----

----

I Meddelelser

Rådet

----

Meddelelse vedrørende ikrafttrædelsen af tiltrædelsestraktaten mellem Kongeriget Belgien, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Irland, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Republikken Ungarn, Republikken Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (medlemmer af Den Europæiske Union)

og Republikken Bulgarien og Rumænien

om Republikken Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af Den Europæiske Union

(2006/C 321/01)

Efter deponeringen af alle ratifikationsdokumenter og i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, træder tiltrædelsestraktaten (1), der blev undertegnet den 25. april 2005 i Luxembourg, i kraft den 1. januar 2007.

----

(1)EUT L 157 af 21.6.2005, s. 11.

----

Kommissionen

----

Euroens vekselkurs (1)

28. december 2006

(2006/C 321/02)

1 euro= 

----

(1)

Kilde: Referencekurs offentliggjort af Den Europæiske Centralbank.

----

----

Anmeldelse af en planlagt fusion

(Sag COMP/M.4178 — MAN Ferrostaal/Eurotecnica Group)

(EØS-relevant tekst)

(2006/C 321/03)

----

(1)EUT L 24 af 29.1.2004, s. 1.

----

----

Liste over de nationale kompetente myndigheder som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 648/2004 af 31. marts 2004 om vaske- og rengøringsmidler (1)

(2006/C 321/04)

(Bemærk: Denne liste og kommende ajourføringer vil også blive stillet til rådighed på internettet (2))

----

(1)EUT L 104 af 8.4.2004, s. 1, senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 907/2006 (EUT L 168 af 21.6.2006, s. 5.

(2)  http://ec.europa.eu/enterprise/chemicals/legislation/fertilizers/index_en.htm

----

----

Offentliggørelse af en ansøgning i henhold til artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler

(2006/C 321/05)

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006. Eventuelle indsigelser skal være Kommissionen i hænde senest seks måneder efter datoen for offentliggørelsen.

SAMMENFATNING

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006

Ansøgning om registrering i henhold til artikel 5 og artikel 17, stk. 2

»CASTAGNA CUNEO«

EF-nr.: IT/PGI/005/0342/20.4.2004

BOB ( ) BGB ( X )

Resuméet er udarbejdet til oplysningsformål. Interesserede parter kan indhente yderligere oplysninger i den fuldstændige udgave af varespecifikationen enten hos de nationale myndigheder som nævnt i afsnit 1 eller hos Europa-Kommissionen (1).

1.   Medlemsstatens ansvarlige myndighed

2.   Ansøgende sammenslutning

3.   Produktets art

Klasse 1.6 — Frugt og grønsager, også forarbejdet

4.   Varespecifikation (sammenfatning af betingelserne i artikel 4, stk. 2)

4.1   Navn: »Castagna cuneo«

4.2   Beskrivelse: Den beskyttede geografiske betegnelse »Castagna Cuneo« må kun benyttes på følgende kastanjesorter af arten »Castanea sativa«, dog ikke artshybrider: Ciapastra, Tempuriva, Bracalla, Contessa, Pugnante, Sarvai d'Oca, Sarvai di Gurg, Sarvaschina, Siria, Rubiera, Marrubia, Gentile, Verdesa, Castagna della Madonna, Frattona, Gabiana, Rossastra, Crou, Garrone Rosso, Garrone Nero, Marrone di Chiusa Pesio og Spina Lunga.

Også produkter, der hidrører fra lavskov, mellemskov og højskov, der har udviklet sig fra lavskov, selv om den består af de anførte arter, er udelukket.

»Castagna Cuneo« BGB har som særpræg en sød og fin smag og en sprød skal, der gør den særlig egnet til konsum, såvel rå som tilberedt.

Den friske kastanje har på konsumtidspunktet følgende kendetegn: skallens farve er fra lys til mørk brun; mere eller mindre udpræget nøddefarvet hilum, som aldrig når ud på frugtens sider; stjerneformede stråler; gul til brun skal af næsten sprød konsistens; hvidt til cremefarvet kerne; sød og fin smag; størrelse: højst 110 frugter pr. kg.

Der tillades indvendige og udvendige fejl (revner, orm eller mug) på højst 10 % af frugterne.

Tørrede kastanjer uden skal skal fremtræde hele og pæne og med lys strågul farve. Der tillades kun fejl (tegn på orm, uregelmæssig form, brækkede kerner, vedhængende stykker af skal, m.v.) på højst 10 % af de tørrede frugter.

Vandindholdet i hele tørrede frugter må ikke være højere end 15 %.

4.3   Geografisk område: Produktionsområdet for »Castagna Cuneo« BGB omfatter de ca. 110 kommuner i Cuneo-provinsen, der er opregnet i produktionsspecifikationen.

4.4   Bevis for oprindelse: Hver enkelt fase i produktionsprocessen overvåges, idet input og output for hver fase dokumenteres. På denne måde og ved, at anlæggene til produktion af Castagna Cuneo BGB hos producenter og pakkevirksomheder opføres i særlige registre, der føres af kontrolinstansen, at der føres produktions- og pakkeregistre, og at de producerede mængder og alle partier af pakkede og mærkede varer indberettes til kontrolinstansen inden salg til konsum, sikres det, at produktet kan spores (gennem hele produktionsprocessen fra begyndelsen til slutningen). Alle fysiske og juridiske personer, der er opført i de pågældende registre, underkastes kontrol fra kontrolinstansens side, i overensstemmelse med bestemmelserne i varespecifikationen og den pågældende kontrolplan.

4.5   Fremstillingsmetode: I specifikationen kræves det bl.a., at kastanjebeplantningerne skal ligge solrigt og i læ for vinden. Enhver anvendelse af gødning og syntetiske plantebeskyttelsesmidler er forbudt, med undtagelse af, hvad der er tilladt i økologisk landbrug (EF-forordning 2092/91 med senere ændringer).

Plantetætheden må ikke overstige 150 producerende planter pr. hektar.

Jorden holdes fri for overdreven udvikling af græs- og buskvækster ved, at græsset slås en gang om året, og at krat, bregner og visne planter fjernes inden høsten, så at høsten kan foregå på behørig vis. Lejlighedsvis beskæring er tilladt som bekæmpelse af parasitangreb på planterne.

Høsten kan foregå manuelt eller med maskine (plukkemaskine), dog skal produktets integritet bevares.

Høstperioden begynder den 1. september og varer til november.

Det friske produkt kan konserveres ved en behandling med varmt vand ifølge den korrekte traditionelle metode.

Brug af den såkaldte »curatura«-metode, hvor frugten ligger i vand ved omgivelsernes temperatur i 7-9 dage, er tilladt. Denne metode medfører en svag mælkesyrefermentering, som ved at standse de sygdomsfremkaldende svampes udvikling skaber næsten sterile omgivelser uden brug af tilsætningsstoffer. Der tillades ligeledes konservering ved frysning, efter at skallen er fjernet, ifølge reglerne for frosne produkter.

Produktet »Castagna Cuneo — Secca« skal fremstilles ved den traditionelle metode, dvs. tørring ved uafbrudt svag varme i tørreanlæg, der overvejende er opført i murværk. Der anbringes kastanjerne på en rist, under hvilken der fyres eller tilføres varme via en varmeveksler. Som brændsel må ikke anvendes affald og biprodukter fra forarbejdning af kemisk behandlet træ. Processen varer i gennemsnit 30 dage.

Al sortering, behandling og opbevaring af frugten skal ske inden for det område, som er afgrænset under punkt 3 i produktionsspecifikationen.

4.6   Tilknytning: Ansøgningen om BGB-registrering bygger på denne frugts ubestridelige omdømme, idet produktionsområdet siden antikkens tid har været dens naturlige habitat. De første henvisninger til kastanjer i Cuneo-provinsen går da også helt tilbage til slutningen af det 12. århundrede, hvilket bevidnes af Certosa di Pesios korrespondance om erhvervelse af landområder, hvoraf det fremgår, at der var kastanjer på en femtedel af den opdyrkede jord mellem 1173 og 1277. I begyndelsen af 1800-tallet var Cuneo-provinsens landskab præget af, at der grænsede store kastanjeskove, for størstepartens vedkommende højskov, op til de dyrkede arealer. I 1800-tallet var kastanjeskovene ligesom i de foregående århundreder centrum for tilværelsen på landet. Kastanjerne var et af de få salgbare produkter fra bjergene, og bønderne bragte sække med kastanjer ned fra landsbyerne i Alperne og Appenninerne. Markedet i Cuneo var det vigtigste, og Sankt Martins dag den 11. november var en ganske særlig dag, hvor kastanjerne blev noteret til lige så høje priser som de bedste druer. Cuneo-markedet havde allerede i slutningen af 1500-tallet meget høj aktivitet, og det har gennem årene hævdet sig på europæisk plan; handelen både på hjemmemarkedet og eksportmarkedet er blevet stadig mere omfattende, fordi efterspørgslen efter Cuneo-kastanjer har været støt stigende. BGB-varen er ikke kun berømt på det europæiske marked, bl.a. i Frankrig, Tyskland, Østrig, Schweiz og England, men bliver også stærkt påskønnet i andre lande såsom USA og Argentina.

Cuneo-kastanjernes høje anseelse underbygges af, at der bl.a. afholdes talrige festivaller og kongresser, hvor BGB-varens kvalitet lovprises, f.eks. den kastanjeuge (Settimana del Castagno), der finder sted i Cuneo, og hvor sektorens dygtigste fagfolk og handlende diskuterer forskellige problemer ved dyrkningen af dette produkt. Særlig betydning havde i tidligere tid den årlige kanstanjefestival (Sagra del Marrone) i Chiusa di Pesio, som nød stor bevågenhed, også i lokalaviserne, der hvert år gav festivalen meget udførlig omtale. Festivalen havde så stor succes, at den snart blev flyttet til Cuneo, hvor der ikke blev sparet på festlighederne med udstillinger af enhver art og kastanjestandene på en fremtrædende plads. Den ældste og mest kendte efterårsfestival er dog stadig San Dalmazzo-markedet (Fiera fredda di San Dalmazzo), som er den sidste inden vinteren, og som med sine 430-årige historie altid har repræsenteret den uomtvistelige tilknytning mellem oprindelsesområdet, befolkningen og kastanjerne.

Den righoldige samling af opskrifter i Cuneos kogekunst, hvor Cuneo-kastanjerne så afgjort indtager en særdeles vigtig plads, er det tydeligst tænkelige udtryk for, at der er en stærk tradition for kastanjer i oprindelsesområdet. Kastanjerne spises friske, men finder også anvendelse i utallige retter, lige fra de enkleste i landkøkkenet til de mest raffinerede. Kastanjerne tilberedes kogt, ristet eller som mundaj, symbolet på fest og glæde ved baller, men anvendes også til marron glacé, chokoladeruller med kastanjer, og endda i salte retter som flæskesteg og rådyr med kastanjer.

4.7   Kontrolstrukturer: 

4.8   Mærkning: På tidspunktet for salget til konsum kan friske »Castagna Cuneo« BGB markedsføres i følgende pakninger:

emballeret i poser/sække af forskellige materialer med et indhold på mellem 0,1 og 30 kg, hvoraf de vigtigste er 0,1 — 0,25 — 0,5 — 1 — 2,5 — 5 — 10 — 25 og 30 kg

træ- eller plastkasser med målene 30 × 50 og 40 × 60

jutesække med et indhold på mellem 5 og 100 kg (5 — 10 — 25 — 30 — 50 og 100).

På tidspunktet for salget til konsum kan »Castagna Cuneo — Secca« BGB markedsføres i følgende pakninger:

emballeret i poser/sække af forskellige materialer med et indhold på mellem 0,1 og 30 kg, hvoraf de vigtigste er 0,1 — 0,25 — 0,5 — 1 — 2,5 — 5 — 10 — 25 og 30 kg.

Under alle omstændigheder må de kun markedsføres, hvis de er færdigpakket eller bliver emballeret på salgstidspunket.

På etiketten, som skal sættes på emballagen eller indpakningen, skal den beskyttede geografiske betegnelse »Castagna Cuneo« være angivet med klare og uudslettelige bogstaver, som skal være lette at adskille fra de øvrige angivelser. Umiddelbart efter betegnelsen skal være angivet »Indicazione Geografica Protetta«.

Nærmere betegnet skal pakningerne være forsynet med påskriften »Castagna Cuneo« eller »Castagna Cuneo — Secca« og umiddelbart derefter »Indicazione Geografica Protetta« i trykte bogstaver af samme størrelse.

Emballagevirksomhedens navn, firmabetegnelse og adresse samt bruttovægten ved emballeringen skal findes inden for samme synsfelt.

Udtrykket »Indicazione Geografica Protetta« kan gentages andre steder på emballagen eller etiketten, også som forkortelsen »IGP«.

Det er tilladt sammen med den beskyttede geografiske betegnelse at anvende betegnelser og/eller grafiske symboler, som refererer til firmabetegnelser, kollektivlogoer eller virksomhedslogoer, dog under forudsætning af, at de ikke er anprisninger eller kan vildlede køberen.

Beskrivelse af logoet

Logoet består af grafiske elementer, der tilsammen danner omridset af en kastanje, der ligger lidt ned på højre side. Den venstre del af frugtens omrids dannes af ordet »castagna« skrevet med kalligrafisk typografi, mens den højre del er et håndtegnet grafisk symbol, der forestiller et hurtigt og beslutsomt penselstrøg. Mærket afsluttes med et kastanjeblad forneden i frugten, og inden i frugten er ordet »Cuneo« trykt i hvidt med kalligrafisk typografi. Forneden til venstre er forkortelsen IGP trykt med »Frutiger light«.

Produkter, som »Castagna Cuneo« IGP benyttes til fremstilling af, også ved forarbejdning, kan markedsføres til forbrug i emballage, hvorpå der henvises til den pågældende betegnelse, men uden at EU-logoet er anført, forudsat at produktet med den beskyttede betegnelse er den eneste bestanddel i den varekategori, produktet tilhører, og at de, der anvender produktet med beskyttet betegnelse, har fået tilladelse dertil af indehaverne af den intellektuelle ejendomsret, der følger af den registrerede BGB-betegnelse, som samlet i en sammenslutning under Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (landbrugs- og skovbrugsministeriet). Denne sammenslutning står også for optegnelsen i de rette registre og kontrollerer, at den beskyttede betegnelse anvendes korrekt.

Findes der ikke en sådan sammenslutning, udføres de ovenfor nævnte funktioner af MIPAF, der er den nationale myndighed med ansvar for anvendelse af forordning (EF) nr. 510/2006.

4.9   Nationale krav: —

----

(1)  Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, Kvalitetspolitik for landbrugsprodukter, B-1049 Bruxelles.

----

----

Oversigt over fællesskabsbeslutninger om tilladelse til markedsføring af lægemidler fra 1.11.2006 til 30.11.2006

(Offentliggjort i henhold til artikel 13 eller artikel 38 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 (1))

(2006/C 321/06)

—   Udstedelse af markedsføringstilladelse (artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004): Godkendt

—   Ændring af markedsføringstilladelse (artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 26/2004): Godkendt

—   Tilbagekaldelse af markedsføringstilladelse (artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004)

—   Udstedelse af markedsføringstilladelse (artikel 38 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004): Godkendt

—   Ændring af markedsføringstilladelse (artikel 38 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004): Godkendt

Alle interesserede kan ved henvendelse på nedenstående adresse få tilsendt den offentlige evalueringsrapport om de pågældende lægemidler og de beslutninger, der er truffet vedrørende disse:

----

(1)EUT L 136 af 30.4.2004, s. 1.

----

----

Offentliggørelse af en registreringsansøgning i medfør af artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20. marts 2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer

(2006/C 321/07)

Denne offentliggørelse giver mulighed for at gøre indsigelse mod registreringen i medfør af artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006. Indsigelserne skal være Kommissionen i hænde inden seks måneder fra datoen for nærværende offentliggørelse.

SAMMENFATNING

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006

Registreringsansøgning i henhold til artikel 5 og artikel 17, stk. 2

»Asparago Bianco di Bassano«

EF-nr.: IT/PDO/005/0338/17.3.2004

BOB ( X ) BGB ( )

Dette datablad er et sammendrag udelukkende til informativt brug. Interesserede kan få yderligere oplysninger i den fuldstændige varespecifikation hos de italienske myndigheder i pkt. 1 eller hos Europa-Kommissionen (1).

1.   Ansvarlig myndighed i medlemsstaten

2.   Ansøgende sammenslutning

3.   Produktets art

Kategori 1.6 — Frugt, grøntsager og korn; ubehandlet eller forarbejdet, bilag I — Asparges.

4.   Varespecifikation (sammenfatning af betingelserne i artikel 4, stk. 2)

4.1   Navn: »Asparago Bianco di Bassano«

4.2   Beskrivelse: BOB »Asparago Bianco di Bassano« er reserveret aspargesskud (Asparagus officinalis L.) fra det produktionsområde, der er afgrænset i pkt. 4.3, og som nedstammer fra den lokale sort »Comune — eller Chiaro — di Bassano«.

For at kunne bære BOB-betegnelsen »Asparago Bianco di Bassano« skal aspargesene være:

hvide, eller lettere rosafarvede, evt. med »rustpletter« ved blomsterbladene og ved basen, men pletterne må ikke brede sig til skuddenes spids (de første 3 cm.) og forbrugeren skal kunne fjerne dem ved normal skrælning; de må under ingen omstændigheder dække over 10 % af bundtet;

velskabte: lige, fyldte og med lukket spids; skuddene må ikke være hule, flækkede, skrællede eller opskårne. Da aspargesene har lavt fiberindhold, kan de ved emballeringen let flække; derfor er mindre sprækker opstået efter høsten tilladt, dog maks. 15 % af aspergesene i et bundt; ganske letbøjede asperges er ligeledes tilladt;

sprøde; asperges, der er ved at blive træede, er ikke tilladt;

friske af udseende og duft; der må ikke være nogen bismag eller –lugt;

sunde — uden angreb af gnavere og insekter;

rene, fri for jordrester og andre urenheder;

afdryppede, tilstrækkelig tørre efter vask og køling med koldt vand og uden kemiske tilsætningsstoffer.

Afskæringen ved basen skal være med så rent et snit som muligt og på tværs af længdeaksen.

Størrelsessorteringen afhænger af længde og diameter. Aspergesenes diameter måles på midten. Mindste diameter på midten, inkl. tolerancen, er fastsat til 11 mm. Hvert bundt skal bestå af asperges, hvis diametre indbyrdes ikke afviger med mere end 10 mm. Bundterne inddeles efter aspargesenes diameter på midten. Aspargesenes længde skal stå i bestemt forhold til denne inddeling efter følgende tabel:

4.3   Geografisk område: Geografisk område: Produktions- og emballeringsområdet for »Asparago Bianco di Bassano« omfatter nogle kommuner i Vicenza-provinsen i nærheden af byen Bassano del Grappa som anført i varespecifikationen.

4.4   Bevis for oprindelse: Hver enkelt fase i produktionsprocessen overvåges, idet alle indgående og udgående produkter registreres. På denne måde, og ved at de pågældende dyrkede marker, producenter, pakkevirksomheder og producerede mængder opføres i særlige registre, der føres af kontrolinstansen, sikres det, at produktet kan spores fra produktionsprocessens begyndelse til dens afslutning. Alle fysiske og juridiske personer, der er opført i de pågældende registre, underkastes kontrol fra kontrolinstansens side, i overensstemmelse med bestemmelserne i varespecifikationen og den pågældende kontrolplan. Især kontrolleres optegnelsen for hvert produktionsår af de marker, hvor der dyrkes »Asparago Bianco di Bassano«, i registret hos kontrolinstansen; angivelsen af de ydre matrikelgrænser for dyrkningen af »Asparago Bianco di Bassano«, og for hver matrikel navnet på ejeren, produktionsvirksomheden, lokaliteten og størrelsen af dyrkningsområdet, og endelig registrering af koderne på hver af de mærkede bundter.

4.5   Fremstillingsmetode: Ifølge varespecifikationen skal markerne have en ph-værdi på mellem 5,5 og 7,5. For hver nyplantning, og mindst hvert 5. år, skal jorden analyseres for de væsentligste parametre (ph, kvælstof, fosfor, kalium, kalcium, magnesium og organisk materiale). For nyplantninger kan anvendes analyser, der er foretaget inden for de sidste tre år. Inden tilplantningen foretages der om efteråret forinden en let pløjning af jorden til en dybde på højst 30 cm, evt. efterfulgt af en dybdebehandling ned til 40-50 cm. Ved nyplantninger må afstanden mellem rækkerne ikke være på under 1,8 m for dobbeltrækker og 2 m for enkeltrækker; der må højest være 1,8 planter pr. m2.

Fugerne skal være 15-20 cm dybe. Asparges-stiklingerne plantes i marts-april, småplanter i juni. Genbeplantning med asparges på den samme mark må kun ske efter 4 år.

Har der været plantesygdom i rødderne (Rhizoctonia og fusarium), skal der gå 8 år inden genplantning. Det er desuden forbudt at tilplante aspargesmarker med kartofler, lægeurter, gulerødder, kløver og roer på grund af risikoen for rhizoctonia. Det tilrådes at dyrke kornsorter, som byg, hvede eller majs, inden der dyrkes asparges.

Landbrugerne kan selv foretage reproduktionen af det vegetative materiale til eget brug. Der må kun anvendes den lokale økosort, der opfylder betingelserne i varespecifikationens pkt. 2.

Forud for nyplantning, og hvert 5. år, foretages der en fuldstændig analyse af de væsentligste parametre (pH, N, P, K, Ca, Mg og organisk materiale); analyser foretaget i de seneste tre år kan anvendes.

Inden plantningen skal der gødskes med kvæggødning i forholdet 60 000 kg/ha, der nedpløjes. Der kan anvendes anden organisk gødning, men mængden skal udregnes på basis af det angivne forhold for kvæggødning.

Kvælstoffet skal for mindst 50 % vedkommende være organisk. Spredning af fosfor, og en del af kalium, foretages sammen med efterårs- og vinterarbejdet, medens kvælstof- og resten af kaliumspredningen foretages i perioden efter høsten (men ikke senere end juli), fordelt på flere gange. Den årlige tilførsel af næringsstoffer må ikke overstige følgende maksimumsgrænser pr. ha: kvælstof 150; fosfor 80; kalium 180. Eventuel tilførsel af mikrostoffer foretages i efterårs-/vintersæsonen.

Tildækning med mørkt plast er tilladt i høstperioden for at beskytte mod ukrudt, lys og andet, der måtte være til skade for slutproduktets kvalitet.

Når den del af planten, der er over jorden, fuldstændig udtørrer, slås, fjernes og brændes det; jordvoldene udjævnes efter høsten, for at rodnettet ikke udvikler sig i højden.

Høsten skal finde sted mellem 1. marts og 15. juni.

Afgrøder fra dyrkning i drivhuse eller som beskyttet afgrøde (tunnel) kan høstes inden ovennævnte periode, dog ikke inden den 1. februar, med tilladelse fra kontrolinstansen.

Største tilladte produktion på en aspargesmark i fuld produktion er 8 000 kg/ha.

Emballeringen skal ske i det produktionsområde, der er afgrænset i pkt. 3 i varespecifikationen, for at sikre produktets typiske egenskaber, sporbarhed og kontrollen heraf.

4.6   Tilknytning: Jorden i produktionsområdet for »Asparago Bianco di Bassano« har en løs eller let sandet tekstur, undergrunden er grusholdig med god permeabilitet og med et rimeligt indhold af organisk materiale; pH-værdien ligger hovedsagelig på mellem 5,5 og 7,5 (lettere sur til neutral).

Det pågældende område er dannet ved aflejringer, da det ligger i Valsugana-egnen, der gennemløbes af Brenta-floden. Jordens fysisk-kemiske sammensætning skyldes affaldsmaterialer, grus, sand og ler, der er tilført med vandløbet og aflejret i floddalen.

»Asparago Bianco di Bassanos« dyrkningsområde har et klima, der i omfattende grad påvirkes af Brenta-floden, der gennemløber Valsugana, og i den anden ende beskyttes af Venetos Foralper og Grappa-bjergmassivet.

Det årlige nedbør ligger på omkring 1 000 mm, hvoraf størstedelen falder i april-maj og september-oktober.

Gennemsnitstemperaturen ligger på mellem 2,5° og 23° med yderværdierne i januar og juli. Af meteorologiske faktorer bør nævnes vindene, der blæser fra det øvre Valsugana mod syd-øst, der i produktionsområdet skaber et lokalt mikroklima med ringe fugtighed, ringe tågeforekomster og en temmelig stabil jordbundstemperatur.

Disse karakteristika gør, at planten udvikler et fuldstændigt, bredt og dybt rodsystem, der består af store udløbere og kraftige rødder; det fremmer en intensiv optagelse af næringsstoffer og udviklingen af sukkerholdige stoffer. Heraf følger en hurtig udvikling af skudene af passende størrelse (kaliber) og fuldstændig spiselige og derfor fiberfattige.

Venezia-republikken anså asparges som en ædel spise; de optræder i forskellige regnskaber for festmåltider for højtestimerede gæster allerede i begyndelsen af 1500-tallet. Fra 1600-tallet blev der dyrket asparges forskellige steder i køkkenhaverne på fastlandet. De gejstlige på vej til Tridentinerkoncilet (1545-1563), der kom forbi Bassano, smagte dette lokalprodukt, og nogle af dem efterlod skrifter, der priste dets ernæringsmæssige kvaliteter. Der findes i øvrigt talrige dokumenter, hvori »Asparago Bianco di Basssano« prises for sine kvaliteter.

4.7   Kontrolinstans: 

Kontrolinstansen opfylder kravene i standard EN 45011.

4.8   Mærkning: Hver pakke skal indeholde bundter af samme størrelse, og hvert bundt skal indeholde samme størrelse asparges. Aspargesene sælges i fast bundne bundter, der vejer mellem 0,5 og 4 kg.

De yderste asparges i bundtet skal af udseende og størrelse svare til gennemsnittet af dem, som bundtet består af; også længden skal være ensartet.

Som traditionen foreskriver, bindes de rent afskårne asparges sammen med et stykke af en ung pilegren eller et sideskud af pil (»Stoppa«). På hvert bundts »stoppa« skal være fastgjort en etikette mærket D.O.P. »Asparago Bianco di Bassano«, og bundtets identifikationsnummer skal være angivet for at muliggøre sporing.

Bundterne skal fordeles ligeligt i pakken og kan sættes i beholdere af træ, plast eller andet passende materiale.

Pakken mærkes udvendigt ved direkte angivelse eller med en særlig etikette: ASPARAGO BIANCO DI BASSANO — D.O.P.; navnet på producenten, emballeringsvirksomhedens hovedsæde og adresse, emballeringsdatoen og følgende kommercielle oplysninger: kvalitetskategori (EU-norm), størrelse, antal bundter og deres gennemsnitsvægt.

Produktmærket består af BOB-logoet og af produktets og producentens identifikationskode, hvorved produktets sporbarhed garanteres.

Dette mærke fastgøres med en engangslukning til »stoppa« i bundtets øvre del, som garanti for BOB-produktet.

4.9   Nationale bestemmelser: —

----

(1)  Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, Kvalitetspolitik for landbrugsprodukter, B-1049 Bruxelles

----

----

Offentliggørelse af ansøgning om ændring i henhold til artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer

(2006/C 321/08)

Denne offentliggørelse giver ret til indsigelse mod ændringsansøgningen i henhold til artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006. Indsigelser skal være Kommissionen i hænde inden seks måneder efter datoen for denne offentliggørelse.

ANSØGNING OM ÆNDRING

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006

Ansøgning om ændring i henhold til artikel 9 og artikel 17, stk. 2

»ASIAGO«

EF nr. IT/PDO/117/0001

BOB ( X ) BGB ( )

Ønsket/de ændring(er)

Rubrik(ker) i specifikationen:

Ønsket/de ændring(er)

Beskrivelse

Det beskrives nærmere, hvilke særlige kemiske (vandindhold, proteinindhold, fedtindhold, fedtindhold i tørstof) og mikrobiologiske (patogener, S. aureus, E. coli, kolibakterier 30°) egenskaber de to typer Asiago-oste (pressede og lagrede) skal have.

Det forklares, at efter minimumslagringsperioden må ostene overfladebehandles med stoffer, som er godkendt ifølge national lovgivning bortset fra oste, der yderligere er mærket Prodotto della montagna (bjergprodukt).

Geografisk område

Følgende beskrivelse af »bjergområde« tilføjes: Et område i 600 meters højde eller derover.

Fremstillingsmetode

Det beskrives nærmere, hvilket foder der er tilladt. På oste, der er mærket Prodotto della montagna, angives yderligere, at ensileret foder ikke er tilladt.

Både for presset og lagret Asiago oplyses den maksimale oplagringsperiode og sammensætningen af den mælk, der bruges til at fremstille osten.

For begge typer Asiago-oste fremlægges de fysiske og tidsmæssige parametre for fremstillingsmetoden. Til fremstillingen af lagret Asiago-ost må lysozym (E 1105) tilsættes den forarbejdede mælk, undtagen oste mærket Prodotto della montagna.

Der fremlægges detaljerede tekniske oplysninger (temperatur og luftfugtighed) vedrørende minimumsforholdene for modning og lagring. Lagringsperioden for lagret Asiago er angivet (60 dage eller 90 dage for oste, der er mærket Prodotto della montagna).

For bedre at kunne udpege de forskellige oste, bruges der nu nummererede kaseinmærker samt bogstavmærkning på ostens skorpe, der angiver produktionsmåneden.

Hele BOB-Asiago-oste kan skæres ud i portioner og pakkes således, at man kan se kanten af osten. Hvis udskæringen indebærer, at skorpen skrabes eller skæres af, skal osten pakkes i produktionsområdet for at sikre produktets ægthed.

Mærkning

Det angives yderligere, hvilke betegnelser der skal anvendes for de to typer Asiago-oste (fresco og stagionato), samt forskellige oplysninger om lagringsperioden for lagret Asiago (mezzano, vecchio, stravecchio — mellemlagret, lagret og ekstralagret). Yderligere er det muligt at anføre på mærkningen, at lysozym (E 1105) ikke anvendes, og det angives desuden under hvilke vilkår produktbeskrivelsen Pordotto della montagna må benyttes. Dette angiver, at osten er fremstillet af mælk fra bjergområder, der behandles i mejerier, der ligger i bjergområder.

AJOURFØRT SAMMENFATNING

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006

»ASIAGO«

EF nr. IT/PDO/117/0001

BOB ( X ) BGB ( )

Dette resumé er udelukkende af informativ karakter. For yderligere oplysninger kan den fuldstændige udgave af varespecifikationen konsulteres. Denne kan fås fra de nationale myndigheder, der er angivet i afsnit 1, eller fra Europa-Kommissionen (1).

1.   Ansvarlig afdeling i medlemsstaten

2.   Ansøgende sammenslutning

3.   Produkttype

Kategori 1.3 — Ost

4.   Specifikation (Sammenfatning af betingelserne i artikel 4, stk. 2)

4.1   Navn: »Asiago«

4.2   Beskrivelse: Den beskyttede oprindelsesbetegnelse Asiago kan kun gives til halvkogt ost af komælk i overensstemmelse med specifikationen. Der findes to typer Asiago-ost: presset og lagret.

Overfladen på Asiago-oste kan efter minimumslagringsperioden behandles med stoffer, der er tilladt under gældende lovgivning. Skorpen kan ikke spises.

Overfladebehandlingen af ostene må ikke forringe læsbarheden af kaseinmærket, der identificerer osten og oprindelseslogoet. Asiago-oste, der yderligere er mærket Prodotto della montagna, må ikke farvebehandles eller behandles med skimmeldræbende produkter.

Hele BOB-mærkede Asiago-oste kan skæres og pakkes som stykker, således at kanten er synlig.

4.3   Geografisk område: BOB-Asiago fremstilles af mælk fra køer i det afgrænsede geografiske område, som omfatter provinserne Vicenza, Trento, Padua og Treviso, og produktionen foregår ligeledes i dette område. Ovennævnte produktionsområder, der ligger i en højde af 600 meter eller derover, betegnes som bjergområder.

4.4   Bevis for oprindelse: Hver forarbejdningsfase overvåges. Kontrolorganet er ansvarligt for at forvalte fortegnelsen over mælkeproducenter, indsamlere, forarbejdningsvirksomheder, modnerier og pakkerier af ost uden skorpe. Disse underlægges de kontrolforanstaltninger, der nævnes i varespecifikationen og i kontrolplanen, for at sikre produktets sporbarhed. Hvis processen eller produktet ikke opfylder kravene i varespecifikationen, må produktet ikke markedsføres som Asiago.

4.5   Fremstillingsmetode: Det angives i varespecifikationerne, hvilket foder de køer, hvis mælk anvendes til fremstilling af BOB-Asiago, ikke må få. Hvis mælken anvendes til fremstilling af BOB-Asiago mærket Prodotto della montagna, er alle former for ensileret foder forbudt.

Hvad angår presset Asiago, skal mælken overholde gældende sundhedslovgivning, stamme fra en eller to malkninger og være enten ubehandlet eller varmebehandlet ved 72 °C i 15 sekunder i overensstemmelse med gældende lovgivning. Til produktion af lagret Asiago skal mælken overholde gældende sundhedslovgivning, den skal stamme fra to malkninger, hvoraf den ene er delvist afskummet, eller fra en malkning, der er delvist afskummet. Mælken skal enten være ubehandlet eller varmebehandles ved 57-68 °C i 15 sekunder. Til fremstilling af BOB-Asiago mærket Prodotto della montagna tillades kun mælk fra to til fire malkninger. Mælken skal behandles senest 18 timer efter indsamling, hvis den kommer fra to malkninger og senest efter 24 timer, hvis den kommer fra fire malkninger.

Til fremstillingen af lagret Asiago må der tilsættes lysozym (E 1105) inden for lovgivningens rammer. Det er ikke tilladt at tilsætte lysozym til fremstilling af Asiago mærket Prodotto della montagna.

Presset Asiago skal lagre i mindst 20 dage efter fremstillingsdatoen. Lagret Asiago skal lagre i mindst 60 dage fra den sidste dag i produktionsmåneden. Asiago mærket Prodotto della montagna skal lagre 90 dage fra den sidste dag i produktionsmåneden for så vidt angår lagret ost og 30 dage for så vidt angår presset ost.

Osten skal lagre i produktionsområdet.

Ost mærket Prodotto della montagna skal lagre i mejerier i bjergområderne under forhold, hvor temperatur og luftfugtighed svarer til naturlige forhold. Hvis opskæringsprocessen indebærer, at skorpen skrabes eller skæres af, så den originale mærkning forsvinder (terninger eller skiver), skal indpakningen foregå i produktionsområdet for at sikre produktets sporbarhed. Kun ost, der er fremstillet af mælk fra besætninger i bjergområderne, og som derefter fremstilles og lagres i bjergområderne, må mærkes Prodotto della montagna.

4.6   Tilknytning til området: Jordbundsforholdene og klimaet i området er ensartede og har indflydelse på det foder, der gives til malkekøerne. Oprindeligt fremstilledes osten på Asiagos højslette, men da bjergbefolkningen migrerede mod lavlandet under første verdenskrig, spredtes fremstillingen til de omkringliggende lavlandsområder.

4.7   Kontrolorgan: 

4.8   Mærkning: BOB-Asiago-oste kendetegnes af de nummererede kaseinmærker, og ostene stemples med et særligt bånd, der ejes af beskyttelsesorganet (Consorzio di Tutela) som sikrer, at kun godkendte producenter benytter dette stempel. Disse stempelbånd bærer oprindelseslogoet, som indgår i varespecifikationerne, og producentens alfanumeriske mærke, hvorpå Asiago er trykt adskillige gange. Sidstnævnte mærke måler 25 mm for så vidt angår presset ost, mens det på den lagrede ost måler 20 mm.

Yderligere stemples kanten af lagret Asiago-ost med et bogstav, der angiver produktionsmåneden i overensstemmelse med varespecifikationerne. Asiago-oste fra bjergområderne mærkes en gang i skorpen med påskriften prodotto della montagna. Efter at Asiago-ostene har lagret i minimumslagringsperioden, mærkes kanten yderligere med et redskab, der ejes af kontrolorganet, og som kun må benyttes af godkendte osteproducenter. Mærkningen forestiller logoet, som beskrives i varespecifikationerne.

Presset Asiago kan også mærkes fresco (frisk ost).

Lagret Asiago kan også mærkes stagionato (lagret).

Lagret Asiago, der lagres i 4-6 måneder, kan mærkes mezzano (mellemlagret).

Lagret Asiago, der lagres i mere end 10 måneder, kan også mærkes vecchio (lagret).

Lagret Asiago, der lagres i mere end 15 måneder, kan også mærkes stravecchio (ekstra lagret).

Mærket kan ligeledes vise, om der er anvendt lysozym (E 1105) til fremstillingen.

Mærker, stempler og silketryk med oplysninger om virksomheder må ikke forringe læsbarheden af BOB-mærket (der er påstemplet med særlige træbånd) eller kaseinmærket, der kendetegner Asiago-oste.

4.9   Krav i de nationale bestemmelser: —

----

(1)  Europa-Kommissionen, Generaldirektorat for landbrug og udvikling af landdistrikterne, Kvalitetspolitik for landbrugsprodukter — B-1049 Bruxelles.

(2)  Disse data gælder for ost fremstillet af varmebehandlet mælk.

----

----

Meddelelse fra den franske regering vedrørende Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/22/EF af 30. maj 1994 om betingelser for tildeling og udnyttelse af tilladelser til prospektering, efterforskning og produktion af kulbrinter (1)

(Meddelelse om ansøgning om eksklusiv tilladelse til efterforskning efter flydende eller gasformige kulbrinter, benævnt »Juan de Nova Maritime Profond-tilladelsen«)

(EØS-relevant tekst)

(2006/C 321/09)

Ved ansøgning af 6. april 2006 har selskaberne Marex Petroleum Corporation (dba Marex, Inc.), hvis hovedsæde er beliggende i 11711 Memorial Drive, Suite 258, Texas 77024 Houston (USA), og Roc Oil Company Limited, hvis hovedsæde er beliggende i 1 Market Street, Level 14, Sydney 2000 NSW (Australien), anmodet om eksklusiv tilladelse til i en periode på fem år at efterforske flydende eller gasformige kulbrinter, benævnt »Juan de Nova Maritime Profond-tilladelsen«, på et endnu ikke nærmere bestemt areal på ca. 62 000 km2 af havbunden i den franske ø Juan de Nova's eksklusive økonomiske zone.

Perimeteren for denne tilladelse afgrænses af:

Indgivelse af ansøgninger og tildelingskriterier

Ansøgerne, der indgav den oprindelige ansøgning, og konkurrerende ansøgere skal dokumentere, at de overholder de betingelser, som er fastsat ved artikel 3 og 4 i dekret 95-427 af 19. april 1995, med ændringer, om udvindingsrettigheder (den franske statstidende — Journal officiel de la République Française af 22. april 1995), hvis virkninger opretholdes ved artikel 63 i dekret 2006-648 af 2. juni 2006 om udvindingsrettigheder og rettigheder til underjordisk oplagring.

Interesserede virksomheder kan indsende en ansøgning i konkurrence hermed inden for en tidsfrist på 90 dage regnet fra dagen for offentliggørelsen af denne meddelelse efter den fremgangsmåde, der er angivet i »Meddelelse om opnåelse af udvindingsrettigheder for kulbrinter i Frankrig«, der er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende C 374 af 30. december 1994, s. 11, og fastsat ved dekret nr. 95-427 af 19. april 1995 med ændringer. Konkurrerende ansøgninger stiles til ministeren for minedrift på nedenstående adresse.

Den oprindelige ansøgning og de konkurrerende ansøgninger vurderes på grundlag af kriterierne for tildeling af udvindingsrettigheder, jf. artikel 5 i det nævnte dekret, og der træffes afgørelse senest to år efter den dato, hvor de franske myndigheder modtog den oprindelige ansøgning, dvs. senest den 10. april 2008.

Betingelser og krav vedrørende udøvelse og ophør af aktiviteten.

Ansøgerne henvises til artikel 79 og 79.1 i loven om minedrift »code minier« og dekret nr. 2006-649 af 2. juni 2006 vedrørende minedrift, underjordisk oplagring og tilsynet med miner og underjordisk oplagring »travaux miniers, aux travaux de stockage souterrain et à la police des mines et des stockages souterrains«. (Journal officiel de la République Française af 3. juni 2006).

Yderligere oplysninger kan fås ved henvendelse til: Ministère de l'économie, des finances et de l'industrie (direction générale de l'énergie et des matières premières, direction des ressources énergétiques et minérales, bureau de la législation minière), 61 boulevard Vincent Auriol, Télédoc 133, F-75703 Paris Cedex 13, (tlf. (33) 144 97 23 02, fax (33) 144 97 05 70).

De ovennævnte lovregler findes på Légifrance på adressen:

http:// www.legifrance.gouv.fr

----

(1)EFT L 164 af 30. juni 1994.

----

----

Anmeldelse af en planlagt fusion

(Sag COMP/M.4441 — EN+/Glencore/Sual/UC Rusal)

(EØS-relevant tekst)

(2006/C 321/10)

----

(1)EUT L 24 af 29.1.2004, s. 1.

----

----

Informationsprocedure — Tekniske forskrifter

(EØS-relevant tekst)

(2006/C 321/11)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (EFT L 204 af 21.7.1998, s. 37; EFT L 217 af 5.8.1998, s. 18)

Notifikationer af nationale udkast til tekniske forskrifter, som Kommissionen har modtaget

Kommissionen henleder opmærksomheden på Domstolens afgørelse »CIA Security« af 30. april 1996 i sagen C-194/94 (Sml. I, s. 2201), hvori Domstolen siger, at artikel 8 og 9 i direktiv 98/34/EF (tidligere 83/189/EØF) skal fortolkes således, at borgerne kan påberåbe sig dem for en national ret, og at det påhviler denne at afslå at anvende en national teknisk forskrift, der ikke er blevet meddelt i overensstemmelse med direktivet.

Denne afgørelse bekræfter Kommissionens meddelelse af 1. oktober 1986 (EFT C 245 af 1.10.1986, s. 4).

Manglende kendskab til anmeldelsespligten medfører således, at de pågældende tekniske forskrifter ikke finder anvendelse, og som konsekvens heraf ikke kan gøres gældende over for enkeltpersoner.

Yderligere oplysninger om notifikationsproceduren fås ved henvendelse til:

Se ligeledes på internetsiden: http://ec.europa.eu/enterprise/tris/

For yderligere oplysninger om disse notifikationer, bedes rette henvendelse til de nationale afdelinger, hvis liste er fremstillet nedenfor:

LISTE OVER NATIONALE MYNDIGHEDER, SOM HAR TIL OPGAVE AT FORVALTE DIREKTIV 98/34/EF

BELGIEN

DEN TJEKKISKE REPUBLIK

DANMARK

TYSKLAND

ESTLAND

GRÆKENLAND

SPANIEN

FRANKRIG

IRLAND

ITALIEN

CYPERN

LETLAND

LITAUEN

LUXEMBURG

UNGARN

MALTA

NEDERLANDENE

ØSTRIG

POLEN

PORTUGAL

SLOVENIEN

SLOVAKIET

FINLAND

SVERIGE

DET FORENEDE KONGERIGE

EFTA — ESA

TYRKIET

----

(1)  År — registreringsnummer — medlemsstat, hvorfra udkastet stammer.

(2)  Periode, hvor udkastet ikke kan vedtages.

(3)  Ingen »status quo« som følge af, at Kommissionen har accepteret de presserende grunde, anført af den pågældende medlemsstat.

(4)  Ingen »status quo« som følge af tekniske specifikationer eller andre krav eller forskrifter for tjenester i forbindelse med foranstaltninger af beskatningsmæssig eller finansiel art som omhandlet i direktiv 98/34/EF, artikel 1, punkt 11, andet afsnit, tredje led.

(5)  Afslutning af informationsproceduren.

----

----

Meddelelse fra Kommissionen i henhold til proceduren i artikel 4, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92

Ændret forpligtelse til offentlig tjeneste for ruteflyvning på visse ruter i Spanien

(EØS-relevant tekst)

(2006/C 321/12)

Den spanske regering har i henhold til artikel 4, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 besluttet at ændre forpligtelsen til offentlig tjeneste for så vidt angår ruteflyvning mellem De Kanariske Øer som offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende C 255 af 21. oktober 2006.

Referenceprisen for en enkeltbillet på hver rute er følgende:

De øvrige krav vedrørende forpligtelse til offentlig tjeneste, jf. EUT C 255 af 21. oktober 2006, ændres ikke.

----

----

Anmeldelse af en planlagt fusion

(Sag COMP/M.4484 — Danske Bank/Sampo Bank)

(EØS-relevant tekst)

(2006/C 321/13)

----

(1)EUT L 24 af 29.1.2004, s. 1.

----

Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse

----

Udtalelse fra Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse om forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af de fælles konsulære instrukser til de diplomatiske og konsulære repræsentationer med hensyn til indførelse af biometriske identifikatorer, herunder bestemmelser om organisering af modtagelsen og behandlingen af visumansøgninger (KOM(2006) 269 endelig) — 2006/0088 (COD)

(2006/C 321/14)

DEN EUROPÆISKE TILSYNSFØRENDE FOR DATABESKYTTELSE,

som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 286,

som henviser til Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig artikel 8,

som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger,

som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger, særlig artikel 41, og

som henviser til Kommissionens anmodning om udtalelse i henhold til artikel 28, stk. 2, i forordning (EF) nr. 45/2001 modtaget den 19. juni 2006,

HAR VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE:

1.   INDLEDNING

Den foreslåede forordning har to hovedmål, der begge skal ses i lyset af implementeringen af visuminformationssystemet:

Disse to mål rejser forskellige spørgsmål med hensyn til databeskyttelse og vil blive behandlet i separate afsnit, selv om de er en del af samme forslag.

Formålet med forslaget er at ændre de fælles konsulære instrukser. Disse blev vedtaget af Eksekutivkomitéen nedsat ved konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985. Som en del af Schengen-reglerne blev de indarbejdet i EU-retten ved en protokol knyttet som bilag til Amsterdam-traktaten, og de er siden blevet ændret flere gange. Skønt en række ændringer stadig er fortrolige, blev de fælles konsulære instrukser offentliggjort i 2000. Hvad indholdet angår er instrukserne først og fremmest en håndbog med praktiske regler for udstedelsen af visa til kortvarigt ophold. De indeholder bestemmelser om behandling af ansøgninger, om beslutningsproceduren, om udfyldelse af visummærkater osv.

2.   INDSAMLING AF BIOMETRISKE IDENTIFIKATORER

2.1.   Indledende bemærkninger: det specifikke ved biometriske data

Ifølge VIS- forslaget (1), som Kommissionen forelagde den 28. december 2004, skal medlemsstaterne registrere fingeraftryk og fotografier som biometriske identifikatorer i VIS med henblik på kontrol og/eller identifikation. Det foreliggende forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af de fælles konsulære instrukser har til formål at tilvejebringe et retsgrundlag for indsamling af biometriske identifikatorer.

Den tilsynsførende udsendte en udtalelse om VIS-forslaget den 23. marts 2005 (2). I udtalelsen understregede den tilsynsførende vigtigheden af, at behandlingen af biometriske data i betragtning af deres specifikke karakteristika omgives af alle de fornødne sikkerhedsforanstaltninger (3):

»Det er aldrig et uvæsentligt valg at anvende biometriske data i informationssystemer, navnlig når det pågældende system berører et meget stort antal enkeltpersoner. Biometriske data (...) ændrer uigenkaldeligt forholdet mellem krop og identitet, idet de gør menneskekroppens karakteristika »maskinlæsbare« og til genstand for videre anvendelse. Selv om de biometriske egenskaber ikke kan læses med det menneskelige øje, kan de til enhver tid læses og anvendes ved hjælp af egnede værktøjer, uanset hvor den pågældende person tager hen«.

Ifølge den tilsynsførende kræver biometriske datas følsomme art, at der først indføres pligt til at anvende sådanne data, når der er foretaget en grundig vurdering af risiciene, og at indførelsen sker efter en procedure, der tillader fuld demokratisk kontrol. Disse bemærkninger ligger til grund for den tilsynsførendes gennemgang af det foreliggende forslag.

2.2.   Forslagets kontekst

Den kontekst, hvori dette forslag fremsættes, øger dets følsomhed. Den foreslåede forordning kan ikke betragtes isoleret, men må ses i sammenhæng med udviklingen af andre store it-systemer og den almindelige tendens i retning af større interoperabilitet mellem informationssystemer. Dette er omtalt i Kommissionens meddelelse af 24. november 2005 om øget effektivitet, kompatibilitet og synergi blandt europæiske databaser inden for retlige og indre anliggender (4).

En beslutning, der tages i en bestemt kontekst og med et bestemt formål, vil derfor kunne få indflydelse på udviklingen og anvendelsen af andre systemer, der etableres til andre formål. Navnlig vil biometriske data — sandsynligvis inklusive data, der er indsamlet med henblik på gennemførelsen af visumpolitikken — kunne anvendes i forskellige sammenhænge, når først de er tilgængelige. Dette vil kunne få betydning ikke blot for rammerne for SIS, men højst sandsynlig også for Europol og Grænseforvaltningsagenturet.

2.3.   Pligt til at afgive fingeraftryk

I begrundelsen for det foreliggende forslag hedder det: »Da registreringen af biometriske identifikatorer nu vil indgå i visumansøgningsproceduren, skal de fælles konsulære instrukser ændres, så der skabes et retsgrundlag for denne foranstaltning«.

Den tilsynsførende gør indsigelse mod, at lovgiveren har valgt at indsætte bestemmelser om, hvorvidt bestemte enkeltpersoner eller grupper af enkeltpersoner skal fritages for pligten til at afgive fingeraftryk, i de fælles konsulære instrukser og ikke i selve VIS-forordningen. For det første har disse bestemmelser stor indvirkning på en lang række enkeltpersoners privatliv og bør således indgå i basislovgivningen snarere end i instrukser af overvejende teknisk art. For det andet vil det af hensyn til den retlige ordnings klarhed være at foretrække, at spørgsmålet behandles i samme tekst som den, hvorved selve informationssystemet indføres.

2.4.   Fritagelse for afgivelse af fingeraftryk

Denne problemstilling illustreres udmærket ved spørgsmålet om, hvilke kategorier af personer der skal fritages for pligten til at afgive fingeraftryk, navnlig i tilfældet med små børn.

Om det er acceptabelt at optage fingeraftryk fra små børn, bør drøftes i lyset af formålet med selve VIS. Med andre ord, skal en foranstaltning, der består i at pålægge visse kategorier af personer pligt til at afgive biometriske identifikatorer eller fritage dem for en sådan pligt, være en rimelig foranstaltning i forhold til visumpolitikken og dermed beslægtede mål som fastsat i VIS-forslaget. Denne rimelighed bør vurderes via en demokratisk procedure.

Den bør også vurderes i lyset af, hvordan fingeraftrykkene skal anvendes, som beskrevet i VIS-forslaget. Biometriske data vil blive anvendt med henblik på enten kontrol eller identifikation; en biometrisk identifikator vil kunne anses som teknisk egnet til det ene formål, men ikke til det andet. Fingeraftryk fra børn under 14 år anses normalt kun som pålidelige til kontrolformål. Dette bør få betydning for analysen af dette forslag, men igen gælder det, at de fornødne enkeltheder findes i VIS-forslaget (som der endnu ikke er truffet afgørelse om).

Konklusionsvis anbefaler den tilsynsførende kraftigt, at fritagelserne for registrering af biometriske identifikatorer i VIS-forordningen reguleres strengt af hensyn til klarhed og konsekvens. Reglerne for indsamling af biometriske identifikatorer, og i dette tilfælde navnlig fingeraftryk, bør ses som accessoriske i forhold til den centrale retsakt og bør derfor være indeholdt i selve dette dokument.

2.5.   Visumansøgernes alder

Det hedder i forslaget, at kun børn under seks år vil være fritaget for pligten til at afgive fingeraftryk. Dette rejser en lang række spørgsmål (uanset om bestemmelsen medtages i VIS-forslaget eller i forslaget om de fælles konsulære instrukser).

Først og fremmest er den tilsynsførende af den opfattelse, at en generel optagelse af fingeraftryk fra børn ikke kan ses som blot en teknisk detalje; det kræver tværtimod en grundig demokratisk debat i de relevante institutioner. En sådan beslutning bør ikke kun baseres på, om det er teknisk muligt, men også — i det mindste — på, hvilke fordele det vil medføre for implementeringen af VIS. Bortset fra i meget få medlemsstater lader det imidlertid ikke til, at der på nuværende tidspunkt er nogen offentlig debat om dette spørgsmål, hvilket er yderst beklageligt.

Det skal også bemærkes, at VIS i princippet etableres med det formål at lette visumprocedurerne for bona fide-rejsende (flertallet af rejsende). Der bør derfor tages hensyn til bekvemmeligheds- og ergonomiaspekter (7). Anvendelsen af biometriske identifikatorer i forbindelse med visumansøgningsproceduren eller ved grænsekontrol bør ikke gøre det unødigt vanskeligt for børn at opfylde kravene i visumprocedurerne.

Endelig bør det bemærkes, at der er tekniske mangler i alle biometriske identifikationssystemer. Der er ikke i den videnskabelige litteratur ført endeligt bevis for, at fingeraftryk fra børn under 14 år kan danne grundlag for pålidelig identifikation. De eneste erfaringer, man indtil videre har fra store befolkninger, er Eurodac- og US-Visit-systemerne. Interessant nok anvender begge systemer fingeraftryk fra børn fra og med 14 år. Hvis der anvendes fingeraftryk fra børn under 14 år, bør det ske på baggrund af undersøgelser, der dokumenterer, at aftrykkene er præcise og nyttige i forbindelse med så omfattende en database som VIS.

Under alle omstændigheder vil det være tilrådeligt at anvende små børns fingeraftryk i »en-til-en«-sammenligninger frem for i »en-til-mange«-sammenligninger. Dette bør fastsættes udtrykkeligt.

Sluttelig er de fleste af ovenstående bemærkninger ikke kun relevante for børn, men også for ældre. Fingeraftryk bliver mindre præcise og brugbare, efterhånden som folk bliver ældre (8), og bekvemmeligheds- og ergonomiaspekter har også særlig relevans.

2.6.   Fotografier

Det samme kunne siges om fotografier, som der ikke er sat nogen aldersgrænse for, hverken i dette forslag eller i VIS-forslaget. Man kan imidlertid spørge, om billeder af børn, der er taget, inden børnene har udviklet deres voksne ansigtstræk, virkelig er nyttigt med henblik på identifikation eller selv med henblik på kontrol.

Ansigtsgenkendelse af børn (hvad enten det sker »menneskeligt« eller i fremtiden elektronisk) ud fra referencebilleder, der er nogle få år gamle, vil sandsynligvis være problematisk. Selv om der gøres betydelige teknologiske fremskridt med hensyn til ansigtsgenkendelse, er det meget usandsynligt, at software i en nær fremtid vil kunne kompensere for den virkning, det har på børns ansigter, at de vokser. Det bør derfor præciseres i VIS-forordningen, at fotografier kun kan anvendes til støtte for kontrol eller identifikation af enkeltpersoner, så længe ansigtsgenkendelsesteknologien ikke er tilstrækkelig pålidelig, idet det bør erindres, at det for børns vedkommende sikkert vil være tilfældet i lang tid fremover.

Den tilsynsførende anbefaler generelt for så vidt angår begge de biometriske identifikatorer, at det overvejes nøje, om fordelene (bekæmpelse af ulovlig indvandring og børnesmugling) opvejer ovennævnte ulemper.

2.7.   Andre undtagelser

Det hedder i forslaget, at ansøgere, »hvor det er fysisk umuligt at optage fingeraftryk«, skal fritages for kravet om at afgive fingeraftryk.

Den tilsynsførende har allerede i sin udtalelse om VIS-forslaget understreget, at dette berører et betydeligt antal personer: det siges, at op til 5 % af befolkningen ikke kan registreres. I en database med 20 000 000 inddateringer om året betyder det, at der hvert år vil være op til 1 000 000 tilfælde af registreringsvanskeligheder. Dette bør ikke glemmes i forbindelse med analysen af dette forslag. Den tilsynsførende fremhævede desuden kraftigt behovet for effektive tilbagefaldsprocedurer:

»[Der] bør (..) være tilbagefaldsprocedurer, der giver væsentlige garantier i forbindelse med indførelsen af biometriske data, da de hverken er tilgængelige for alle eller helt pålidelige. Der bør iværksættes og anvendes sådanne procedurer for at respektere værdigheden hos personer, der ikke har kunnet følge registreringsproceduren med gunstigt resultat, og for at undgå, at de belastes af manglerne ved systemet«.

Den foreslåede forordning introducerer anmærkningen »ikke relevant« i VIS i sådanne tilfælde. Det er helt sikkert et fremskridt. Man kan dog frygte en tendens til, at visumansøgere, der ikke kan registreres, oftere vil blive nægtet visum. Det vil ikke være acceptabelt, hvis en meget stor procentdel manglende registreringsevne fører til afslag på visumansøgninger.

Der bør derfor i VIS-forordningen indsættes en bestemmelse om, at manglende registreringsevne ikke automatisk må føre til en negativ afgørelse med hensyn til udstedelse af visum. Der bør desuden i den rapportering, der skal foretages i henhold til VIS-forordningen, drages særlig omsorg for at behandle dette spørgsmål, et stort antal visumafslag i forbindelse med manglende fysisk registreringsevne bør give anledning til overvågning.

3.   OUTSOURCING AF VISUMANSØGNINGER

For at lette den enkelte medlemsstats byrde (bl.a. omkostninger til køb og vedligeholdelse af udstyr) giver forslaget mulighed for flere samarbejdsordninger:

I forslaget lægges der stor vægt på at sikre, at der kun kan udvælges pålidelige eksterne tjenesteydere, og at disse tjenesteydere skal kunne træffe alle fornødne foranstaltninger til at beskytte oplysninger »mod hændelig eller ulovlig tilintetgørelse, mod hændeligt tab, mod forringelse, ubeføjet udbredelse eller ikke-autoriseret adgang (...)« (punkt 1.B.2 i forslaget).

Denne bestemmelse er affattet meget omhyggeligt og med stor vægt på databeskyttelse, hvilket den tilsynsførende sætter pris på. Imidlertid har det en række konsekvenser med hensyn til beskyttelse af de (undertiden meget følsomme) oplysninger, der indsamles til brug for visumudstedelse, hvis man lader en ekstern tjenesteyder i et tredjeland behandle visumansøgninger.

Den tilsynsførende understreger navnlig følgende:

Enhver kontrakt med eksterne tjenesteydere bør derfor indeholde de fornødne garantier for at sikre overholdelse af databeskyttelsesregler, bl.a. ekstern revision, regelmæssig stikprøvekontrol, rapportering, ordninger, der sikrer, at leverandøren kan drages til ansvar ved overtrædelse af reglerne for privatlivets fred, herunder erstatningspligt over for enkeltpersoner, hvis de har lidt skade som følge af tjenesteyderens handlinger.

Ud over disse betænkeligheder er det måske endog endnu vigtigere at gøre sig klart, at medlemsstaterne ikke vil kunne garantere beskyttelsen af den outsourcede databehandling (eller af den databehandling, der udføres i et fælles ansøgningscenter, hvis denne foregår i en bygning uden for det diplomatiske område) mod en eventuel indgriben (f.eks. ransagning eller beslaglæggelse) fra de offentlige myndigheder i ansøgerlandet (9).

Eksterne tjenesteydere vil, trods enhver kontraktmæssig bestemmelse om det modsatte, nemlig være underlagt den nationale lovgivning i det tredjeland, hvor de er etableret. Nylige eksempler vedrørende et tredjelands myndigheders adgang til finansielle oplysninger, der behandles af et EU-firma, har vist, at risikoen langt fra kun er teoretisk. Dette kunne desuden medføre en alvorlig risiko for enkeltpersoner i nogle tredjelande, som ville være interesseret i at vide, hvem af deres borgere, der har ansøgt om et visum (med henblik på politisk kontrol af modstandere og systemkritikere). Et privat firmas medarbejdere, som oftest sandsynligvis lokalt ansatte, vil ikke være i stand til at modstå pression fra ansøgerlandets regerings eller retshåndhævelsesorganer, der ønsker oplysninger fra dem.

Dette er en alvorlig svaghed ved dette system i forhold til den situation, hvor databehandlingen foregår på en konsulær eller diplomatisk repræsentations område. På dette område vil oplysningerne være beskyttet i henhold til Wienerkonventionen af 18. april 1961 om diplomatiske forbindelser. I konventionens artikel 21 hedder det:

»Repræsentationens område er ukrænkeligt. Modtagerstatens repræsentanter må ikke betræde området uden først at have indhentet repræsentationschefens samtykke dertil. (...) Repræsentationens område, de på dette værende møbler og andet løsøre samt transportmidler er fritaget for ransagning, rekvisition, beslaglæggelse eller eksekution.«

Endvidere vil ifølge artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 95/46/EF nationale bestemmelser til gennemførelse af nævnte direktiv også udtrykkeligt finde anvendelse på en sådan behandling af personoplysninger, hvilket øger beskyttelsen.

Det forekommer derfor indlysende, at den eneste måde, hvorpå oplysninger om visumansøgere og deres sponsorer (EU-borgere eller -firmaer) kan beskyttes, er at yde dem den beskyttelse, der er sikret i henhold til Wienerkonventionen. Dette betyder, at oplysningerne skal behandles på det område, der nyder diplomatisk beskyttelse. Det vil ikke hindre medlemsstaterne i at outsource behandlingen af visumansøgninger, forudsat at den eksterne tjenesteyder kan udføre sin virksomhed på den diplomatiske repræsentations område. Dette vil også gælde for fælles ansøgningscentre.

Den tilsynsførende vil derfor kraftigt fraråde, at databehandling outsources til eksterne tjenesteydere som foreskrevet på side 15 i forslaget, det nye punkt 1.B.1, litra b). I den forbindelse vil acceptable muligheder være:

4.   KONKLUSION

Den tilsynsførende hilser det velkommen, at dette forslag om ændring af de fælles konsulære instrukser skal vedtages efter den fælles beslutningsprocedure, hvorved den demokratiske kontrol styrkes på et område, hvor det er stærkt tiltrængt.

Med hensyn til substansen anbefaler den tilsynsførende følgende:

Bruxelles, den 27. oktober 2006

Peter HUSTINX

Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse

----

(1)  Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om visuminformationssystemet (VIS) og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om visa til kortvarigt ophold (KOM(2004) 835 endelig), forelagt af Kommissionen den 28. december 2004.

(2)  Udtalelse af 23. marts 2005 om forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om visuminformationssystemet (VIS) og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om visa til kortvarigt ophold (EUT C 181 af 23.7.2005, s. 13).

(3)»[Biometriske data] er næsten 100 % distinktive, dvs. at hver person har sine egne unikke biometriske data. De ændrer sig næsten aldrig i hele en persons levetid, og de karakteristiske egenskaber forbliver således permanente. Alle mennesker indeholder de samme fysiske »elementer«, således at de biometriske data også i et vist omfang bliver universelle.«, ibid.

(4)  KOM(2005) 597 endelig.

(5)  Forskellen i retsgrundlag — artikel 62, stk. 2, litra b), nr. ii), for de fælles konsulære instrukser og artikel 66 for VIS-forslaget — er ikke til hinder for, at lovgiveren kan behandle spørgsmålet i samme tekst.

(6)  Begrundelsen, side 5.

(7)  Som fremhævet i en undersøgelse foranstaltet af den nederlandske regering, J.E. Den Hartogh m.fl.: How do you measure a child? A study into the use of biometrics in children, 2005, TNO.

(8)  Se f.eks. A. Hicklin og R. Khanna: The Role of Data Quality in Biometric Systems, MTS, den 9. februar 2006.

(9)  Dette problem eksisterer allerede i forbindelse med rejsebureauers behandling af ansøgninger; imidlertid er det her endnu mere følsomt, eftersom der er involveret biometriske data, og fordi det i princippet ikke er obligatorisk at anvende et rejsebureau.

----

II Forberedende retsakter i henhold til afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union

----

Initiativ fra Republikken Østrig med henblik på vedtagelse af Rådets afgørelse om forbedring af samarbejdet mellem EU-medlemsstaternes særlige indsatsenheder i krisesituationer

(2006/C 321/15)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 30, artikel 32 og artikel 34, stk. 2, litra c),

under henvisning til initiativ fra Republikken Østrig (1),

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og

ud fra følgende betragtninger:

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

Formål

I denne afgørelse fastlægges almindelige regler og betingelser, som skal gøre det muligt for en medlemsstats særlige indsatsenheder at yde bistand og/eller operere på en anden medlemsstats område, hvis denne medlemsstat (i det følgende benævnt »den anmodende medlemsstat«) anmoder herom med henblik på at imødegå en krisesituation.

Artikel 2

Definitioner

I denne afgørelse forstås ved:

Artikel 3

Bistand til en anden medlemsstat

1.   En medlemsstat kan anmode om bistand fra en særlig indsatsenhed i en anden medlemsstat med henblik på at imødegå en krisesituation. En medlemsstat kan acceptere eller afvise en sådan anmodning eller foreslå en anden form for bistand.

2.   Med forbehold af en aftale mellem de berørte medlemsstater kan bistanden bestå af levering af udstyr eller ekspertise til den anmodende medlemsstat eller gennemførelse af operationer på medlemsstatens område.

3.   I tilfælde af operationer på den anmodende medlemsstats område skal embedsmænd fra den særlige indsatsenhed, der yder bistand,

Artikel 4

Generelle regler for ansvar

1.   Når en medlemsstats embedsmænd opererer på en anden medlemsstats område i overensstemmelse med denne afgørelse, er sidstnævnte medlemsstat ansvarlig for de skader, de måtte forvolde under deres operationer.

2.   Uanset stk. 1 og når skaden skyldes aktioner, der er i modstrid med de retningslinjer, som den anmodende medlemsstat har givet, eller ligger uden for rammerne for de pågældende embedsmænds beføjelser i henhold til deres nationale lovgivning, finder følgende bestemmelser anvendelse:

Artikel 5

Strafferetligt ansvar

Under de i artikel 3 omhandlede operationer sidestilles embedsmænd, der opererer på en anden medlemsstats område, med embedsmænd fra denne medlemsstat for så vidt angår eventuelle strafbare handlinger, der begås mod eller af dem.

Artikel 6

Møder og fælles uddannelse

Medlemsstaterne sørger for, at deres relevante myndigheder afholder møder og tilrettelægger fælles uddannelse og øvelser, når det er nødvendigt, med henblik på at udveksle erfaringer og ekspertise samt generelle, praktiske og tekniske oplysninger om at yde bistand i krisesituationer.

Artikel 7

Omkostninger

Hver medlemsstat afholder sine egne omkostninger, medmindre andet aftales mellem de berørte medlemsstater.

Artikel 8

Sammenhængen med andre instrumenter

1.   Medlemsstaterne kan fortsat anvende de bilaterale eller multilaterale aftaler eller ordninger, der gælder den ... (3), for så vidt disse aftaler eller ordninger giver mulighed for at uddybe eller udvide denne afgørelses mål mellem medlemsstaterne.

2.   Medlemsstaterne kan indgå bilaterale eller multilaterale aftaler eller ordninger eller sætte dem i kraft efter den ... (3), for så vidt sådanne aftaler eller ordninger giver mulighed for at uddybe eller udvide denne afgørelses mål mellem medlemsstaterne.

3.   De aftaler og ordninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, må under ingen omstændigheder berøre forbindelserne med de medlemsstater, der ikke er parter deri.

4.   Medlemsstaterne underretter også Rådet og Kommissionen om eventuelle nye aftaler eller ordninger som omhandlet i stk. 1 og 2.

Artikel 9

Afsluttende bestemmelser

Inden den ... (3) meddeler hver medlemsstat i en erklæring, der deponeres i Generalsekretariatet for Rådet, hvilke myndigheder der er omfattet af definitionen på en særlig indsatsenhed, og hvilke kompetente myndigheder der kan fremsætte anmodninger om bistand og give tilladelse til at yde bistand, jf. artikel 3. En sådan erklæring kan til enhver tid ændres.

Artikel 10

Virkningsdato

Denne afgørelse har virkning fra den ... (4).

Udfærdiget i Bruxelles, den ...

På Rådets vegne

...

Formand

----

(1)  EUT C ...

(2)  Udtalelse af ... (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(3)  ...

(4)  ...

----

----

MEDDELELSE TIL LÆSERNE

Den 1. januar 2007 vil Den Europæiske Unions Tidende få en ny struktur med henblik på at gøre klassificeringen af de offentliggjorte dokumenter tydeligere, samtidig med at den nødvendige kontinuitet bevares.

Den nye struktur — med eksempler, der viser dens anvendelse i klassificeringen af dokumenterne — kan ses på webstedet EUR-Lex på følgende adresse:

http://eur-lex.europa.eu/da/index.htm

----