# Den Europæiske Unions C 46/2007

| | ISSN 1725-2393 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 46 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 50. årgang28. februar 2007 |

ISSN 1725-2393

Den Europæiske Unions

Tidende

C 46

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

50. årgang28. februar 2007

---

| Informationsnummer | Indhold | Side |
| --- | --- | --- |
| | I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger, retningslinjer og udtalelser |
| | UDTALELSER |
| | Revisionsretten |
| 2007/C 046/01 | Udtalelse nr. 1/2007 om udkast til Kommissionens forordning (EF, Euratom) om ændring af forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget | 1 |

Informationsnummer

Indhold

Side

I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger, retningslinjer og udtalelser

UDTALELSER

Revisionsretten

2007/C 046/01

Udtalelse nr. 1/2007 om udkast til Kommissionens forordning (EF, Euratom) om ændring af forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget

1

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

I Beslutninger og resolutioner, henstillinger, retningslinjer og udtalelser

UDTALELSER

Revisionsretten

| 28.2.2007 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 46/1 |
| --- | --- | --- | --- |

28.2.2007

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 46/1

---

UDTALELSE Nr. 1/2007

om udkast til Kommissionens forordning (EF, Euratom) om ændring af forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget

(artikel 248, stk. 4, andet afsnit, EF)

(2007/C 46/01)

INDHOLD

| 1-3 | Indledning |
| --- | --- |

1-3

| 4-9 | Finansforordningen er ikke tilstrækkelig detaljeret |
| --- | --- |

4-9

| 10-19 | Ændringerne bryder med princippet om forenkling og/eller med princippet om beskyttelse af EU's finansielle interesser |
| --- | --- |

10-19

| 20-27 | Ændringerne strider mod finansforordningen |
| --- | --- |

20-27

DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 248, stk. 4, og artikel 279,

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 160C, stk. 4, og artikel 183,

under henvisning til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (1), særlig artikel 183,

under henvisning til det ændrede forslag om ændring af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 vedtaget af Kommissionen den 18. maj 2006 (2),

under henvisning til Rettens udtalelse nr. 4/2006 (3) om nævnte forslag,

under henvisning til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1995/2006 af 13. december 2006 om ændring af forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4),

under henvisning til Rettens udtalelse nr. 2/2004 om én enkelt revisionsmodel (og et forslag til en struktur for intern kontrol i Fællesskabet) (5),

under henvisning til Rettens udtalelse nr. 1/2006 om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om regler for virksomheders, forskningscentres og universiteters deltagelse i foranstaltninger under syvende rammeprogram og for formidling af forskningsresultater (2007-2013) (6),

under henvisning til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (7), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 1248/2006 af 7. august 2006 (8) (herefter benævnt »gennemførelsesbestemmelserne«),

under henvisning til udkast til Kommissionens forordning om ændring af forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 (9),

under henvisning til Kommissionens anmodning til Retten om at afgive udtalelse om dette udkast, dateret den 4. juli 2006 —

VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE:

Indledning

| 1. | Med udkastet ajourføres gennemførelsesbestemmelserne til den gældende finansforordning, så der tages hensyn til ændringerne af finansforordningen. Det er hensigten, at både den nye finansforordning og de nye gennemførelsesbestemmelser skal træde i kraft i 2007 og finde anvendelse på den nye generation af udgiftsprogrammer. |
| --- | --- |

1.

Med udkastet ajourføres gennemførelsesbestemmelserne til den gældende finansforordning, så der tages hensyn til ændringerne af finansforordningen. Det er hensigten, at både den nye finansforordning og de nye gennemførelsesbestemmelser skal træde i kraft i 2007 og finde anvendelse på den nye generation af udgiftsprogrammer.

| 2. | Retten har vurderet Kommissionens udkast ud fra, om:






  — | de er i overensstemmelse med finansforordningen |
| --- | --- | --- |

2.

Retten har vurderet Kommissionens udkast ud fra, om:

—

de er i overensstemmelse med finansforordningen

| — | de overholder principperne for forsvarlig økonomisk forvaltning |
| --- | --- |

—

de overholder principperne for forsvarlig økonomisk forvaltning

| — | de forenkler de administrative procedurer uden at bringe beskyttelsen af EU's finansielle interesser i fare. |
| --- | --- |

—

de forenkler de administrative procedurer uden at bringe beskyttelsen af EU's finansielle interesser i fare.

| 3. | Retten finder, at udkastets ændringer i de fleste tilfælde opfylder disse betingelser. Retten er dog betænkelig ved en række punkter, på hvilke:






  — | den nye eller ændrede finansforordning ikke er tilstrækkelig detaljeret |
| --- | --- | --- |

3.

Retten finder, at udkastets ændringer i de fleste tilfælde opfylder disse betingelser. Retten er dog betænkelig ved en række punkter, på hvilke:

—

den nye eller ændrede finansforordning ikke er tilstrækkelig detaljeret

| — | ændringerne bryder med princippet om forenkling og/eller princippet om beskyttelse af EU's finansielle interesser |
| --- | --- |

—

ændringerne bryder med princippet om forenkling og/eller princippet om beskyttelse af EU's finansielle interesser

| — | ændringerne strider mod finansforordningen. |
| --- | --- |

—

ændringerne strider mod finansforordningen.

Finansforordningen er ikke tilstrækkelig detaljeret

| 4. | Gennemførelsesbestemmelserne er ment som et uundværligt supplement til finansforordningen, idet de fastsætter de detaljerede og mere tekniske bestemmelser, der er af afgørende betydning for at kunne anvende denne forordning. Gennemførelsesbestemmelserne bør derfor dække alle bestemmelserne i finansforordningen, da disse ellers kan blive anvendt uhensigtsmæssigt eller inkonsekvent. Retten skal pege på følgende områder, hvor den ikke mener, at det er tilfældet. |
| --- | --- |

4.

Gennemførelsesbestemmelserne er ment som et uundværligt supplement til finansforordningen, idet de fastsætter de detaljerede og mere tekniske bestemmelser, der er af afgørende betydning for at kunne anvende denne forordning. Gennemførelsesbestemmelserne bør derfor dække alle bestemmelserne i finansforordningen, da disse ellers kan blive anvendt uhensigtsmæssigt eller inkonsekvent. Retten skal pege på følgende områder, hvor den ikke mener, at det er tilfældet.

| 5. | I artikel 23a gives der en definition af, hvad der skal forstås ved effektiv og produktiv intern kontrol. Retten glæder sig over dette initiativ, men finder henvisningen til »bedste internationale praksis« utilstrækkelig, eftersom der ikke formelt er opstillet bedste praksis vedrørende nogle af de centrale elementer, som f.eks. efterprøvelsen af de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed. Retten anbefaler, at gennemførelsesbestemmelserne kommer til at opregne de væsentligste principper for effektiv kontrol, som er fastsat i Rettens udtalelse nr. 2/2004. Det gælder navnlig fælles kontrolprincipper og -standarder, de grundlæggende elementer i kontrolsystemerne og -procedurerne og definitionen af ansvaret og procedurerne for sikring af dels kvaliteten af hvert enkelt kontrolniveau, dels den samlede overvågning af systemerne. |
| --- | --- |

5.

I artikel 23a gives der en definition af, hvad der skal forstås ved effektiv og produktiv intern kontrol. Retten glæder sig over dette initiativ, men finder henvisningen til »bedste internationale praksis« utilstrækkelig, eftersom der ikke formelt er opstillet bedste praksis vedrørende nogle af de centrale elementer, som f.eks. efterprøvelsen af de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed. Retten anbefaler, at gennemførelsesbestemmelserne kommer til at opregne de væsentligste principper for effektiv kontrol, som er fastsat i Rettens udtalelse nr. 2/2004. Det gælder navnlig fælles kontrolprincipper og -standarder, de grundlæggende elementer i kontrolsystemerne og -procedurerne og definitionen af ansvaret og procedurerne for sikring af dels kvaliteten af hvert enkelt kontrolniveau, dels den samlede overvågning af systemerne.

| 6. | I artikel 35, stk. 4, og artikel 43, stk. 6, litra a), henvises der til henholdsvis »internationalt anerkendte standarder« og »internationale standarder« for procedurer for indgåelse af aftaler. Da der ikke formelt findes sådanne standarder, kan dette skabe usikkerhed og føre til inkonsekvens. Retten anbefaler derfor, at de væsentligste standarder — ud over dem, der er fastsat i artikel 43, stk. 6, litra a) — som der sigtes til med denne henvisning, bliver præciseret i gennemførelsesbestemmelserne. |
| --- | --- |

6.

I artikel 35, stk. 4, og artikel 43, stk. 6, litra a), henvises der til henholdsvis »internationalt anerkendte standarder« og »internationale standarder« for procedurer for indgåelse af aftaler. Da der ikke formelt findes sådanne standarder, kan dette skabe usikkerhed og føre til inkonsekvens. Retten anbefaler derfor, at de væsentligste standarder — ud over dem, der er fastsat i artikel 43, stk. 6, litra a) — som der sigtes til med denne henvisning, bliver præciseret i gennemførelsesbestemmelserne.

| 7. | I artikel 42b anføres det, at Kommissionen ikke har noget ansvar for at vurdere de interne kontrolprocedurers produktivitet (»efficiency«), når omkostningerne ved kontrollen ikke afholdes over fællesskabsbudgettet. De grundlæggende elementer i et produktivt kontrolsystem, der skitseres i artikel 23a, stk. 2, er imidlertid også relevante for systemets effektivitet (»effectiveness«), og den har Kommissionen faktisk ansvar for. Retten anbefaler derfor, at der sondres klart mellem medlemsstaternes og Kommissionens ansvar i henhold til traktaten. |
| --- | --- |

7.

I artikel 42b anføres det, at Kommissionen ikke har noget ansvar for at vurdere de interne kontrolprocedurers produktivitet (»efficiency«), når omkostningerne ved kontrollen ikke afholdes over fællesskabsbudgettet. De grundlæggende elementer i et produktivt kontrolsystem, der skitseres i artikel 23a, stk. 2, er imidlertid også relevante for systemets effektivitet (»effectiveness«), og den har Kommissionen faktisk ansvar for. Retten anbefaler derfor, at der sondres klart mellem medlemsstaternes og Kommissionens ansvar i henhold til traktaten.

| 8. | I henhold til artikel 43, stk. 4, litra g), skal de aftaler, som indgås med internationale organisationer, indeholde »de nærmere bestemmelser for Kommissionens kontrol«. De bør også indeholde bestemmelser om Revisionsrettens ret til adgang til de oplysninger, der er nødvendige for, at den kan forlade sig på organisationens revision eller om fornødent revidere aktiviteten direkte i overensstemmelse med internationale revisionsstandarder. |
| --- | --- |

8.

I henhold til artikel 43, stk. 4, litra g), skal de aftaler, som indgås med internationale organisationer, indeholde »de nærmere bestemmelser for Kommissionens kontrol«. De bør også indeholde bestemmelser om Revisionsrettens ret til adgang til de oplysninger, der er nødvendige for, at den kan forlade sig på organisationens revision eller om fornødent revidere aktiviteten direkte i overensstemmelse med internationale revisionsstandarder.

| 9. | I henhold til artikel 43, stk. 6, litra b), skal tilskud omfatte samfinansiering. Af konsekvenshensyn bør der i artiklen henvises til undtagelserne fra samfinansieringsprincippet, som er fastsat i artikel 253. |
| --- | --- |

9.

I henhold til artikel 43, stk. 6, litra b), skal tilskud omfatte samfinansiering. Af konsekvenshensyn bør der i artiklen henvises til undtagelserne fra samfinansieringsprincippet, som er fastsat i artikel 253.

Ændringerne bryder med princippet om forenkling og/eller princippet om beskyttelse af EU's finansielle interesser

| 10. | I henhold til finansforordningens artikel 60, stk. 7, skal de ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede aflægge en årsberetning. Gennemførelsesbestemmelserne giver ikke tilstrækkelig vejledning. Således gælder kravet om, at der skal udarbejdes en sammenfatning af årsberetningerne, kun for Kommissionen, selv om det også kan være relevant for andre institutioner (f.eks. Parlamentet og Rådet), der udarbejder mere end én årsberetning. Der er ikke givet nogen frist for udarbejdelsen af beretningerne, selv om Kommissionens sammenfatning skal være udarbejdet senest den 15. juni år n + 1. Det præciseres ikke, hvem rapporterne skal rettes til, og heller ikke, om de skal offentliggøres. Herudover kunne andre krav om årlig rapportering, som f.eks. den rapport om overholdelsen af fastsatte frister, der skal aflægges i henhold til artikel 106, stk. 6, og den rapportering, der er omhandlet i artikel 54 og artikel 87, stk. 5, medtages i årsberetningen. I dag gælder dette kun specifikt for Kommissionen. Retten mener, at det store antal årlige aktivitetsrapporter og andre beretninger med deres forskellige form, indhold, frist og regler for offentliggørelse, der skal udarbejdes, strider mod forenklingsprincippet. |
| --- | --- |

10.

I henhold til finansforordningens artikel 60, stk. 7, skal de ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede aflægge en årsberetning. Gennemførelsesbestemmelserne giver ikke tilstrækkelig vejledning. Således gælder kravet om, at der skal udarbejdes en sammenfatning af årsberetningerne, kun for Kommissionen, selv om det også kan være relevant for andre institutioner (f.eks. Parlamentet og Rådet), der udarbejder mere end én årsberetning. Der er ikke givet nogen frist for udarbejdelsen af beretningerne, selv om Kommissionens sammenfatning skal være udarbejdet senest den 15. juni år n + 1. Det præciseres ikke, hvem rapporterne skal rettes til, og heller ikke, om de skal offentliggøres. Herudover kunne andre krav om årlig rapportering, som f.eks. den rapport om overholdelsen af fastsatte frister, der skal aflægges i henhold til artikel 106, stk. 6, og den rapportering, der er omhandlet i artikel 54 og artikel 87, stk. 5, medtages i årsberetningen. I dag gælder dette kun specifikt for Kommissionen. Retten mener, at det store antal årlige aktivitetsrapporter og andre beretninger med deres forskellige form, indhold, frist og regler for offentliggørelse, der skal udarbejdes, strider mod forenklingsprincippet.

| 11. | Af konsekvens- og forenklingshensyn anbefaler Retten, at det fastsættes i gennemførelsesbestemmelserne, hvilke krav med hensyn til indhold og offentliggørelse årsberetningerne skal opfylde, som skal gælde for alle institutioner, og som skal omfatte alle de bestemmelser om årlig rapportering, der er omtalt i ovenstående punkt. |
| --- | --- |

11.

Af konsekvens- og forenklingshensyn anbefaler Retten, at det fastsættes i gennemførelsesbestemmelserne, hvilke krav med hensyn til indhold og offentliggørelse årsberetningerne skal opfylde, som skal gælde for alle institutioner, og som skal omfatte alle de bestemmelser om årlig rapportering, der er omtalt i ovenstående punkt.

| 12. | I artikel 117, stk. 1, fjerde afsnit, fastsættes det, at »i de sektorer, hvor prisudviklingen og den teknologiske udvikling går hurtigt, skal rammekontrakter uden iværksættelse af fornyet konkurrence indeholde en bestemmelse om midtvejsrevision. Hvis de betingelser, som oprindelig blev fastsat, ikke længere passer til prisudviklingen eller den teknologiske udvikling, må den ordregivende myndighed ikke anvende den pågældende rammekontrakt og skal træffe passende foranstaltninger til at bringe den til ophør«. Denne bestemmelse bør kun finde anvendelse på rammekontrakter, hvorunder der tildeles enkeltkontrakter uden iværksættelse af fornyet konkurrence. I rammekontrakten bør det også præciseres, hvad der skal ske med igangværende enkeltkontrakter, hvis rammekontrakten bringes til ophør. Denne bestemmelse kan give anledning til retssager, fordi den er upræcis i sin ordlyd. Gennemførelsesbestemmelserne bør derfor ikke indeholde bestemmelse om en midtvejsrevision, men i stedet fastslå, at rammekontrakternes løbetid skal tilpasses, så de kan anvendes på områder, hvor der hurtigt sker teknologiske eller økonomiske forandringer, og indeholde en prisrevisionsklausul. Derudover bør det i kontrakter, som involverer flere erhvervsdrivende, fastsættes, at enkeltkontrakterne skal tildeles med iværksættelse af fornyet konkurrence. |
| --- | --- |

12.

I artikel 117, stk. 1, fjerde afsnit, fastsættes det, at »i de sektorer, hvor prisudviklingen og den teknologiske udvikling går hurtigt, skal rammekontrakter uden iværksættelse af fornyet konkurrence indeholde en bestemmelse om midtvejsrevision. Hvis de betingelser, som oprindelig blev fastsat, ikke længere passer til prisudviklingen eller den teknologiske udvikling, må den ordregivende myndighed ikke anvende den pågældende rammekontrakt og skal træffe passende foranstaltninger til at bringe den til ophør«. Denne bestemmelse bør kun finde anvendelse på rammekontrakter, hvorunder der tildeles enkeltkontrakter uden iværksættelse af fornyet konkurrence. I rammekontrakten bør det også præciseres, hvad der skal ske med igangværende enkeltkontrakter, hvis rammekontrakten bringes til ophør. Denne bestemmelse kan give anledning til retssager, fordi den er upræcis i sin ordlyd. Gennemførelsesbestemmelserne bør derfor ikke indeholde bestemmelse om en midtvejsrevision, men i stedet fastslå, at rammekontrakternes løbetid skal tilpasses, så de kan anvendes på områder, hvor der hurtigt sker teknologiske eller økonomiske forandringer, og indeholde en prisrevisionsklausul. Derudover bør det i kontrakter, som involverer flere erhvervsdrivende, fastsættes, at enkeltkontrakterne skal tildeles med iværksættelse af fornyet konkurrence.

| 13. | I artikel 118, stk. 4, andet afsnit, er nr. ii) overflødigt, eftersom der i artikel 158a stilles krav om en standstill-periode på ti dage regnet fra dagen efter den dag, meddelelsen om ordretildelingen blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende. |
| --- | --- |

13.

I artikel 118, stk. 4, andet afsnit, er nr. ii) overflødigt, eftersom der i artikel 158a stilles krav om en standstill-periode på ti dage regnet fra dagen efter den dag, meddelelsen om ordretildelingen blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende.

| 14. | I artikel 130, stk. 4, er litra c) — et forslag til ændring af standardkontraktens bestemmelser om, hvilken lovgivning der skal være gældende — overflødigt, fordi de kontraherende parter automatisk vil være underlagt traktaterne og gældende afgørelser, beslutninger og forordninger, uden at der er behov for at præcisere det. Eftersom denne ændring kun finder anvendelse for Kommissionen, behøver de øvrige institutioner desuden ikke mere i deres kontrakter at anføre, hvilken lovgivning der skal være gældende. Retten anbefaler derfor, at artiklen bevares i sin nuværende form. |
| --- | --- |

14.

I artikel 130, stk. 4, er litra c) — et forslag til ændring af standardkontraktens bestemmelser om, hvilken lovgivning der skal være gældende — overflødigt, fordi de kontraherende parter automatisk vil være underlagt traktaterne og gældende afgørelser, beslutninger og forordninger, uden at der er behov for at præcisere det. Eftersom denne ændring kun finder anvendelse for Kommissionen, behøver de øvrige institutioner desuden ikke mere i deres kontrakter at anføre, hvilken lovgivning der skal være gældende. Retten anbefaler derfor, at artiklen bevares i sin nuværende form.

| 15. | For underkontrahenter er kriterierne med hensyn til udelukkelse fra deltagelse i aftaler de samme som dem, der gælder for hovedkontrahenter, jf. finansforordningens artikel 93, stk. 2, litra b). Artikel 130, stk. 5, beskytter imidlertid ikke Fællesskabets finansielle interesser godt nok. For det første kræves det kun, at ansøgeren eller den bydende fremlægger oplysninger om underleverandørernes »økonomiske og operationelle formåen«, og ikke om den »finansielle, økonomiske, tekniske og faglige kapacitet«, som i henhold til artikel 135, stk. 2, kræves til vurdering af den bydende eller ansøgeren. For det andet omfatter de oplysninger, der skal fremlægges i henhold til artikel 130, stk. 5, ikke de oplysninger, som er nødvendige for, at det kan vurderes, om en underkontrahent ville være udelukket fra at deltage i udbuddet i henhold til finansforordningens artikel 93, stk. 1. Når der ikke foreligger tilstrækkelige oplysninger, er der en risiko for, at en ansøger, som er udelukket fra direkte deltagelse, indirekte kan blive godkendt som underkontrahent. |
| --- | --- |

15.

For underkontrahenter er kriterierne med hensyn til udelukkelse fra deltagelse i aftaler de samme som dem, der gælder for hovedkontrahenter, jf. finansforordningens artikel 93, stk. 2, litra b). Artikel 130, stk. 5, beskytter imidlertid ikke Fællesskabets finansielle interesser godt nok. For det første kræves det kun, at ansøgeren eller den bydende fremlægger oplysninger om underleverandørernes »økonomiske og operationelle formåen«, og ikke om den »finansielle, økonomiske, tekniske og faglige kapacitet«, som i henhold til artikel 135, stk. 2, kræves til vurdering af den bydende eller ansøgeren. For det andet omfatter de oplysninger, der skal fremlægges i henhold til artikel 130, stk. 5, ikke de oplysninger, som er nødvendige for, at det kan vurderes, om en underkontrahent ville være udelukket fra at deltage i udbuddet i henhold til finansforordningens artikel 93, stk. 1. Når der ikke foreligger tilstrækkelige oplysninger, er der en risiko for, at en ansøger, som er udelukket fra direkte deltagelse, indirekte kan blive godkendt som underkontrahent.

| 16. | I artikel 145 og 146 fastsættes de forpligtelser, der knytter sig til interinstitutionelle udbudsprocedurer. Som udkastet ser ud i dag, vil hver af de deltagende institutioner være nødt til at oprette et særligt udvalg til at åbne buddene og et bedømmelsesudvalg, hvad der giver unødigt dobbeltarbejde. Retten anbefaler, at den ordregivende myndighed, der er ansvarlig for den interinstitutionelle udbudsprocedure, får beføjelser til at udnævne fælles interinstitutionelle udvalg til at åbne buddene og til at bedømme dem. |
| --- | --- |

16.

I artikel 145 og 146 fastsættes de forpligtelser, der knytter sig til interinstitutionelle udbudsprocedurer. Som udkastet ser ud i dag, vil hver af de deltagende institutioner være nødt til at oprette et særligt udvalg til at åbne buddene og et bedømmelsesudvalg, hvad der giver unødigt dobbeltarbejde. Retten anbefaler, at den ordregivende myndighed, der er ansvarlig for den interinstitutionelle udbudsprocedure, får beføjelser til at udnævne fælles interinstitutionelle udvalg til at åbne buddene og til at bedømme dem.

| 17. | I henhold til artikel 158a, stk. 1, skal anmodninger eller kommentarer fra afviste eller forbigåede bydende eller ansøgere »være modtaget i løbet af fristen på ti kalenderdage fra meddelelsen om beslutningerne om afvisning eller tildeling (...)«. Det er ti dage efter, at den bydende har modtaget meddelelsen, og der må derfor ikke være sammenfald med standstill-perioden på de ti dage, der skal gå, før en kontrakt kan underskrives, og som regnes fra »dagen efter den dag, hvor der samtidig blev givet meddelelse om beslutningerne om tildeling (...)«. Retten anbefaler, at disse bestemmelser harmoniseres af hensyn til klarheden og åbenheden og for at undgå juridisk usikkerhed. |
| --- | --- |

17.

I henhold til artikel 158a, stk. 1, skal anmodninger eller kommentarer fra afviste eller forbigåede bydende eller ansøgere »være modtaget i løbet af fristen på ti kalenderdage fra meddelelsen om beslutningerne om afvisning eller tildeling (...)«. Det er ti dage efter, at den bydende har modtaget meddelelsen, og der må derfor ikke være sammenfald med standstill-perioden på de ti dage, der skal gå, før en kontrakt kan underskrives, og som regnes fra »dagen efter den dag, hvor der samtidig blev givet meddelelse om beslutningerne om tildeling (...)«. Retten anbefaler, at disse bestemmelser harmoniseres af hensyn til klarheden og åbenheden og for at undgå juridisk usikkerhed.

| 18. | I artikel 169a opregnes der en række foranstaltninger, Kommissionen skal træffe for at give ansøgere om tilskud oplysninger og rådgivning. Nogle af dem, som f.eks. overvågning af »ansøgningsskemaernes størrelse og læsbarhed« og afholdelse af seminarer for ansøgere, kunne give afviste ansøgere anledning til at klage, hvad der eventuelt vil kunne komplicere forvaltningen og forsinke sagsbehandlingen. Retten anbefaler, at sådanne detaljer kun fastsættes i de praktiske instruktioner. |
| --- | --- |

18.

I artikel 169a opregnes der en række foranstaltninger, Kommissionen skal træffe for at give ansøgere om tilskud oplysninger og rådgivning. Nogle af dem, som f.eks. overvågning af »ansøgningsskemaernes størrelse og læsbarhed« og afholdelse af seminarer for ansøgere, kunne give afviste ansøgere anledning til at klage, hvad der eventuelt vil kunne komplicere forvaltningen og forsinke sagsbehandlingen. Retten anbefaler, at sådanne detaljer kun fastsættes i de praktiske instruktioner.

| 19. | I artikel 172a fastsættes støtteberettigelseskriterierne. Kriterierne i stk. 1 indeholder gentagelser, f.eks. er litra c) en gentagelse af litra a) og litra e) af litra d). Kriterierne i stk. 2 er unødvendige detaljer, da de ikke er bindende og derfor vil blive fastsat i basisretsakten. Retten anbefaler, at kravene rationaliseres og forenkles efter de retningslinjer, der gives i bilaget til denne udtalelse. |
| --- | --- |

19.

I artikel 172a fastsættes støtteberettigelseskriterierne. Kriterierne i stk. 1 indeholder gentagelser, f.eks. er litra c) en gentagelse af litra a) og litra e) af litra d). Kriterierne i stk. 2 er unødvendige detaljer, da de ikke er bindende og derfor vil blive fastsat i basisretsakten. Retten anbefaler, at kravene rationaliseres og forenkles efter de retningslinjer, der gives i bilaget til denne udtalelse.

Ændringerne strider mod finansforordningen

| 20. | I artikel 3, stk. 2, er beløbsgrænserne for opkrævning af renter af forfinansieringer i forbindelse med foranstaltninger udadtil (10) og humanitær bistand hævet betydeligt (til henholdsvis 250 000 euro og 750 000 euro) i forhold til, hvad der gælder generelt (50 000 euro). Er beløbet under disse grænser, er der stadig mulighed for væsentlige renteindtægter i strid med det nonprofitprincip, der fastslås i finansforordningens artikel 109, stk. 2. Med henblik på at overholde dette princip og samtidig undgå komplicerede renteopkrævningsprocedurer anbefaler Retten, at støttemodtageren tildeler det pågældende program eller den pågældende foranstaltning alle renter hidrørende fra forfinansieringsbeløb. |
| --- | --- |

20.

I artikel 3, stk. 2, er beløbsgrænserne for opkrævning af renter af forfinansieringer i forbindelse med foranstaltninger udadtil (10) og humanitær bistand hævet betydeligt (til henholdsvis 250 000 euro og 750 000 euro) i forhold til, hvad der gælder generelt (50 000 euro). Er beløbet under disse grænser, er der stadig mulighed for væsentlige renteindtægter i strid med det nonprofitprincip, der fastslås i finansforordningens artikel 109, stk. 2. Med henblik på at overholde dette princip og samtidig undgå komplicerede renteopkrævningsprocedurer anbefaler Retten, at støttemodtageren tildeler det pågældende program eller den pågældende foranstaltning alle renter hidrørende fra forfinansieringsbeløb.

| 21. | I artikel 35, stk. 6, fastsættes det, at den »uafhængige eksterne revision« skal udføres af »en revisionstjeneste, der er uden tilknytning til den enhed«, som revideres. Formuleringen »uden tilknytning« kunne forstås derhen, at den interne revisionstjeneste gerne må udføre denne revision, men det ville være i modstrid med finansforordningens princip, som er, at revisor skal være ekstern. Herudover foreslår Retten, at der i gennemførelsesbestemmelserne henvises til de normer, revisor forventes at følge — som f.eks. internationale revisionsstandarder — og specifikt fastsættes bestemmelser om Kommissionens og Rettens adgang til revisors arbejdspapirer. |
| --- | --- |

21.

I artikel 35, stk. 6, fastsættes det, at den »uafhængige eksterne revision« skal udføres af »en revisionstjeneste, der er uden tilknytning til den enhed«, som revideres. Formuleringen »uden tilknytning« kunne forstås derhen, at den interne revisionstjeneste gerne må udføre denne revision, men det ville være i modstrid med finansforordningens princip, som er, at revisor skal være ekstern. Herudover foreslår Retten, at der i gennemførelsesbestemmelserne henvises til de normer, revisor forventes at følge — som f.eks. internationale revisionsstandarder — og specifikt fastsættes bestemmelser om Kommissionens og Rettens adgang til revisors arbejdspapirer.

| 22. | I artikel 43, stk. 2, litra d), er Den Europæiske Investeringsbank og Den Europæiske Investeringsfond defineret som internationale organisationer som omhandlet i finansforordningens artikel 53. Det er imidlertid i modstrid med finansforordningens artikel 54, stk. 2, litra b), som kategoriserer disse organisationer som »specialiserede fællesskabsorganer«, og som bør være grundlaget for alle uddelegerede beføjelser. |
| --- | --- |

22.

I artikel 43, stk. 2, litra d), er Den Europæiske Investeringsbank og Den Europæiske Investeringsfond defineret som internationale organisationer som omhandlet i finansforordningens artikel 53. Det er imidlertid i modstrid med finansforordningens artikel 54, stk. 2, litra b), som kategoriserer disse organisationer som »specialiserede fællesskabsorganer«, og som bør være grundlaget for alle uddelegerede beføjelser.

| 23. | Artikel 118, stk. 4, tredje afsnit, dækker en situation, hvor rammekontraktens værdi er mindre end de beløbsgrænser i artikel 158, som er afgørende for, om de omhandlede oplysninger skal offentliggøres, mens de enkelte kontrakter baseret på rammekontrakten overskrider disse grænser. Af hensyn til overensstemmelsen med finansforordningens artikel 90 — og som et middel til at undgå, at rammekontrakten anvendes uhensigtsmæssigt — er den ordregivende myndighed imidlertid nødt til at have anslået værdien af de kontrakter, der forventes underskrevet under rammekontrakten, før denne indgås. I den nuværende form er de foreslåede bestemmelser i modstrid med finansforordningen eller i bedste fald overflødige. |
| --- | --- |

23.

Artikel 118, stk. 4, tredje afsnit, dækker en situation, hvor rammekontraktens værdi er mindre end de beløbsgrænser i artikel 158, som er afgørende for, om de omhandlede oplysninger skal offentliggøres, mens de enkelte kontrakter baseret på rammekontrakten overskrider disse grænser. Af hensyn til overensstemmelsen med finansforordningens artikel 90 — og som et middel til at undgå, at rammekontrakten anvendes uhensigtsmæssigt — er den ordregivende myndighed imidlertid nødt til at have anslået værdien af de kontrakter, der forventes underskrevet under rammekontrakten, før denne indgås. I den nuværende form er de foreslåede bestemmelser i modstrid med finansforordningen eller i bedste fald overflødige.

| 24. | I henhold til artikel 125c kan institutionerne beslutte, at »de procedureregler, som finder anvendelse på den ordregivende myndighed fra en medlemsstat, finder anvendelse, forudsat at de kan anses for at svare til institutionens procedureregler«. Det er i modstrid med finansforordningens artikel 91, som ikke åbner mulighed for anvendelse af andre procedurer end dem, der er opregnet i finansforordningen. Hertil kommer, at den foreslåede artikel ikke i tilstrækkeligt omfang definerer reglerne for, hvordan finansforordningens artikel 91 skal anvendes: »proceduren for indgåelse af aftaler [kan] gennemføres i fællesskab af institutionen og den ordregivende myndighed i overensstemmelse med gennemførelsesbestemmelserne«. F.eks. fastslås det ikke i artiklen, hvem der skal træffe den endelige beslutning om tildeling af en kontrakt, eller hvilket retssystem der skal være gældende i tilfælde af tvister. |
| --- | --- |

24.

I henhold til artikel 125c kan institutionerne beslutte, at »de procedureregler, som finder anvendelse på den ordregivende myndighed fra en medlemsstat, finder anvendelse, forudsat at de kan anses for at svare til institutionens procedureregler«. Det er i modstrid med finansforordningens artikel 91, som ikke åbner mulighed for anvendelse af andre procedurer end dem, der er opregnet i finansforordningen. Hertil kommer, at den foreslåede artikel ikke i tilstrækkeligt omfang definerer reglerne for, hvordan finansforordningens artikel 91 skal anvendes: »proceduren for indgåelse af aftaler [kan] gennemføres i fællesskab af institutionen og den ordregivende myndighed i overensstemmelse med gennemførelsesbestemmelserne«. F.eks. fastslås det ikke i artiklen, hvem der skal træffe den endelige beslutning om tildeling af en kontrakt, eller hvilket retssystem der skal være gældende i tilfælde af tvister.

| 25. | I henhold til artikel 160e, stk. 1, »fastsættes det i det årlige arbejdsprogram, om tilskud kun er omfattet af en beslutning eller også af en skriftlig aftale.« At ordet »også« anvendes, synes at stride mod finansforordningens artikel 108, hvori det fastslås, at tilskud »omfattes enten af en skriftlig aftale eller af en beslutning truffet af Kommissionen, som meddeles den valgte ansøger.« Retten anbefaler, at denne tvetydighed fjernes. |
| --- | --- |

25.

I henhold til artikel 160e, stk. 1, »fastsættes det i det årlige arbejdsprogram, om tilskud kun er omfattet af en beslutning eller også af en skriftlig aftale.« At ordet »også« anvendes, synes at stride mod finansforordningens artikel 108, hvori det fastslås, at tilskud »omfattes enten af en skriftlig aftale eller af en beslutning truffet af Kommissionen, som meddeles den valgte ansøger.« Retten anbefaler, at denne tvetydighed fjernes.

| 26. | I henhold til den reviderede artikel 122 i finansforordningen skal beretningen om den budgetmæssige og økonomiske forvaltning redegøre for udnyttelsesgraden for bevillingerne og indeholde kortfattede oplysninger om overførsler. I gennemførelsesbestemmelsernes artikel 185 uddybes det imidlertid ikke, hvilke oplysninger der skal gives, derimod stilles der krav om yderligere oplysninger — nemlig om, hvorledes målene er virkeliggjort, og hvilke begivenheder der har haft indflydelse på aktiviteterne. Retten anbefaler, at gennemførelsesbestemmelserne kommer til at dække alle aspekter af rapporteringen. |
| --- | --- |

26.

I henhold til den reviderede artikel 122 i finansforordningen skal beretningen om den budgetmæssige og økonomiske forvaltning redegøre for udnyttelsesgraden for bevillingerne og indeholde kortfattede oplysninger om overførsler. I gennemførelsesbestemmelsernes artikel 185 uddybes det imidlertid ikke, hvilke oplysninger der skal gives, derimod stilles der krav om yderligere oplysninger — nemlig om, hvorledes målene er virkeliggjort, og hvilke begivenheder der har haft indflydelse på aktiviteterne. Retten anbefaler, at gennemførelsesbestemmelserne kommer til at dække alle aspekter af rapporteringen.

| 27. | Ud over det, der er omhandlet i ovenstående punkter, er det nødvendigt, at de foreslåede ændringer af finansforordningens artikel 28a, 30a, 33, 72, 73a og 96 samt artikel 166, stk. 3, litra a), afspejler sig i de tilsvarende gennemførelsesbestemmelser, artikel 23a, 23b, 78, 84, 85b og 134b samt artikel 233a, stk. 1, nr. i). |
| --- | --- |

27.

Ud over det, der er omhandlet i ovenstående punkter, er det nødvendigt, at de foreslåede ændringer af finansforordningens artikel 28a, 30a, 33, 72, 73a og 96 samt artikel 166, stk. 3, litra a), afspejler sig i de tilsvarende gennemførelsesbestemmelser, artikel 23a, 23b, 78, 84, 85b og 134b samt artikel 233a, stk. 1, nr. i).

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 25. januar 2007.

På Revisionsrettens vegne

Hubert WEBER

Formand

---

(1)  EFT L 248 af 16.9.2002 (berigtiget i EFT L 25 af 30.1.2003, s. 43).

1

(2)  Kommissionens dokument KOM(2006) 213 endelig af.

2

(3)  EUT C 273 af 9.11.2006, s. 2.

3

(4)  EUT L 390 af 30.12.2006.

4

(5)  EUT C 107 af 30.4.2004.

5

(6)  EUT C 203 af 25.8.2006, s. 1.

6

(7)  EFT L 357 af 31.12.2002.

7

(8)  EUT L 227 af 19.8.2006, s. 3.

8

(9)  Kommissionens dokument SEK(2006) 866 endelig.

9

(10)  I udkastet til forordning anvendes fortsat udgiftsområderne i de finansielle overslag 2000-2006, selv om disse er blevet erstattet af nye udgiftsområder i de finansielle rammer for 2007-2013.

10

---

BILAG

Forslag til støtteberettigelseskriterier til artikel 172a

»Støtteberettigede omkostninger er omkostninger, som faktisk er påløbet og betalt af modtageren af et tilskud, og som opfylder følgende betingelser:

| a) | De er påløbet i aktionens eller arbejdsprogrammets løbetid, medmindre der er tale om omkostninger vedrørende udarbejdelse af endelige rapporter og indhentning af revisionsattester, hvis det kræves i basisretsakten. |
| --- | --- |

a)

De er påløbet i aktionens eller arbejdsprogrammets løbetid, medmindre der er tale om omkostninger vedrørende udarbejdelse af endelige rapporter og indhentning af revisionsattester, hvis det kræves i basisretsakten.

| b) | De er knyttet til opfyldelsen af målene for den aktion eller det arbejdsprogram, som tilskuddet er givet til. |
| --- | --- |

b)

De er knyttet til opfyldelsen af målene for den aktion eller det arbejdsprogram, som tilskuddet er givet til.

| c) | De kan identificeres og kontrolleres, navnlig skal de være registreret i modtagerens regnskaber og fastlagt i overensstemmelse med de regnskabsstandarder, som gælder i det land, som modtageren er etableret i, og fastlagt i overensstemmelse med modtagerens sædvanlige praksis for omkostningsberegning. |
| --- | --- |

c)

De kan identificeres og kontrolleres, navnlig skal de være registreret i modtagerens regnskaber og fastlagt i overensstemmelse med de regnskabsstandarder, som gælder i det land, som modtageren er etableret i, og fastlagt i overensstemmelse med modtagerens sædvanlige praksis for omkostningsberegning.

| d) | De opfylder kravene i den gældende skatte- og sociallovgivning. |
| --- | --- |

d)

De opfylder kravene i den gældende skatte- og sociallovgivning.

| e) | De er rimelige og berettigede og overholder kravene til forsvarlig økonomisk forvaltning, navnlig med hensyn til sparsommelighed og produktivitet. |
| --- | --- |

e)

De er rimelige og berettigede og overholder kravene til forsvarlig økonomisk forvaltning, navnlig med hensyn til sparsommelighed og produktivitet.

| f) | Omkostninger, som ikke opfylder de betingelser, der stilles i litra a)-e), herunder indirekte skatter, som kan tilbagebetales, told, renteudgifter, hensættelser til dækning af fremtidige tab eller forpligtelser, kurstab og omkostninger, der er påløbet som led i andre fællesskabsprojekter, samt uforholdsmæssigt store eller letsindigt afholdte udgifter, er ikke støtteberettigede. |
| --- | --- |

f)

Omkostninger, som ikke opfylder de betingelser, der stilles i litra a)-e), herunder indirekte skatter, som kan tilbagebetales, told, renteudgifter, hensættelser til dækning af fremtidige tab eller forpligtelser, kurstab og omkostninger, der er påløbet som led i andre fællesskabsprojekter, samt uforholdsmæssigt store eller letsindigt afholdte udgifter, er ikke støtteberettigede.

Omkostninger, som modtagerne eller tredjepart anmelder som samfinansiering i form af naturalydelser, skal opfylde betingelserne i denne artikel.

Et almindeligt budget med et skøn over støtteberettigede omkostninger skal indsendes sammen med forslaget og verificeres af Kommissionen og indføjes i tilskudsaftalen eller -beslutningen.«

---