ved at optage sagsøgeren i bilag VIII til nævnte forordning.

| 2) | Andet anbringende, hvorved det gøres gældende, at sagsøgte har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296 TEUF og artikel 36, stk. 3, i Rådets forordning (EU) nr. 961/2010. |
| --- | --- |

2)

Andet anbringende, hvorved det gøres gældende, at sagsøgte har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296 TEUF og artikel 36, stk. 3, i Rådets forordning (EU) nr. 961/2010.

| 3) | Tredje anbringende, hvorved det gøres gældende, at den manglende begrundelse har medført en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar, navnlig retten til at blive hørt og retten til en effektiv domstolsprøvelse. |
| --- | --- |

3)

Tredje anbringende, hvorved det gøres gældende, at den manglende begrundelse har medført en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar, navnlig retten til at blive hørt og retten til en effektiv domstolsprøvelse.

---

(1)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1245/2011 af 1.12.2011 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 961/2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 319, s. 11).

(2)  Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25.10.2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007 (EUT L 281, s. 1).

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/29 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/29

---

Rettens kendelse af 7. februar 2012 — Prym m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-454/07) (1)

2012/C 89/49

Processprog: tysk

Formanden for Tredje Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.

---

(1)  EUT C 51 af 23.2.2008.

---

| 24.3.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 89/29 |
| --- | --- | --- | --- |

24.3.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 89/29

---

Rettens kendelse af 9. februar 2012 — Tyskland mod Kommissionen

(Sag T-500/11) (1)

2012/C 89/50

Processprog: tysk

Formanden for Femte Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.

---

(1)  EUT C 355 af 3.12.2011.

---