# Europeiska unionens C 289E/2006

| | ISSN 1725-2504 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 289E |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 49 årgången28 november 2006 |

ISSN 1725-2504

Europeiska unionens

officiella tidning

C 289E

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

49 årgången28 november 2006

---

| Informationsnummer | Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- | --- |
| | I   Meddelanden |
| | Rådet |
| 2006/C 289E/1 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 19/2006 av den 24 juli 2006, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om internationella tågresenärers rättigheter och skyldigheter | 1 |
| 2006/C 289E/2 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 20/2006 av den 24 juli 2006, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar och Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/14/EG om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur och utfärdande av säkerhetsintyg | 30 |
| 2006/C 289E/3 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 21/2006 av den 14 september 2006, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om om behörighetsprövning av tågpersonal som är nödvändig för framförandet av lok och tåg på gemenskapens järnvägsnät | 42 |
| 2006/C 289E/4 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 22/2006 av den 25 september 2006, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser (Rom II) | 68 |

Informationsnummer

Innehållsförteckning

Sida

I   Meddelanden

Rådet

2006/C 289E/1

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 19/2006 av den 24 juli 2006, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om internationella tågresenärers rättigheter och skyldigheter

1

2006/C 289E/2

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 20/2006 av den 24 juli 2006, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar och Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/14/EG om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur och utfärdande av säkerhetsintyg

30

2006/C 289E/3

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 21/2006 av den 14 september 2006, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om om behörighetsprövning av tågpersonal som är nödvändig för framförandet av lok och tåg på gemenskapens järnvägsnät

42

2006/C 289E/4

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 22/2006 av den 25 september 2006, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser (Rom II)

68

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

I Meddelanden

Rådet

| 28.11.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 289/1 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 289/1

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 19/2006

antagen av rådet den 24 juli 2006

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../2006 av den ... om internationella tågresenärers rättigheter och skyldigheter

(2006/C 289 E/01)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71.1,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och

av följande skäl:

| (1) | Inom ramen för den gemensamma transportpolitiken är det viktigt att slå vakt om rättigheterna för de tågresenärer i internationell järnvägstrafik som reser mellan medlemsstaterna och att förbättra kvaliteten och effektiviteten hos den internationella persontrafiken mellan medlemsstaterna för att bidra till en ökning av järnvägstrafikens andel i förhållande till andra transportsätt. |
| --- | --- |

(1)

Inom ramen för den gemensamma transportpolitiken är det viktigt att slå vakt om rättigheterna för de tågresenärer i internationell järnvägstrafik som reser mellan medlemsstaterna och att förbättra kvaliteten och effektiviteten hos den internationella persontrafiken mellan medlemsstaterna för att bidra till en ökning av järnvägstrafikens andel i förhållande till andra transportsätt.

| (2) | I kommissionens meddelande ”En strategi för konsumentpolitik 2002–2006” (4) fastställs målsättningen att uppnå en hög konsumentskyddsnivå på transportområdet i enlighet med artikel 153.2 i fördraget. |
| --- | --- |

(2)

I kommissionens meddelande ”En strategi för konsumentpolitik 2002–2006” (4) fastställs målsättningen att uppnå en hög konsumentskyddsnivå på transportområdet i enlighet med artikel 153.2 i fördraget.

| (3) | Eftersom tågresenären är transportavtalets svagare part bör man slå vakt om resenärens rättigheter. |
| --- | --- |

(3)

Eftersom tågresenären är transportavtalets svagare part bör man slå vakt om resenärens rättigheter.

| (4) | Resenärernas rätt till järnvägstrafik innefattar rätt till information om tjänsten före och under resan. Järnvägsföretag och biljettutfärdare bör i möjligaste mån lämna denna information i förväg och så tidigt som möjligt. |
| --- | --- |

(4)

Resenärernas rätt till järnvägstrafik innefattar rätt till information om tjänsten före och under resan. Järnvägsföretag och biljettutfärdare bör i möjligaste mån lämna denna information i förväg och så tidigt som möjligt.

| (5) | Mer detaljerade krav på tillhandahållandet av reseinformation kommer att anges i de tekniska specifikationer för driftskompatibilitet (TSD) som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/16/EG av den 19 mars 2001om driftskompatibiliteten hos järnvägssystemet för konventionella tåg (5). |
| --- | --- |

(5)

Mer detaljerade krav på tillhandahållandet av reseinformation kommer att anges i de tekniska specifikationer för driftskompatibilitet (TSD) som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/16/EG av den 19 mars 2001om driftskompatibiliteten hos järnvägssystemet för konventionella tåg (5).

| (6) | En förstärkning av rättigheterna för tågresenärer i internationell järnvägstrafik bör bygga på befintliga internationella rättsregler i detta sammanhang enligt bihang A – enhetliga rättsregler för avtal om internationell transport av resande på järnväg (CIV) till fördraget om internationell järnvägstrafik (Cotif) av den 9 maj 1980, ändrat genom protokollet om ändring av fördraget om internationell järnvägstrafik av den 3 juni 1999 (Vilniusprotokollet). |
| --- | --- |

(6)

En förstärkning av rättigheterna för tågresenärer i internationell järnvägstrafik bör bygga på befintliga internationella rättsregler i detta sammanhang enligt bihang A – enhetliga rättsregler för avtal om internationell transport av resande på järnväg (CIV) till fördraget om internationell järnvägstrafik (Cotif) av den 9 maj 1980, ändrat genom protokollet om ändring av fördraget om internationell järnvägstrafik av den 3 juni 1999 (Vilniusprotokollet).

| (7) | Järnvägsföretagen bör samarbeta för att göra det lättare för tågresenärer i internationell järnvägstrafik att övergå från en verksamhetsutövare till en annan genom att när så är möjligt tillhandahålla direktbiljetter. |
| --- | --- |

(7)

Järnvägsföretagen bör samarbeta för att göra det lättare för tågresenärer i internationell järnvägstrafik att övergå från en verksamhetsutövare till en annan genom att när så är möjligt tillhandahålla direktbiljetter.

| (8) | Tillhandahållandet av information och biljetter till tågresenärer i internationell järnvägstrafik bör underlättas genom att datoriserade system anpassas till en gemensam specifikation. |
| --- | --- |

(8)

Tillhandahållandet av information och biljetter till tågresenärer i internationell järnvägstrafik bör underlättas genom att datoriserade system anpassas till en gemensam specifikation.

| (9) | Det vidare införandet av reseinformations- och bokningssystem bör ske i enlighet med TSD. |
| --- | --- |

(9)

Det vidare införandet av reseinformations- och bokningssystem bör ske i enlighet med TSD.

| (10) | Den internationella persontrafiken på järnväg bör gagna allmänheten. Personer med nedsatt rörlighet bör därför, oavsett om deras nedsatta rörelseförmåga beror på handikapp, ålder eller andra faktorer, ha möjligheter att resa med tåg som kan jämföras med andra medborgares. Personer med nedsatt rörlighet har samma rätt som alla andra medborgare till fri rörlighet, valfrihet och icke-diskriminering. Särskild uppmärksamhet bör ägnas bland annat åt att informera personer med nedsatt rörlighet om deras möjligheter att utnyttja järnvägsförbindelserna, förutsättningarna för att kunna ta sig in och ut ur vagnarna och om vilka hjälpmedel som finns ombord på tågen. För att lämna resenärer med sensorisk funktionsnedsättning bästa möjliga information om förseningar bör visuella och hörbara system användas. Personer med nedsatt rörlighet bör ges möjlighet att utan extra kostnad köpa biljett ombord på tåget. |
| --- | --- |

(10)

Den internationella persontrafiken på järnväg bör gagna allmänheten. Personer med nedsatt rörlighet bör därför, oavsett om deras nedsatta rörelseförmåga beror på handikapp, ålder eller andra faktorer, ha möjligheter att resa med tåg som kan jämföras med andra medborgares. Personer med nedsatt rörlighet har samma rätt som alla andra medborgare till fri rörlighet, valfrihet och icke-diskriminering. Särskild uppmärksamhet bör ägnas bland annat åt att informera personer med nedsatt rörlighet om deras möjligheter att utnyttja järnvägsförbindelserna, förutsättningarna för att kunna ta sig in och ut ur vagnarna och om vilka hjälpmedel som finns ombord på tågen. För att lämna resenärer med sensorisk funktionsnedsättning bästa möjliga information om förseningar bör visuella och hörbara system användas. Personer med nedsatt rörlighet bör ges möjlighet att utan extra kostnad köpa biljett ombord på tåget.

| (11) | Järnvägsföretag bör ha skyldighet att vara försäkrade eller vidta likvärdiga åtgärder så att de vid en olyckshändelse kan infria sitt skadeståndsansvar gentemot tågresenärer i internationell järnvägstrafik. Minimiförsäkringsbeloppet för järnvägsföretag bör ses över senare. |
| --- | --- |

(11)

Järnvägsföretag bör ha skyldighet att vara försäkrade eller vidta likvärdiga åtgärder så att de vid en olyckshändelse kan infria sitt skadeståndsansvar gentemot tågresenärer i internationell järnvägstrafik. Minimiförsäkringsbeloppet för järnvägsföretag bör ses över senare.

| (12) | Förstärkt rätt till ersättning och assistans vid försening, missad anslutning eller inställd internationell förbindelse torde medföra incitament för den internationella persontrafikmarknaden till gagn för resenärerna. |
| --- | --- |

(12)

Förstärkt rätt till ersättning och assistans vid försening, missad anslutning eller inställd internationell förbindelse torde medföra incitament för den internationella persontrafikmarknaden till gagn för resenärerna.

| (13) | Det är önskvärt att det genom denna förordning upprättas ett system för ersättning till resenärerna vid förseningar kopplat till järnvägsföretagets ansvar, på samma grund som det internationella system som föreskrivs i Cotif, särskilt i bihang CIV till detta om de resandes rättigheter. |
| --- | --- |

(13)

Det är önskvärt att det genom denna förordning upprättas ett system för ersättning till resenärerna vid förseningar kopplat till järnvägsföretagets ansvar, på samma grund som det internationella system som föreskrivs i Cotif, särskilt i bihang CIV till detta om de resandes rättigheter.

| (14) | Det är också önskvärt att befria olycksoffer och deras anhöriga från omedelbara ekonomiska problem under perioden direkt efter en olycka. |
| --- | --- |

(14)

Det är också önskvärt att befria olycksoffer och deras anhöriga från omedelbara ekonomiska problem under perioden direkt efter en olycka.

| (15) | Det är av intresse för tågresenärer i internationell järnvägstrafik att lämpliga åtgärder vidtas med de offentliga myndigheternas samtycke för att garantera resenärernas personliga säkerhet på järnvägsstationerna och ombord på tågen. |
| --- | --- |

(15)

Det är av intresse för tågresenärer i internationell järnvägstrafik att lämpliga åtgärder vidtas med de offentliga myndigheternas samtycke för att garantera resenärernas personliga säkerhet på järnvägsstationerna och ombord på tågen.

| (16) | Tågresenärer i internationell järnvägstrafik bör kunna framföra klagomål mot varje järnvägsföretag eller biljettutfärdare som berörs när det gäller rättigheter och skyldigheter enligt denna förordning och ha rätt att få svar inom rimlig tid. |
| --- | --- |

(16)

Tågresenärer i internationell järnvägstrafik bör kunna framföra klagomål mot varje järnvägsföretag eller biljettutfärdare som berörs när det gäller rättigheter och skyldigheter enligt denna förordning och ha rätt att få svar inom rimlig tid.

| (17) | Järnvägsföretag bör fastställa, sköta och övervaka tjänstekvalitetsnormer för internationell persontrafik på järnväg. |
| --- | --- |

(17)

Järnvägsföretag bör fastställa, sköta och övervaka tjänstekvalitetsnormer för internationell persontrafik på järnväg.

| (18) | Innehållet i denna förordning bör ses över med avseende på anpassning av de finansiella beloppen till inflationen, anpassning av kraven på information och tjänstekvalitet med hänsyn till marknadsutvecklingen samt med hänsyn till förordningens inverkan på tjänstekvaliteten. |
| --- | --- |

(18)

Innehållet i denna förordning bör ses över med avseende på anpassning av de finansiella beloppen till inflationen, anpassning av kraven på information och tjänstekvalitet med hänsyn till marknadsutvecklingen samt med hänsyn till förordningens inverkan på tjänstekvaliteten.

| (19) | Denna förordning bör inte påverka tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (6). |
| --- | --- |

(19)

Denna förordning bör inte påverka tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (6).

| (20) | Medlemsstaterna bör fastställa påföljder vid överträdelser av bestämmelserna i denna förordning samt se till att påföljderna tillämpas. Påföljderna, som bland annat kan innefatta ersättning till den berörda personen, bör vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. |
| --- | --- |

(20)

Medlemsstaterna bör fastställa påföljder vid överträdelser av bestämmelserna i denna förordning samt se till att påföljderna tillämpas. Påföljderna, som bland annat kan innefatta ersättning till den berörda personen, bör vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.

| (21) | Eftersom målen med förordningen nämligen att utveckla gemenskapens järnvägar och införa vissa rättigheter för tågresenärer i internationell järnvägstrafik inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna på grund av den internationella persontrafikens betydande internationella dimensioner och dess krav på internationell samordning, och de därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går förordningen inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. |
| --- | --- |

(21)

Eftersom målen med förordningen nämligen att utveckla gemenskapens järnvägar och införa vissa rättigheter för tågresenärer i internationell järnvägstrafik inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna på grund av den internationella persontrafikens betydande internationella dimensioner och dess krav på internationell samordning, och de därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går förordningen inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

| (22) | Ett syfte med denna förordning är att stödja gränsöverskridande integration i områden där medborgare i två eller flera angränsande medlemsstater i betydande omfattning arbetar och är bosatta i den andra medlemsstaten. Medlemsstaterna bör därför ges möjlighet att tillfälligt bevilja dispenser för enskilda gränsöverskridande förbindelser. Dessa förbindelser kan tillhandahålla transporter antingen i en agglomeration eller region som sträcker sig över två eller flera medlemsstater, i regioner där en betydande del av trafiken sker utanför gemenskapen, där en liten del av sträckan går genom en annan medlemsstat eller där sträckan endast har sin slutstation i en annan medlemsstat. |
| --- | --- |

(22)

Ett syfte med denna förordning är att stödja gränsöverskridande integration i områden där medborgare i två eller flera angränsande medlemsstater i betydande omfattning arbetar och är bosatta i den andra medlemsstaten. Medlemsstaterna bör därför ges möjlighet att tillfälligt bevilja dispenser för enskilda gränsöverskridande förbindelser. Dessa förbindelser kan tillhandahålla transporter antingen i en agglomeration eller region som sträcker sig över två eller flera medlemsstater, i regioner där en betydande del av trafiken sker utanför gemenskapen, där en liten del av sträckan går genom en annan medlemsstat eller där sträckan endast har sin slutstation i en annan medlemsstat.

| (23) | De åtgärder som krävs för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (7). |
| --- | --- |

(23)

De åtgärder som krävs för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (7).

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Syfte

I denna förordning fastställs regler på följande områden:

| a) | Den information som järnvägsföretagen skall tillhandahålla, ingåendet av transportavtal, utfärdandet av biljetter och införandet av ett datoriserat informations- och bokningssystem för järnvägstransporter. |
| --- | --- |

a)

Den information som järnvägsföretagen skall tillhandahålla, ingåendet av transportavtal, utfärdandet av biljetter och införandet av ett datoriserat informations- och bokningssystem för järnvägstransporter.

| b) | Järnvägsföretagens skadeståndsansvar och deras försäkringsskyldigheter för resenärerna och deras resgods. |
| --- | --- |

b)

Järnvägsföretagens skadeståndsansvar och deras försäkringsskyldigheter för resenärerna och deras resgods.

| c) | Järnvägsföretagens skyldigheter mot resenärerna vid förseningar. |
| --- | --- |

c)

Järnvägsföretagens skyldigheter mot resenärerna vid förseningar.

| d) | Skydd av och assistans till personer med nedsatt rörlighet vid tågresor. |
| --- | --- |

d)

Skydd av och assistans till personer med nedsatt rörlighet vid tågresor.

| e) | Fastställandet och övervakningen av tjänstekvalitetsnormer för internationell trafik, hanteringen av risker för resenärernas personliga säkerhet och handläggningen av klagomål. |
| --- | --- |

e)

Fastställandet och övervakningen av tjänstekvalitetsnormer för internationell trafik, hanteringen av risker för resenärernas personliga säkerhet och handläggningen av klagomål.

| f) | Allmänna regler om kontroll av efterlevnaden. |
| --- | --- |

f)

Allmänna regler om kontroll av efterlevnaden.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1.   Denna förordning skall, med beaktande av punkterna 2, 3 och 4 gälla inom hela gemenskapen för internationella resor med utnyttjande av nationella och internationella förbindelser som tillhandahålls av ett eller flera järnvägsföretag med tillstånd i enlighet med rådets direktiv 95/18/EG av den 19 juni 1995 om tillstånd för järnvägsföretag (8).

2.   Kapitel IV och artikel 25 i denna förordning skall endast gälla internationella resor med utnyttjande av internationella förbindelser.

3.   Kapitel V skall även gälla nationella resor med utnyttjande av internationella förbindelser.

4.   En medlemsstat får på klara, tydliga och icke-diskriminerande grunder under högst 5 år bevilja en tillfällig dispens, som kan förnyas, från tillämpningen av bestämmelser i denna förordning när det gäller särskilda internationella förbindelser eller internationella resor som har undantagskaraktär genom att

| a) | den internationella förbindelsen tillhandahåller persontrafik som tillgodoser kommunikationsbehoven i en agglomeration eller region som sträcker sig över två eller flera medlemsstater, eller att |
| --- | --- |

a)

den internationella förbindelsen tillhandahåller persontrafik som tillgodoser kommunikationsbehoven i en agglomeration eller region som sträcker sig över två eller flera medlemsstater, eller att

| b) | en betydande del av den internationella förbindelsen, inklusive minst en planerad hållplats, tillhandahålls utanför gemenskapen, eller att |
| --- | --- |

b)

en betydande del av den internationella förbindelsen, inklusive minst en planerad hållplats, tillhandahålls utanför gemenskapen, eller att

| c) | den internationella förbindelsen börjar och slutar i samma medlemsstat och en del av sträckan går genom en annan medlemsstat, med eller utan kommersiella hållplatser, över en sträcka som är kortare än 100 km, eller att |
| --- | --- |

c)

den internationella förbindelsen börjar och slutar i samma medlemsstat och en del av sträckan går genom en annan medlemsstat, med eller utan kommersiella hållplatser, över en sträcka som är kortare än 100 km, eller att

| d) | den internationella tjänsten överskrider en medlemsstats gräns och slutar vid den station som ligger närmast gränsen, |
| --- | --- |

d)

den internationella tjänsten överskrider en medlemsstats gräns och slutar vid den station som ligger närmast gränsen,

Medlemsstaterna skall anmäla en sådan dispens till kommissionen. Kommissionen skall avgöra om en dispens överensstämmer med denna artikel.

Artikel 3

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

| 1. | järnvägsföretag: järnvägsföretag enligt definitionen i artikel 2 i direktiv 2001/14/EG (9), samt andra offentliga eller privata företag vars verksamhet består i att tillhandahålla godstransporter och/eller personbefordran med järnväg, med krav på att företaget skall sörja för dragkraft. Definitionen innefattar även företag som endast tillhandahåller dragkraft. |
| --- | --- |

1.

järnvägsföretag: järnvägsföretag enligt definitionen i artikel 2 i direktiv 2001/14/EG (9), samt andra offentliga eller privata företag vars verksamhet består i att tillhandahålla godstransporter och/eller personbefordran med järnväg, med krav på att företaget skall sörja för dragkraft. Definitionen innefattar även företag som endast tillhandahåller dragkraft.

| 2. | transportföretag: det järnvägsföretag med vilket resenären har ingått transportavtalet eller ett antal på varandra följande järnvägsföretag som enligt avtalet har skadeståndsansvar. |
| --- | --- |

2.

transportföretag: det järnvägsföretag med vilket resenären har ingått transportavtalet eller ett antal på varandra följande järnvägsföretag som enligt avtalet har skadeståndsansvar.

| 3. | ställföreträdande transportföretag: ett järnvägsföretag som inte har ingått ett transportavtal med resenären, men till vilket det järnvägsföretag som har ingått avtalet har överlåtit en del av, eller hela, järnvägstransporten. |
| --- | --- |

3.

ställföreträdande transportföretag: ett järnvägsföretag som inte har ingått ett transportavtal med resenären, men till vilket det järnvägsföretag som har ingått avtalet har överlåtit en del av, eller hela, järnvägstransporten.

| 4. | infrastrukturförvaltare: organ eller företag som särskilt ansvarar för anläggning och underhåll av järnvägsinfrastruktur, eller en del därav, i enlighet med definitionen i artikel 3 i direktiv 91/440/EEG (10). Detta kan också inbegripa förvaltning av kontroll- och säkerhetssystem för infrastrukturen. Infrastrukturförvaltarens uppgifter i ett järnvägsnät eller en del av ett nät kan tilldelas olika organ eller företag. |
| --- | --- |

4.

infrastrukturförvaltare: organ eller företag som särskilt ansvarar för anläggning och underhåll av järnvägsinfrastruktur, eller en del därav, i enlighet med definitionen i artikel 3 i direktiv 91/440/EEG (10). Detta kan också inbegripa förvaltning av kontroll- och säkerhetssystem för infrastrukturen. Infrastrukturförvaltarens uppgifter i ett järnvägsnät eller en del av ett nät kan tilldelas olika organ eller företag.

| 5. | stationsförvaltare: en organisatorisk enhet i en medlemsstat som har givits ansvaret för förvaltningen av en järnvägsstation. Infrastrukturförvaltaren kan vara stationsförvaltare. |
| --- | --- |

5.

stationsförvaltare: en organisatorisk enhet i en medlemsstat som har givits ansvaret för förvaltningen av en järnvägsstation. Infrastrukturförvaltaren kan vara stationsförvaltare.

| 6. | researrangör: en arrangör eller återförsäljare, annan än järnvägsföretaget, i den bemärkelse som avses i artikel 2.2 och 2.3 i direktiv 90/314/EEG (11). |
| --- | --- |

6.

researrangör: en arrangör eller återförsäljare, annan än järnvägsföretaget, i den bemärkelse som avses i artikel 2.2 och 2.3 i direktiv 90/314/EEG (11).

| 7. | biljettutfärdare: varje återförsäljare av järnvägstransporter som ingår transportavtal och säljer biljetter för ett järnvägsföretags eller för egen räkning. |
| --- | --- |

7.

biljettutfärdare: varje återförsäljare av järnvägstransporter som ingår transportavtal och säljer biljetter för ett järnvägsföretags eller för egen räkning.

| 8. | transportavtal: ett avtal om transport mot ersättning eller kostnadsfritt mellan ett järnvägsföretag eller en biljettutfärdare och resenären om tillhandahållande av en eller flera transporttjänster. |
| --- | --- |

8.

transportavtal: ett avtal om transport mot ersättning eller kostnadsfritt mellan ett järnvägsföretag eller en biljettutfärdare och resenären om tillhandahållande av en eller flera transporttjänster.

| 9. | bokning: ett tillstånd på papper eller i elektronisk form som berättigar till transport enligt i förväg bekräftade och personligt utformade transportarrangemang. |
| --- | --- |

9.

bokning: ett tillstånd på papper eller i elektronisk form som berättigar till transport enligt i förväg bekräftade och personligt utformade transportarrangemang.

| 10. | direktbiljett: en biljett eller biljetter som representerar ett transportavtal som har ingåtts för att genomföra på varandra följande järnvägstrafikstjänster som tillhandahålls av ett eller flera järnvägsföretag. |
| --- | --- |

10.

direktbiljett: en biljett eller biljetter som representerar ett transportavtal som har ingåtts för att genomföra på varandra följande järnvägstrafikstjänster som tillhandahålls av ett eller flera järnvägsföretag.

| 11. | internationell resa: en resenärs resa med järnväg mellan två medlemsstater enligt ett enda transportavtal, enligt vilket resenären mellan avrese- och bestämmelseorten korsar minst en medlemsstatsgräns och där resenären enligt samma avtal utnyttjar åtminstone en internationell förbindelse. Resenären kan även, beroende på avrese- och bestämmelseort, resa med en eller flera nationella förbindelser. |
| --- | --- |

11.

internationell resa: en resenärs resa med järnväg mellan två medlemsstater enligt ett enda transportavtal, enligt vilket resenären mellan avrese- och bestämmelseorten korsar minst en medlemsstatsgräns och där resenären enligt samma avtal utnyttjar åtminstone en internationell förbindelse. Resenären kan även, beroende på avrese- och bestämmelseort, resa med en eller flera nationella förbindelser.

| 12. | nationell resa: en resenärs resa med järnväg enligt ett enda transportavtal vid vilken resenären inte korsar en medlemsstats gräns. |
| --- | --- |

12.

nationell resa: en resenärs resa med järnväg enligt ett enda transportavtal vid vilken resenären inte korsar en medlemsstats gräns.

| 13. | internationell förbindelse: en tjänst för personbefordran med järnväg som inleds och avslutas i gemenskapen och som korsar minst en medlemsstatsgräns. |
| --- | --- |

13.

internationell förbindelse: en tjänst för personbefordran med järnväg som inleds och avslutas i gemenskapen och som korsar minst en medlemsstatsgräns.

| 14. | nationell förbindelse: en tjänst för personbefordran med järnväg som inte korsar en medlemsstatsgräns. |
| --- | --- |

14.

nationell förbindelse: en tjänst för personbefordran med järnväg som inte korsar en medlemsstatsgräns.

| 15. | försening: tidsskillnaden mellan den tidpunkt då resenären planerades anlända enligt den offentliggjorda tidtabellen och hans eller hennes verkliga eller förväntade ankomsttid. |
| --- | --- |

15.

försening: tidsskillnaden mellan den tidpunkt då resenären planerades anlända enligt den offentliggjorda tidtabellen och hans eller hennes verkliga eller förväntade ankomsttid.

| 16. | datoriserat informations- och bokningssystem för järnvägstrafik (CIRSRT): ett datoriserat system med information om järnvägsförbindelser som erbjuds av järnvägsföretag. Detta system skall omfatta följande information om persontrafiken






  a) | Scheman och tidtabeller för persontrafiken. |
| --- | --- | --- |

16.

datoriserat informations- och bokningssystem för järnvägstrafik (CIRSRT): ett datoriserat system med information om järnvägsförbindelser som erbjuds av järnvägsföretag. Detta system skall omfatta följande information om persontrafiken

a)

Scheman och tidtabeller för persontrafiken.

| b) | Platstillgången på persontåg. |
| --- | --- |

b)

Platstillgången på persontåg.

| c) | Biljettpriser och särskilda villkor. |
| --- | --- |

c)

Biljettpriser och särskilda villkor.

| d) | Hur tågen kan utnyttjas av personer med nedsatt rörlighet. |
| --- | --- |

d)

Hur tågen kan utnyttjas av personer med nedsatt rörlighet.

| e) | Olika möjligheter att göra bokningar eller utfärda biljetter eller direktbiljetter, i den utsträckning vissa av eller samtliga dessa möjligheter är tillgängliga för användarna. |
| --- | --- |

e)

Olika möjligheter att göra bokningar eller utfärda biljetter eller direktbiljetter, i den utsträckning vissa av eller samtliga dessa möjligheter är tillgängliga för användarna.

| 17. | person med nedsatt rörlighet: en person vars rörlighet är nedsatt vid användning av transporter på grund av någon form av fysiskt funktionshinder (sensoriskt eller motoriskt, bestående eller tillfälligt), psykiskt funktionshinder eller psykisk störning eller ålder och vars situation kräver lämplig uppmärksamhet och anpassning till hans eller hennes särskilda behov av de tjänster som är tillgängliga för alla passagerare. |
| --- | --- |

17.

person med nedsatt rörlighet: en person vars rörlighet är nedsatt vid användning av transporter på grund av någon form av fysiskt funktionshinder (sensoriskt eller motoriskt, bestående eller tillfälligt), psykiskt funktionshinder eller psykisk störning eller ålder och vars situation kräver lämplig uppmärksamhet och anpassning till hans eller hennes särskilda behov av de tjänster som är tillgängliga för alla passagerare.

| 18. | allmänna villkor för befordran: Tranportföretagets villkor i form av i varje medlemsstat gällande allmänna villkor eller tariffer som genom ingående av transportavtalet har kommit att utgöra en integrerad del av detta. |
| --- | --- |

18.

allmänna villkor för befordran: Tranportföretagets villkor i form av i varje medlemsstat gällande allmänna villkor eller tariffer som genom ingående av transportavtalet har kommit att utgöra en integrerad del av detta.

| 19. | fordon: motorfordon eller släpvagn som transporteras vid personbefordran. |
| --- | --- |

19.

fordon: motorfordon eller släpvagn som transporteras vid personbefordran.

KAPITEL II

TRANSPORTAVTAL, INFORMATION OCH BILJETTER

Artikel 4

Transportavtal

Ingående och genomförande av transportavtal och tillhandahållande av information och biljetter skall ske enligt bestämmelserna i avdelning II och avdelning III i bilaga I, varvid bestämmelserna i detta kapitel skall iakttas.

Artikel 5

Förbud mot att frångå och begränsa förpliktelserna

1.   Förpliktelser gentemot resenärerna enligt denna förordning får inte begränsas eller frångås, till exempel genom ett undantag eller en begränsande klausul i transportavtalet.

2.   Ett järnvägsföretag får erbjuda avtalsvillkor som är förmånligare för resenären än de villkor som fastställs i denna förordning.

Artikel 6

Skyldighet att informera om att en internationell trafiktjänst upphör

Järnvägsföretagen skall på lämpligt sätt, och innan beslutet genomförs, offentliggöra att de upphör att tillhandahålla en internationell förbindelse.

Artikel 7

Reseinformation

1.   Järnvägsföretag och biljettutfärdare som erbjuder transportavtal för ett eller flera järnvägsföretags räkning skall på begäran, utan att bestämmelserna i artikel 9 påverkas, ge resenären åtminstone den information som avses i del I av bilaga II om de internationella resor för vilka ett transportavtal erbjuds av det berörda järnvägsföretaget. Biljettutfärdare som erbjuder transportavtal för egen räkning, och researrangörer, skall lämna denna information om den finns tillgänglig.

2.   Järnvägsföretagen skall under den internationella resan lämna resenären åtminstone den information som avses i del II av bilaga II.

3.   Den information som avses i punkterna 1 och 2 skall lämnas i den mest lämpliga formen.

Artikel 8

Tillgång till biljetter, direktbiljetter och bokningar

1.   Järnvägsföretag och biljettutfärdare skall erbjuda biljetter, direktbiljetter och bokningar när sådana finns att tillgå. Utan att tillämpningen av punkt 2 påverkas skall järnvägsföretagen distribuera biljetter till resenärerna via åtminstone följande försäljningsställen.

| a) | Biljettkontor eller biljettautomater. |
| --- | --- |

a)

Biljettkontor eller biljettautomater.

| b) | Telefon/Internet eller via annan allmänt tillgänglig informationsteknik. |
| --- | --- |

b)

Telefon/Internet eller via annan allmänt tillgänglig informationsteknik.

| c) | Ombord på tågen. |
| --- | --- |

c)

Ombord på tågen.

2.   Järnvägsföretagen skall erbjuda möjlighet att erhålla biljetter för respektive förbindelse ombord på tåget om inte detta begränsas eller vägras av säkerhetsskäl, enligt en policy mot bedrägerier, på grund av obligatorisk platsbokning eller på skäliga kommersiella grunder.

Artikel 9

Reseinformation och bokningssystem

1.   För att lämna den information och utfärda de biljetter som avses i denna förordning skall järnvägsföretag och biljettutfärdare använda ett datoriserat informations- och bokningssystem för järnvägstrafik (CIRSRT) som skall upprättas enligt de förfaranden som avses i denna artikel.

2.   De tekniska specifikationer för driftskompatibilitet (TSD) som avses i direktiv 2001/16/EG skall tillämpas inom ramen för denna förordning.

3.   Kommissionen skall på förslag av Europeiska järnvägsbyrån (ERA) anta TSD för telematikapplikationer som ingår i servicen till passagerarna senast ... (12) TSD skall göra det möjligt att lämna den information som avses i bilaga [II] och att utfärda biljetter i enlighet med denna förordning.

4.   Järnvägsföretagen skall anpassa sitt CIRSRT i enlighet med de krav som anges i TSD och enligt en införandeplan som anges i denna TSD.

5.   I enlighet med bestämmelserna i direktiv 95/46/EG får varken järnvägsföretag eller biljettutfärdare lämna ut personanknuten information om enskilda bokningar till andra järnvägsföretag eller biljettutfärdare.

KAPITEL III

JÄRNVÄGSFÖRETAGENS SKADESTÅNDSANSVAR GENTEMOT RESENÄRERNA OCH MED AVSEENDE PÅ DERAS RESGODS

Artikel 10

Skadeståndsansvar

Järnvägsföretagens skadeståndsansvar gentemot resenärerna och med avseende på deras resgods skall regleras genom kapitel I, III och IV i avdelning IV, VI och VII i bilaga I. varvid bestämmelserna i detta kapitel skall följas.

Artikel 11

Försäkring

1.   Den försäkringsskyldighet som avses i artikel 9 i direktiv 95/18/EG skall, när det gäller skadeståndsansvar gentemot resenärer, förstås som ett krav på att järnvägsföretagen skall vara försäkrade till en sådan nivå, eller vidta likvärdiga åtgärder, så att de kan infria sitt skadeståndsansvar enligt denna förordning.

2.   Kommissionen skall senast ... (12) förelägga Europaparlamentet och rådet en rapport om fastställande av den lägsta försäkringsnivån för järnvägsföretag. Om så är lämpligt skall rapporten åtföljas av lämpliga förslag eller rekommendationer.

Artikel 12

Förskottsutbetalningar

1.   Om en resenär avlider eller skadas skall järnvägsföretaget omgående, och under inga omständigheter senare än femton dagar efter det att den ersättningsberättigade fysiska personens identitet har fastställts, göra de förskottsutbetalningar som behövs för att täcka omedelbara ekonomiska behov, i proportion till den skada som lidits.

2.   Vid dödsfall skall förskottsutbetalningen uppgå till minst 21 000 EUR, utan att tillämpningen av punkt 1 därför påverkas.

3.   En förskottsutbetalning skall inte innebära ett erkännande av skadeståndsansvar och kan kvittas mot eventuella senare utbetalningar enligt denna förordning, men den kan inte återkrävas annat än i de fall skadan uppstått genom resenärens försumlighet eller vållande, eller när en annan person än den ersättningsberättigade personen har mottagit förskottsutbetalningen.

KAPITEL IV

TÅGFÖRSENING, UTEBLIVEN TÅGANSLUTNING OCH TÅGINSTÄLLELSE

Artikel 13

Skadeståndsansvar vid tågförseningar, utebliven tåganslutning och tåginställelse

Järnvägsföretagens skadeståndsansvar när det gäller tågförsening, utebliven tåganslutning och tåginställelse skall regleras genom kapitel II i avdelning IV i bilaga I, varvid bestämmelserna i detta kapitel skall iakttas.

Artikel 14

Ersättning och ombokning

Om det skäligen är troligt att ankomsten till den slutliga bestämmelseorten enligt transportavtalet kommer att försenas mer är 60 minuter, skall resenären omedelbart erbjudas att välja något av följande:

| a) | Ersättning motsvarande hela biljettpriset, enligt samma villkor som vid köpet, för den eller de delar av resan som inte fullföljts och för den eller de delar som fullföljts, om den internationella resan blivit meningslös med tanke på resenärens ursprungliga resplan, med en returresa till den första avreseorten snarast möjligt om detta är relevant. Denna ersättning skall betalas ut på samma villkor som den ersättning som avses i artikel 15. |
| --- | --- |

a)

Ersättning motsvarande hela biljettpriset, enligt samma villkor som vid köpet, för den eller de delar av resan som inte fullföljts och för den eller de delar som fullföljts, om den internationella resan blivit meningslös med tanke på resenärens ursprungliga resplan, med en returresa till den första avreseorten snarast möjligt om detta är relevant. Denna ersättning skall betalas ut på samma villkor som den ersättning som avses i artikel 15.

| b) | Fortsatt resa eller ombokning till den slutliga bestämmelseorten snarast möjligt och på likvärdiga transportvillkor. |
| --- | --- |

b)

Fortsatt resa eller ombokning till den slutliga bestämmelseorten snarast möjligt och på likvärdiga transportvillkor.

| c) | Fortsatt resa eller ombokning till den slutliga bestämmelseorten en senare dag som resenären finner lämplig och på likvärdiga transportvillkor. |
| --- | --- |

c)

Fortsatt resa eller ombokning till den slutliga bestämmelseorten en senare dag som resenären finner lämplig och på likvärdiga transportvillkor.

Artikel 15

Ersättning för biljettpriset

1.   Resenärer som drabbas av en försening, för vilken biljettpriset inte har ersatts i enlighet med artikel 14, får, utan att därmed avsäga sig rätten till transport, begära ersättning för en sådan försening från järnvägsföretaget. Den minsta ersättningen vid förseningar skall vara

| a) | 25 % av biljettpriset vid 60-119 minuters försening, |
| --- | --- |

a)

25 % av biljettpriset vid 60-119 minuters försening,

| b) | 50 % av biljettpriset vid 120 minuters försening eller mer. |
| --- | --- |

b)

50 % av biljettpriset vid 120 minuters försening eller mer.

När transportavtalet avser en ut- och återresa skall ersättningen för försening under antingen ut- eller återresan beräknas i proportion till halva det pris som erlagts för biljetten. Priset för en försenad förbindelse enligt varje annan form av transportavtal som omfattar flera påföljande delsträckor skall på samma sätt beräknas i proportion till hela priset.

Vid beräkning av förseningsperioden skall hänsyn inte tas till en försening som järnvägsföretaget påvisar ha inträffat utanför en medlemsstats territorium.

2.   Ersättningen för biljettpriset skall erläggas inom 14 dagar efter begäran om ersättning. Ersättningen får erläggas i form av kuponger och/eller andra tjänster om villkoren är flexibla (särskilt vad gäller giltighetstid och bestämmelseort). Ersättningen skall på resenärens begäran betalas kontant om kuponger eller andra tjänster saknar värde för denne.

3.   Ersättningen för biljettpriset får inte minskas genom avdrag för transaktionskostnader, till exempel avgifter, telefon- eller portokostnader. Järnvägsföretagen får fastställa en lägsta gräns under vilken ingen ersättning skall utgå. Denna gräns får inte överskrida 4 EUR.

4.   Resenären skall inte vara berättigad till ersättning om han eller hon har informerats om en försening före inköp av biljetten eller om ankomsttiden har försenats med mindre än 60 minuter genom fortsatt resa med en annan trafiktjänst eller ombokning.

Artikel 16

Assistans

1.   Vid försenad ankomst eller avgång skall järnvägsföretaget eller stationsförvaltaren hålla resenärerna informerade om situationen och om förväntad avgångs- och ankomsttid så snart dessa uppgifter finns att tillgå.

2.   Vid varje försening som avses i punkt 1 och överstiger 60 minuter skall resenärerna dessutom kostnadsfritt erbjudas

| a) | måltider och förfriskningar, om dessa finns att tillgå ombord på tåget eller på stationen, som står i skälig proportion till väntetiden, |
| --- | --- |

a)

måltider och förfriskningar, om dessa finns att tillgå ombord på tåget eller på stationen, som står i skälig proportion till väntetiden,

| b) | hotellrum eller annan inkvartering, samt transport mellan järnvägsstationen och inkvarteringsplatsen, när ett uppehåll på en eller fler nätter, eller ett ytterligare uppehåll blir nödvändigt, där och om detta är fysiskt möjligt, |
| --- | --- |

b)

hotellrum eller annan inkvartering, samt transport mellan järnvägsstationen och inkvarteringsplatsen, när ett uppehåll på en eller fler nätter, eller ett ytterligare uppehåll blir nödvändigt, där och om detta är fysiskt möjligt,

| c) | transport från tåget till järnvägsstationen, till en alternativ avgångspunkt eller till den slutliga bestämmelseorten för förbindelsen om tåget har blockerats på linjen, där och om detta är fysiskt möjligt. |
| --- | --- |

c)

transport från tåget till järnvägsstationen, till en alternativ avgångspunkt eller till den slutliga bestämmelseorten för förbindelsen om tåget har blockerats på linjen, där och om detta är fysiskt möjligt.

3.   Om den internationella förbindelsen måste avbrytas skall järnvägsföretagen så snart som möjligt organisera alternativ befordran av resenärerna.

4.   Järnvägsföretagen skall på resenärens begäran intyga på biljetten att tågtrafiken varit försenad, att förseningen lett till en missad anslutning eller att förbindelsen har ställts in.

5.   Det järnvägsföretag som genomför trafiken skall vid tillämpningen av punkterna 1, 2 och 3 fästa särskild uppmärksamhet vid behoven hos personer med nedsatt rörlighet och eventuella medföljande personer.

KAPITEL V

PERSONER MED NEDSATT RÖRLIGHET

Artikel 17

Information till personer med nedsatt rörlighet

1.   Järnvägsföretaget, biljettutfärdaren eller researrangören skall på begäran informera personer med nedsatt rörlighet om hur järnvägsförbindelserna kan utnyttjas, förutsättningarna för att kunna ta sig in i och ut ur vagnarna och om vilka hjälpmedel som finns ombord på tågen.

2.   Järnvägsföretaget skall fastställa icke-diskriminerande regler för befordran av personer med nedsatt rörlighet, så att tillämpliga, i lag fastställda, säkerhetskrav uppfylls. Järnvägsföretagen, biljettutfärdarna och/eller researrangörerna skall på begäran omedelbart tillhandahålla dessa regler.

Artikel 18

Rätten till transport

1.   Järnvägsföretag, biljettutfärdare och researrangörer får inte på grund av en resenärs nedsatta rörlighet vägra en bokning eller att utfärda en biljett. Personer med nedsatt rörlighet skall utan extra kostnad erbjudas bokningar och biljetter.

2.   Ett järnvägsföretag, en biljettutfärdare och/eller en researrangör får trots vad som sägs i punkt 1 vägra att godta en bokning av eller att utfärda en biljett till en person med nedsatt rörlighet eller begära att en sådan person åtföljs av en annan person, i överensstämmelse med de regler för befordran som avses i artikel 17.2.

3.   Ett järnvägsföretag, en biljettutfärdare och/eller en researrangör som använder sig av undantaget enligt punkt 2 skall på begäran skriftligt informera den berörda personen med nedsatt rörlighet om sina skäl härtill inom fem arbetsdagar från det att en bokning eller utfärdandet av en biljett vägrats eller kravet på en medföljande person meddelats.

Artikel 19

Assistans på järnvägsstationer

1.   Stationsförvaltaren skall vid avresa från, tågbyte vid eller ankomst till en bemannad järnvägsstation lämna personer med nedsatt rörlighet kostnadsfri assistans, så att de kan stiga på avgående tåg, byta till anslutande tåg eller stiga av ett ankommande tåg till vilket de köpt biljett, utan att tillämpningen av reglerna för utnyttjande enligt artikel 17 därför påverkas. Vid tillämpningen av denna artikel skall en station anses vara obemannad om den tjänstgörande personalens arbetsuppgifter för trygghet, säkerhet, biljettförsäljning eller skydd av intäkterna gör att personalen inte kan erbjuda denna assistans.

2.   Medlemsstaterna får bevilja undantag från punkt 1 för personer som utnyttjar förbindelser inom ramen för ett avtal om allmänna tjänster som upphandlats i enlighet med gällande gemenskapslagstiftning, under förutsättning att den behöriga myndigheten tillhandahåller arrangemang med likvärdig eller bättre tillgång till transporttjänster.

Artikel 20

Assistans ombord på tågen

Utan att tillämpningen av de regler för utnyttjande som avses i artikel 17.2 påverkas skall ett järnvägsföretag lämna en person med nedsatt rörlighet kostnadsfri assistans ombord på tågen samt vid påstigning och avstigning.

En person vars rörlighet är nedsatt i sådan omfattning att han eller hon inte oberoende och tryggt kan utnyttja samma tjänster ombord på tåget som övriga resenärer skall vid tillämpningen av denna artikel erbjudas assistans ombord så att han eller hon kan utnyttja tjänsterna i fråga.

Artikel 21

Villkor för assistans

Järnvägsföretag, stationsförvaltare, biljettutfärdare och researrangörer skall samarbeta för att lämna assistans till personer med nedsatt rörlighet enligt artiklarna 19 och 20 i enlighet med följande:

| a) | Assistansen skall lämnas under förutsättning att det järnvägsföretag, den stationsförvaltare, den biljettutfärdare eller den researrangör biljetten köpts hos minst 48 timmar innan assistansen erfordras har meddelats att personen behöver sådan assistans. Om biljetten avser flera resor skall ett meddelande vara tillräckligt, under förutsättning att tillräcklig information lämnas om tidpunkten för påföljande resor. |
| --- | --- |

a)

Assistansen skall lämnas under förutsättning att det järnvägsföretag, den stationsförvaltare, den biljettutfärdare eller den researrangör biljetten köpts hos minst 48 timmar innan assistansen erfordras har meddelats att personen behöver sådan assistans. Om biljetten avser flera resor skall ett meddelande vara tillräckligt, under förutsättning att tillräcklig information lämnas om tidpunkten för påföljande resor.

| b) | Järnvägsföretag, stationsförvaltare, biljettutfärdare och researrangörer skall vidta de åtgärder som erfordras för att ta emot dessa meddelanden. |
| --- | --- |

b)

Järnvägsföretag, stationsförvaltare, biljettutfärdare och researrangörer skall vidta de åtgärder som erfordras för att ta emot dessa meddelanden.

| c) | Om inget meddelande i enlighet med led a lämnas, skall järnvägsföretaget och stationsförvaltaren i all rimlig utsträckning lämna den assistans som erfordras för att personen med nedsatt rörlighet skall kunna företa resan. |
| --- | --- |

c)

Om inget meddelande i enlighet med led a lämnas, skall järnvägsföretaget och stationsförvaltaren i all rimlig utsträckning lämna den assistans som erfordras för att personen med nedsatt rörlighet skall kunna företa resan.

| d) | Stationsförvaltaren skall, utan att andras förfoganderätt över områden utanför järnvägsstationen åsidosätts, utse platser inom och utanför järnvägsstationen där personer med nedsatt rörlighet kan anmäla sin ankomst till järnvägsstationen och, om så behövs, begära assistans. |
| --- | --- |

d)

Stationsförvaltaren skall, utan att andras förfoganderätt över områden utanför järnvägsstationen åsidosätts, utse platser inom och utanför järnvägsstationen där personer med nedsatt rörlighet kan anmäla sin ankomst till järnvägsstationen och, om så behövs, begära assistans.

| e) | Assistansen skall lämnas under förutsättning att personen i fråga anländer till den utsedda platsen






  — | vid den tidpunkt i förväg som föreskrivits av järnvägsföretaget, vilken får ligga högst 90 minuter före offentliggjord avgångstid, eller |
| --- | --- | --- |

e)

Assistansen skall lämnas under förutsättning att personen i fråga anländer till den utsedda platsen

—

vid den tidpunkt i förväg som föreskrivits av järnvägsföretaget, vilken får ligga högst 90 minuter före offentliggjord avgångstid, eller

| — | om ingen tidpunkt föreskrivits, senast 30 minuter före offentliggjord avgångstid. |
| --- | --- |

—

om ingen tidpunkt föreskrivits, senast 30 minuter före offentliggjord avgångstid.

Artikel 22

Ersättning för rörlighetshjälpmedel eller annan särskild utrustning

Om järnvägsföretaget är skadeståndsskyldigt för förlust, helt eller delvis, eller skada på rörlighetshjälpmedel eller annan särskild utrustning som används av personer med nedsatt rörlighet, får ingen finansiell begränsning tillämpas.

KAPITEL VI

SÄKERHET, KLAGOMÅL OCH TJÄNSTEKVALITET

Artikel 23

Resenärernas personliga säkerhet

Järnvägsföretag, infrastrukturförvaltare och stationsförvaltare skall i samförstånd med de offentliga myndigheterna vidta lämpliga åtgärder inom sina respektive ansvarsområden, och anpassa åtgärderna till den säkerhetsnivå som fastställs av dessa myndigheter, för att säkerställa resenärernas personliga säkerhet på järnvägsstationer och ombord på tågen och hantera risker. De skall samarbeta och utbyta information om de bästa metoderna för att förebygga handlingar som sannolikt kan försämra säkerhetsnivån.

Artikel 24

Klagomål

1.   Järnvägsföretagen skall inrätta ett system för att hantera klagomål i samband med de rättigheter och skyldigheter som anges i denna förordning. Järnvägsföretaget skall inrätta detta system i samarbete med biljettutfärdaren. Det skall se till att resenärerna får kännedom om hur järnvägsföretaget skall kontaktas och om dess arbetsspråk.

2.   Resenärerna får framföra klagomål till vilket som helst av de berörda järnvägsföretagen eller till den berörda biljettutfärdaren. Det organ till vilket klagomålet riktar sig skall inom 20 dagar antingen avge ett motiverat svar eller, när så är berättigat, informera resenären om vid vilken tidpunkt inom mindre än tre månader från det att klagomålet framfördes ett svar kan förväntas.

3.   Järnvägsföretaget skall i den årliga rapport som avses i artikel 25 ange hur många och vilka typer av klagomål som har mottagits och handlagts, den genomsnittliga handläggningstiden och eventuella förbättringsåtgärder som har vidtagits.

Artikel 25

Kvalitetsnormer

1.   Järnvägsföretagen skall fastställa kvalitetsnormer för internationell trafik och införa ett system för kvalitetsstyrning för att upprätthålla tjänstekvaliteten. Kvalitetsnormerna skall åtminstone omfatta de punkter som anges i bilaga III.

2.   Järnvägsföretagen skall följa sin verksamhet mot bakgrund av kvalitetsnormerna. Järnvägsföretagen skall varje år, tillsammans med årsrapporten, offentliggöra en rapport om verksamhetens kvalitet. Resultaten skall även offentliggöras på järnvägsföretagens webbplats på Internet.

KAPITEL VII

KONTROLL AV EFTERLEVNAD

Artikel 26

Kontroll av efterlevnad

1.   Varje medlemsstat skall utse ett eller flera tillsynsorgan som skall ansvara för att denna förordning efterlevs. Varje organ skall vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att resenärernas rättigheter respekteras.

Varje organ skall i fråga om sin organisation, sina finansieringsbeslut, sin rättsliga struktur och sitt beslutsfattande vara oberoende av infrastrukturförvaltare, tilldelningsorgan och järnvägsföretag.

Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om vilket eller vilka organ som har utsetts enligt denna punkt och om deras respektive uppgifter.

2.   Resenärerna får rikta klagomål om de överträdelser av denna förordning som hävdas av dem till det organ som utsetts enligt punkt 1, eller till andra lämpliga organ som utsetts av en medlemsstat.

Artikel 27

Samarbete mellan tillsynsorganen

För att kunna samordna beslutsprinciperna i hela gemenskapen skall de tillsynsorgan som avses i artikel 26 utbyta information om sitt arbete, sina beslutsprinciper och sin beslutspraxis. Kommissionen skall stödja tillsynsorganen i detta arbete.

KAPITEL VIII

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 28

Påföljder

Medlemsstaterna skall fastställa reglerna för påföljder vid överträdelse av bestämmelserna i denna förordning och vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att bestämmelserna följs. De påföljder som fastställs skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla dessa regler och åtgärder till kommissionen senast den ... (13) och skall utan dröjsmål anmäla varje senare ändring av dem.

Artikel 29

Bilagor

Bilagorna, utom bilaga I, skall ändras i enlighet med förfarandet i artikel 31.2.

Artikel 30

Ändringsbestämmelser

1.   De åtgärder som krävs för att genomföra artiklarna 2, 9 och 11 skall antas enligt förfarandet i artikel 31.2.

2.   De finansiella belopp som anges i denna förordning skall med undantag för beloppen i bilaga I inflationsanpassas enligt förfarandet i artikel 31.2.

Artikel 31

Kommittéförfarande

1.   Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättats genom artikel 11a i rådets direktiv 91/440/EEG.

2.   När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall fastställas till tre månader.

3.   Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.

Artikel 32

Rapport

Kommissionen skall överlämna en rapport, som i synnerhet berör tjänsternas kvalitetsnivå, till Europaparlamentet och rådet om genomförandet och resultaten av denna förordning senast ... (14).

Rapporten skall grunda sig på den information som skall lämnas enligt denna förordning och enligt artikel 10b i direktiv 91/440/EG. Rapporten skall vid behov åtföljas av lämpliga förslag.

Artikel 33

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft 18 månader efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel ...

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 221, 8.9.2005, s. 8.

1

(2)  EUT C 71, 22.03.2005, s. 26.

2

(3)  Europaparlamentets yttrande av den 28 september 2005 (EUT...) (ännu ej offentliggjort i EUT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 24 juli 2006 och Europaparlamentets ståndpunkt av den ... (ännu ej offentliggjord i EUT).

3

(4)  EGT C 137, 8.6.2002, s. 2.

4

(5)  EGT L 110, 20.4.2001, s. 1. Direktivet ändrat genom direktiv 2004/50/EG (EUT L 164, 30.4.2004, s. 114).

5

(6)  EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. Direktivet ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

6

(7)  EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

7

(8)  EGT L 143, 27.6.1995, s. 70. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/49/EG (EUT L 164, 30.4.2004, s. 44).

8

(9)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/14/EG av den 26 februari 2001 om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur (EGT L 75, 15.3.2001, s. 29). Direktivet senast ändrat genom direktiv 2004/49/EG.

9

(10)  Rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli 1991 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar (EGT L 237, 24.8.1991, s. 25). Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/51/EG (EUT L 164, 30.4.2004, s. 164).

10

(11)  Rådets direktiv 90/314/EEG av den 13 juni 1990 om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang (EGT L 158, 23.6.1990, s. 59).

11

(12)  Ett år efter det att denna förordning har antagits.

12

(13)  Sex månader efter det att denna förordning har trätt i kraft.

13

(14)  Tre år efter det att denna förordning har trätt i kraft.

14

---

BILAGA I

UTDRAG UR – ENHETLIGA RÄTTSREGLER FÖR AVTAL OM INTERNATIONELL TRANSPORT AV RESANDE PÅ JÄRNVÄG – (CIV)

Bihang A

Till fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) av den 9 maj 1980, ändrat genom protokollet om ändring av fördraget om internationell järnvägstrafik av den 3 juni 1999

AVDELNING II

INGÅENDE OCH FULLGÖRANDE AV TRANSPORTAVTALET

Artikel 6

Transportavtal

1.   Genom transportavtalet förbinder sig transportören att transportera resande och i förekommande fall resgods och fordon till bestämmelseorten och att lämna ut resgodset och fordonen på bestämmelsestationen.

2.   Transportavtalet skall bekräftas genom en eller flera biljetter utfärdade till den resande. Om biljetten saknas, är felaktig eller har gått förlorad skall detta, om inte annat följer av artikel 9, dock inte påverka avtalets bestånd eller giltighet, utan det skall fortfarande lyda under dessa enhetliga rättsregler.

3.   Biljetten skall tills motsatsen bevisats gälla som bevis för ingåendet av och innehållet i transportavtalet.

Artikel 7

Biljett

1.   De allmänna transportvillkoren skall avgöra biljetternas form och innehåll samt det språk och de skrivtecken som skall användas när de trycks och fylls i.

2.   Biljetten skall innehålla åtminstone följande uppgifter:

| a) | Transportören eller transportörerna. |
| --- | --- |

a)

Transportören eller transportörerna.

| b) | En uppgift om att dessa enhetliga rättsregler skall tillämpas på transporten, utan hinder av eventuella klausuler med motsatt innebörd. Detta får anges genom förkortningen CIV. |
| --- | --- |

b)

En uppgift om att dessa enhetliga rättsregler skall tillämpas på transporten, utan hinder av eventuella klausuler med motsatt innebörd. Detta får anges genom förkortningen CIV.

| c) | Alla andra nödvändiga uppgifter som styrker ingåendet av och innehållet i transportavtalet och som gör det möjligt för den resande att hävda sina rättigheter enligt avtalet. |
| --- | --- |

c)

Alla andra nödvändiga uppgifter som styrker ingåendet av och innehållet i transportavtalet och som gör det möjligt för den resande att hävda sina rättigheter enligt avtalet.

3.   När den resande tar emot biljetten skall han förvissa sig om att den stämmer med de uppgifter som han har lämnat.

4.   Biljetten skall kunna överlåtas om den inte är utställd på en namngiven person och resan inte har börjat.

5.   Biljetten får upprättas i elektronisk form som kan omvandlas till läsbara skrivtecken. Förfarandena för registrering och behandling av uppgifterna skall vara likvärdiga i funktionshänseende, i synnerhet i fråga om bevisvärdet hos den biljett som dessa uppgifter utgör.

Artikel 8

Betalning och återbetalning av transportavgift

1.   Om inte annat överenskommits mellan den resande och transportören skall transportavgiften betalas i förväg.

2.   De allmänna transportvillkoren skall avgöra under vilka omständigheter transportavgiften skall återbetalas.

Artikel 9

Rätt till transport – Förlust av rätten till transport

1.   Den resande skall från resans början vara försedd med en giltig biljett och visa upp den vid biljettkontrollen. I de allmänna transportvillkoren får föreskrivas

| a) | att en resande som inte visar upp en giltig biljett skall betala en tilläggsavgift utöver transportavgiften, |
| --- | --- |

a)

att en resande som inte visar upp en giltig biljett skall betala en tilläggsavgift utöver transportavgiften,

| b) | att en resande som vägrar att genast betala transportavgiften eller tilläggsavgiften kan förlora rätten till transport, |
| --- | --- |

b)

att en resande som vägrar att genast betala transportavgiften eller tilläggsavgiften kan förlora rätten till transport,

| c) | om och under vilka omständigheter tilläggsavgiften skall återbetalas. |
| --- | --- |

c)

om och under vilka omständigheter tilläggsavgiften skall återbetalas.

2.   I de allmänna transportvillkoren får föreskrivas att resande som

| a) | utgör en fara för tågtrafikens säkerhet och funktion eller för andra resandes säkerhet, eller |
| --- | --- |

a)

utgör en fara för tågtrafikens säkerhet och funktion eller för andra resandes säkerhet, eller

| b) | stör andra resande på ett sätt som inte kan godtas, |
| --- | --- |

b)

stör andra resande på ett sätt som inte kan godtas,

skall förlora rätten till transport eller tvingas avbryta sin resa, och att sådana personer inte har rätt att få tillbaka vare sig transportavgiften eller den avgift de har betalat för transporten av inskrivet resgods.

Artikel 10

Fullgörande av förvaltningsmyndigheters föreskrifter

Den resande är skyldig att följa de föreskrifter som meddelas av tullmyndigheter eller andra förvaltningsmyndigheter.

Artikel 11

Tåginställelse och tågförsening – Utebliven tåganslutning

Transportören skall i förekommande fall på biljetten intyga att tåget har ställts in eller tåganslutningen uteblivit.

AVDELNING III

TRANSPORT AV HANDRESGODS, DJUR, INSKRIVET RESGODS OCH FORDON

KAPITEL I

Allmänna bestämmelser

Artikel 12

Rätt att medföra föremål och djur

1.   Den resande får medföra föremål som lätt kan bäras (handresgods) samt levande djur i enlighet med de allmänna transportvillkoren. Dessutom får den resande medföra skrymmande föremål i enlighet med de särskilda bestämmelserna i de allmänna transportvillkoren. Föremål och djur som kan medföra obehag eller besvär för de resande eller orsaka skada får inte medföras som handresgods.

2.   Den resande får sända föremål och djur som inskrivet resgods i enlighet med de allmänna transportvillkoren.

3.   Transportören får tillåta transport av fordon i samband med transport av resande i enlighet med de särskilda bestämmelserna i de allmänna transportvillkoren.

4.   Transport av farligt gods som handresgods, inskrivet resgods samt i eller på fordon som enligt denna avdelning transporteras på järnväg skall ske i enlighet med Reglementet om internationell järnvägstransport av farligt gods (RID).

Artikel 13

Undersökning

1.   Om det finns grundad anledning att misstänka att villkoren för transporten inte är uppfyllda skall transportören ha rätt att undersöka om de föremål (handresgods, inskrivet resgods, fordon och deras last) och djur som medförs uppfyller transportvillkoren, såvida inte lagar och bestämmelser i den stat där undersökningen skall utföras förbjuder detta. Den resande skall erbjudas att närvara vid undersökningen. Om denne inte infinner sig eller inte kan nås skall transportören tillkalla två oberoende vittnen.

2.   Om det fastställs att villkoren för transporten inte är uppfyllda kan transportören kräva att den resande betalar kostnaderna för undersökningen.

Artikel 14

Fullgörande av förvaltningsmyndigheters föreskrifter

Den resande är skyldig att följa de föreskrifter som meddelas av tullmyndigheter eller andra förvaltningsmyndigheter när han under transport medför föremål (handresgods, inskrivet resgods, fordon och deras last) och djur. Han skall vara närvarande vid undersökningen av dessa föremål om inte undantag medges i tillämpliga nationella bestämmelser.

KAPITEL II

Handresgods och djur

Artikel 15

Uppsikt

Den resande skall ha ansvaret för att hålla uppsikt över det handresgods och de djur han medför.

KAPITEL III

Inskrivet resgods

Artikel 16

Inlämning av inskrivet resgods

1.   De avtalsenliga skyldigheterna i fråga om transport av inskrivet resgods skall bekräftas genom ett resgodsbevis som utfärdas till den resande.

2.   Om resgodsbeviset saknas, är felaktigt eller har gått förlorat skall detta, om inte annat följer av artikel 22, dock inte påverka bestånd eller giltighet i fråga om de avtal som rör transport av det inskrivna resgodset, utan de skall fortfarande omfattas av dessa enhetliga rättsregler.

3.   Resgodsbeviset skall tills motsatsen bevisats gälla som bevis för inskrivningen av resgodset och villkoren för dess transport.

4.   Tills motsatsen bevisats skall det antas att det inskrivna resgodset var i gott yttre skick när transportören övertog det och att antalet kollin och deras vikt stämmer med uppgifterna på resgodsbeviset.

Artikel 17

Resgodsbevis

1.   De allmänna transportvillkoren skall avgöra resgodsbevisets form och innehåll samt det språk och de skrivtecken som skall användas när de trycks och fylls i. Artikel 7.5 skall också tillämpas här.

2.   Resgodsbeviset skall innehålla åtminstone följande uppgifter:

| a) | Transportören eller transportörerna. |
| --- | --- |

a)

Transportören eller transportörerna.

| b) | En uppgift om att dessa enhetliga rättsregler skall tillämpas på transporten, utan hinder av eventuella klausuler med motsatt innebörd. Detta får anges genom förkortningen CIV. |
| --- | --- |

b)

En uppgift om att dessa enhetliga rättsregler skall tillämpas på transporten, utan hinder av eventuella klausuler med motsatt innebörd. Detta får anges genom förkortningen CIV.

| c) | Alla andra nödvändiga uppgifter som styrker ingåendet av och innehållet i transportavtalet och som gör det möjligt för den resande att hävda sina rättigheter enligt avtalet. |
| --- | --- |

c)

Alla andra nödvändiga uppgifter som styrker ingåendet av och innehållet i transportavtalet och som gör det möjligt för den resande att hävda sina rättigheter enligt avtalet.

3.   När den resande tar emot resgodsbeviset skall han förvissa sig om att det stämmer med de uppgifter som han har lämnat.

Artikel 18

Inskrivning och transport

1.   Om inte undantag medges i de allmänna transportvillkoren, skall resgods endast skrivas in mot uppvisande av en biljett som gäller minst till resgodsets bestämmelseort. I övrigt skall inskrivningen ske i enlighet med de föreskrifter som gäller på inlämningsplatsen.

2.   När det i de allmänna transportvillkoren anges att resgods får tas emot för transport utan att biljett visas upp, skall dessa enhetliga rättsregler i den del som avser den resandes rättigheter och skyldigheter i fråga om inskrivet resgods också gälla för den som lämnat in resgodset.

3.   Transportören kan sända inskrivet resgods med ett annat tåg eller ett annat transportmedel och via en annan befordringsväg än den som den resande tagit.

Artikel 19

Betalning av transportavgift för inskrivet resgods

Om inte annat överenskommits mellan den resande och transportören skall transportkostnaden för inskrivet resgods betalas vid inskrivningen.

Artikel 20

Märkning av inskrivet resgods

Den resande skall märka varje kolli på väl synlig plats och på ett tillräckligt hållbart och läsbart sätt ange

| a) | namn och adress, |
| --- | --- |

a)

namn och adress,

| b) | bestämmelseorten. |
| --- | --- |

b)

bestämmelseorten.

Artikel 21

Rätt att förfoga över inskrivet resgods

1.   Om omständigheterna medger och om det inte strider mot de föreskrifter som meddelats av tullmyndigheter eller andra förvaltningsmyndigheter kan den resande begära att återfå sitt inskrivna resgods på inlämningsplatsen mot överlämnande av resgodsbeviset och, om det krävs i de allmänna transportvillkoren, mot uppvisande av biljetten.

2.   De allmänna transportvillkoren får innehålla andra bestämmelser om rätten att förfoga över inskrivet resgods, särskilt om ändring av bestämmelseorten och de eventuella kostnaderna för den resande.

Artikel 22

Utlämning

1.   Inskrivet resgods skall lämnas ut mot att resgodsbeviset lämnas tillbaka och att eventuella kostnader för sändningen betalas.

Transportören skall ha rätt men inte skyldighet att undersöka om innehavaren av resgodsbeviset har rätt att få ut resgodset.

2.   Med utlämning till resgodsbevisets innehavare jämställs följande åtgärder, om de är i enlighet med de föreskrifter som gäller på bestämmelseorten:

| a) | Överlämnande av resgodset till en tull- eller skattemyndighet i en tjänste- eller lagerlokal som används av myndigheten och som inte står under transportörens uppsikt. |
| --- | --- |

a)

Överlämnande av resgodset till en tull- eller skattemyndighet i en tjänste- eller lagerlokal som används av myndigheten och som inte står under transportörens uppsikt.

| b) | Överlämnande av levande djur till tredje man för förvaring. |
| --- | --- |

b)

Överlämnande av levande djur till tredje man för förvaring.

3.   Innehavaren av resgodsbeviset får begära att resgodset lämnas ut på bestämmelseorten så snart den överenskomna tiden, och i förekommande fall den tid som krävs för tullmyndigheters och andra förvaltningsmyndigheters behandling av resgodset, har löpt ut.

4.   Om resgodsbeviset inte lämnas tillbaka behöver transportören inte lämna ut resgodset till någon annan än den som styrker sin rätt till godset. Vid otillräckliga bevis får transportören fordra att säkerhet ställs.

5.   Resgodset skall lämnas ut på den bestämmelseort som angivits vid inskrivningen.

6.   Om innehavaren av resgodsbeviset inte får resgodset utlämnat har han rätt att få ett intygande på resgodsbeviset om den dag och det klockslag då han begärde utlämning enligt 3.

7.   Den som har rätt till resgodset får vägra att ta emot detta om transportören inte uppfyller hans begäran om att det skall undersökas för att fastställa om en påstådd skada föreligger.

8.   I övrigt skall utlämningen av resgodset ske enligt de bestämmelser som gäller på bestämmelseorten.

KAPITEL IV

Fordon

Artikel 23

Villkor för transport

I de särskilda bestämmelser om transport av fordon som ingår i de allmänna transportvillkoren skall särskilt anges vilka villkor som gäller vid mottagande för transport, inskrivning, lastning, transport, lossning och utlämning samt den resandes skyldigheter.

Artikel 24

Transportdokument

1.   De avtalsenliga skyldigheterna i fråga om transport av fordon skall bekräftas genom ett transportdokument som utfärdas till den resande. Transportdokumentet kan utgöra en del av den resandes biljett.

2.   De särskilda bestämmelser om transport av fordon som ingår i de allmänna transportvillkoren skall avgöra transportdokumentets form och innehåll samt det språk och de skrivtecken som skall användas när det trycks och fylls i. Artikel 7.5 skall också tillämpas här.

3.   Transportdokumentet skall innehålla åtminstone följande uppgifter:

| a) | Transportören eller transportörerna. |
| --- | --- |

a)

Transportören eller transportörerna.

| b) | En uppgift om att dessa enhetliga rättsregler skall tillämpas på transporten, utan hinder av eventuella klausuler med motsatt innebörd. Detta får anges genom förkortningen CIV. |
| --- | --- |

b)

En uppgift om att dessa enhetliga rättsregler skall tillämpas på transporten, utan hinder av eventuella klausuler med motsatt innebörd. Detta får anges genom förkortningen CIV.

| c) | Alla andra nödvändiga uppgifter som styrker de avtalsenliga skyldigheterna enligt transportavtalet och som gör det möjligt för den resande att hävda sina rättigheter enligt avtalet. |
| --- | --- |

c)

Alla andra nödvändiga uppgifter som styrker de avtalsenliga skyldigheterna enligt transportavtalet och som gör det möjligt för den resande att hävda sina rättigheter enligt avtalet.

4.   När den resande tar emot transportdokumentet skall han förvissa sig om att det stämmer med de uppgifter som han har lämnat.

Artikel 25

Tillämplig rätt

Om inte annat följer av bestämmelserna i detta kapitel skall bestämmelserna i kapitel III om transport av inskrivet resgods vara tillämpliga på fordon.

AVDELNING IV

TRANSPORTÖRENS ANSVAR

KAPITEL I

Ansvar i fall då resande dödas eller skadas

Artikel 26

Förutsättningar för ansvar

1.   Transportören skall vara ansvarig för skada som uppkommer till följd av att resande dödas eller tillfogas personskada eller annan fysisk eller psykisk skada genom en olyckshändelse som har samband med järnvägsdriften och som inträffar medan den resande uppehåller sig i ett järnvägsfordon eller stiger på eller av ett sådant fordon, oavsett vilken järnvägsinfrastruktur som använts.

2.   Transportören skall vara fri från detta ansvar

| a) | om olyckshändelsen har orsakats av omständligheter som inte kan hänföras till själva järnvägsdriften och som transportören inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av, även om transportören hade iakttagit den omsorg som omständigheterna påkallade, |
| --- | --- |

a)

om olyckshändelsen har orsakats av omständligheter som inte kan hänföras till själva järnvägsdriften och som transportören inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av, även om transportören hade iakttagit den omsorg som omständigheterna påkallade,

| b) | i den utsträckning som olyckshändelsen beror på fel eller försummelse av den resande, |
| --- | --- |

b)

i den utsträckning som olyckshändelsen beror på fel eller försummelse av den resande,

| c) | om olyckshändelsen beror på ett sådant beteende av tredje man som transportören inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av, även om transportören hade iakttagit den omsorg som omständigheterna påkallade. Ett annat företag som använder samma infrastruktur skall inte anses som tredje man. Rätten till återkrav mot tredje man skall inte påverkas. |
| --- | --- |

c)

om olyckshändelsen beror på ett sådant beteende av tredje man som transportören inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av, även om transportören hade iakttagit den omsorg som omständigheterna påkallade. Ett annat företag som använder samma infrastruktur skall inte anses som tredje man. Rätten till återkrav mot tredje man skall inte påverkas.

3.   Om olyckshändelsen beror på ett beteende från tredje man och om transportören trots detta inte helt befrias från ansvar enligt 2 c, skall transportören svara för hela skadan inom de gränser som anges i dessa enhetliga rättsregler men utan inskränkning av den rätt till återkrav som transportören kan ha mot tredje man.

4.   Dessa enhetliga rättsregler skall inte inverka på det ansvar som kan åvila transportören i andra fall än de som avses i 1.

5.   Om en transport som omfattas av ett enda transportavtal utförs av efterföljande transportörer skall den transportör som det enligt transportavtalet åligger att utföra transporten på den del där olyckshändelsen inträffade vara ansvarig om en resande dödas eller skadas. Om denna transport inte har utförts av transportören utan av en faktisk transportör skall bägge transportörerna vara solidariskt ansvariga i enlighet med dessa enhetliga rättsregler.

Artikel 27

Ersättning vid dödsfall

1.   Om en resande dödas skall ersättningen omfatta

| a) | de nödvändiga kostnader som föranleds av dödsfallet, särskilt kostnaderna för transport av liket och begravningskostnaderna, |
| --- | --- |

a)

de nödvändiga kostnader som föranleds av dödsfallet, särskilt kostnaderna för transport av liket och begravningskostnaderna,

| b) | om döden inte har inträffat omedelbart, de ersättningsposter som anges i artikel 28. |
| --- | --- |

b)

om döden inte har inträffat omedelbart, de ersättningsposter som anges i artikel 28.

2.   Om den resandes död medför att en person, mot vilken den avlidne var eller i framtiden skulle ha blivit underhållsskyldig enligt lag, förlorar sitt underhåll skall ersättning också lämnas för denna förlust. I fråga om ersättningskrav från en person som den avlidne åtagit sig att underhålla utan att vara förpliktad till det enligt lag skall nationell rätt tillämpas.

Artikel 28

Ersättning vid personskada

Om en resande tillfogas personskada eller annan fysisk eller psykisk skada skall ersättningen täcka

| a) | nödvändiga kostnader, särskilt kostnaderna för vård och transport, |
| --- | --- |

a)

nödvändiga kostnader, särskilt kostnaderna för vård och transport,

| b) | inkomstförlust till följd av förlorad eller nedsatt arbetsförmåga och ökning av levnadskostnaderna. |
| --- | --- |

b)

inkomstförlust till följd av förlorad eller nedsatt arbetsförmåga och ökning av levnadskostnaderna.

Artikel 29

Ersättning vid annan personskada

Om och i vilken mån transportören är skyldig att betala ersättning för andra personskador än sådana som avses i artiklarna 27 och 28 skall avgöras enligt nationell rätt.

Artikel 30

Ersättningens form och storlek vid dödsfall eller personskada

1.   Den ersättning som avses i artikel 27.2 och artikel 28 b skall utges som engångsbelopp. Ersättningen skall dock utges som livränta om den nationella rätten tillåter det och den resande som har lidit skadan eller den ersättningsberättigade enligt artikel 27.2 begär det.

2.   Storleken på den ersättning som skall utges enligt 1 skall bestämmas enligt nationell rätt. Vid tillämpningen av dessa enhetliga rättsregler skall dock ett engångsbelopp, eller livränta motsvarande detta belopp, fastställas till högst 175 000 beräkningsenheter per resande, om det i den nationella rätten föreskrivs ett lägre maximibelopp.

Artikel 31

Andra transportmedel

1.   Utom i de fall som avses i 2 skall bestämmelserna om transportörens ansvar i fall då resande dödas eller skadas inte vara tillämpliga på skada som uppkommit under den del av transporten som enligt transportavtalet inte utgjorde järnvägstransport.

2.   Om ett järnvägsfordon transporteras med färja skall dock bestämmelserna i fall då resande dödas eller skadas vara tillämpliga på skada som avses i artikel 26.1 och artikel 33.1, som orsakas av en olyckshändelse som har samband med järnvägsdriften och som inträffar medan den resande uppehåller sig i järnvägsfordonet eller stiger på eller av detta fordon.

3.   Om järnvägsdriften till följd av exceptionella omständigheter är tillfälligt avbruten och de resande transporteras med ett annat transportmedel, skall transportören vara ansvarig enligt dessa enhetliga rättsregler.

KAPITEL II

Ansvar när tidtabellen inte hålls

Artikel 32

Ansvar vid tåginställelse, tågförsening eller utebliven tåganslutning

1.   Transportören skall vara ansvarig gentemot den resande för skada som uppkommer på grund av att tåginställelse, tågförsening eller utebliven tåganslutning medför att resan inte kan fortsättas samma dag eller att en fortsatt resa samma dag på grund av omständigheterna inte rimligen kan begäras. Ersättningen skall täcka rimliga kostnader för kost och logi liksom också rimliga kostnader som orsakas av behovet att underrätta personer som väntar på den resande.

2.   Transportören skall vara fri från detta ansvar när inställelsen, förseningen eller den uteblivna anslutningen kan hänföras till följande orsaker:

| a) | Omständigheter som inte är förbundna med järnvägsdriften och som transportören inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av, även om transportören hade iakttagit den omsorg som omständigheterna påkallade. |
| --- | --- |

a)

Omständigheter som inte är förbundna med järnvägsdriften och som transportören inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av, även om transportören hade iakttagit den omsorg som omständigheterna påkallade.

| b) | Fel eller försummelse av den resande. |
| --- | --- |

b)

Fel eller försummelse av den resande.

| c) | Tredje mans beteende som transportören inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av även om transportören hade iakttagit den omsorg som omständigheterna påkallade. Ett annat företag som använder samma infrastruktur skall inte anses som tredje man. Rätten till återkrav mot tredje man skall inte påverkas. |
| --- | --- |

c)

Tredje mans beteende som transportören inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av även om transportören hade iakttagit den omsorg som omständigheterna påkallade. Ett annat företag som använder samma infrastruktur skall inte anses som tredje man. Rätten till återkrav mot tredje man skall inte påverkas.

3.   Om och i vilken mån transportören är skyldig att betala ersättning för annan skada än sådan som avses i 1 skall avgöras enligt nationell rätt. Denna bestämmelse skall inte påverka tillämpningen av artikel 44.

KAPITEL III

Ansvar ifråga om handresgods, djur, inskrivet resgods och fordon

AVSNITT 1

Handresgods och djur

Artikel 33

Ansvar

1.   Om en resande dödas eller skadas skall transportören dessutom vara ansvarig för skada som uppkommer till följd av fullständig eller partiell förlust av eller skada på ett föremål som den resande hade på sig eller medförde som handresgods. Detta skall också gälla för djur som den resande tagit med sig. Artikel 26 skall också tillämpas här.

2.   I övrigt skall transportören inte vara ansvarig för skada som uppkommer till följd av fullständig eller partiell förlust av eller skada på föremål, handresgods eller djur som det enligt artikel 15 åligger den resande att hålla uppsikt över, om inte förlusten eller skadan orsakats genom transportörens fel eller försummelse. De övriga artiklarna i avdelning IV, utom artikel 51, och avdelning VI skall inte vara tillämpliga i detta fall.

Artikel 34

Begränsning av ersättningen vid förlust av föremål eller sakskada

Om transportören är ansvarig enligt 33 1 skall transportören ersätta den uppkomna skadan upp till ett belopp om 1 400 beräkningsenheter per resande.

Artikel 35

Ansvarsbefrielse

Transportören skall vara fri från ansvar gentemot den resande för skada som uppstår som en följd av att den resande inte följer de föreskrifter som meddelas av tullmyndigheter eller andra förvaltningsmyndigheter.

AVSNITT 2

Inskrivet resgods

Artikel 36

Förutsättningar för ansvar

1.   Transportören skall vara ansvarig för skada som uppkommer till följd av att det inskrivna resgodset går helt eller delvis förlorat eller skadas under tiden från det att resgodset tas emot för transport till dess att det lämnas ut samt för dröjsmål med utlämningen.

2.   Transportören skall vara fri från detta ansvar om förlusten, skadan eller dröjsmålet med utlämningen beror på fel eller försummelse av den resande, på en anvisning som den resande har lämnat och som inte har föranletts av fel eller försummelse från transportörens sida, på fel i själva resgodset eller på omständigheter som transportören inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av.

3.   Transportören skall vara fri från detta ansvar om förlusten eller skadan härrör från en sådan särskild risk som är förbunden med ett eller flera av följande förhållanden:

| a) | Avsaknad av förpackning eller bristfällig förpackning. |
| --- | --- |

a)

Avsaknad av förpackning eller bristfällig förpackning.

| b) | Resgodsets särskilda beskaffenhet. |
| --- | --- |

b)

Resgodsets särskilda beskaffenhet.

| c) | Inlämning av föremål som inte transporteras som inskrivet resgods. |
| --- | --- |

c)

Inlämning av föremål som inte transporteras som inskrivet resgods.

Artikel 37

Bevisskyldighet

1.   Det är transportörens sak att visa att förlusten, skadan eller dröjsmålet har orsakats av ett sådant förhållande som anges i artikel 36.2.

2.   Om transportören visar att förlusten eller skadan med hänsyn till de föreliggande omständigheterna kan vara en följd av en eller flera av de särskilda risker som anges i artikel 36.3, skall det antas att så är fallet. Den som har rätt till ersättning får dock visa att förlusten eller skadan inte alls eller inte uteslutande är en följd av en sådan risk.

Artikel 38

Efterföljande transportörer

När en transport som omfattas av ett enda transportavtal utförs av flera efterföljande transportörer blir varje transportör i och med mottagandet av resgodset med resgodsbeviset eller fordonet med transportdokumentet part i avtalet, såvitt avser transport av resgodset eller fordonet, i enlighet med villkoren i resgodsbeviset eller transportdokumentet och tar på sig de skyldigheter som följer av detta. I ett sådant fall skall varje transportör vara ansvarig för transporten hela vägen intill utlämningen.

Artikel 39

Faktisk transportör

1.   När en transportör helt eller delvis har anförtrott transporten till en faktisk transportör, oavsett om detta sker i enlighet med en möjlighet som medges i transportavtalet eller ej, skall transportören vara ansvarig för hela transporten.

2.   Alla bestämmelser i dessa enhetliga rättsregler som rör transportörens ansvar skall även tillämpas på den faktiska transportörens ansvar för den transport denne utför. Artiklarna 48 och 52 skall tillämpas när talan förs mot de anställda eller andra personer vilkas tjänster den faktiska transportören anlitar för att utföra transporten.

3.   Särskilda överenskommelser genom vilka transportören åtar sig förpliktelser som inte krävs enligt dessa enhetliga rättsregler eller avstår från rättigheter som följer av dessa enhetliga rättsregler skall inte gälla gentemot en faktisk transportör som inte uttryckligen och skriftligen har godtagit dem. Oavsett om den faktiska transportören har godtagit en överenskommelse eller ej skall transportören vara bunden av de skyldigheter eller avståenden som följer av den.

4.   När och i den mån både transportören och den faktiska transportören är ansvariga skall ansvaret vara solidariskt.

5.   Det sammanlagda ersättningsbelopp som skall betalas av transportören eller den faktiska transportören samt deras anställda eller andra personer vilkas tjänster de anlitar för att utföra transporten, skall inte överskrida de gränser som anges i dessa enhetliga rättsregler.

6.   Denna artikel skall inte påverka den rätt till återkrav som kan föreligga mellan transportören och den faktiska transportören.

Artikel 40

Antagande att resgods har gått förlorat

1.   Utan att behöva lägga fram ytterligare bevisning får den som har rätt till godset anse att ett resgodskolli gått förlorat om det inte har lämnats ut eller hållits tillgängligt för honom inom 14 dagar från det att det begärdes utlämnat enligt artikel 22.3.

2.   Om ett resgodskolli som har ansetts förlorat kommer till rätta inom ett år från det att det begärdes utlämnat skall transportören underrätta den som har rätt till godset, om hans adress är känd eller kan utrönas.

3.   Inom 30 dagar från det att den som har rätt till godset har fått den underrättelse som avses i 2 får han begära att kollit lämnas ut till honom. I ett sådant fall är han skyldig att betala kostnaderna för kollits transport från inlämningsplatsen till den plats där utlämningen sker och att betala tillbaka den ersättning som han har fått, i förekommande fall med avdrag för de kostnader som kan ha räknats in i ersättningen. Han skall dock behålla rätten till ersättning för dröjsmål med utlämningen enligt artikel 43.

4.   Om utlämning av ett kolli som kommit till rätta inte begärs inom den tid som anges i 3 eller om ett kolli kommer till rätta senare än ett år efter det att utlämning begärdes, får transportören förfoga över kollit enligt de bestämmelser som gäller på den plats där det finns.

Artikel 41

Ersättning vid förlust

1.   När inskrivet resgods gått helt eller delvis förlorat skall transportören inte vara skyldig att betala någon annan ersättning än

| a) | om skadans storlek är visad, en ersättning som motsvarar skadan, dock högst 80 beräkningsenheter per kilogram av förlusten i bruttovikt eller 1 200 beräkningsenheter per kolli, |
| --- | --- |

a)

om skadans storlek är visad, en ersättning som motsvarar skadan, dock högst 80 beräkningsenheter per kilogram av förlusten i bruttovikt eller 1 200 beräkningsenheter per kolli,

| b) | om skadans storlek inte är visad, en ersättning med sammanlagt 20 beräkningsenheter per kilogram av förlusten i bruttovikt eller 300 beräkningsenheter per kolli. |
| --- | --- |

b)

om skadans storlek inte är visad, en ersättning med sammanlagt 20 beräkningsenheter per kilogram av förlusten i bruttovikt eller 300 beräkningsenheter per kolli.

I de allmänna transportvillkoren skall bestämmas om ersättningen skall beräknas per kilogram av viktförlusten eller per kolli.

2.   Transportören skall vidare betala tillbaka avgiften för resgodstransport och övriga utlägg i samband med transport av det kolli som gått förlorat liksom även redan erlagda tullavgifter och punktskatter.

Artikel 42

Ersättning vid skada

1.   När inskrivet resgods har skadats skall transportören betala ersättning motsvarande minskningen av resgodsets värde, men inget ytterligare skadestånd.

2.   Ersättningen skall inte överstiga följande belopp:

| a) | Om allt resgodset har minskat i värde till följd av skadan, det belopp som skulle ha betalats om resgodset hade gått förlorat. |
| --- | --- |

a)

Om allt resgodset har minskat i värde till följd av skadan, det belopp som skulle ha betalats om resgodset hade gått förlorat.

| b) | Om endast en del av resgodset har minskat i värde till följd av skadan, det belopp som skulle ha betalats om denna del hade gått förlorad. |
| --- | --- |

b)

Om endast en del av resgodset har minskat i värde till följd av skadan, det belopp som skulle ha betalats om denna del hade gått förlorad.

Artikel 43

Ersättning vid dröjsmål med utlämningen

1.   Vid dröjsmål med utlämningen av inskrivet resgods skall transportören för varje påbörjad 24-timmarsperiod räknat från den tidpunkt då resgodset begärdes utlämnat, dock högst för 14 dagar, betala ersättning enligt följande:

| a) | Om den som har rätt till godset visar att skada, varmed förstås även skada på själva resgodset, har uppkommit genom dröjsmålet, betalas en ersättning som motsvarar skadan upp till högst 0,80 beräkningsenheter per kilogram av bruttovikten av det för sent utlämnade resgodset, eller 14 beräkningsenheter för varje kolli. |
| --- | --- |

a)

Om den som har rätt till godset visar att skada, varmed förstås även skada på själva resgodset, har uppkommit genom dröjsmålet, betalas en ersättning som motsvarar skadan upp till högst 0,80 beräkningsenheter per kilogram av bruttovikten av det för sent utlämnade resgodset, eller 14 beräkningsenheter för varje kolli.

| b) | Om den som har rätt till godset inte visar att skada har uppkommit genom dröjsmålet, betalas en ersättning på sammanlagt 0,14 beräkningsenheter per kilogram av bruttovikten av det för sent utlämnade resgodset, eller 2,80 beräkningsenheter för varje kolli. |
| --- | --- |

b)

Om den som har rätt till godset inte visar att skada har uppkommit genom dröjsmålet, betalas en ersättning på sammanlagt 0,14 beräkningsenheter per kilogram av bruttovikten av det för sent utlämnade resgodset, eller 2,80 beräkningsenheter för varje kolli.

I de allmänna transportvillkoren skall det fastställas om ersättningen skall beräknas per kilogram eller per kolli.

2.   Om resgodset har gått helt förlorat skall ersättning enligt 1 inte betalas utöver ersättningen enligt artikel 41.

3.   Om en del av resgodset har gått förlorad skall ersättning enligt 1 endast betalas för den del som inte gått förlorad.

4.   Om skadan på resgodset inte har orsakats av dröjsmålet med utlämningen kan ersättning enligt 1 i förekommande fall betalas utöver ersättningen enligt artikel 42.

5.   Den sammanlagda ersättningen enligt 1 och artiklarna 41 och 42 skall inte i något fall överstiga den ersättning som skulle ha betalats om resgodset hade gått helt förlorat.

AVSNITT 3

Fordon

Artikel 44

Ersättning vid försening

1.   Om lastningen av ett fordon blir försenad till följd av en omständighet som kan hänföras till transportören eller om utlämningen av fordonet blir fördröjd skall transportören, om den som har rätt till fordonet visar att det inträffade har medfört skada, ersätta skadan upp till det belopp som motsvarar transportavgiften.

2.   Om den som har rätt till fordonet häver transportavtalet på grund av att lastning inte sker i rätt tid till följd av en omständighet som kan hänföras till transportören, skall transportavgiften betalas tillbaka till honom. Om han visar att han lidit skada genom dröjsmålet får han dessutom kräva ersättning upp till det belopp som motsvarar transportavgiften.

Artikel 45

Ersättning vid förlust

Om ett fordon går helt eller delvis förlorat skall ersättningen för visad skada till den som har rätt till fordonet beräknas efter fordonets bruksvärde. Den skall dock inte överstiga 8 000 beräkningsenheter. Ett släpfordon med eller utan last skall betraktas som ett särskilt fordon.

Artikel 46

Ansvar i fråga om andra föremål

1.   I fråga om föremål som har lämnats i fordonet eller är placerade i bagageutrymmen (t.ex. bagage- eller skidboxar) som är fast monterade, skall transportören endast vara ansvarig för sådan skada som transportören har orsakat genom fel eller försummelse. Den sammanlagda ersättningen skall inte överstiga 1 400 beräkningsenheter.

2.   I fråga om föremål som har spänts fast på utsidan av fordonet inbegripet de bagageutrymmen som avses i 1 skall transportören vara ansvarig för sådan skada endast om det visas att skadan orsakats genom handling eller underlåtenhet antingen i avsikt att vålla en sådan skada eller hänsynslöst och med insikt att en sådan skada sannolikt skulle uppkomma.

Artikel 47

Tillämplig rätt

Om inte annat sägs i detta avsnitt, skall bestämmelserna i avsnitt 2 om ansvar för inskrivet resgods vara tillämpliga på fordon.

KAPITEL IV

Allmänna bestämmelser

Artikel 48

Förlust av rätt att åberopa begränsning av skadeståndsansvar

De begränsningar av skadeståndsansvaret som föreskrivs i dessa enhetliga rättsregler samt de bestämmelser i nationell rätt som begränsar ersättningen till ett fastställt belopp skall inte tillämpas om det visas att transportören orsakat skadan genom handling eller underlåtenhet antingen i avsikt att vålla en sådan skada eller hänsynslöst och med insikt att en sådan skada sannolikt skulle uppkomma.

Artikel 49

Omräkning och ränta

1.   När beräkningen av ersättning medför omräkning av belopp i utländsk valuta skall beräkningen göras enligt kursen den dag och på den plats där ersättningen betalas.

2.   Den som har rätt till ersättning får kräva ränta på ersättningsbeloppet med fem procent per år från och med den dag då krav framställdes enligt artikel 55 eller, om något krav inte framställts, från och med den dag då talan väcks vid domstol.

3.   På ersättning enligt artiklarna 27 och 28 skall dock ränta betalas först från och med dagen för de omständigheter som lades till grund för beräkning av ersättningsbeloppet, om denna dag är senare än den dag då kravet framställdes eller talan väcktes.

4.   I fråga om inskrivet resgods skall ränta betalas endast om ersättningsbeloppet överstiger 16 beräkningsenheter per resgodsbevis.

5.   Om den som har rätt till ersättning för inskrivet resgods inte inom en skälig fastställd tidsfrist till transportören överlämnar de styrkande handlingar som krävs för att kunna slutföra behandlingen av hans krav, skall ränta inte betalas för tiden från det att tidsfristen går ut till dess att handlingarna överlämnas.

Artikel 50

Ansvar vid atomolycka

Transportören skall vara fri från det ansvar som föreskrivs i dessa enhetliga rättsregler, om skadan har orsakats av en atomolycka, och ägaren till atomanläggningen eller någon annan i dennes ställe är ansvarig för skadan enligt en stats lagar och bestämmelser om ansvar på atomenergiområdet.

Artikel 51

Personer som transportören ansvarar för

Transportören skall vara ansvarig för sin personal och för andra personer vilkas tjänster han anlitar för utförandet av transporten när denna personal eller dessa andra personer handlar under fullgörande av sina uppgifter. Förvaltarna av den järnvägsinfrastruktur på vilken transporten utförs skall anses som personer som transportören anlitar för utförandet av transporten.

Artikel 52

Andra grunder för anspråk

1.   I de fall där dessa enhetliga rättsregler är tillämpliga får anspråk på ersättning, oavsett vilken grund som åberopas, göras gällande mot transportören endast under de förutsättningar och med de begränsningar som föreskrivs i dessa enhetliga rättsregler.

2.   Detsamma skall även gälla i fråga om anspråk mot personal och andra personer som transportören ansvarar för enligt artikel 51.

AVDELNING V

DEN RESANDES ANSVAR

Artikel 53

Särskilda principer för ansvar

Den resande skall vara ansvarig gentemot transportören för sådana skador

| a) | som uppstår till följd av att den resande underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt






  1. | artiklarna 10, 14 och 20, |
| --- | --- | --- |

a)

som uppstår till följd av att den resande underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt

1.

artiklarna 10, 14 och 20,

| 2. | de särskilda bestämmelserna för transport av fordon som ingår i de allmänna transportvillkoren, eller |
| --- | --- |

2.

de särskilda bestämmelserna för transport av fordon som ingår i de allmänna transportvillkoren, eller

| 3. | reglementet om internationell järnvägstransport av farligt gods (RID), eller |
| --- | --- |

3.

reglementet om internationell järnvägstransport av farligt gods (RID), eller

| b) | som orsakats av föremål och djur som han för med sig. |
| --- | --- |

b)

som orsakats av föremål och djur som han för med sig.

Den resande skall inte vara ansvarig gentemot transportören om han styrker att skadan orsakats av omständigheter som han inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av, även om han hade iakttagit den omsorg som krävs av en ansvarsmedveten resande. Denna bestämmelse skall inte påverka transportörens ansvar enligt artiklarna 26 och 33 1.

AVDELNING VI

FRAMSTÄLLANDE AV ANSPRÅK

Artikel 54

Fastställelse av att egendom har skadats eller delvis gått förlorat

1.   Om transportören upptäcker eller får anledning att anta att egendom (resgods, fordon) som transporteras genom transportörens försorg har skadats eller delvis gått förlorad, eller om den som har rätt till egendomen påstår att så är fallet, skall transportören genast och om möjligt i dennes närvaro upprätta en rapport som alltefter förlustens eller skadans art redovisar egendomens tillstånd och så noga som möjligt anger skadans omfattning, dess orsak och tidpunkten då den inträffade.

2.   En kopia av rapporten skall kostnadsfritt tillställas den som har rätt till egendomen.

3.   Om den som har rätt till egendomen inte godtar uppgifterna i rapporten, kan han begära att resgodsets eller fordonets tillstånd samt skadans orsak och omfattning skall fastställas av en sakkunnig som utses av avtalsparterna eller på rättslig väg. Förfarandet skall genomföras i enlighet med lagar och bestämmelser i den stat där utredningen äger rum.

Artikel 55

Ersättningsanspråk

1.   Ersättningsanspråk med anledning av transportörens ansvar i fall då resande dödas eller skadas skall framställas skriftligen till den transportör mot vilken talan kan väckas. Om en transport som omfattas av ett enda transportavtal genomförs av efterföljande transportörer, får anspråk även riktas mot den första eller sista transportören samt mot den transportör som har sitt huvudkontor eller den filial eller agentur som ingått transportavtalet i den stat där den resande har sitt hemvist eller är stadigvarande bosatt.

2.   Andra anspråk med anledning av ett transportavtal skall vara skriftliga och ställas till den transportör som anges i artikel 56.2 och 56.3.

3.   Handlingar som den som har rätt till ersättning önskar foga till ersättningsanspråket skall inges i original eller i kopia, som om transportören så begär skall vara styrkt. Vid slutlig uppgörelse i fråga om ett anspråk får transportören kräva att biljetten, resgodsbeviset och transportdokumentet lämnas tillbaka.

Artikel 56

Transportörer mot vilka talan får föras

1.   Talan om ersättning i fall då resande dödas eller skadas får endast föras mot den transportör som är ansvarig enligt artikel 26 5.

2.   Om inte annat anges i punkt 4 får annan talan som grundas på transportavtalet endast föras mot den första eller sista transportören eller den transportör som utförde den del av transporten under vilken den omständighet inträffade som talan grundas på.

3.   I fråga om transport som utförs av efterföljande transportörer får talan föras enligt punkt 2 mot den transportör som skall lämna ut resgodset eller fordonet, om denne med sitt medgivande är inskriven i resgodsbeviset eller transportdokumentet, även om transportören varken har mottagit resgodset eller fordonet.

4.   Talan om återbetalning av ett belopp som har betalats i enlighet med transportavtalet får föras mot den transportör som har tagit emot detta belopp eller mot den transportör för vars räkning det har tagits emot.

5   Som genkäromål eller kvittningsinvändning får talan föras mot en annan transportör än dem som avses i punkt 2 och 4, om talan grundas på samma transportavtal som huvudyrkandet i målet.

6.   I den mån dessa enhetliga rättsregler skall tillämpas på den faktiska transportören, får talan föras även mot denne.

7.   Om käranden har rätt att välja mellan flera transportörer, skall hans valrätt upphöra när talan väcks mot någon av dessa; detta skall också gälla om käranden har rätt att välja mellan en eller flera transportörer och en faktisk transportör.

Artikel 58

Förlust av rätten att föra talan med anledning av dödsfall eller personskada

1.   Rätten till sådan talan som grundas på transportörens ansvar i fall då resande dödas eller skadas skall upphöra, om inte den som har rätt till ersättning, inom tolv månader från det att han fick kännedom om skadan lämnar meddelande om skadefallet till någon av de transportörer hos vilka ett anspråk kan framställas enligt artikel 55.1. Om den som har rätt till ersättning muntligen lämnar meddelande till transportören, skall denne ge honom ett intyg om det muntliga meddelandet.

2.   Talerätten skall dock inte upphöra om

| a) | den som har rätt till ersättning har framställt ett anspråk hos någon av de transportörer som anges i artikel 55.1, inom den tid som anges i 1, |
| --- | --- |

a)

den som har rätt till ersättning har framställt ett anspråk hos någon av de transportörer som anges i artikel 55.1, inom den tid som anges i 1,

| b) | den ansvariga transportören på något annat sätt har fått kännedom om att en resande har skadats, inom den tid som anges i 1, |
| --- | --- |

b)

den ansvariga transportören på något annat sätt har fått kännedom om att en resande har skadats, inom den tid som anges i 1,

| c) | meddelande om skadefallet inte har lämnats eller inte har lämnats i tid till följd av omständigheter som inte kan läggas den till last som har rätt till ersättning, |
| --- | --- |

c)

meddelande om skadefallet inte har lämnats eller inte har lämnats i tid till följd av omständigheter som inte kan läggas den till last som har rätt till ersättning,

| d) | den som har rätt till ersättning visar att skadefallet har orsakats av fel eller försummelse från transportörens sida. |
| --- | --- |

d)

den som har rätt till ersättning visar att skadefallet har orsakats av fel eller försummelse från transportörens sida.

Artikel 59

Förlust av rätten att föra talan om transport av resgods

1.   När den som har rätt till resgodset har tagit emot detta, upphör rätten att föra talan till följd av transportavtalet mot transportören med anledning av att resgodset gått delvis förlorat, blivit skadat eller lämnats ut för sent.

2.   Talerätten skall dock inte upphöra

| a) | vid delförlust eller skada, om






  1. | förlusten eller skadan har fastställts enligt artikel 54 innan den som har rätt till resgodset tog emot det, |
| --- | --- | --- |

a)

vid delförlust eller skada, om

1.

förlusten eller skadan har fastställts enligt artikel 54 innan den som har rätt till resgodset tog emot det,

| 2. | den fastställelse som borde ha gjorts enligt artikel 54 inte har gjorts, och detta beror enbart på fel eller försummelse från transportörens sida, |
| --- | --- |

2.

den fastställelse som borde ha gjorts enligt artikel 54 inte har gjorts, och detta beror enbart på fel eller försummelse från transportörens sida,

| b) | vid skada som inte kan upptäckas utifrån och som fastställs först efter det att den som har rätt till resgodset tagit emot detta, om han






  1. | begär fastställelse enligt artikel 54 genast efter det att skadan upptäcks och senast tre dagar efter det att han tog emot resgodset och |
| --- | --- | --- |

b)

vid skada som inte kan upptäckas utifrån och som fastställs först efter det att den som har rätt till resgodset tagit emot detta, om han

1.

begär fastställelse enligt artikel 54 genast efter det att skadan upptäcks och senast tre dagar efter det att han tog emot resgodset och

| 2. | dessutom visar att skadan har uppkommit under tiden från det att resgodset togs emot av transportören till dess att det lämnades ut, |
| --- | --- |

2.

dessutom visar att skadan har uppkommit under tiden från det att resgodset togs emot av transportören till dess att det lämnades ut,

| c) | vid dröjsmål med utlämningen, om den som har rätt till godset inom 21 dagar har gjort sin rätt gällande hos någon av de transportörer som anges i artikel 56.3, |
| --- | --- |

c)

vid dröjsmål med utlämningen, om den som har rätt till godset inom 21 dagar har gjort sin rätt gällande hos någon av de transportörer som anges i artikel 56.3,

| d) | den som har rätt till godset visar att skadan har orsakats av fel eller försummelse från transportörens sida. |
| --- | --- |

d)

den som har rätt till godset visar att skadan har orsakats av fel eller försummelse från transportörens sida.

Artikel 60

Preskription

1.   En skadeståndsfordran som grundas på transportörens ansvar i fall då resande dödas eller skadas skall preskriberas

| a) | för den resande, efter tre år räknat från dagen efter den dag då den skadevållande händelsen inträffade, |
| --- | --- |

a)

för den resande, efter tre år räknat från dagen efter den dag då den skadevållande händelsen inträffade,

| b) | för andra som har rätt till ersättning, efter tre år räknat från dagen efter den resandes död, dock senast fem år räknat från dagen efter den dag då olyckan inträffade. |
| --- | --- |

b)

för andra som har rätt till ersättning, efter tre år räknat från dagen efter den resandes död, dock senast fem år räknat från dagen efter den dag då olyckan inträffade.

2.   Andra fordringar på grund av ett transportavtal skall preskriberas efter ett år. Preskriptionstiden skall dock vara två år i fråga om en fordran som framställs på grund av en skada som transportören orsakat genom handling eller underlåtenhet antingen i avsikt att vålla en sådan skada eller hänsynslöst och med insikt att en sådan skada sannolikt skulle uppkomma.

3.   Den preskriptionstid som anges i 2 skall räknas ifråga om

| a) | fordran på ersättning för totalförlust: från fjortonde dagen efter utgången av den tid som anges i artikel 22.3; |
| --- | --- |

a)

fordran på ersättning för totalförlust: från fjortonde dagen efter utgången av den tid som anges i artikel 22.3;

| b) | fordran på ersättning för delförlust, skada eller dröjsmål med utlämningen: från dagen för utlämningen; |
| --- | --- |

b)

fordran på ersättning för delförlust, skada eller dröjsmål med utlämningen: från dagen för utlämningen;

| c) | fordran som i något annat avseende rör transport av resande: från den dag då biljettens giltighetstid gick ut. |
| --- | --- |

c)

fordran som i något annat avseende rör transport av resande: från den dag då biljettens giltighetstid gick ut.

I preskriptionstiden inräknas inte den dag som anges som begynnelsedag.

4.   [...]

5.   [...]

6.   I övrigt skall förlängning av preskriptionstiden och preskriptionsavbrott regleras enligt nationell rätt.

AVDELNING VII

TRANSPORTÖRERNAS INBÖRDES FÖRHÅLLANDEN

Artikel 61

Avräkning i fråga om transportavgiften

1.   Varje transportör som har eller borde ha uppburit en transportavgift skall vara skyldig att till de berörda transportörerna betala de andelar som tillkommer dem. Betalningssättet skall bestämmas genom överenskommelse mellan transportörerna.

2.   Artikel 6.3, artikel 16.3 och artikel 25 skall även tillämpas på förhållandena mellan efterföljande transportörer.

Artikel 62

Rätt till återkrav

1.   Om en transportör har betalat ersättning enligt dessa enhetliga rättsregler, skall den gentemot de transportörer som har deltagit i transporten ha rätt till återkrav enligt följande bestämmelser:

| a) | Den transportör som orsakat skadan skall vara ensam ansvarig för den. |
| --- | --- |

a)

Den transportör som orsakat skadan skall vara ensam ansvarig för den.

| b) | Om skadan har orsakats av flera transportörer, skall var och en av dem svara för den del av skadan som den har orsakat. Om en sådan uppdelning inte är möjlig, skall ersättningsskyldigheten fördelas mellan dem enligt c. |
| --- | --- |

b)

Om skadan har orsakats av flera transportörer, skall var och en av dem svara för den del av skadan som den har orsakat. Om en sådan uppdelning inte är möjlig, skall ersättningsskyldigheten fördelas mellan dem enligt c.

| c) | Om det inte kan visas vilken av transportörerna som har orsakat skadan, skall ersättningsskyldigheten fördelas mellan alla transportörer som har deltagit i transporten, med undantag av dem som visar att skadan inte har orsakats av dem. Fördelningen skall ske i förhållande till deras respektive andelar av transportavgiften. |
| --- | --- |

c)

Om det inte kan visas vilken av transportörerna som har orsakat skadan, skall ersättningsskyldigheten fördelas mellan alla transportörer som har deltagit i transporten, med undantag av dem som visar att skadan inte har orsakats av dem. Fördelningen skall ske i förhållande till deras respektive andelar av transportavgiften.

2.   Om någon av transportörerna är på obestånd, skall den obetalda delen av den transportörens andel fördelas mellan de övriga transportörer som har deltagit i transporten i förhållande till deras respektive andelar av transportavgiften.

Artikel 63

Förfarandet i mål om återkrav

1.   En transportör mot vilken återkrav riktas enligt artikel 62 får inte bestrida det befogade i en betalning som den återkravsökande transportören har gjort, om ersättningsbeloppet har fastställts av domstol och den transportör mot vilken återkravet riktas har blivit vederbörligen underrättad om stämningsansökan och beretts tillfälle att inträda som intervenient i målet. Domstolen i huvudmålet skall fastställa de frister inom vilka underrättelsen och ansökan om intervention skall göras.

2.   Den transportör som utövar sin rätt till återkrav skall i en och samma rättegång framföra sina anspråk mot samtliga transportörer med vilka den inte gjort upp i godo. I annat fall skall transportören förlora rätten till återkrav mot de transportörer som inte har stämts in.

3.   Domstolen skall meddela en enda dom i fråga om alla återkrav som den handlägger.

4.   Den transportör som önskar göra sin rätt till återkrav gällande får föra talan vid domstolarna i den stat på vars territorium någon av de transportörer som deltagit i transporten har sitt huvudkontor eller den filial eller agentur som ingått transportavtalet.

5.   Om käromålet avser flera transportörer, får den transportör som utövar rätten till återkrav välja mellan de domstolar som är behöriga enligt punkt 4.

6.   Talan om återkrav får inte tas upp i en rättegång där någon yrkar skadestånd på grund av sin rätt enligt transportavtalet.

Artikel 64

Överenskommelser i fråga om återkrav

Transportörerna skall vara fria att sinsemellan komma överens om bestämmelser som avviker från artiklarna 61 och 62.

---

BILAGA II

MINIMIINFORMATION SOM SKALL LÄMNAS AV JÄRNVÄGSFÖRETAG OCH/ELLER BILJETTUTFÄRDARE

DEL I: INFORMATION FÖRE RESAN

Allmänna avtalsvillkor

Tidtabeller och villkor för den snabbaste resan.

Tidtabeller och villkor för det lägsta biljettpriset.

Möjligheterna att utnyttja förbindelserna, villkor för detta och tillgången till hjälpmedel ombord på tågen för personer med nedsatt rörlighet.

Möjligheten att medföra cyklar samt villkor för detta.

Tillgång på platser för rökare och icke-rökare, i första och andra klass samt i ligg- och sovvagnar.

Eventuella faktorer som kan leda till avbrott eller förseningar i trafiken.

Tillgång till tjänster ombord på tågen.

Förfaranden för att återfå förlorat resgods.

Förfaranden för inlämnande av klagomål.

DEL II: INFORMATION UNDER RESAN

Tjänster ombord på tågen

Nästa station

Förseningar

Viktigare anslutande tåg

Säkerhets- och trygghetsfrågor

---

BILAGA III

MINIMINORMER FÖR TJÄNSTEKVALITET

Information och biljetter.

De internationella förbindelsernas punktlighet och allmänna principer för hantering av trafikavbrott.

Inställda internationella förbindelser.

Renhållning av vagnar och stationsområden (luftkvaliteten i vagnarna, toaletternas hygieniska standard etc.).

Enkät om kundtillfredsställelse.

Hantering av klagomål, återbetalning och ersättning för bristande kvalitet.

Assistans till personer med nedsatt rörlighet.

---

RÅDETS MOTIVERING

I.   INLEDNING

Den 3 mars 2004 presenterade kommissionen förslaget till förordning om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer i internationell järnvägstrafik som ett av de fyra förslagen i tredje järnvägspaketet (1).

Den 28 september 2005 antog Europaparlamentet sitt yttrande vid omröstning i första behandlingen.

Den 24 juli 2006 antog rådet sin gemensamma ståndpunkt i enlighet med artikel 251 i fördraget.

Vid sina överläggningar beaktade rådet yttrandena från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (2) och Regionkommittén (3).

II.   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1.   Allmänt

Förhandlingarna om förordningen om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer i internationell järnvägstrafik ägde rum mot bakgrund av två publikationer från Europeiska kommissionen, nämligen vitboken Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden
   (4) och meddelandet till rådet och Europaparlamentet Mot ett integrerat europeiskt järnvägsområde
   (5). I dessa publikationer betonar kommissionen behovet av att åter placera transportsystemets användare i centrum av den europeiska transportpolitiken och göra slut på brister i tjänstenivån när det gäller internationell persontrafik på järnvägar. Förslaget till förordning utgör alltså ett svar på de klagomål kommissionen fått motta från europeiska medborgare angående den otillfredsställande kvaliteten på järnvägsföretagens service när det gäller internationell persontrafik på järnvägar.

I den gemensamma ståndpunkt rådet enats om fastställs därför regler om följande:

| — | Den information som järnvägsföretagen skall tillhandahålla, ingåendet av transportavtal, utfärdandet av biljetter och införandet av ett datoriserat informations- och bokningssystem för järnvägstransporter. |
| --- | --- |

—

Den information som järnvägsföretagen skall tillhandahålla, ingåendet av transportavtal, utfärdandet av biljetter och införandet av ett datoriserat informations- och bokningssystem för järnvägstransporter.

| — | Järnvägsföretagens skadeståndsansvar och deras försäkringsskyldigheter för resenärerna och deras resgods. |
| --- | --- |

—

Järnvägsföretagens skadeståndsansvar och deras försäkringsskyldigheter för resenärerna och deras resgods.

| — | Järnvägsföretagens skyldigheter mot resenärerna vid förseningar. |
| --- | --- |

—

Järnvägsföretagens skyldigheter mot resenärerna vid förseningar.

| — | Skydd av och assistans till personer med nedsatt rörlighet vid tågresor. |
| --- | --- |

—

Skydd av och assistans till personer med nedsatt rörlighet vid tågresor.

| — | Fastställandet och övervakningen av tjänstekvalitetsnormer för internationell trafik, hanteringen av risker för resenärernas personliga säkerhet och handläggningen av klagomål. |
| --- | --- |

—

Fastställandet och övervakningen av tjänstekvalitetsnormer för internationell trafik, hanteringen av risker för resenärernas personliga säkerhet och handläggningen av klagomål.

| — | Allmänna regler om kontroll av efterlevnaden. |
| --- | --- |

—

Allmänna regler om kontroll av efterlevnaden.

2.   Centrala politiska frågor

i)   Kompatibilitet med COTIF/CIV

Vissa av de arrangemang som kommissionen presenterar i sitt förslag har sitt ursprung i bestämmelserna i COTIF (fördrag om internationell järnvägstrafik) och dess bihang CIV (enhetliga rättsregler för avtal om internationell transport av resande på järnväg).

För att garantera konsekvens mellan gemenskapslagstiftningen och det internationella avtalet beslutade rådet vid sitt möte den 21 april 2005 att införliva vissa bestämmelser i COTIF/CIV med den nya texten. Detta gjordes med hjälp av inledande artiklar (artiklarna 4, 10 och 13) där det hänvisas till utdrag ur COTIF/CIV i bilaga I till förordningen. Bestämmelserna i fråga möjliggör kompatibilitet med COTIF/CIV och innebär att man inte behöver lagstifta om frågor som redan omfattas av COTIF/CIV (regler om transportavtal, järnvägsföretagens skadeståndsansvar gentemot resenärerna och med avseende på deras resgods, tågförsening, utebliven tåganslutning och tåginställelse).

Europaparlamentet använde en liknande metod för sitt yttrande vid första behandlingen genom att anta ändringar som - helt eller delvis - kräver tillämpning av de relevanta bestämmelserna i COTIF/CIV (ändringarna 138/rev + 32, 50, 80, 81, 83 och 108). Europaparlamentet föreslog också strykning av en rad bestämmelser i den ursprungliga kommissionstexten som inte är kompatibla med CIV (t.ex. ändringarna 34, 35, 52, 53, 54 och 108).

ii)   Räckvidd

Den allmänna räckvidden för rådets gemensamma ståndpunkt omfattar internationella resor i hela gemenskapen med utnyttjande av nationella och internationella förbindelser som tillhandahålls av ett eller flera järnvägsföretag.

| a) | Begränsningar: Nationella förbindelser
  Rådet beslutade att begränsa räckvidden när det gäller tågförsening, utebliven tåganslutning och tåginställelse (kapitel IV) och kvalitetsnormer för tjänsterna (kapitel VI, artikel 25). För att undvika alltför stora ekonomiska bördor skall följande tjänster endast gälla internationella resor med internationella förbindelser och tillhandahållare av nationella förbindelser skall uteslutas:






  — | (för delar av en internationell resa) skyldigheterna angående ersättning och ombokning, ersättning för biljettpriset, och assistans vid försenad ankomst eller avgång, |
| --- | --- | --- |

a)

Begränsningar: Nationella förbindelser

Rådet beslutade att begränsa räckvidden när det gäller tågförsening, utebliven tåganslutning och tåginställelse (kapitel IV) och kvalitetsnormer för tjänsterna (kapitel VI, artikel 25). För att undvika alltför stora ekonomiska bördor skall följande tjänster endast gälla internationella resor med internationella förbindelser och tillhandahållare av nationella förbindelser skall uteslutas:

—

(för delar av en internationell resa) skyldigheterna angående ersättning och ombokning, ersättning för biljettpriset, och assistans vid försenad ankomst eller avgång,

| — | alla skyldigheter som gäller fastställande och övervakning av samt rapportering om system för kvalitetsstyrning och hanteringen av dessa. |
| --- | --- |

—

alla skyldigheter som gäller fastställande och övervakning av samt rapportering om system för kvalitetsstyrning och hanteringen av dessa.

| b) | Begränsningar: Tillfälliga undantag
  Rådet beslutade också att begränsa den gemensamma ståndpunktens räckvidd när det gäller de tillfälliga undantag som beviljas medlemsstaterna för vissa regionala gränsöverskridande förbindelser när en betydande del av trafiken sker utanför medlemsstaten. Medlemsstater som tillämpar sådana bestämmelser skall underrätta kommissionen, som sedan skall besluta huruvida undantaget stämmer överens med bestämmelserna i utkastet till förordning.
  Genom att möjliggöra beviljande av sådana undantag avsåg rådet att överlåta åt medlemsstaterna att ta itu med dessa frågor under sådana undantagsförhållanden, så att en ytterligare ekonomisk börda för tjänsteleverantören kan undvikas. |
| --- | --- |

b)

Begränsningar: Tillfälliga undantag

Rådet beslutade också att begränsa den gemensamma ståndpunktens räckvidd när det gäller de tillfälliga undantag som beviljas medlemsstaterna för vissa regionala gränsöverskridande förbindelser när en betydande del av trafiken sker utanför medlemsstaten. Medlemsstater som tillämpar sådana bestämmelser skall underrätta kommissionen, som sedan skall besluta huruvida undantaget stämmer överens med bestämmelserna i utkastet till förordning.

Genom att möjliggöra beviljande av sådana undantag avsåg rådet att överlåta åt medlemsstaterna att ta itu med dessa frågor under sådana undantagsförhållanden, så att en ytterligare ekonomisk börda för tjänsteleverantören kan undvikas.

| c) | Större räckvidd: Personer med nedsatt rörlighet
  Ett av de viktigaste målen för detta utkast till förordning är att göra järnvägsresor mer tillgängliga för personer med nedsatt rörlighet. Följaktligen beslutade rådet att gå längre än vad kommissionen hade gjort i sitt förslag och göra bestämmelserna om personer med nedsatt rörlighet tillämpliga även på nationella förbindelser vid internationella resor.
  I sitt yttrande vid första behandlingen beslutade Europaparlamentet att välja en annan väg och göra bestämmelserna i utkastet till förordning tillämpliga på alla tågresenärer (ändring 11 m.fl.). Rådet finner ett sådant upplägg förhastat och föredrar att se sin gemensamma ståndpunkt som ett komplement till direktivet om marknadstillträde, där det endast lagstiftas om öppnande av marknaden för internationell persontrafik på järnvägar. |
| --- | --- |

c)

Större räckvidd: Personer med nedsatt rörlighet

Ett av de viktigaste målen för detta utkast till förordning är att göra järnvägsresor mer tillgängliga för personer med nedsatt rörlighet. Följaktligen beslutade rådet att gå längre än vad kommissionen hade gjort i sitt förslag och göra bestämmelserna om personer med nedsatt rörlighet tillämpliga även på nationella förbindelser vid internationella resor.

I sitt yttrande vid första behandlingen beslutade Europaparlamentet att välja en annan väg och göra bestämmelserna i utkastet till förordning tillämpliga på alla tågresenärer (ändring 11 m.fl.). Rådet finner ett sådant upplägg förhastat och föredrar att se sin gemensamma ståndpunkt som ett komplement till direktivet om marknadstillträde, där det endast lagstiftas om öppnande av marknaden för internationell persontrafik på järnvägar.

iii)   Datoriserat informations- och bokningssystem för järnvägstransporter (CIRSRT)

Rådet beslutade att införa en skyldighet för järnvägsföretag och biljettutfärdare att använda ett datoriserat informations- och bokningssystem för järnvägstrafik (CIRSRT), för att information skall lämnas och biljetter utfärdas i enlighet med utkastet till förordning. Förfarandena för upprättande av systemet anges i artikel 9.2, 9.3 och 9.4 i rådets gemensamma ståndpunkt och bygger på de tekniska specifikationerna för driftskompatibilitet i direktiv 2001/16/EG (6) (kapitel II och bilaga II.2.5). Genom att införa detta system avlägsnade sig rådet från kommissionens förslag, där tillgången till reseinformation grundades på konceptet systemleverantörer. Rådet ansåg det onödigt att involvera sådana mellanhänder och beslutade därför att de relevanta bestämmelserna skulle riktas direkt till järnvägsföretag och biljettutfärdare.

iii)   Tågförsening, utebliven tåganslutning och tåginställelse

Såsom redan har påpekats valde rådet att anpassa bestämmelserna om järnvägsföretags skadeståndsansvar vid tågförsening, utebliven tåganslutning och tåginställelse till det relevanta kapitlet i COTIF/CIV. Dessutom beslutade rådet att ta med särskilda bestämmelser om ersättning och ombokning, ersättning av biljettpriset och skyldighet att ge assistans till resenärerna vid försenad ankomst eller avgång. Vad beträffar ersättning av biljettpriset är rådets gemensamma ståndpunkt mer i linje med Europaparlamentets ståndpunkt (ändring 61) och erbjuder ett enklare och mer transparent system än det som föreslagits av kommissionen. I den antagna bestämmelsen är det avgörande förseningens längd, som utgör grunden för beräkning av ersättningens storlek. Dessutom gjorde rådet betalningsformen mer flexibel: (kuponger och/eller andra tjänster eller kontanter), varvid man också följer ett förslag från Europaparlamentet (ändring 124).

v)   Särskilda bestämmelser angående personer med nedsatt rörlighet

För att underlätta tågresor fastställs i rådets gemensamma ståndpunkt särskilda bestämmelser angående rätt till befordran, assistans på järnvägsstationer och ombord på tågen samt villkoren för tillgång till sådan assistans, ersättning för särskild utrustning och den information som skall ges till personer med nedsatt rörlighet. På detta sätt försöker rådet garantera lika tillträde till järnvägsresor utan extra kostnader för de berörda resenärerna. Rådet är övertygat om att dessa bestämmelser kommer att bidra till att personer med nedsatt rörlighet kan utnyttja samma resmöjligheter som andra medborgare.

3.   Andra frågor

i)   Säkerhet, klagomål och tjänstekvalitet

Resenärernas personliga säkerhet har nyligen blivit en central princip på transportområdet. Därför omfattar rådets gemensamma ståndpunkt bestämmelser enligt vilka aktörerna är skyldiga att - i samförstånd med offentliga myndigheter - vidta tillräckliga åtgärder för att garantera resenärernas personliga säkerhet på järnvägsstationer och tåg och för att hantera risker. Genom att utvidga dessa skyldigheter till att omfatta stationsförvaltare följde rådet ett förslag från Europaparlamentet (ändring 100).

Enligt den gemensamma ståndpunkt som antagits av rådet är järnvägsföretag också skyldiga att - i samarbete med biljettutfärdarna - inrätta ett system för att hantera klagomål i samband med de rättigheter och skyldigheter som anges i utkastet till förordning. Dessutom måste järnvägsföretagen offentliggöra en rapport med förteckning över de klagomål som mottagits och deras handläggning.

När det gäller tjänstekvaliteten omfattar den gemensamma ståndpunkten bestämmelser enligt vilka järnvägsföretagen är skyldiga att fastställa kvalitetsnormer och införa ett system för att upprätthålla tjänstekvaliteten. Bilaga III i utkastet till förordning innehåller en förteckning över de punkter som åtminstone skall omfattas av dessa normer. Järnvägsföretagen skall också vara skyldiga att varje år offentliggöra en rapport om verksamhetens kvalitet.

Med dessa bestämmelser avser rådet att förbättra konsumentskyddet på området för internationell persontrafik på järnvägar och främja strängare normer för tjänstekvaliteten hos järnvägsföretagen.

ii)   Kontroll av efterlevnaden

I den gemensamma ståndpunkt som antagits av rådet fastställs även en skyldighet för medlemsstaterna att utse ett eller flera tillsynsorgan som skall ansvara för att denna förordning efterlevs. Dessutom är dessa tillsynsorgan enligt den gemensamma ståndpunkten skyldiga att samarbeta och utbyta information för att främja samordnade beslutsprinciperna i alla medlemsstater.

III.   SLUTSATS

Vid utarbetandet av sin gemensamma ståndpunkt tog rådet fullt ut hänsyn till kommissionens förslag och Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen. När det gäller de ändringar som föreslagits av Europaparlamentet noterar rådet att ett avsevärt antal ändringar - enligt andemeningen, delvis eller fullt ut - redan omfattas av den gemensamma ståndpunkten. Beslutet att undvika ”dubbel lagstiftning” och därför införa vissa av bestämmelserna i COTIF/CIV understryker tydligt samförståndsandan mellan de båda lagstiftarna.

När det gäller den huvudsakliga tvistefrågan - huruvida räckvidden för utkastet till förordning skall omfatta nationell persontrafik på järnvägar - anser rådet att dess eget upplägg utgör ett balanserat och tillräckligt svar.

---

(1)  De övriga tre lagstiftningsförslagen gäller:

| — | ett direktiv om ändring av direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar (dok. 7147/04 TRANS 107 CODEC 335) |
| --- | --- |

—

ett direktiv om ändring av direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar (dok. 7147/04 TRANS 107 CODEC 335)

| — | ett direktiv om behörighetsprövning av tågpersonal som är nödvändig för framförandet av lok och tåg på gemenskapens järnvägsnät (dok. 7148/04 TRANS 108 CODEC 336) |
| --- | --- |

—

ett direktiv om behörighetsprövning av tågpersonal som är nödvändig för framförandet av lok och tåg på gemenskapens järnvägsnät (dok. 7148/04 TRANS 108 CODEC 336)

| — | en förordning om kvalitetskrav för godstransport på järnväg (dok. 7150/04 TRANS 110 CODEC 338). |
| --- | --- |

—

en förordning om kvalitetskrav för godstransport på järnväg (dok. 7150/04 TRANS 110 CODEC 338).

(2)  EUT C 221, 8.9.2005, s. 8

(3)  EUT C 71, 22.3.2005, s. 26.

(4)  Dok. 11932/01 TRANS 131 AVIATION 70 MAR 76.

(5)  KOM(2002) 18, 23.1.2002.

(6)  EGT L 110, 20.4.2001, s.1.

---

| 28.11.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 289/30 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 289/30

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 20/2006

antagen av rådet den 24 juli 2006

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/.../EG av den ... ändring av rådets direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar och Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/14/EG om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur och utfärdande av säkerhetsintyg

(2006/C 289 E/02)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och

av följande skäl:

| (1) | Syftet med rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli 1991 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar (4) var att underlätta anpassningen av gemenskapens järnvägar till den inre marknadens behov och att öka deras effektivitet. |
| --- | --- |

(1)

Syftet med rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli 1991 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar (4) var att underlätta anpassningen av gemenskapens järnvägar till den inre marknadens behov och att öka deras effektivitet.

| (2) | Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/14/EG av den 26 februari 2001 om tilldelning av infrastrukturkapacitet och uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur (5) rör de principer och förfaranden som skall tillämpas vid fastställande och uttag av avgifter för järnvägsinfrastruktur och tilldelning av infrastrukturkapacitet. |
| --- | --- |

(2)

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/14/EG av den 26 februari 2001 om tilldelning av infrastrukturkapacitet och uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur (5) rör de principer och förfaranden som skall tillämpas vid fastställande och uttag av avgifter för järnvägsinfrastruktur och tilldelning av infrastrukturkapacitet.

| (3) | I sin vitbok Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden meddelade kommissionen sin avsikt att fortsätta att förverkliga den inre marknaden för järnvägstrafik och föreslog att marknaden för internationell persontrafik skulle öppnas för konkurrens. |
| --- | --- |

(3)

I sin vitbok Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden meddelade kommissionen sin avsikt att fortsätta att förverkliga den inre marknaden för järnvägstrafik och föreslog att marknaden för internationell persontrafik skulle öppnas för konkurrens.

| (4) | Detta direktiv avser ett öppnande av marknaden för internationell persontrafik på järnväg inom gemenskapen och det bör därför inte beröra trafik mellan en medlemsstat och ett tredjeland. Medlemsstaterna bör dessutom från räckvidden för detta direktiv kunna utesluta trafik som transiterar gemenskapen. |
| --- | --- |

(4)

Detta direktiv avser ett öppnande av marknaden för internationell persontrafik på järnväg inom gemenskapen och det bör därför inte beröra trafik mellan en medlemsstat och ett tredjeland. Medlemsstaterna bör dessutom från räckvidden för detta direktiv kunna utesluta trafik som transiterar gemenskapen.

| (5) | Den internationella järnvägstrafiken uppvisar i dag stora kontraster. Fjärrtrafiken (t.ex. nattåg) har problem och järnvägsföretagen som driver dem har nyligen lagt ned trafiken på flera av dessa linjer för att begränsa förlusterna. Samtidigt har den internationella snabbtågstrafiken ökat kraftigt och denna utveckling väntas hålla i sig i och med utbyggnaden och sammankopplingen av det transeuropeiska snabbtågsnätet senast 2010. I båda fallen är emellertid konkurrensen från lågprisflygbolagen hård. Det är därför absolut nödvändigt att stimulera till nya initiativ genom att konkurrensen mellan järnvägsföretagen främjas. |
| --- | --- |

(5)

Den internationella järnvägstrafiken uppvisar i dag stora kontraster. Fjärrtrafiken (t.ex. nattåg) har problem och järnvägsföretagen som driver dem har nyligen lagt ned trafiken på flera av dessa linjer för att begränsa förlusterna. Samtidigt har den internationella snabbtågstrafiken ökat kraftigt och denna utveckling väntas hålla i sig i och med utbyggnaden och sammankopplingen av det transeuropeiska snabbtågsnätet senast 2010. I båda fallen är emellertid konkurrensen från lågprisflygbolagen hård. Det är därför absolut nödvändigt att stimulera till nya initiativ genom att konkurrensen mellan järnvägsföretagen främjas.

| (6) | Det är inte möjligt att öppna marknaden för internationell persontrafik utan att i detalj reglera tillträdet till infrastrukturen, väsentligt förbättra driftskompatibiliteten och fastställa stränga säkerhetsregler för järnvägstrafiken på nationell och europeisk nivå. Allt detta har nu gjorts i och med genomförandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/12/EG av den 26 februari 2001 om ändring av rådets direktiv 91/440/EEG (6), Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/51/EG om ändring av rådets direktiv 91/440/EEG (7), Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/13/EG av den 26 februari 2001 om ändring av rådets direktiv 95/18/EG (8), direktiv 2001/14/EG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/49/EG av den 29 april 2004 om säkerhet på gemenskapens järnvägar (9). Det är nödvändigt att denna nya rättsliga ram stöds av etablerad, konsoliderad praxis vid det datum som föreslås för öppnandet av marknaden för internationell persontrafik. Detta kommer att kräva en viss tid. Målsättningen för öppnandet av marknaden bör därför vara den 1 januari 2010. |
| --- | --- |

(6)

Det är inte möjligt att öppna marknaden för internationell persontrafik utan att i detalj reglera tillträdet till infrastrukturen, väsentligt förbättra driftskompatibiliteten och fastställa stränga säkerhetsregler för järnvägstrafiken på nationell och europeisk nivå. Allt detta har nu gjorts i och med genomförandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/12/EG av den 26 februari 2001 om ändring av rådets direktiv 91/440/EEG (6), Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/51/EG om ändring av rådets direktiv 91/440/EEG (7), Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/13/EG av den 26 februari 2001 om ändring av rådets direktiv 95/18/EG (8), direktiv 2001/14/EG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/49/EG av den 29 april 2004 om säkerhet på gemenskapens järnvägar (9). Det är nödvändigt att denna nya rättsliga ram stöds av etablerad, konsoliderad praxis vid det datum som föreslås för öppnandet av marknaden för internationell persontrafik. Detta kommer att kräva en viss tid. Målsättningen för öppnandet av marknaden bör därför vara den 1 januari 2010.

| (7) | Det finns mycket få direkta järnvägsförbindelser där tåget inte stannar någonstans längs sträckan. På sträckor med mellanliggande stopp måste nya marknadsaktörer tillåtas ta upp och lämna av passagerare längs linjen för att garantera att sådan verksamhet får en realistisk möjlighet att bli ekonomiskt bärkraftig och för att potentiella konkurrenter inte skall missgynnas i förhållande till de befintliga järnvägsföretag som har rätt att ta upp och lämna av passagerare längs sträckan. Denna rättighet bör inte påverka tillämpningen av gemenskapsbestämmelser och nationella regler som rör konkurrenspolitik. |
| --- | --- |

(7)

Det finns mycket få direkta järnvägsförbindelser där tåget inte stannar någonstans längs sträckan. På sträckor med mellanliggande stopp måste nya marknadsaktörer tillåtas ta upp och lämna av passagerare längs linjen för att garantera att sådan verksamhet får en realistisk möjlighet att bli ekonomiskt bärkraftig och för att potentiella konkurrenter inte skall missgynnas i förhållande till de befintliga järnvägsföretag som har rätt att ta upp och lämna av passagerare längs sträckan. Denna rättighet bör inte påverka tillämpningen av gemenskapsbestämmelser och nationella regler som rör konkurrenspolitik.

| (8) | Införandet av sådana nya internationella förbindelser med öppet tillträde och med mellanliggande stopp bör inte medföra att marknaden för inhemsk persontrafik öppnas, utan bör endast inriktas på stopp utmed den internationella sträckan. Endast förbindelser vilkas huvudsakliga syfte är att befordra passagerare på internationell resa bör därför införas. Vid avgörandet av huruvida detta är förbindelsens huvudsakliga syfte bör kriterier som till exempel den andel av omsättning och volym som härrör från inhemsk eller internationell befordran av passagerare samt förbindelsens längd beaktas. Detta avgörande bör göras av respektive nationellt regleringsorgan på begäran av en berörd part. |
| --- | --- |

(8)

Införandet av sådana nya internationella förbindelser med öppet tillträde och med mellanliggande stopp bör inte medföra att marknaden för inhemsk persontrafik öppnas, utan bör endast inriktas på stopp utmed den internationella sträckan. Endast förbindelser vilkas huvudsakliga syfte är att befordra passagerare på internationell resa bör därför införas. Vid avgörandet av huruvida detta är förbindelsens huvudsakliga syfte bör kriterier som till exempel den andel av omsättning och volym som härrör från inhemsk eller internationell befordran av passagerare samt förbindelsens längd beaktas. Detta avgörande bör göras av respektive nationellt regleringsorgan på begäran av en berörd part.

| (9) | Enligt rådets förordning (EEG) nr 1191/69 av den 26 juni 1969 om medlemsstaternas åtgärder i fråga om allmän trafikplikt på järnväg, väg och inre vattenvägar (10) har medlemsstaterna och de lokala myndigheterna möjlighet att ingå avtal om allmänna tjänster. Dessa avtal kan ge exklusiva rättigheter att bedriva viss trafik. Det är därför nödvändigt att garantera överensstämmelse mellan bestämmelserna i den förordningen och principen om öppnandet av marknaden för internationell persontrafik för konkurrens. |
| --- | --- |

(9)

Enligt rådets förordning (EEG) nr 1191/69 av den 26 juni 1969 om medlemsstaternas åtgärder i fråga om allmän trafikplikt på järnväg, väg och inre vattenvägar (10) har medlemsstaterna och de lokala myndigheterna möjlighet att ingå avtal om allmänna tjänster. Dessa avtal kan ge exklusiva rättigheter att bedriva viss trafik. Det är därför nödvändigt att garantera överensstämmelse mellan bestämmelserna i den förordningen och principen om öppnandet av marknaden för internationell persontrafik för konkurrens.

| (10) | Att öppna den internationella persontrafiken för konkurrens, vilket inkluderar rätten att ta upp passagerare vid varje station utmed en internationell förbindelse och att lämna av dem vid en annan, inbegripet stationer som ligger i samma medlemsstat, kan få konsekvenser för organisering och finansiering av persontrafik på järnväg som tillhandahålls enligt ett avtal om allmänna tjänster. Medlemsstaterna bör ha möjlighet att på begäran av de behöriga myndigheter som ingick avtalet om allmänna tjänster begränsa rätten till tillträde till marknaden, om denna rätt skulle äventyra den ekonomiska jämvikten för dessa avtal om allmänna tjänster och det berörda regleringsorgan som avses i artikel 30 i direktiv 2001/14/EG ger sitt godkännande på grundval av en objektiv ekonomisk analys. |
| --- | --- |

(10)

Att öppna den internationella persontrafiken för konkurrens, vilket inkluderar rätten att ta upp passagerare vid varje station utmed en internationell förbindelse och att lämna av dem vid en annan, inbegripet stationer som ligger i samma medlemsstat, kan få konsekvenser för organisering och finansiering av persontrafik på järnväg som tillhandahålls enligt ett avtal om allmänna tjänster. Medlemsstaterna bör ha möjlighet att på begäran av de behöriga myndigheter som ingick avtalet om allmänna tjänster begränsa rätten till tillträde till marknaden, om denna rätt skulle äventyra den ekonomiska jämvikten för dessa avtal om allmänna tjänster och det berörda regleringsorgan som avses i artikel 30 i direktiv 2001/14/EG ger sitt godkännande på grundval av en objektiv ekonomisk analys.

| (11) | Vissa medlemsstater har redan vidtagit åtgärder i riktning mot att öppna marknaden för persontrafik på järnväg genom överskådlig öppen konkurrensutsatt upphandling av tillhandahållande av vissa av dessa tjänster. De bör inte vara tvungna att tillhandahålla fullständigt öppet tillträde till internationell persontrafik, eftersom denna konkurrens om rätten att använda vissa järnvägslinjer har inneburit en tillräcklig prövning av marknadsvärdet av driften av denna trafik. |
| --- | --- |

(11)

Vissa medlemsstater har redan vidtagit åtgärder i riktning mot att öppna marknaden för persontrafik på järnväg genom överskådlig öppen konkurrensutsatt upphandling av tillhandahållande av vissa av dessa tjänster. De bör inte vara tvungna att tillhandahålla fullständigt öppet tillträde till internationell persontrafik, eftersom denna konkurrens om rätten att använda vissa järnvägslinjer har inneburit en tillräcklig prövning av marknadsvärdet av driften av denna trafik.

| (12) | Vid bedömningen av huruvida den ekonomiska jämvikten för ett avtal om allmänna tjänster kan komma att äventyras, bör på förhand fastställda kriterier beaktas, till exempel lönsamhetskonsekvenserna för tjänster som ingår i avtalet om allmänna tjänster, inklusive konsekvenserna för nettokostnaderna för den behöriga offentliga myndighet som ingick avtalet, passagerarnas efterfrågan, biljettpriser, arrangemang för utfärdande av biljetter, plats och antal stopp på båda sidor om gränsen samt tidtabell och turtäthet för den föreslagna nya förbindelsen. Medlemsstaterna kan med iakttagande av en sådan bedömning och det berörda regleringsorganets beslut bevilja, ändra eller vägra rätten till tillträde till den internationella persontrafik ansökan gäller, inklusive uttag av en avgift från operatören av en ny internationell förbindelse för persontrafik i linje med den ekonomiska analysen och i enlighet med gemenskapsrätten och principerna om jämlikhet och icke-diskriminering. |
| --- | --- |

(12)

Vid bedömningen av huruvida den ekonomiska jämvikten för ett avtal om allmänna tjänster kan komma att äventyras, bör på förhand fastställda kriterier beaktas, till exempel lönsamhetskonsekvenserna för tjänster som ingår i avtalet om allmänna tjänster, inklusive konsekvenserna för nettokostnaderna för den behöriga offentliga myndighet som ingick avtalet, passagerarnas efterfrågan, biljettpriser, arrangemang för utfärdande av biljetter, plats och antal stopp på båda sidor om gränsen samt tidtabell och turtäthet för den föreslagna nya förbindelsen. Medlemsstaterna kan med iakttagande av en sådan bedömning och det berörda regleringsorganets beslut bevilja, ändra eller vägra rätten till tillträde till den internationella persontrafik ansökan gäller, inklusive uttag av en avgift från operatören av en ny internationell förbindelse för persontrafik i linje med den ekonomiska analysen och i enlighet med gemenskapsrätten och principerna om jämlikhet och icke-diskriminering.

| (13) | För att säkerställa finansiering av skyldigheten att tillhandahålla allmänna tjänster är det lämpligt att tillåta medlemsstaterna att ta ut en avgift på persontrafik på sitt territorium i enlighet med gemenskapsrätten. |
| --- | --- |

(13)

För att säkerställa finansiering av skyldigheten att tillhandahålla allmänna tjänster är det lämpligt att tillåta medlemsstaterna att ta ut en avgift på persontrafik på sitt territorium i enlighet med gemenskapsrätten.

| (14) | Regleringsorganet bör fungera så att eventuella intressekonflikter och all eventuell inblandning i tilldelning av det aktuella avtalet om allmänna tjänster undviks. Särskilt bör organets funktionella oberoende garanteras om det i organisatoriskt eller rättsligt avseende är nära kopplat till en behörig myndighet som deltar i tilldelning av det aktuella avtalet om allmänna tjänster. Regleringsorganets behörighet bör utvidgas till att omfatta bedömning av syftet med den internationella trafiken och när så är lämpligt de potentiella ekonomiska följderna för befintliga avtal om allmänna tjänster. |
| --- | --- |

(14)

Regleringsorganet bör fungera så att eventuella intressekonflikter och all eventuell inblandning i tilldelning av det aktuella avtalet om allmänna tjänster undviks. Särskilt bör organets funktionella oberoende garanteras om det i organisatoriskt eller rättsligt avseende är nära kopplat till en behörig myndighet som deltar i tilldelning av det aktuella avtalet om allmänna tjänster. Regleringsorganets behörighet bör utvidgas till att omfatta bedömning av syftet med den internationella trafiken och när så är lämpligt de potentiella ekonomiska följderna för befintliga avtal om allmänna tjänster.

| (15) | Detta direktiv utgör ytterligare ett steg i öppnandet av järnvägsmarknaden. Vissa medlemsstater har redan öppnat marknaden för internationell persontrafik på sitt territorium. I detta sammanhang bör detta direktiv inte tolkas så att det införs skyldigheter för dessa medlemsstater att före den 1 januari 2010 bevilja rätt till tillträde för järnvägsföretag med tillstånd i en medlemsstat där liknande rätt till tillträde inte har beviljats. |
| --- | --- |

(15)

Detta direktiv utgör ytterligare ett steg i öppnandet av järnvägsmarknaden. Vissa medlemsstater har redan öppnat marknaden för internationell persontrafik på sitt territorium. I detta sammanhang bör detta direktiv inte tolkas så att det införs skyldigheter för dessa medlemsstater att före den 1 januari 2010 bevilja rätt till tillträde för järnvägsföretag med tillstånd i en medlemsstat där liknande rätt till tillträde inte har beviljats.

| (16) | De nationella regleringsorganen bör utbyta information enligt artikel 31 i direktiv 2001/14/EG och om lämpligt i enskilda fall samordna principer och praxis för bedömningen av huruvida den ekonomiska jämvikten för ett avtal om allmänna tjänster äventyras. De bör successivt utarbeta riktlinjer på grundval av gjorda erfarenheter. |
| --- | --- |

(16)

De nationella regleringsorganen bör utbyta information enligt artikel 31 i direktiv 2001/14/EG och om lämpligt i enskilda fall samordna principer och praxis för bedömningen av huruvida den ekonomiska jämvikten för ett avtal om allmänna tjänster äventyras. De bör successivt utarbeta riktlinjer på grundval av gjorda erfarenheter.

| (17) | Tillämpningen av detta direktiv bör utvärderas på grundval av en rapport från kommissionen, vilken skall läggas fram två år efter det datum då marknaden för internationell persontrafik har öppnats. |
| --- | --- |

(17)

Tillämpningen av detta direktiv bör utvärderas på grundval av en rapport från kommissionen, vilken skall läggas fram två år efter det datum då marknaden för internationell persontrafik har öppnats.

| (18) | En medlemsstat som saknar järnvägsnät och inte avser att skaffa ett sådant inom den närmaste framtiden skulle åläggas en oproportionerlig och meningslös skyldighet om den blev tvungen att införliva och genomföra direktiv 91/440/EEG och direktiv 2001/14/EG. En sådan medlemsstat bör därför, så länge som den inte har något järnvägsnät, undantas från skyldigheten att införliva och genomföra dessa direktiv. |
| --- | --- |

(18)

En medlemsstat som saknar järnvägsnät och inte avser att skaffa ett sådant inom den närmaste framtiden skulle åläggas en oproportionerlig och meningslös skyldighet om den blev tvungen att införliva och genomföra direktiv 91/440/EEG och direktiv 2001/14/EG. En sådan medlemsstat bör därför, så länge som den inte har något järnvägsnät, undantas från skyldigheten att införliva och genomföra dessa direktiv.

| (19) | Eftersom målet för det här direktivet, nämligen att utveckla gemenskapens järnvägar, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, med tanke på behovet av att säkerställa rättvisa och icke-diskriminerande villkor för tillträde till infrastrukturen och beakta att driften av viktiga delar av järnvägsnätet har en uppenbar internationell dimension samt behovet av samordnade gränsöverskridande åtgärder och det därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(19)

Eftersom målet för det här direktivet, nämligen att utveckla gemenskapens järnvägar, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, med tanke på behovet av att säkerställa rättvisa och icke-diskriminerande villkor för tillträde till infrastrukturen och beakta att driften av viktiga delar av järnvägsnätet har en uppenbar internationell dimension samt behovet av samordnade gränsöverskridande åtgärder och det därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

| (20) | I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (11) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller. |
| --- | --- |

(20)

I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (11) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller.

| (21) | Direktiven 91/440/EEG och 2001/14/EG bör därför ändras. |
| --- | --- |

(21)

Direktiven 91/440/EEG och 2001/14/EG bör därför ändras.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Direktiv 91/440/EEG ändras på följande sätt:

| 1. | I artikel 2 skall följande punkt läggas till:
  ”4.   Medlemsstaterna får från direktivets räckvidd undanta varje transitförbindelse med järnväg genom gemenskapen vilken börjar och slutar utanför gemenskapens territorium.” |
| --- | --- |

1.

I artikel 2 skall följande punkt läggas till:

”4.   Medlemsstaterna får från direktivets räckvidd undanta varje transitförbindelse med järnväg genom gemenskapen vilken börjar och slutar utanför gemenskapens territorium.”

| 2. | I artikel 3 skall den fjärde strecksatsen utgå. |
| --- | --- |

2.

I artikel 3 skall den fjärde strecksatsen utgå.

| 3. | I artikel 3 skall följande strecksats läggas till efter femte strecksatsen:






  ”– | internationell persontrafik: persontrafik där tåget passerar minst en medlemsstats gräns och vars främsta syfte är att befordra passagerare mellan stationer i skilda medlemsstater. Tåget får kopplas ihop och/eller isär och olika sektioner får ha olika ursprung och olika destination, förutsatt att alla vagnar passerar minst en gräns,” |
| --- | --- | --- |

3.

I artikel 3 skall följande strecksats läggas till efter femte strecksatsen:

”–

internationell persontrafik: persontrafik där tåget passerar minst en medlemsstats gräns och vars främsta syfte är att befordra passagerare mellan stationer i skilda medlemsstater. Tåget får kopplas ihop och/eller isär och olika sektioner får ha olika ursprung och olika destination, förutsatt att alla vagnar passerar minst en gräns,”

| 4. | I artikel 3 skall följande strecksats läggas till efter sjätte strecksatsen:






  ”– | transit: passage genom gemenskapens territorium utan att lasta eller lossa gods och/eller utan att ta upp eller lämna av passagerare på gemenskapens territorium.” |
| --- | --- | --- |

4.

I artikel 3 skall följande strecksats läggas till efter sjätte strecksatsen:

”–

transit: passage genom gemenskapens territorium utan att lasta eller lossa gods och/eller utan att ta upp eller lämna av passagerare på gemenskapens territorium.”

| 5. | I artikel 5.3 skall den första strecksatsen utgå. |
| --- | --- |

5.

I artikel 5.3 skall den första strecksatsen utgå.

| 6. | I artikel 8 första stycket skall uttrycket ”och internationella sammanslutningar” utgå. |
| --- | --- |

6.

I artikel 8 första stycket skall uttrycket ”och internationella sammanslutningar” utgå.

| 7. | Artikel 10.1 skall utgå. |
| --- | --- |

7.

Artikel 10.1 skall utgå.

| 8. | I artikel 10 skall följande punkter läggas till:
  ”3 a.   Järnvägsföretag som omfattas av artikel 2 skall senast den 1 januari 2010 beviljas rätt till tillträde till infrastrukturen i samtliga medlemsstater för att bedriva internationell persontrafik. Vid internationell persontrafik skall järnvägsföretagen ha rätt att ta upp passagerare vid varje station utmed den internationella sträckan och att lämna av dem vid en annan, inbegripet stationer som ligger i samma medlemsstat.
  Rätten till tillträde till infrastrukturen i de medlemsstater i vilka andelen internationell passagerartrafik med tåg utgör mer än hälften av omsättningen för persontrafiken för järnvägsföretag i den medlemsstaten skall beviljas senast den 1 januari 2012.
  Huruvida det huvudsakliga syftet med trafiken är att befordra passagerare mellan stationer i olika medlemsstater skall avgöras av det eller de berörda regleringsorgan som avses i artikel 30 i direktiv 2001/14/EG på begäran av de berörda behöriga myndigheterna och/eller järnvägsföretagen.
  3 b.   Medlemsstaterna får begränsa tillträdesrätten enligt punkt 3 a för trafik mellan en avreseplats och en bestämmelseplats vilka omfattas av ett eller flera avtal om allmänna tjänster i överensstämmelse med gällande gemenskapslagstiftning. En sådan begränsning får dock inte leda till en inskränkning av rätten att ta upp passagerare vid varje station utmed en internationell sträcka och att lämna av dem vid en annan, inbegripet stationer som ligger i samma medlemsstat, såvida inte utövandet av denna rätt skulle äventyra den ekonomiska jämvikten för ett avtal om allmänna tjänster.
  Huruvida den ekonomiska jämvikten skulle äventyras skall avgöras av det eller de berörda regleringsorgan som avses i artikel 30 i direktiv 2001/14/EG på grundval av en objektiv ekonomisk analys och i förväg fastställda kriterier på begäran av






  — | den eller de behöriga myndigheter som ingick avtalet om allmänna tjänster, |
| --- | --- | --- |

8.

I artikel 10 skall följande punkter läggas till:

”3 a.   Järnvägsföretag som omfattas av artikel 2 skall senast den 1 januari 2010 beviljas rätt till tillträde till infrastrukturen i samtliga medlemsstater för att bedriva internationell persontrafik. Vid internationell persontrafik skall järnvägsföretagen ha rätt att ta upp passagerare vid varje station utmed den internationella sträckan och att lämna av dem vid en annan, inbegripet stationer som ligger i samma medlemsstat.

Rätten till tillträde till infrastrukturen i de medlemsstater i vilka andelen internationell passagerartrafik med tåg utgör mer än hälften av omsättningen för persontrafiken för järnvägsföretag i den medlemsstaten skall beviljas senast den 1 januari 2012.

Huruvida det huvudsakliga syftet med trafiken är att befordra passagerare mellan stationer i olika medlemsstater skall avgöras av det eller de berörda regleringsorgan som avses i artikel 30 i direktiv 2001/14/EG på begäran av de berörda behöriga myndigheterna och/eller järnvägsföretagen.

3 b.   Medlemsstaterna får begränsa tillträdesrätten enligt punkt 3 a för trafik mellan en avreseplats och en bestämmelseplats vilka omfattas av ett eller flera avtal om allmänna tjänster i överensstämmelse med gällande gemenskapslagstiftning. En sådan begränsning får dock inte leda till en inskränkning av rätten att ta upp passagerare vid varje station utmed en internationell sträcka och att lämna av dem vid en annan, inbegripet stationer som ligger i samma medlemsstat, såvida inte utövandet av denna rätt skulle äventyra den ekonomiska jämvikten för ett avtal om allmänna tjänster.

Huruvida den ekonomiska jämvikten skulle äventyras skall avgöras av det eller de berörda regleringsorgan som avses i artikel 30 i direktiv 2001/14/EG på grundval av en objektiv ekonomisk analys och i förväg fastställda kriterier på begäran av

—

den eller de behöriga myndigheter som ingick avtalet om allmänna tjänster,

| — | varje annan berörd behörig myndighet med rätt att begränsa tillträde enligt denna artikel, |
| --- | --- |

—

varje annan berörd behörig myndighet med rätt att begränsa tillträde enligt denna artikel,

| — | infrastrukturförvaltaren, eller |
| --- | --- |

—

infrastrukturförvaltaren, eller

| — | det järnvägsföretag som genomför avtalet om allmänna tjänster. |
| --- | --- |

—

det järnvägsföretag som genomför avtalet om allmänna tjänster.

De behöriga myndigheterna och de järnvägsföretag som tillhandahåller de allmänna tjänsterna skall förse det eller de berörda regleringsorganen med de uppgifter som rimligen krävs för att fatta ett beslut. Regleringsorganet skall beakta de erhållna uppgifterna, i förekommande fall samråda med samtliga berörda parter, och meddela de berörda parterna sitt motiverade beslut inom en i förväg fastställd, rimlig tid och under alla omständigheter senast två månader efter att ha mottagit alla relevanta uppgifter. Regleringsorganet skall motivera sitt beslut och ange inom vilken tidsperiod och på vilka villkor

| — | den eller de berörda behöriga myndigheterna, |
| --- | --- |

—

den eller de berörda behöriga myndigheterna,

| — | infrastrukturförvaltaren, |
| --- | --- |

—

infrastrukturförvaltaren,

| — | det järnvägsföretag som genomför avtalet om allmänna tjänster, eller |
| --- | --- |

—

det järnvägsföretag som genomför avtalet om allmänna tjänster, eller

| — | det järnvägsföretag som söker tillträde |
| --- | --- |

—

det järnvägsföretag som söker tillträde

kan begära att beslutet omprövas.

3 c.   Medlemsstaterna får också begränsa rätten att ta upp och lämna av passagerare vid stationer inom samma medlemsstatstat längs en sträcka med internationell persontrafik, där en exklusiv rätt att befordra passagerare mellan dessa stationer har beviljats enligt ett koncessionsavtal som tilldelats genom ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande och i överensstämmelse med tillämpliga principer i gemenskapslagstiftningen före .... Denna begränsning får gälla under avtalets ursprungliga giltighetstid eller i 15 år, beroende på vilket som är kortast.

3 d.   Bestämmelserna i detta direktiv skall inte kräva att medlemsstaterna före den 1 januari 2010 beviljar den rätt till tillträde som avses i punkt 3 a för järnvägsföretag och deras direkt eller indirekt kontrollerade dotterföretag med tillstånd i en medlemsstat där liknande rätt till tillträde inte har beviljats.

3 e.   Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att se till att de beslut som avses i punkterna 3 b, 3 c och 3 d kan bli föremål för rättslig prövning.

3 f.   Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 b får medlemsstaterna, på de villkor som fastställs i denna artikel, tillåta de berörda myndigheterna att ta ut en avgift på all persontrafik på järnväg på sitt territorium för att bidra till att finansiera ersättningen för skyldigheten att tillhandahålla allmänna tjänster inom ramen för avtal om allmänna tjänster som har ingåtts i enlighet med gemenskapslagstiftningen.

I enlighet med gemenskapslagstiftningen får den ersättning som avses i första stycket inte överstiga vad som är nödvändigt för att täcka hela eller delar av kostnaden i samband med skyldigheten att tillhandahålla allmänna tjänster med beaktande av relevanta intäkter och en rimlig vinst för att uppfylla dessa skyldigheter.

Avgiften skall tas ut i enlighet med gemenskapslagstiftningen, i synnerhet med iakttagande av principerna om rättvisa, insyn, icke-diskriminering och proportionalitet, särskilt vad gäller förhållandet mellan tjänstens pris och avgiftsnivån. Skyldigheten att bidra till finansieringen av skyldigheten att tillhandahålla allmänna tjänster skall inte äventyra den internationella persontrafikens ekonomiska bärkraft.

De berörda myndigheterna skall spara de uppgifter som är nödvändiga för att säkerställa att avgifternas ursprung och användningen av dem kan spåras. Medlemstaterna skall informera kommissionen om detta.”

| 9. | Artikel 10.8 skall ersättas med följande:
  ”8.   Senast den 1 januari 2009 skall kommissionen lägga fram en rapport om genomförandet av detta direktiv för Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén.
  Denna rapport skall behandla






  — | genomförandet av detta direktiv i medlemsstaterna och hur de olika berörda organens arbete faktiskt har fungerat, |
| --- | --- | --- |

9.

Artikel 10.8 skall ersättas med följande:

”8.   Senast den 1 januari 2009 skall kommissionen lägga fram en rapport om genomförandet av detta direktiv för Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén.

Denna rapport skall behandla

—

genomförandet av detta direktiv i medlemsstaterna och hur de olika berörda organens arbete faktiskt har fungerat,

| — | marknadsutvecklingen, särskilt internationella trafiktrender, trafikverksamhet och alla marknadsaktörers andel på marknaden, inbegripet nya marknadsaktörer.” |
| --- | --- |

—

marknadsutvecklingen, särskilt internationella trafiktrender, trafikverksamhet och alla marknadsaktörers andel på marknaden, inbegripet nya marknadsaktörer.”

| 10. | I artikel 10 skall följande punkt läggas till:
  ”9.   Senast den 31 december 2012 skall kommissionen lägga fram en rapport om genomförandet av bestämmelserna i punkt 3 för Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén.” |
| --- | --- |

10.

I artikel 10 skall följande punkt läggas till:

”9.   Senast den 31 december 2012 skall kommissionen lägga fram en rapport om genomförandet av bestämmelserna i punkt 3 för Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén.”

| 11. | I artikel 15 skall följande punkt läggas till:
  ”Skyldigheterna att införliva och genomföra detta direktiv skall inte gälla Cypern och Malta, så länge som inget järnvägsnät upprättats på deras territorium.” |
| --- | --- |

11.

I artikel 15 skall följande punkt läggas till:

”Skyldigheterna att införliva och genomföra detta direktiv skall inte gälla Cypern och Malta, så länge som inget järnvägsnät upprättats på deras territorium.”

Artikel 2

Direktiv 2001/14/EG ändras på följande sätt:

| 1. | I artikel 1.3 skall följande punkt läggas till:






  ”e) | Järnvägstransporter som transiterar genom gemenskapen.” |
| --- | --- | --- |

1.

I artikel 1.3 skall följande punkt läggas till:

”e)

Järnvägstransporter som transiterar genom gemenskapen.”

| 2. | I artikel 2 skall följande punkt läggas till:






  ”n) | transit: passage genom gemenskapens territorium utan att lasta eller lossa gods och/eller utan att ta upp eller lämna av passagerare på gemenskapens territorium.” |
| --- | --- | --- |

2.

I artikel 2 skall följande punkt läggas till:

”n)

transit: passage genom gemenskapens territorium utan att lasta eller lossa gods och/eller utan att ta upp eller lämna av passagerare på gemenskapens territorium.”

| 3. | I artikel 13 skall följande punkt 4 läggas till:
  ”4.   När en sökande avser att begära infrastrukturkapacitet för att bedriva internationell persontrafik enligt artikel 3 i direktiv 91/440/EEG skall den informera de berörda infrastrukturförvaltarna och regleringsorganen. För att möjliggöra bedömningen av syftet med den internationella persontrafiken mellan stationer i olika medlemsstater och de potentiella ekonomiska följderna för befintliga avtal om allmänna tjänster skall regleringsorganen se till att information ges till de behöriga myndigheter som har beviljat persontrafik på järnväg enligt ett avtal om allmänna tjänster, varje annan berörd behörig myndighet med rätt att begränsa tillträde enligt artikel 10.3 b i direktiv 91/440/EEG och varje järnvägsföretag som utför avtalet om allmänna tjänster på denna internationella persontrafiklinje.” |
| --- | --- |

3.

I artikel 13 skall följande punkt 4 läggas till:

”4.   När en sökande avser att begära infrastrukturkapacitet för att bedriva internationell persontrafik enligt artikel 3 i direktiv 91/440/EEG skall den informera de berörda infrastrukturförvaltarna och regleringsorganen. För att möjliggöra bedömningen av syftet med den internationella persontrafiken mellan stationer i olika medlemsstater och de potentiella ekonomiska följderna för befintliga avtal om allmänna tjänster skall regleringsorganen se till att information ges till de behöriga myndigheter som har beviljat persontrafik på järnväg enligt ett avtal om allmänna tjänster, varje annan berörd behörig myndighet med rätt att begränsa tillträde enligt artikel 10.3 b i direktiv 91/440/EEG och varje järnvägsföretag som utför avtalet om allmänna tjänster på denna internationella persontrafiklinje.”

| 4. | Artikel 17.5 skall ersättas med följande:
  ”5.   Ramavtal skall i princip omfatta en period om fem år och skall kunna förnyas för perioder av samma längd som den ursprungliga giltighetstiden. Infrastrukturförvaltaren får samtycka till en kortare eller längre period i särskilda fall. Varje period som är längre än fem år skall vara motiverad av att affärskontrakt, särskilda investeringar eller risker föreligger.
  5 a.   För trafik som utnyttjar sådan särskild infrastruktur som avses i artikel 24 vilken kräver omfattande och långsiktiga investeringar, vilka motiverats av sökanden, får ramavtal gälla under en period om femton år. En längre period än femton år skall endast kunna tillåtas i exceptionella fall, i synnerhet när det gäller omfattande och långsiktiga investeringar och särskilt när dessa omfattas av åtaganden i avtal, däribland en flerårig amorteringsplan.
  Sökandens krav kan i detta fall nödvändiggöra en ingående beskrivning av de kapacitetsegenskaper - inklusive turtäthet, volym och tåglägenas kvalitet – som skall tillhandahållas sökanden under ramavtalets löptid. Infrastrukturförvaltaren får minska den reserverade kapacitet som under minst en månad har utnyttjats mindre än den tröskelkvot som anges i artikel 27.
  Från och med den 1 januari 2010 får ett initialt ramavtal upprättas för en femårsperiod, som kan förnyas en gång, på grundval av de kapacitetsegenskaper som utnyttjas av sökande som bedriver trafik före den 1 januari 2010, för att särskilda investeringar eller förekomsten av affärskontrakt skall beaktas. Det regleringsorgan som avses i artikel 30 skall vara ansvarigt för att bevilja ikraftträdande av ett sådant avtal.” |
| --- | --- |

4.

Artikel 17.5 skall ersättas med följande:

”5.   Ramavtal skall i princip omfatta en period om fem år och skall kunna förnyas för perioder av samma längd som den ursprungliga giltighetstiden. Infrastrukturförvaltaren får samtycka till en kortare eller längre period i särskilda fall. Varje period som är längre än fem år skall vara motiverad av att affärskontrakt, särskilda investeringar eller risker föreligger.

5 a.   För trafik som utnyttjar sådan särskild infrastruktur som avses i artikel 24 vilken kräver omfattande och långsiktiga investeringar, vilka motiverats av sökanden, får ramavtal gälla under en period om femton år. En längre period än femton år skall endast kunna tillåtas i exceptionella fall, i synnerhet när det gäller omfattande och långsiktiga investeringar och särskilt när dessa omfattas av åtaganden i avtal, däribland en flerårig amorteringsplan.

Sökandens krav kan i detta fall nödvändiggöra en ingående beskrivning av de kapacitetsegenskaper - inklusive turtäthet, volym och tåglägenas kvalitet – som skall tillhandahållas sökanden under ramavtalets löptid. Infrastrukturförvaltaren får minska den reserverade kapacitet som under minst en månad har utnyttjats mindre än den tröskelkvot som anges i artikel 27.

Från och med den 1 januari 2010 får ett initialt ramavtal upprättas för en femårsperiod, som kan förnyas en gång, på grundval av de kapacitetsegenskaper som utnyttjas av sökande som bedriver trafik före den 1 januari 2010, för att särskilda investeringar eller förekomsten av affärskontrakt skall beaktas. Det regleringsorgan som avses i artikel 30 skall vara ansvarigt för att bevilja ikraftträdande av ett sådant avtal.”

| 5. | I artikel 30.1 skall följande mening läggas till före den sista meningen:
  ”Organet skall dessutom vara funktionellt oberoende av varje behörig myndighet som deltar i tilldelning av ett avtal om offentliga tjänster.” |
| --- | --- |

5.

I artikel 30.1 skall följande mening läggas till före den sista meningen:

”Organet skall dessutom vara funktionellt oberoende av varje behörig myndighet som deltar i tilldelning av ett avtal om offentliga tjänster.”

| 6. | I artikel 38 skall följande stycke läggas till:
  ”Skyldigheterna att införliva och genomföra detta direktiv skall inte gälla Cypern och Malta, så länge som inget järnvägsnät upprättats på deras territorium.” |
| --- | --- |

6.

I artikel 38 skall följande stycke läggas till:

”Skyldigheterna att införliva och genomföra detta direktiv skall inte gälla Cypern och Malta, så länge som inget järnvägsnät upprättats på deras territorium.”

Artikel 3

1.   Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den ... (12). De skall genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen.

När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

3.   Bestämmelserna i artikel 1.2, 1.5, 1.6 och 1.7 skall tillämpas från och med den 1 januari 2010.

Artikel 4

Detta direktiv träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 5

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den ...

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 221, 8.9.2005, s. 56.

1

(2)  EUT C 71, 22.3.2005, s. 26.

2

(3)  Europaparlamentets yttrande av den 28 september 2005 (ännu inte offentliggjort i EUT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 24 juli 2006 och Europaparlamentets ståndpunkt av den ... (ännu inte offentliggjord i EUT).

3

(4)  EGT L 237, 24.8.1991, s. 25. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/51/EG (EUT L 164, 30.4.2004, s. 164. Rättad version i EUT L 220, 21.6.2004, s. 58).

4

(5)  EGT L 75, 15.3.2001, s. 29. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2004/49/EG (EUT L 164, 30.4.2004, s. 44). Rättad i EUT L 220, 21.6.2004, s. 16.

5

(6)  EUT L 75, 15.3.2001, s. 1.

6

(7)  EUT L 164, 30.4.2004, s. 164. Rättad i EUT L 220, 21.6.2004, s. 58.

7

(8)  EGT L 75, 15.3.2001, s. 26.

8

(9)  EUT L 164, 30.4.2004, s. 44. Rättad i EUT L 220, 21.6.2004, s. 16.

9

(10)  EGT L 156, 28.6.1969, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1893/91 (EGT L 169, 29.6.1991, s. 1).

10

(11)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.

11

(12)  18 månader efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

12

---

RÅDETS MOTIVERING

I.   INLEDNING

Den 3 mars 2004 lade kommissionen fram förslaget till direktiv om ändring av direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar, det s.k. förslaget om tillträde till järnvägsmarknaden, som ett av de fyra förslagen i tredje järnvägspaketet (1).

Den 28 september 2005 antog Europaparlamentet sitt yttrande vid omröstning i första behandlingen.

Den 24 juli 2006 antog rådet sin gemensamma ståndpunkt i enlighet med artikel 251 i fördraget.

Vid sina överläggningar beaktade rådet yttrandena från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (2) och Regionkommittén (3).

II.   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1.   Allmänt

Förhandlingarna om öppnandet av marknaden för den internationella persontrafiken på järnväg ägde rum i ett politiskt klimat som präglats av kommissionens vitbok om den gemensamma transportpolitiken fram till 2010 (4), samt av första och andra järnvägspaketet. I sin vitbok meddelade kommissionen sin avsikt att fortsätta att förverkliga den inre marknaden för järnvägstrafik bl.a. genom att öppna marknaden för den internationella persontrafiken. Första och andra järnvägspaketet innehåller detaljerade bestämmelser om tillträde till infrastrukturen, om driftskompatibilitet och säkerhet för järnvägstrafiken på nationell och europeisk nivå, och bildar därmed en ram som skulle göra det möjligt att öppna marknaden för godstrafik och internationell persontrafik.

Vid mötet den 5 december 2005 kunde rådet nå politisk överenskommelse om tre av de fyra lagstiftningsförslagen till det tredje järnvägspaketet, nämligen förslaget om tillträde till järnvägsmarknaden, som detta dokument handlar om samt förslagen om tågresenärers rättigheter och skyldigheter och om tågpersonal, varigenom man bereder vägen för antagandet av tre gemensamma ståndpunkter.

I centrum för rådets diskussioner om förslaget till tillträde till järnvägsmarknaden stod förhållandet mellan detta förslag och det reviderade förslaget om kollektivtrafik på järnväg och väg, det s.k. förslaget om allmän trafikplikt (5). Vid mötet i rådet den 5 december 2005 kunde man därför endast nå en politisk överenskommelse om förslaget om tillträde till järnvägsmarknaden efter en behandling av frågan om förhållandet mellan de båda förslagen och att ett klargörande av ett antal punkter i förslaget om kollektivtrafik på järnväg och väg i ett uttalande till protokollet från rådet och kommissionen (se bilaga I).

2.   Centrala politiska frågor

2.1   Att öppna marknaden för internationell persontrafik på järnväg

Öppnandet av marknaden kan – genom att den utsätts för konkurrens – bidra till effektivare och attraktivare europeiska järnvägsförbindelser. Genom att bevilja järnvägsföretag som bedriver internationell persontrafik tillträde till infrastrukturen i alla medlemsstater senast den 1 januari 2010, följer rådet den kompromiss som nåddes med Europaparlamentet vid förlikningsförfarandet om andra järnvägspaketet (6). Öppnandet av marknaden för internationell persontrafik på järnväg senast 2010 skulle göra det möjligt för operatörerna att förbereda sig på lämpligt sätt. Det skulle också sammanfalla med både utbyggnaden och sammankopplingen av det transeuropeiska snabbtågsnätet och med en konsolidering av den ram som fastställdes genom första och andra järnvägspaketet.

Öppnandet av marknaden för internationell trafik, inbegripet cabotage, kommer att få stora konsekvenser för de medlemsstater där internationella transporter utgör en viktig del av den totala persontrafiken på järnväg. Med tanke på detta vill rådet ge dessa medlemsstater mer tid att förbereda sig inför öppnandet av marknaden genom att de får bevilja tillträdesrätt senast den 1 januari 2012.

Rådet delar därför inte i Europaparlamentets uppfattning att internationell persontrafik på järnväg skall öppnas senast 2008 och alla övriga former av persontrafik på järnväg senast 2012 (ändringarna 2, 8 och 9 om tidtabellen för att öppna marknaden för persontrafik på järnväg. Ändringarna 6 och 12 om utarbetande av utvärderingsrapporter från kommissionen om att öppna marknaderna för nationell och internationell persontrafik på järnväg).

2.2   Rätten att ta upp och lämna av passagerare inom samma medlemsstat

Rådet liksom Europaparlamentet godtar kommissionens förslag om att tillåta internationella järnvägsföretag att ta upp och lämna av passagerare vid stationer i samma medlemsstatstat. Rådets uppfattning är att denna s.k. carbotagetransport är nödvändig för att möjliggöra lönsamma internationella transporttjänster.

Rådet vill emellertid undvika att tillträde för internationell persontrafik på järnväg, inklusive cabotage, leder till att marknaden för den nationella persontrafiken på järnväg öppnas. Den gemensamma ståndpunkten tillåter därför endast att tillträde beviljas sådan internationell trafik, vars ”främsta syfte” är att befordra passagerare mellan stationer i skilda medlemsstater. I den gemensamma ståndpunkten finns ett förfarande för att bestämma syftet med den internationella trafik för vilken tillträde begärs.

2.3   Skyddet av kollektivtrafiken

Den gemensamma ståndpunkten om förslaget om tillträde till järnvägsmarknaden återspeglar i huvudsak rådets avvägning mellan att å ena sidan öppna marknaden och å andra sidan skydda kollektivtrafiken. För att uppnå detta har rådet gjort följande tre tillägg i kommissionens förslag: Ett förfarande för att avgöra huruvida öppnandet av marknaden för internationell persontrafik på järnväg äventyrar kollektivtrafiken, ett klargörande av förfarandet för att bevilja tillträdesrätt och en bestämmelse som ger medlemsstaterna möjlighet att ta ut en avgift för internationell persontrafik på järnväg. Avvägningen mellan att öppna marknaden och att skydda kollektivtrafiken uttrycks också i rådets och kommissionens uttalande till protokollet vid rådets möte den 5 december 2005 (se bilaga I).

2.3.1   Förfarande

För att klargöra när tillträdesrätten kan begränsas innehåller den gemensamma ståndpunkten ett förfarande för att avgöra om den internationella persontrafiken skulle komma att äventyra den ekonomiska jämvikten för kollektivtrafiken. Ett viktigt inslag i detta förfarande är regleringsorganets objektiva ekonomiska analys av konsekvenserna av den internationella persontrafiken för kollektivtrafiken. Rådet har hämtat denna idé från Europaparlamentets ändring 10.

2.3.2   Modulerad begränsning av tillträdesrätten

För att ge beslutet att bevilja tillträdesrätt större flexibilitet klargörs det i den gemensamma ståndpunkten – efter det att det fastställts att kollektivtrafikens ekonomiska jämvikt skulle komma att äventyras – att det finns flera metoder för att begränsa tillträdet för internationell persontrafik. I linje med principerna om jämlikhet och icke-diskriminering anger rådet att medlemsstaterna kan bevilja, ändra eller vägra tillträdesrätt, inbegripet genom att ta ut en avgift av operatören av en ny internationell förbindelse för persontrafik. Genom möjligheten att stödja kollektivtrafiken genom att avgifter tas ut på internationell persontrafik, har medlemsstaterna större handlingsutrymme att öppna marknaden och samtidigt skydda kollektivtrafiken.

2.3.3   Kompensation

I vissa medlemsstater bidrar lönsam persontrafik på järnväg till den kollektivtrafik som går med förlust genom avgifter som tas ut. Rådet vill klargöra att en sådan avgift också kan tas ut av järnvägsföretag som har beviljats tillträde. En sådan skyldighet att bidra till ersättningen för skyldigheten att tillhandahålla allmänna tjänster gäller endast den medlemsstat där avgiften tas ut. Vidare bör avgiften inte äventyra den internationella persontrafikens ekonomiska bärkraft. I den gemensamma ståndpunkten föreskrivs det slutligen att om en medlemsstat väljer att ta ut sådana avgifter, måste den lämna nödvändig information till kommissionen. Portugal gjorde ett uttalande avseende kompensationen vid mötet i rådet (transport, telekommunikation och energi) i december 2005 (bilaga II).

2.4   Ramavtal

Rådet anser i likhet med parlamentet att det är nödvändigt att komplettera öppnandet av marknaden för internationell persontrafik på järnväg med ett stabilare och mer förutsägbart klimat för investeringar i infrastruktur för sådan trafik, särskilt för förbindelser där specialiserad infrastruktur används. Följaktligen föreslår rådet med utgångspunkt i parlamentets ändringar 5, 7 och 13 ändringar av bestämmelserna om ramavtal i direktiv 2001/14/EG (7). När parlamentet föreslår att det skall vara möjligt att ingå ramavtal med en löptid på tio år för förbindelser där det används specialiserad infrastruktur som kräver omfattande och långsiktiga investeringar, anser rådet det lämpligare med en löptid på 15 år.

2.5   Ömsesidighetsklausul

I likhet med parlamentet (i ändringarna 3 och 11) önskar rådet i förslaget om tillträde till järnvägsmarknaden införa en bestämmelse som tillåter medlemsstater som har öppnat sin marknad för internationell persontrafik på järnväg att inte bevilja tillträdesrätt för företag som är registrerade i en medlemsstat som inte beviljar den typen av tillträdesrätt.

2.6   Andra viktiga frågor

2.6.1   Transitering

I den gemensamma ståndpunkter klargör rådet att syftet med förslaget om tillträde till järnvägsmarknaden är att öppna marknaden för internationell persontrafik inom gemenskapen och att gods- och persontrafik som börjar och slutar i tredjeländer och transiterar gemenskapens territorium inte omfattas av förslaget. Litauen gjorde ett uttalande till protokollet om transiteringsfrågan (se bilaga III).

2.6.2   Koncessionsbaserat system

Kommissionens förslag grundar sig på principen om konkurrens på järnvägarna. Rådet ansluter sig till denna princip men medger att även andra principer är tänkbara när det gäller att införa konkurrens och att sådana därtill redan tillämpas i praktiken. Med tanke på detta anser rådet att man bör tillåta medlemsstaterna att under en övergångsperiod inte bevilja helt öppet tillträde till internationell persontrafik på järnväg i sådana fall där rätten att använda vissa järnvägslinjer har inneburit en tillräcklig prövning av marknadsvärdet genom principen om konkurrens om järnvägarna.

2.6.3.   Undantag från genomförandet för Malta och Cypern

Med hänsyn till att Malta och Cypern inte har något järnvägssystem och att utsikterna att de i framtiden kommer att ha ett är ytterst begränsade befriar rådet dessa båda medlemsstater från skyldigheten att genomföra direktivet om tillträde till järnvägsmarknaden.

3.   Europaparlamentets ändringar

Rådets svar på ändringarna 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 och 13 anges ovan i samband med de centrala frågorna.

Dessutom har rådet godtagit ändring 2 vad beträffar hänvisningen till direktiv 2004/49, ändring 4 vad beträffar omnämnandet av kommissionens första förslag om allmän trafikplikt från juli 2000 och ändring 7 fullt ut.

Rådet godtar inte ändring 4 vad beträffar antagandet av en gemensam ståndpunkt om förslaget till förordning om allmän trafikplikt och inte heller ändring 6 vad beträffar kommissionens skyldighet lägga fram en konsekvensbedömning av öppnandet av näten för nationell persontrafik senast 2005.

III.   SLUTSATS

Efter att ha skärskådat parlamentets yttrande har rådet nått fram till en gemensam ståndpunkt som bevarar jämvikten mellan öppnande av marknaden för internationell persontrafik på järnväg å ena sidan och skydd av kollektivtrafiken å andra sidan. För att finna denna jämvikt har rådet dragit nytta av flera viktiga ändringar från parlamentet. Rådet har inte helt kunnat godta parlamentets inställning till den takt i vilken tillträdesrätt skall beviljas; i den gemensamma ståndpunkten anges emellertid en tidsplan som skulle göra det möjligt för såväl operatörer som myndigheter att på lämpligt sätt förbereda marknaden för persontrafik på järnväg.

---

(1)  De övriga tre lagstiftningsförslagen gäller

| — | en förordning om internationella tågresenärers rättigheter och skyldigheter (dok. 7149/04 TRANS 109 CODEC 337), |
| --- | --- |

—

en förordning om internationella tågresenärers rättigheter och skyldigheter (dok. 7149/04 TRANS 109 CODEC 337),

| — | en förordning om kvalitetskrav för godstransport på järnväg (dok. 7150/04 TRANS 110 CODEC 338), |
| --- | --- |

—

en förordning om kvalitetskrav för godstransport på järnväg (dok. 7150/04 TRANS 110 CODEC 338),

| — | ett direktiv om behörighetsprövning av tågpersonal som är nödvändig för framförandet av lok och tåg på gemenskapens järnvägsnät (dok. 7148/04 TRANS 108 CODEC 336). |
| --- | --- |

—

ett direktiv om behörighetsprövning av tågpersonal som är nödvändig för framförandet av lok och tåg på gemenskapens järnvägsnät (dok. 7148/04 TRANS 108 CODEC 336).

(2)  EUT C 221, 9.9.2005, s. 56.

(3)  EUT C 71, 22.3.2005, s. 26.

(4)  Dok. 11932/01 TRANS 131 AVIATION 70 MR 76.

(5)  Dok. 11508/05 TRANS 155 CODEC 657.

(6)  Denna kompromiss är införd i skäl 4 i direktiv 2004/51 och har följande lydelse: ”Vad gäller öppnande av marknaden för internationella passagerartransporttjänster måste årtalet 2010, som föreslagits av kommissionen, anses som ett mål som gör det möjligt för samtliga operatörer att förbereda sig på lämpligt sätt.”

(7)  Direktiv 2001/14/EG om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur och utfärdande av säkerhetsintyg

(EGT L 75, 15.3.2001, s. 29).

BILAGA I

BILAGA II

UTTALANDE FRÅN REPUBLIKEN PORTUGAL

Portugal bekräftar sitt stöd för målet att liberalisera järnvägstrafiken och röstar därför för Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar.

Portugal beklagar dock godkännandet av den nya artikel 1.8.3 f som tillåter medlemsstaterna att ta ut en avgift för internationell persontrafik på järnväg för att bidra till avtal om allmän trafik.

Denna lagstiftningslösning kommer att skada den normala utvecklingen av den europeiska marknaden och påverka möjligheterna för resenärer från medlemsstater i randområden att ta sig till andra regioner i Europa. Dessutom står denna lösning i strid med främjandet av byte av transportslag, som är ett av de viktigaste målen för gemenskapspolitiken inom denna sektor.

Portugal hoppas att denna bestämmelse kan revideras under nästa skede av medbeslutandeförfarandet, så att dess eventuella negativa konsekvenser för liberaliseringen av den internationella persontrafiken minskas.

---

| 28.11.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 289/42 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 289/42

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 21/2006

antagen av rådet den 14 september 2006

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/.../EG av den ... om om behörighetsprövning av tågpersonal som är nödvändig för framförandet av lok och tåg på gemenskapens järnvägsnät

(2006/C 289 E/03)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och

av följande skäl:

| (1) | Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/49/EG av den 29 april 2004 om säkerhet på gemenskapens järnvägar (4) skall infrastrukturförvaltare och järnvägsföretag inrätta säkerhetsstyrningssystem för att se till att järnvägssystemet åtminstone kan uppfylla de gemensamma säkerhetsmålen, att det överensstämmer med de nationella säkerhetsbestämmelserna och de säkerhetskrav som fastställs i de tekniska specifikationerna för driftskompatibilitet (TSD) samt att tillämpliga delar av de gemensamma säkerhetsmetoderna tillämpas. Detta säkerhetsstyrningssystem omfattar bland annat program för utbildning av personal och system som svarar för att personalens kvalifikationer bibehålls och att arbetsuppgifterna utförs på korrekt sätt. |
| --- | --- |

(1)

Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/49/EG av den 29 april 2004 om säkerhet på gemenskapens järnvägar (4) skall infrastrukturförvaltare och järnvägsföretag inrätta säkerhetsstyrningssystem för att se till att järnvägssystemet åtminstone kan uppfylla de gemensamma säkerhetsmålen, att det överensstämmer med de nationella säkerhetsbestämmelserna och de säkerhetskrav som fastställs i de tekniska specifikationerna för driftskompatibilitet (TSD) samt att tillämpliga delar av de gemensamma säkerhetsmetoderna tillämpas. Detta säkerhetsstyrningssystem omfattar bland annat program för utbildning av personal och system som svarar för att personalens kvalifikationer bibehålls och att arbetsuppgifterna utförs på korrekt sätt.

| (2) | Enligt direktiv 2004/49/EG måste järnvägsföretag inneha säkerhetsintyg för att få tillträde till järnvägsinfrastruktur. |
| --- | --- |

(2)

Enligt direktiv 2004/49/EG måste järnvägsföretag inneha säkerhetsintyg för att få tillträde till järnvägsinfrastruktur.

| (3) | Enligt rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli 1991 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar (5) har järnvägsföretag med tillstånd sedan den 15 mars 2003 haft rätt till tillträde till det transeuropeiska godstrafiknätet för att utföra internationella godstransporter och, kommer senast från och med 2007, att få rätt till tillträde till hela nätet för att utföra inhemska och internationella godstransporter. Denna successiva utvidgning av rätten till tillträde kommer oundvikligen att leda till en ökad rörlighet över de nationella gränserna för lokförare. Detta kommer att medföra en ökande efterfrågan på förare med utbildning och behörighet att utöva sitt yrke i mer än en medlemsstat. |
| --- | --- |

(3)

Enligt rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli 1991 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar (5) har järnvägsföretag med tillstånd sedan den 15 mars 2003 haft rätt till tillträde till det transeuropeiska godstrafiknätet för att utföra internationella godstransporter och, kommer senast från och med 2007, att få rätt till tillträde till hela nätet för att utföra inhemska och internationella godstransporter. Denna successiva utvidgning av rätten till tillträde kommer oundvikligen att leda till en ökad rörlighet över de nationella gränserna för lokförare. Detta kommer att medföra en ökande efterfrågan på förare med utbildning och behörighet att utöva sitt yrke i mer än en medlemsstat.

| (4) | En studie som kommissionen genomförde 2002 visade att det råder avsevärda skillnader mellan de olika medlemsstaternas lagstiftning om villkoren för behörighetsprövning av lokförare. För att komma till rätta med dessa skillnader och samtidigt upprätthålla den nuvarande höga säkerheten i järnvägssystemet i gemenskapen bör följaktligen gemenskapsbestämmelser antas om behörighetsprövning av lokförare. |
| --- | --- |

(4)

En studie som kommissionen genomförde 2002 visade att det råder avsevärda skillnader mellan de olika medlemsstaternas lagstiftning om villkoren för behörighetsprövning av lokförare. För att komma till rätta med dessa skillnader och samtidigt upprätthålla den nuvarande höga säkerheten i järnvägssystemet i gemenskapen bör följaktligen gemenskapsbestämmelser antas om behörighetsprövning av lokförare.

| (5) | Sådana gemenskapsbestämmelser bör också bidra till målen för gemenskapens politik i fråga om arbetstagarnas fria rörlighet, etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster inom ramen för den gemensamma transportpolitiken, samtidigt som all snedvridning av konkurrensen måste undvikas. |
| --- | --- |

(5)

Sådana gemenskapsbestämmelser bör också bidra till målen för gemenskapens politik i fråga om arbetstagarnas fria rörlighet, etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster inom ramen för den gemensamma transportpolitiken, samtidigt som all snedvridning av konkurrensen måste undvikas.

| (6) | Syftet med dessa gemensamma bestämmelser bör framför allt vara att göra det lättare för lokförare att flytta mellan olika medlemsstater, men också att göra det lättare för dem att flytta mellan olika järnvägsföretag. Bestämmelserna bör också generellt göra det lättare för alla aktörer inom järnvägssektorn att erkänna förarbevis och harmoniserade kompletterande intyg. Det är därför väsentligt att det fastställs minimikrav som bör uppfyllas av dem som vill erhålla förarbevis eller harmoniserade kompletterande intyg. |
| --- | --- |

(6)

Syftet med dessa gemensamma bestämmelser bör framför allt vara att göra det lättare för lokförare att flytta mellan olika medlemsstater, men också att göra det lättare för dem att flytta mellan olika järnvägsföretag. Bestämmelserna bör också generellt göra det lättare för alla aktörer inom järnvägssektorn att erkänna förarbevis och harmoniserade kompletterande intyg. Det är därför väsentligt att det fastställs minimikrav som bör uppfyllas av dem som vill erhålla förarbevis eller harmoniserade kompletterande intyg.

| (7) | Även om en medlemsstat beslutar att direktivet inte skall omfatta förare som uteslutande arbetar inom vissa kategorier av järnvägssystem, järnvägsnät eller infrastruktur bör detta inte på något sätt inskränka denna medlemsstats skyldighet att respektera förarbevisets giltighet inom Europeiska unionens hela territorium eller det harmoniserade kompletterande intygets giltighet inom den berörda infrastrukturen. |
| --- | --- |

(7)

Även om en medlemsstat beslutar att direktivet inte skall omfatta förare som uteslutande arbetar inom vissa kategorier av järnvägssystem, järnvägsnät eller infrastruktur bör detta inte på något sätt inskränka denna medlemsstats skyldighet att respektera förarbevisets giltighet inom Europeiska unionens hela territorium eller det harmoniserade kompletterande intygets giltighet inom den berörda infrastrukturen.

| (8) | Kraven bör omfatta åtminstone en lägsta ålder för förare, fysisk och yrkesmässig psykisk lämplighet, yrkeserfarenhet, kunskaper om vissa frågor som är av betydelse för framförande av tåg samt kunskaper om den infrastruktur som skall trafikeras och om det språk som används där. |
| --- | --- |

(8)

Kraven bör omfatta åtminstone en lägsta ålder för förare, fysisk och yrkesmässig psykisk lämplighet, yrkeserfarenhet, kunskaper om vissa frågor som är av betydelse för framförande av tåg samt kunskaper om den infrastruktur som skall trafikeras och om det språk som används där.

| (9) | För att göra den utbildning som lokförare skall genomgå för att erhålla ett harmoniserat kompletterande intyg mer kostnadseffektiv bör den i den utsträckning som detta är möjligt och önskvärt ur säkerhetssynvinkel inriktas på de särskilda arbetsuppgifter som föraren skall utföra, t.ex. växling, underhåll, persontrafik eller godstrafik. När Europeiska järnvägsbyrån (nedan kallad ”byrån”)utvärderar direktivets genomförande bör den bedöma behovet av att ändra utbildningskraven i bilagan så att de bättre återspeglar marknadens nya framväxande struktur. |
| --- | --- |

(9)

För att göra den utbildning som lokförare skall genomgå för att erhålla ett harmoniserat kompletterande intyg mer kostnadseffektiv bör den i den utsträckning som detta är möjligt och önskvärt ur säkerhetssynvinkel inriktas på de särskilda arbetsuppgifter som föraren skall utföra, t.ex. växling, underhåll, persontrafik eller godstrafik. När Europeiska järnvägsbyrån (nedan kallad ”byrån”)utvärderar direktivets genomförande bör den bedöma behovet av att ändra utbildningskraven i bilagan så att de bättre återspeglar marknadens nya framväxande struktur.

| (10) | Järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare som utfärdar harmoniserade kompletterande intyg får själva tillhandahålla utbildning avseende allmänna yrkeskunskaper, språkkunskaper samt kunskaper om rullande materiel och infrastruktur. När det gäller prov bör dock alla intressekonflikter undvikas, även om en examinator kan tillhöra det järnvägsföretag eller den infrastrukturförvaltare som utfärdar det harmoniserade kompletterande intyget. |
| --- | --- |

(10)

Järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare som utfärdar harmoniserade kompletterande intyg får själva tillhandahålla utbildning avseende allmänna yrkeskunskaper, språkkunskaper samt kunskaper om rullande materiel och infrastruktur. När det gäller prov bör dock alla intressekonflikter undvikas, även om en examinator kan tillhöra det järnvägsföretag eller den infrastrukturförvaltare som utfärdar det harmoniserade kompletterande intyget.

| (11) | Personalens kvalifikationer och villkor avseende hälsa och säkerhet är föremål för utveckling i samband med direktiven om driftskompatibilitet, särskilt som en del av de tekniska specifikationerna för driftskompatibilitet (TSD). Det finns ett behov av att se till att dessa TSD och bilagorna till detta direktiv överensstämmer. Detta kommer att åstadkommas genom ändringar som kommissionen antar i enlighet med ett kommittéförfarande på grundval av ett yttrande från samma kommitté. |
| --- | --- |

(11)

Personalens kvalifikationer och villkor avseende hälsa och säkerhet är föremål för utveckling i samband med direktiven om driftskompatibilitet, särskilt som en del av de tekniska specifikationerna för driftskompatibilitet (TSD). Det finns ett behov av att se till att dessa TSD och bilagorna till detta direktiv överensstämmer. Detta kommer att åstadkommas genom ändringar som kommissionen antar i enlighet med ett kommittéförfarande på grundval av ett yttrande från samma kommitté.

| (12) | De krav som hör till förarbevis och harmoniserade kompletterande intyg enligt detta direktiv bör endast avse de rättsliga förutsättningarna för att föraren skall få behörighet att framföra ett tåg. Alla övriga lagliga krav som är förenliga med gemenskapens lagstiftning och som tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt när det gäller järnvägsföretag, infrastrukturförvaltare, infrastruktur och rullande materiel bör också uppfyllas innan en förare får framföra ett tåg på en särskild infrastruktur. |
| --- | --- |

(12)

De krav som hör till förarbevis och harmoniserade kompletterande intyg enligt detta direktiv bör endast avse de rättsliga förutsättningarna för att föraren skall få behörighet att framföra ett tåg. Alla övriga lagliga krav som är förenliga med gemenskapens lagstiftning och som tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt när det gäller järnvägsföretag, infrastrukturförvaltare, infrastruktur och rullande materiel bör också uppfyllas innan en förare får framföra ett tåg på en särskild infrastruktur.

| (13) | Detta direktiv bör inte påverka tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (6) eller Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (7). |
| --- | --- |

(13)

Detta direktiv bör inte påverka tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (6) eller Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (7).

| (14) | För att garantera nödvändig enhetlighet och öppenhet bör gemenskapen fastställa en gemensam modell för förarbevis, som ömsesidigt erkänns av medlemsstaterna, och som styrker att föraren dels uppfyller vissa minimikrav, dels har yrkeskvalifikationer och språkkunskaper. Det bör överlåtas till de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna att utfärda förarbevis och till järnvägsföretagen och infrastrukturförvaltarna att utfärda harmoniserade kompletterande intyg. |
| --- | --- |

(14)

För att garantera nödvändig enhetlighet och öppenhet bör gemenskapen fastställa en gemensam modell för förarbevis, som ömsesidigt erkänns av medlemsstaterna, och som styrker att föraren dels uppfyller vissa minimikrav, dels har yrkeskvalifikationer och språkkunskaper. Det bör överlåtas till de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna att utfärda förarbevis och till järnvägsföretagen och infrastrukturförvaltarna att utfärda harmoniserade kompletterande intyg.

| (15) | Byrån bör även undersöka om ett smartkort kan användas i stället för förarbevis och harmoniserade kompletterande intyg. Fördelen med ett sådant smartkort är att förarbeviset och intygen skulle kunna kombineras i ett enda kort och samtidigt kunna användas för andra ändamål, antingen på säkerhetsområdet eller för arbetsledning av förare. |
| --- | --- |

(15)

Byrån bör även undersöka om ett smartkort kan användas i stället för förarbevis och harmoniserade kompletterande intyg. Fördelen med ett sådant smartkort är att förarbeviset och intygen skulle kunna kombineras i ett enda kort och samtidigt kunna användas för andra ändamål, antingen på säkerhetsområdet eller för arbetsledning av förare.

| (16) | Säkerhetsmyndigheterna bör utnyttja all information i förarbevis, harmoniserade kompletterande intyg och registren över förarbevis och harmoniserade kompletterande intyg för att underlätta bedömningen av den behörighetsprövning av personal som föreskrivs i artiklarna 10 och 11 i direktiv 2004/49/EG samt för att påskynda utfärdandet av de säkerhetsintyg som föreskrivs i de artiklarna. |
| --- | --- |

(16)

Säkerhetsmyndigheterna bör utnyttja all information i förarbevis, harmoniserade kompletterande intyg och registren över förarbevis och harmoniserade kompletterande intyg för att underlätta bedömningen av den behörighetsprövning av personal som föreskrivs i artiklarna 10 och 11 i direktiv 2004/49/EG samt för att påskynda utfärdandet av de säkerhetsintyg som föreskrivs i de artiklarna.

| (17) | Anställning av lokförare som behörighetsprövats i enlighet med detta direktiv bör inte befria järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare från skyldigheten att inrätta system för övervakning och intern kontroll av sina lokförares kvalifikationer och uppförande i enlighet med artikel 9 och bilaga III till direktiv 2004/49/EG och bör ingå i det systemet. Det harmoniserade kompletterande intyget bör inte befria järnvägsföretag eller infrastrukturförvaltare från deras ansvar för säkerheten och särskilt för personalutbildningen. |
| --- | --- |

(17)

Anställning av lokförare som behörighetsprövats i enlighet med detta direktiv bör inte befria järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare från skyldigheten att inrätta system för övervakning och intern kontroll av sina lokförares kvalifikationer och uppförande i enlighet med artikel 9 och bilaga III till direktiv 2004/49/EG och bör ingå i det systemet. Det harmoniserade kompletterande intyget bör inte befria järnvägsföretag eller infrastrukturförvaltare från deras ansvar för säkerheten och särskilt för personalutbildningen.

| (18) | Vissa företag tillhandahåller lokförartjänster till järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare. I dessa fall bör det järnvägsföretag eller den infrastrukturförvaltare där föraren arbetar på entreprenad ansvara för att denne har tillstånd och är behörighetsprövad i enlighet med detta direktiv. |
| --- | --- |

(18)

Vissa företag tillhandahåller lokförartjänster till järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare. I dessa fall bör det järnvägsföretag eller den infrastrukturförvaltare där föraren arbetar på entreprenad ansvara för att denne har tillstånd och är behörighetsprövad i enlighet med detta direktiv.

| (19) | För att järnvägstrafiken skall fortsätta att fungera väl bör lokförare, som redan utövar sitt yrke innan detta direktiv träder i kraft, under en övergångsperiod få behålla de behörigheter de redan har. |
| --- | --- |

(19)

För att järnvägstrafiken skall fortsätta att fungera väl bör lokförare, som redan utövar sitt yrke innan detta direktiv träder i kraft, under en övergångsperiod få behålla de behörigheter de redan har.

| (20) | Onödiga administrativa och ekonomiska bördor bör undvikas när de tillstånd att framföra fordon som utfärdats för förare innan de bestämmelserna i detta direktiv började tillämpas skall ersättas med harmoniserade kompletterande intyg och förarbevis som överensstämmer med detta direktiv. Därför bör sådan behörighet att framföra fordon som tidigare utfärdats i största möjliga utsträckning fortsätta att gälla. De utfärdande organen bör beakta varje förares eller förargrupps kvalifikationer och erfarenhet när dessa tillstånd skall ersättas. Det utfärdande organet bör, på grundval av kvalifikationer och/eller erfarenhet, besluta om föraren eller förargruppen behöver genomgå ytterligare prov och/eller utbildning innan de kan erhålla sina nya förarbevis och harmoniserade kompletterande intyg. Det utfärdande organet bör därför avgöra huruvida kvalifikationerna och/eller erfarenheten är tillräckliga för utfärdande av de förarbevis och harmoniserade kompletterande intyg som krävs, utan att ytterligare prov eller utbildning behövs. |
| --- | --- |

(20)

Onödiga administrativa och ekonomiska bördor bör undvikas när de tillstånd att framföra fordon som utfärdats för förare innan de bestämmelserna i detta direktiv började tillämpas skall ersättas med harmoniserade kompletterande intyg och förarbevis som överensstämmer med detta direktiv. Därför bör sådan behörighet att framföra fordon som tidigare utfärdats i största möjliga utsträckning fortsätta att gälla. De utfärdande organen bör beakta varje förares eller förargrupps kvalifikationer och erfarenhet när dessa tillstånd skall ersättas. Det utfärdande organet bör, på grundval av kvalifikationer och/eller erfarenhet, besluta om föraren eller förargruppen behöver genomgå ytterligare prov och/eller utbildning innan de kan erhålla sina nya förarbevis och harmoniserade kompletterande intyg. Det utfärdande organet bör därför avgöra huruvida kvalifikationerna och/eller erfarenheten är tillräckliga för utfärdande av de förarbevis och harmoniserade kompletterande intyg som krävs, utan att ytterligare prov eller utbildning behövs.

| (21) | Onödiga administrativa och ekonomiska bördor bör även undvikas när lokförare byter arbetsgivare. Ett järnvägsföretag som anställer en lokförare bör beakta dennes tidigare kvalifikationer och i största möjliga utsträckning undvika ytterligare prov eller utbildning. |
| --- | --- |

(21)

Onödiga administrativa och ekonomiska bördor bör även undvikas när lokförare byter arbetsgivare. Ett järnvägsföretag som anställer en lokförare bör beakta dennes tidigare kvalifikationer och i största möjliga utsträckning undvika ytterligare prov eller utbildning.

| (22) | Detta direktiv bör inte ge rätt till ömsesidigt erkännande av den behörighet att framföra fordon som förare har fått innan detta direktiv började tillämpas, dock utan att det påverkar tillämpningen av den allmänna ordning för ömsesidigt erkännande som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/36/EG av den 7 september 2005 om erkännande av yrkeskvalifikationer (8) och som skall fortsätta att gälla tills övergångsperioden löper ut. |
| --- | --- |

(22)

Detta direktiv bör inte ge rätt till ömsesidigt erkännande av den behörighet att framföra fordon som förare har fått innan detta direktiv började tillämpas, dock utan att det påverkar tillämpningen av den allmänna ordning för ömsesidigt erkännande som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/36/EG av den 7 september 2005 om erkännande av yrkeskvalifikationer (8) och som skall fortsätta att gälla tills övergångsperioden löper ut.

| (23) | De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (9). |
| --- | --- |

(23)

De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (9).

| (24) | I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (10) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan direktivet och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller. |
| --- | --- |

(24)

I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (10) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan direktivet och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller.

| (25) | Medlemsstaterna bör svara för kontroller av att direktivet följs och för att lämpliga åtgärder vidtas om en förare bryter mot villkoren i direktivet. |
| --- | --- |

(25)

Medlemsstaterna bör svara för kontroller av att direktivet följs och för att lämpliga åtgärder vidtas om en förare bryter mot villkoren i direktivet.

| (26) | Medlemsstaterna bör fastställa lämpliga påföljder vid överträdelse av nationella bestämmelser för genomförande av direktivet. |
| --- | --- |

(26)

Medlemsstaterna bör fastställa lämpliga påföljder vid överträdelse av nationella bestämmelser för genomförande av direktivet.

| (27) | Eftersom målet för detta direktiv nämligen att upprätta ett gemensamt regelverk för behörighetsprövning av lokförare som framför lok och tåg för person- och godsbefordran, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av direktivets omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(27)

Eftersom målet för detta direktiv nämligen att upprätta ett gemensamt regelverk för behörighetsprövning av lokförare som framför lok och tåg för person- och godsbefordran, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av direktivets omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

| (28) | Av kostnadseffektivitetsskäl kan det vara lämpligt att under en begränsad tidsperiod undanta lokförare som uteslutande utövar sitt yrke i en enda medlemsstat från tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv om dessa förares skyldighet att inneha förarbevis och harmoniserade kompletterande intyg i överensstämmelse med detta direktiv. De villkor som gäller för dessa undantag bör fastställas klart. |
| --- | --- |

(28)

Av kostnadseffektivitetsskäl kan det vara lämpligt att under en begränsad tidsperiod undanta lokförare som uteslutande utövar sitt yrke i en enda medlemsstat från tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv om dessa förares skyldighet att inneha förarbevis och harmoniserade kompletterande intyg i överensstämmelse med detta direktiv. De villkor som gäller för dessa undantag bör fastställas klart.

| (29) | En medlemsstat som saknar järnvägsnät, och inte avser att skaffa ett sådant inom den närmaste framtiden, skulle åläggas en orimlig och onödig skyldighet om den tvingades införliva och genomföra bestämmelserna i detta direktiv. En sådan medlemsstat bör därför, så länge som den inte har något järnvägsnät, undantas från skyldigheten att införliva och genomföra detta direktiv. |
| --- | --- |

(29)

En medlemsstat som saknar järnvägsnät, och inte avser att skaffa ett sådant inom den närmaste framtiden, skulle åläggas en orimlig och onödig skyldighet om den tvingades införliva och genomföra bestämmelserna i detta direktiv. En sådan medlemsstat bör därför, så länge som den inte har något järnvägsnät, undantas från skyldigheten att införliva och genomföra detta direktiv.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

MÅL, TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER

Artikel 1

Mål

I detta direktiv fastställs villkoren och förfarandena för behörighetsprövning av lokförare för framförande av lok och tåg på gemenskapens järnvägssystem. I direktivet fastställs de uppgifter som åligger medlemsstaternas behöriga myndigheter, lokförare och andra aktörer inom järnvägssektorn, framför allt järnvägsföretag, infrastrukturförvaltare och utbildningsanstalter.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1.   Detta direktiv gäller lokförare som framför lok och tåg på järnvägssystemet inom gemenskapen och som arbetar för järnvägsföretag som skall inneha säkerhetsintyg eller för infrastrukturförvaltare som skall inneha säkerhetstillstånd.

2.   Medlemsstaterna får inte, på grundval av nationella bestämmelser för annan ombordpersonal på godståg, hindra godståg från att passera gränserna eller från att tillhandahålla inhemska transporttjänster på deras territorium.

3.   Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 7 får medlemsstaterna från de bestämmelser som de inför vid genomförandet av detta direktiv undanta de lokförare som uteslutande arbetar på:

| a) | Tunnelbanor, spårvagnar och andra spårvägssystem i tätorter. |
| --- | --- |

a)

Tunnelbanor, spårvagnar och andra spårvägssystem i tätorter.

| b) | Järnvägsnät, som funktionsmässigt skiljer sig från resten av järnvägssystemet och som enbart är avsedda för person- och godstrafik lokalt samt i stads- och förortsområden. |
| --- | --- |

b)

Järnvägsnät, som funktionsmässigt skiljer sig från resten av järnvägssystemet och som enbart är avsedda för person- och godstrafik lokalt samt i stads- och förortsområden.

| c) | Privatägd järnvägsinfrastruktur som trafikeras enbart av sina ägare för egen godstransport. |
| --- | --- |

c)

Privatägd järnvägsinfrastruktur som trafikeras enbart av sina ägare för egen godstransport.

| d) | Banavsnitt som tillfälligt är stängda för normal trafik i syfte att underhålla, modernisera eller förnya järnvägssystemet. |
| --- | --- |

d)

Banavsnitt som tillfälligt är stängda för normal trafik i syfte att underhålla, modernisera eller förnya järnvägssystemet.

Artikel 3

Definitioner

I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

| a) | behörig myndighet: den säkerhetsmyndighet som avses i artikel 16 i direktiv 2004/49/EG. |
| --- | --- |

a)

behörig myndighet: den säkerhetsmyndighet som avses i artikel 16 i direktiv 2004/49/EG.

| b) | lokförare eller förare: person som är kapabel och bemyndigad att framföra tåg, inbegripet lok, växellok, arbetståg, järnvägsfordon för underhåll eller tåg för person- eller godsbefordran på ett självständigt, ansvarsfullt och säkert sätt. |
| --- | --- |

b)

lokförare eller förare: person som är kapabel och bemyndigad att framföra tåg, inbegripet lok, växellok, arbetståg, järnvägsfordon för underhåll eller tåg för person- eller godsbefordran på ett självständigt, ansvarsfullt och säkert sätt.

| c) | järnvägssystem: hela järnvägssystemet bestående av järnvägsinfrastrukturerna, med linjer och fasta installationer, samt rullande materiel av alla kategorier och ursprung som färdas på dessa infrastrukturer enligt definitionen i rådets direktiv 96/48/EG av den 23 juli 1996 om driftskompatibiliteten hos det transeuropeiska järnvägssystemet för höghastighetståg (11) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/16/EG av den 19 mars 2001 om driftskompatibiliteten hos det konventionella järnvägssystemet (12). |
| --- | --- |

c)

järnvägssystem: hela järnvägssystemet bestående av järnvägsinfrastrukturerna, med linjer och fasta installationer, samt rullande materiel av alla kategorier och ursprung som färdas på dessa infrastrukturer enligt definitionen i rådets direktiv 96/48/EG av den 23 juli 1996 om driftskompatibiliteten hos det transeuropeiska järnvägssystemet för höghastighetståg (11) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/16/EG av den 19 mars 2001 om driftskompatibiliteten hos det konventionella järnvägssystemet (12).

| d) | infrastrukturförvaltare: organ eller företag som framför allt ansvarar för inrättande och underhåll av järnvägsinfrastruktur eller delar av den, enligt definitionen i artikel 3 i direktiv 91/440/EEG, vilket även kan omfatta förvaltning av kontroll- och säkerhetssystem för infrastrukturen. Infrastrukturförvaltarens uppgifter i ett järnvägsnät eller en del av ett nät kan tilldelas olika organ eller företag. |
| --- | --- |

d)

infrastrukturförvaltare: organ eller företag som framför allt ansvarar för inrättande och underhåll av järnvägsinfrastruktur eller delar av den, enligt definitionen i artikel 3 i direktiv 91/440/EEG, vilket även kan omfatta förvaltning av kontroll- och säkerhetssystem för infrastrukturen. Infrastrukturförvaltarens uppgifter i ett järnvägsnät eller en del av ett nät kan tilldelas olika organ eller företag.

| e) | järnvägsföretag: järnvägsföretag enligt definitionen i Europaparlamentet och rådets direktiv 2001/14/EG av den 26 februari 2001 om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur (13), samt andra offentliga eller privata företag vars verksamhet består i att tillhandahålla gods- och/eller persontrafik på järnväg med krav på att företaget skall sörja för dragkraft. Begreppet omfattar även företag som endast tillhandahåller dragkraft. |
| --- | --- |

e)

järnvägsföretag: järnvägsföretag enligt definitionen i Europaparlamentet och rådets direktiv 2001/14/EG av den 26 februari 2001 om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur (13), samt andra offentliga eller privata företag vars verksamhet består i att tillhandahålla gods- och/eller persontrafik på järnväg med krav på att företaget skall sörja för dragkraft. Begreppet omfattar även företag som endast tillhandahåller dragkraft.

| f) | tekniska specifikationer för driftskompatibilitet (TSD): specifikationer som varje delsystem eller del av ett sådant omfattas av för att de grundläggande kraven skall uppfyllas och för att driftskompatibiliteten skall tryggas hos de transeuropeiska järnvägssystemen för höghastighetståg och för konventionella tåg i enlighet med direktiv 96/48/EG och direktiv 2001/16/EG. |
| --- | --- |

f)

tekniska specifikationer för driftskompatibilitet (TSD): specifikationer som varje delsystem eller del av ett sådant omfattas av för att de grundläggande kraven skall uppfyllas och för att driftskompatibiliteten skall tryggas hos de transeuropeiska järnvägssystemen för höghastighetståg och för konventionella tåg i enlighet med direktiv 96/48/EG och direktiv 2001/16/EG.

| g) | byrån: Europeiska järnvägsbyrån som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 881/2004 av den 29 april 2004 om inrättande av en europeisk järnvägsbyrå (14). |
| --- | --- |

g)

byrån: Europeiska järnvägsbyrån som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 881/2004 av den 29 april 2004 om inrättande av en europeisk järnvägsbyrå (14).

| h) | säkerhetsintyg: intyg utfärdat åt järnvägsföretag av en behörig myndighet i enlighet med artikel 10 i direktiv 2004/49/EG. |
| --- | --- |

h)

säkerhetsintyg: intyg utfärdat åt järnvägsföretag av en behörig myndighet i enlighet med artikel 10 i direktiv 2004/49/EG.

| i) | intyg: harmoniserat kompletterande intyg där det anges på vilken infrastruktur innehavaren har rätt att köra och vilken rullande materiel innehavaren har behörighet att framföra. |
| --- | --- |

i)

intyg: harmoniserat kompletterande intyg där det anges på vilken infrastruktur innehavaren har rätt att köra och vilken rullande materiel innehavaren har behörighet att framföra.

| j) | säkerhetstillstånd: intyg utfärdat åt infrastrukturförvaltare av en nationell säkerhetsmyndighet i enlighet med artikel 11 i direktiv 2004/49/EG. |
| --- | --- |

j)

säkerhetstillstånd: intyg utfärdat åt infrastrukturförvaltare av en nationell säkerhetsmyndighet i enlighet med artikel 11 i direktiv 2004/49/EG.

| k) | utbildningsanstalt: enhet som den behöriga myndigheten ackrediterat eller erkänt för genomförande av kurser. |
| --- | --- |

k)

utbildningsanstalt: enhet som den behöriga myndigheten ackrediterat eller erkänt för genomförande av kurser.

KAPITEL II

BEHÖRIGHETSPRÖVNING AV FÖRARE

Artikel 4

Gemenskapsmodell för behörighetsprövning

1.   En lokförare skall ha den lämplighet och de kvalifikationer som krävs för att få framföra tåg, och skall inneha följande handlingar:

| a) | Ett förarbevis som styrker att föraren uppfyller minimikrav i fråga om medicinsk lämplighet, grundläggande skolutbildning och allmänna yrkeskvalifikationer. I förarbeviset skall förarens identitet fastställas och utfärdande myndighet samt bevisets giltighetstid anges. Förarbeviset skall uppfylla kraven i bilaga I, fram till dess att gemenskapsmodellen för behörighetsprövning antas enligt punkt 4. |
| --- | --- |

a)

Ett förarbevis som styrker att föraren uppfyller minimikrav i fråga om medicinsk lämplighet, grundläggande skolutbildning och allmänna yrkeskvalifikationer. I förarbeviset skall förarens identitet fastställas och utfärdande myndighet samt bevisets giltighetstid anges. Förarbeviset skall uppfylla kraven i bilaga I, fram till dess att gemenskapsmodellen för behörighetsprövning antas enligt punkt 4.

| b) | Ett eller fler intyg där det anges på vilken infrastruktur innehavaren har rätt att köra och vilken rullande materiel innehavaren har behörighet att framföra. Varje intyg skall uppfylla kraven i bilaga I. |
| --- | --- |

b)

Ett eller fler intyg där det anges på vilken infrastruktur innehavaren har rätt att köra och vilken rullande materiel innehavaren har behörighet att framföra. Varje intyg skall uppfylla kraven i bilaga I.

2.   Kravet på att inneha ett intyg för en särskild del av infrastrukturen skall dock inte gälla i nedan uppräknade undantagsfall, under förutsättning att en annan tågförare som är innehavare av ett giltigt intyg för den berörda infrastrukturen sitter bredvid föraren under framförandet

| a) | när en störning i järnvägstjänsterna nödvändiggör omdirigering av tåg i trafik eller underhåll av spår, enligt infrastrukturförvaltarens specifikationer, |
| --- | --- |

a)

när en störning i järnvägstjänsterna nödvändiggör omdirigering av tåg i trafik eller underhåll av spår, enligt infrastrukturförvaltarens specifikationer,

| b) | vid speciella, enstaka tjänster där historiska tåg används, |
| --- | --- |

b)

vid speciella, enstaka tjänster där historiska tåg används,

| c) | vid speciella, enstaka godstjänster, förutsatt att detta godkänns av infrastrukturförvaltaren, |
| --- | --- |

c)

vid speciella, enstaka godstjänster, förutsatt att detta godkänns av infrastrukturförvaltaren,

| d) | vid leverans eller demonstration av ett nytt tåg eller lok, |
| --- | --- |

d)

vid leverans eller demonstration av ett nytt tåg eller lok,

| e) | under förarutbildning och förarprov. |
| --- | --- |

e)

under förarutbildning och förarprov.

Järnvägsföretaget skall självt besluta om användningen av denna möjlighet och denna får inte påtvingas vare sig av den berörda infrastrukturförvaltaren eller av den behöriga myndigheten.

Om en extraförare används i enlighet med ovanstående skall infrastrukturförvaltaren ha informerats i förväg.

3.   Intyget skall ge behörighet till framförande av en eller flera av följande kategorier av tågfordon:

| a) | A: växellok, arbetståg, järnvägsfordon för underhåll och lok när de används för växling. |
| --- | --- |

a)

A: växellok, arbetståg, järnvägsfordon för underhåll och lok när de används för växling.

| b) | B: persontåg och/eller godståg. |
| --- | --- |

b)

B: persontåg och/eller godståg.

Ett intyg får innehålla ett tillstånd för alla kategorier och omfatta alla koder som avses i punkt 4.

4.   Senast ... (15) skall kommissionen, i enlighet med förfarandet i artikel 31.2 och på grundval av ett utkast som utarbetats av byrån, anta en gemenskapsmodell för förarbeviset, intyget och den bestyrkta kopian av intyget, och skall även besluta om deras fysiska utformning. I samband med detta skall kommissionen beakta åtgärder mot förfalskning.

Senast ... (15) skall kommissionen anta gemenskapskoder för de olika typerna i kategorierna A och B enligt punkt 3 i enlighet med förfarandet i artikel 31.2, på grundval av en rekommendation från byrån.

Artikel 5

Bestämmelser om bedrägeribekämpning

De behöriga myndigheterna och de utfärdande organen skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att förhindra risker för förfalskning av förarbevis och intyg samt manipulering av det register som avses i artikel 22.

Artikel 6

Äganderätt, språk och utfärdande organ

1.   Ett förarbevis skall vara innehavarens egendom och skall utfärdas av den behöriga myndighet som definieras i artikel 3 a. Om den behöriga myndigheten eller dess representant utfärdar ett förarbevis på ett nationellt språk som inte är ett gemenskapsspråk skall en tvåspråkig version av förarbeviset avfattas av myndigheten/representanten och därvid använda ett av gemenskapsspråken.

2.   Ett intyg skall utfärdas av det järnvägsföretag eller av den infrastrukturförvaltare hos vilken föraren är anställd eller med vilken föraren har kontrakt. Intyget skall vara det utfärdande företagets eller den utfärdande förvaltarens egendom. Förare skall emellertid i enlighet med artikel 13.3 i direktiv 2004/49/EG ha rätt att erhålla en bestyrkt kopia. Om ett järnvägsföretag eller en infrastrukturförvaltare utfärdar ett förarbevis på ett nationellt språk som inte är ett gemenskapsspråk skall en tvåspråkig version av förarbeviset avfattas av företaget/förvaltaren, där ett av gemenskapsspråken används.

Artikel 7

Geografisk giltighet

1.   Förarbevis skall gälla inom gemenskapens hela territorium.

2.   Intyg skall gälla endast för den infrastruktur och den rullande materiel som fastställts i detta.

Artikel 8

Erkännande av intyg som innehas av lokförare från tredje land

Intyg som innehas av lokförare från tredje land som uteslutande framför tåg på banavsnitt som passerar en medlemsstats gräns får erkännas av denna medlemsstat i enlighet med bilaterala avtal med detta tredje land.

KAPITEL III

VILLKOR FÖR ERHÅLLANDE AV FÖRARBEVIS OCH INTYG

Artikel 9

Minimikrav

1.   För erhållande av förarbevis måste minimikraven i artiklarna 10 och 11 vara uppfyllda. För erhållande av intyg och för att detta intyg fortsättningsvis skall vara giltigt måste förarbevis innehas och minimikraven i artiklarna 12 och 13 vara uppfyllda.

2.   En medlemsstat får tillämpa strängare krav för utfärdande av förarbevis på sitt eget territorium. Den skall dock i enlighet med artikel 7 erkänna förarbevis som utfärdats av andra medlemsstater.

AVSNITT I

Förarbevis

Artikel 10

Minimiålder

Medlemsstaterna skall fastställa en minimiålder på minst 20 år för att ansöka om förarbevis. Medlemsstaterna får dock utfärda förarbevis till sökande som fyllt 18 år, men giltigheten skall då vara begränsad till den utfärdande medlemsstatens territorium.

Artikel 11

Grundläggande krav

1.   Utöver en avslutad och godkänd nioårig utbildning (på grundskole- och gymnasienivå) skall de som ansöker om förarbevis ha genomgått och blivit godkända i en grundutbildning som motsvarar nivå 3 enligt rådets beslut 85/368/EEG av den 16 juli 1985 om jämförbarhet av yrkesutbildningsmeriter mellan medlemsstaterna inom EG (16).

2.   Den fysiska lämpligheten hos den som ansöker om förarbevis skall styrkas genom en undersökning utförd av eller under överinseende av (beslutas av medlemsstaten) en läkare som är godkänd eller har ackrediterats enligt artikel 20. Undersökningen skall omfatta minst de kriterier som anges i avsnitt 1.1, 1.2, 1.3 och 2.1 i bilaga II.

3.   Den yrkesmässiga psykiska lämpligheten hos den som ansöker om förarbevis skall styrkas genom en undersökning utförd av eller under överinseende av (beslutas av medlemsstaten) en psykolog eller en läkare som godkänts eller ackrediterats enligt artikel 20. Undersökningen skall omfatta minst de punkter som anges i avsnitt 2.2 i bilaga II.

4.   Den sökande skall styrka sina allmänna yrkeskvalifikationer genom att ha blivit godkänd i ett prov som omfattar minst de allmänna ämnen som förtecknas i bilaga IV.

AVSNITT II

Intyg

Artikel 12

Språkkunskaper

Kravet på språkkunskaper enligt bilaga VI skall vara uppfyllt för den infrastruktur för vilken intyget gäller.

Artikel 13

Krav för yrkesbehörighet

1.   Sökanden skall ha erhållit godkänt resultat på prov i yrkeskunskaper och kvalifikationer som rör den rullande materiel som ansökan om intyget gäller. Provet skall omfatta minst de allmänna ämnen som förtecknas i bilaga V.

2.   Sökanden skall ha erhållit godkänt resultat på prov i yrkeskunskaper och kvalifikationer som rör den infrastruktur som ansökan om intyget gäller. Provet skall omfatta minst de allmänna ämnen som förtecknas i bilaga VI. I tillämpliga fall skall provet även omfatta språkkunskaper i enlighet med avsnitt 8 i bilaga VI.

3.   Sökanden skall delta i utbildning som ges av järnvägsföretaget eller av infrastrukturförvaltaren i det säkerhetsstyrningssystem som föreskrivs i direktiv 2004/49/EG.

KAPITEL IV

FÖRFARANDE FÖR ERHÅLLANDE AV FÖRARBEVIS OCH INTYG

Artikel 14

Erhållande av förarbevis

1.   Den behöriga myndigheten skall offentliggöra vilket förfarande som skall följas för erhållande av förarbevis.

2.   Varje ansökan om förarbevis skall tillställas den behöriga myndigheten av sökanden själv eller av någon enhet för dennes räkning.

3.   En ansökan till den behöriga myndigheten får avse utfärdande av ett nytt bevis, en uppdatering av uppgifterna i beviset, en förnyelse eller en dubblett.

4.   Den behöriga myndigheten skall utfärda beviset snarast möjligt och senast inom en månad efter att den mottagit samtliga erforderliga handlingar.

5.   Ett bevis skall vara giltigt i 10 år, om inte annat följer av artikel 16.1.

6.   Ett bevis skall utfärdas i ett enda exemplar. Dubbletter av ett bevis får bara utfärdas av den behöriga myndigheten efter ansökan.

Artikel 15

Erhållande av ett intyg

Varje järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare skall fastställa sina egna förfaranden för att utfärda eller uppdatera intyg i enlighet med detta direktiv, som en del av dess säkerhetsstyrningssystem samt förfaranden för överklagande som gör att förare kan begära omprövning av ett beslut om utfärdande, uppdatering, tillfälligt återkallande eller återkallande av ett intyg.

Järnvägsföretag och infrastrukturförvaltaren skall utan dröjsmål uppdatera intyget så snart intygsinnehavaren har fått kompletterande tillstånd för rullande materiel eller infrastruktur.

Artikel 16

Regelbundna kontroller

1.   För att ett förarbevis skall förbli giltigt skall innehavaren genomgå regelbundna prov och/eller kontroller avseende kraven i artikel 11.2 och 11.3. Beträffande medicinska krav skall minimiintervallen iakttas i enlighet med bestämmelserna i avsnitt 3.1 i bilaga II. Dessa hälsokontroller skall utföras av, eller under överinseende av, läkare som är godkända eller har ackrediterats enligt artikel 20. Beträffande allmänna yrkeskunskaper skall bestämmelserna i artikel 23.8 tillämpas.

När ett förarbevis förnyas skall den behöriga myndigheten kontrollera i det register som avses i artikel 22.1 a att föraren uppfyller de krav som avses i det första stycket i denna punkt.

2.   För att ett intyg skall förbli giltigt skall innehavaren genomgå regelbundna prov och/eller kontroller avseende kraven i artiklarna 12 och 13. Frekvensen av dessa prov och/eller kontroller skall fastställas av det järnvägsföretag eller den infrastrukturförvaltare där föraren är anställd eller arbetar på entreprenad i enlighet med dess eget säkerhetsstyrningssystem, och överensstämmer med de minimiintervaller som anges i bilaga VII.

För var och en av dessa kontroller skall det utfärdande organet – genom en anteckning i intyget och i det register som avses i artikel 22.2 a – bestyrka att föraren uppfyller de krav som avses i det första stycket i denna punkt.

3.   Vid utebliven kontroll eller negativt resultat skall förfarandet i artikel 18 tillämpas.

Artikel 17

Upphörande av anställning

När en förare slutar arbeta hos ett järnvägsföretag eller en infrastrukturförvaltare skall detta eller denna utan dröjsmål underrätta den behöriga myndigheten.

Förarbeviset skall fortsätta att gälla förutsatt att villkoren i artikel 16.1 uppfylls.

Ett intyg skall upphöra att gälla när innehavaren slutar sin anställning som förare. Innehavaren skall emellertid få en bestyrkt kopia av det som bevis på sina yrkeskvalifikationer. När ett järnvägsföretag eller infrastrukturförvaltare utfärdar ett intyg till föraren skall dessa kvalifikationer beaktas.

Artikel 18

Järnvägsföretags och infrastrukturförvaltares övervakning av förare

1.   Järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare är skyldiga att se till och kontrollera att de förare de anställer eller kontrakterar har giltiga förarbevis och intyg.

De skall inrätta ett system för övervakning av sina förare. Om utfallet av en sådan övervakning blir att en förares kvalifikationer och giltigheten i hans eller hennes förarbevis eller intyg ifrågasätts, skall järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare omedelbart vidta erforderliga åtgärder.

2.   Om en förare anser att hans eller hennes hälsotillstånd inte lämpar sig för att utföra arbetet skall han eller hon omedelbart meddela järnvägsföretaget eller infrastrukturförvaltaren om detta.

Så snart ett järnvägsföretag eller en infrastrukturförvaltare inser eller informeras av en läkare om att en förares hälsotillstånd har försämrats till den grad att hans eller hennes lämplighet ifrågasätts skall järnvägsföretaget eller infrastrukturförvaltaren omedelbart vidta nödvändiga åtgärder, inbegripet den undersökning som anges i avsnitt 3.1 i bilaga II. Dessutom skall järnvägsföretaget eller infrastrukturförvaltaren säkerställa att förarna inte vid någon tidpunkt under sin tjänstgöring är under inflytande av någon drog som kan påverka deras koncentration, vaksamhet eller uppträdande. Den behöriga myndigheten skall omedelbart informeras om arbetsoförmåga som varar längre än tre månader.

KAPITEL V

BEHÖRIG MYNDIGHET – UPPGIFTER OCH BESLUT

Artikel 19

Den behöriga myndighetens uppgifter

1.   Den behöriga myndigheten skall fullgöra följande uppgifter på ett öppet och icke-diskriminerande sätt:

| a) | Utfärda och uppdatera förarbevis och tillhandahålla dubblettexemplar i enlighet med artiklarna 6 och 14. |
| --- | --- |

a)

Utfärda och uppdatera förarbevis och tillhandahålla dubblettexemplar i enlighet med artiklarna 6 och 14.

| b) | Säkerställa regelbundna prov och/eller kontroller i enlighet med artikel 16.1. |
| --- | --- |

b)

Säkerställa regelbundna prov och/eller kontroller i enlighet med artikel 16.1.

| c) | Tillfälligt återkalla och återkalla förarbevis och tillställa det utfärdande organet en motiverad begäran om tillfälligt återkallande av intyg i enlighet med artikel 28. |
| --- | --- |

c)

Tillfälligt återkalla och återkalla förarbevis och tillställa det utfärdande organet en motiverad begäran om tillfälligt återkallande av intyg i enlighet med artikel 28.

| d) | Om den utsetts härtill av medlemsstaten, erkänna personer eller organ enligt artiklarna 23 och 24. |
| --- | --- |

d)

Om den utsetts härtill av medlemsstaten, erkänna personer eller organ enligt artiklarna 23 och 24.

| e) | Se till att ett register över personer och organ som ackrediterats eller erkänts enligt artikel 20 offentliggörs och uppdateras. |
| --- | --- |

e)

Se till att ett register över personer och organ som ackrediterats eller erkänts enligt artikel 20 offentliggörs och uppdateras.

| f) | Se till att ett register över förarbevis i enlighet med artiklarna 16.1 och 22 förs och uppdateras. |
| --- | --- |

f)

Se till att ett register över förarbevis i enlighet med artiklarna 16.1 och 22 förs och uppdateras.

| g) | Övervaka processen för kvalitetssäkring av förarna i enlighet med artikel 25. |
| --- | --- |

g)

Övervaka processen för kvalitetssäkring av förarna i enlighet med artikel 25.

| h) | Utföra inspektioner i enlighet med artikel 28. |
| --- | --- |

h)

Utföra inspektioner i enlighet med artikel 28.

| i) | Fastställa nationella kriterier för examinatorer i enlighet med artikel 24.5. |
| --- | --- |

i)

Fastställa nationella kriterier för examinatorer i enlighet med artikel 24.5.

Den behöriga myndigheten skall snabbt besvara förfrågningar och utan dröjsmål meddela sina framställningar om kompletterande uppgifter i samband med handläggningen av ansökningar om förarbevis.

2.   Den behöriga myndigheten får inte delegera de uppgifter som avses i punkt 1 c, f och g till tredje part.

3.   Uppgifterna skall delegeras på ett öppet redovisat och icke-diskriminerande sätt och detta får inte ge upphov till intressekonflikter.

4.   Om den behöriga myndigheten delegerar eller lägger ut de uppgifter som avses i punkt 1 a eller b till ett järnvägsföretag, skall minst ett av följande villkor iakttas:

| a) | Järnvägsföretaget utfärdar förarbevis enbart till sina egna förare. |
| --- | --- |

a)

Järnvägsföretaget utfärdar förarbevis enbart till sina egna förare.

| b) | Järnvägsföretaget åtnjuter inte ensamrätt inom det berörda territoriet för någon av de uppgifter som delegerats eller lagts ut på entreprenad. |
| --- | --- |

b)

Järnvägsföretaget åtnjuter inte ensamrätt inom det berörda territoriet för någon av de uppgifter som delegerats eller lagts ut på entreprenad.

5.   Om den behöriga myndigheten delegerar eller lägger ut uppgifter på entreprenad, är den som uppgifterna delegerats till eller entreprenören vid utförandet av sina uppgifter förpliktigad att fullgöra de skyldigheter som enligt detta direktiv åligger den behöriga myndigheten.

6.   Om den behöriga myndigheten delegerar eller lägger ut uppgifter på entreprenad, skall den inrätta ett system för kontroll av hur uppgifterna har utförts och se till att villkoren i punkterna 2, 4 och 5 uppfylls.

Artikel 20

Ackreditering och erkännande

1.   Personer eller organ som ackrediterats enligt detta direktiv skall ackrediteras av ett ackrediteringsorgan som utsetts av den berörda medlemsstaten. Ackrediteringen skall ske på grundval av kriterier om oberoende, kvalifikationer och opartiskhet, till exempel tillämpliga europeiska standarder i EN 45000-serien samt utifrån en bedömning av underlag som sökandena lagt fram och som på vedertaget sätt styrker deras kvalifikationer inom det aktuella området.

2.   Som ett alternativ till ackreditering enligt punkt 1 får en medlemsstat föreskriva att personer eller organ som har erkänts enligt direktivet skall erkännas av den behöriga myndigheten eller ett organ som har utsetts av den berörda medlemsstaten. Erkännande skall grundas på kriterier om oberoende, kvalifikationer och opartiskhet. Om de särskilda kvalifikationer som söks är synnerligen sällsynta skall dock ett undantag från denna regel få göras efter ett positivt yttrande från kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 31.2.

Kriteriet om oberoende skall inte gälla den utbildning som avses i artikel 23.5 och 23.6.

3.   Den behöriga myndigheten skall svara för offentliggörande och uppdatering av ett register över personer och organ som har ackrediterats eller erkänts inom ramen för detta direktiv.

Artikel 21

Den behöriga myndighetens beslut

1.   Den behöriga myndigheten skall motivera sina beslut.

2.   Den behöriga myndigheten skall sörja för att det inrättas ett förfarande för överklagande som gör att arbetsgivare och förare kan begära omprövning av beslut avseende ansökningar enligt detta direktiv.

3.   Medlemsstaterna skall vidta erforderliga åtgärder för att sörja för att de beslut som fattas av den behöriga myndigheten får prövas av domstol.

Artikel 22

Register och utbyte av data

1.   Behöriga myndigheter är skyldiga att utföra följande uppgifter:

| a) | Att föra ett register över alla förarbevis som utfärdats, uppdaterats, ändrats, förnyats, löpt ut, tillfälligt återkallats, återkallats eller anmälts som förlorade, stulna eller förstörda. Registret skall innehålla de uppgifter som föreskrivs i avsnitt 4 i bilaga I för alla förarbevis som skall vara åtkomligt med hjälp av det nationella nummer som tilldelats varje förare. Registret skall uppdateras regelbundet. |
| --- | --- |

a)

Att föra ett register över alla förarbevis som utfärdats, uppdaterats, ändrats, förnyats, löpt ut, tillfälligt återkallats, återkallats eller anmälts som förlorade, stulna eller förstörda. Registret skall innehålla de uppgifter som föreskrivs i avsnitt 4 i bilaga I för alla förarbevis som skall vara åtkomligt med hjälp av det nationella nummer som tilldelats varje förare. Registret skall uppdateras regelbundet.

| b) | Att på motiverad begäran lämna uppgifter om status för sådana förarbevis till behöriga myndigheter i övriga medlemsstater, till byrån eller till arbetsgivare. |
| --- | --- |

b)

Att på motiverad begäran lämna uppgifter om status för sådana förarbevis till behöriga myndigheter i övriga medlemsstater, till byrån eller till arbetsgivare.

2.   Alla järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare är skyldiga att utföra följande uppgifter:

| a) | Att föra ett register, eller se till att ett register förs, över alla intyg som utfärdats, uppdaterats, förnyats ändrats, löpt ut, tillfälligt återkallats, upphävts eller anmälts som förlorade, stulna eller förstörda. Registret skall innehålla de uppgifter som föreskrivs i avsnitt 4 i bilaga I för alla intyg, samt uppgifter om de regelbundna kontroller som skall utföras enligt artikel 16. Registret skall uppdateras regelbundet. |
| --- | --- |

a)

Att föra ett register, eller se till att ett register förs, över alla intyg som utfärdats, uppdaterats, förnyats ändrats, löpt ut, tillfälligt återkallats, upphävts eller anmälts som förlorade, stulna eller förstörda. Registret skall innehålla de uppgifter som föreskrivs i avsnitt 4 i bilaga I för alla intyg, samt uppgifter om de regelbundna kontroller som skall utföras enligt artikel 16. Registret skall uppdateras regelbundet.

| b) | Att samarbeta med den behöriga myndigheten i den medlemsstat där de har sin hemvist för att utbyta information med myndigheten och ge den tillgång till erforderliga uppgifter. |
| --- | --- |

b)

Att samarbeta med den behöriga myndigheten i den medlemsstat där de har sin hemvist för att utbyta information med myndigheten och ge den tillgång till erforderliga uppgifter.

| c) | Att på begäran tillhandahålla uppgifter om innehållet i sådana intyg till behöriga myndigheter i övriga medlemsstater, när så krävs på grund av deras internationella verksamhet. |
| --- | --- |

c)

Att på begäran tillhandahålla uppgifter om innehållet i sådana intyg till behöriga myndigheter i övriga medlemsstater, när så krävs på grund av deras internationella verksamhet.

3.   De behöriga myndigheterna skall samarbeta med byrån för att sörja för driftskompatibilitet mellan de register som föreskrivs i punkt 1 och 2. För detta ändamål skall kommissionen senast ... (17) – i enlighet med det förfarande som avses i artikel 31.2 och på grundval av ett förslag från byrån – besluta om de grundläggande föreskrifterna för registren, t.ex. vilka uppgifter som skall registreras, deras dataformat, protokollet för datautbyte, rätt till tillträde, hur länge uppgifterna skall förvaras och de förfaranden som skall följas vid konkurs.

4.   De behöriga myndigheterna, infrastrukturförvaltarna och järnvägsföretagen skall sörja för att de register som föreskrivs i punkterna 1 och 2 och de sätt på vilka registren används följer bestämmelserna i direktiv 95/46/EG.

5.   Byrån skall sörja för att det system som inrättats enligt punkt 2 a och 2 b följer bestämmelserna i förordning (EG) nr 45/2001.

KAPITEL VI

UTBILDNING OCH PRÖVNING AV FÖRARE

Artikel 23

Utbildning

1.   Utbildningen av förare skall innehålla en del som avser förarbeviset och som avspeglar allmänna yrkeskunskaper enligt bilaga IV och en del som avser intyget och som avspeglar särskilda yrkeskunskaper enligt bilagorna V och VI.

2.   Utbildningsmetoden skall uppfylla kriterierna i bilaga III.

3.   De detaljerade utbildningsmålen är fastlagda i bilaga IV i fråga om förarbeviset och i bilagorna V och VI i fråga om intyget. De får kompletteras antingen

| a) | med tillämpliga TSD, varvid kommissionen, enligt det förfarande som anges i artikel 31.2, skall sörja för samstämmighet mellan TSD och bilagorna till detta direktiv, eller |
| --- | --- |

a)

med tillämpliga TSD, varvid kommissionen, enligt det förfarande som anges i artikel 31.2, skall sörja för samstämmighet mellan TSD och bilagorna till detta direktiv, eller

| b) | med de kriterier som byrån föreslår enligt artikel 17 i förordning (EG) nr 881/2004 och som kommissionen antar i enlighet med artikel 31.2 i det här direktivet. |
| --- | --- |

b)

med de kriterier som byrån föreslår enligt artikel 17 i förordning (EG) nr 881/2004 och som kommissionen antar i enlighet med artikel 31.2 i det här direktivet.

4.   Enligt artikel 13 i direktiv 2004/49/EG skall medlemsstaterna sörja för att sökandena har likaberättigat och icke-diskriminerande tillträde till den utbildning som erfordras för de skall uppfylla kraven för erhållande av förarbevis och intyg.

5.   Den utbildning som avser allmänna yrkeskunskaper i enlighet med artikel 11.4, språkkunskaper i enlighet med artikel 12 och yrkeskunskaper som rör den rullande materielen i enlighet med artikel 13.1 skall ges av personer eller organ som har ackrediterats eller erkänts i enlighet med artikel 20.

6.   Utbildning som avser kunskaper om infrastruktur enligt artikel 13.2, inklusive linjekännedom, trafikregler och förfaranden, skall ges av personer eller organ som har ackrediterats eller erkänts av den medlemsstat där infrastrukturen finns.

7.   I fråga om förarbevis skall den allmänna ordning för erkännande av yrkesbehörighet som fastställs i direktiv 2005/36/EG fortsätta att gälla för erkännande av yrkesbehörighet hos förare som är medborgare i en medlemsstat och som fått sin utbildning i ett tredjeland.

8.   Ett fortbildningssystem skall inrättas för att säkerställa att personalens kvalifikationer upprätthålls i enlighet med punkt 2 e i bilaga III till direktiv 2004/49/EG.

Artikel 24

Prov

1.   Proven för kontroll av kvalifikationerna skall fastställas och examinatorerna utses

| a) | för den del som avser förarbeviset, av den behöriga myndigheten när den fastställer det förfarande som skall följas för att erhålla förarbeviset i enlighet med artikel 14.1, och |
| --- | --- |

a)

för den del som avser förarbeviset, av den behöriga myndigheten när den fastställer det förfarande som skall följas för att erhålla förarbeviset i enlighet med artikel 14.1, och

| b) | för den del som avser intyget, av järnvägsföretaget eller infrastrukturförvaltaren vid fastställandet av det förfarande som skall följas för att erhålla intyget enligt artikel 15. |
| --- | --- |

b)

för den del som avser intyget, av järnvägsföretaget eller infrastrukturförvaltaren vid fastställandet av det förfarande som skall följas för att erhålla intyget enligt artikel 15.

2.   De prov som avses i punkt 1 skall genomföras av kvalificerade examinatorer som har ackrediterats eller erkänts i enlighet med artikel 20 och de skall organiseras på så sätt att intressekonflikter undviks.

3.   Bedömning av kunskaper om infrastruktur, inbegripet linjekännedom och trafikregler, skall göras av personer eller organ som har ackrediterats eller erkänts av den medlemsstat där infrastrukturen befinner sig.

4.   De prov som avses i punkt 1 skall organiseras på så sätt att intressekonflikter undviks, utan att möjligheten för examinatorn att tillhöra det järnvägsföretag eller den infrastrukturförvaltare som utfärdar intyget åsidosätts.

5.   Vid val av prov och examinatorer kan gemenskapskriterier användas som skall föreslås av byrån och antas av kommissionen enligt det förfarande som avses i artikel 31.2. Om gemenskapskriterier saknas skall de behöriga myndigheterna fastställa nationella kriterier.

6.   Kursen skall avslutas med teoretiska och praktiska prov. Skickligheten att framföra fordon skall bedömas vid körprov på järnvägsnätet. Simulatorer får också användas för att kontrollera tillämpningen av trafikregler och förarens prestationsförmåga i särskilt svåra situationer.

KAPITEL VII

BEDÖMNING

Artikel 25

Kvalitetsnormer

De behöriga myndigheterna skall försäkra sig om att all verksamhet i samband med utbildning, bedömning av kvalifikationer, uppdatering av förarbevis och intyg övervakas löpande inom ramen för ett system med kvalitetsnormer. Denna bestämmelse är inte tillämplig på verksamheter som redan omfattas av det säkerhetsstyrningssystem som inrättas av järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare i enlighet med direktiv 2004/49/EG.

Artikel 26

Oberoende utvärderingar

1.   I varje medlemsstat skall med intervall på högst fem år genomföras en oberoende utvärdering av förfarandena för förvärvande och bedömning av yrkeskunskaper och kvalifikationer, samt av systemet för utfärdande av förarbevis och intyg. Detta skall inte vara tillämpligt på verksamhet som redan omfattas av det säkerhetsstyrningssystem som inrättas av järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare i enlighet med direktiv 2004/49/EG. Utvärderingen skall göras av kvalificerade personer som inte själva utövar de aktuella verksamheterna.

2.   Resultaten från de oberoende utvärderingarna, åtföljda av underlag som styrker dem, skall tillställas de berörda behöriga myndigheterna. Vid behov skall medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärder för att avhjälpa brister som uppdagats genom de oberoende utvärderingarna.

KAPITEL VIII

BEHÖRIGHETSPRÖVNING AV ÖVRIG PERSONAL

Artikel 27

Rapport om övrig personal

Byrån skall, i en rapport som skall läggas fram senast ... (18), fastställa kompetensprofil och uppgifter för övrig personal på lok och tåg vilka utför uppgifter som är väsentliga för säkerheten och vars yrkeskvalifikationer därigenom bidrar till järnvägssäkerheten och bör regleras på gemenskapsnivå, genom ett system med förarbevis och/eller intyg som kan likna det system som fastställs genom detta direktiv.

KAPITEL IX

KONTROLLER OCH PÅFÖLJDER

Artikel 28

Kontroller som genomförs av den behöriga myndigheten

1.   Den behöriga myndigheten får när som helst genomföra kontroller på tåg inom sitt behörighetsområde för att se efter huruvida lokföraren innehar de handlingar som utfärdats i enlighet med detta direktiv.

2.   Utan hinder av kontrollen enligt punkt 1 får den behöriga myndigheten vid fall av försummelse på arbetsplatsen kontrollera att föraren uppfyller kraven enligt artikel 13.

3.   Den behöriga myndigheten får undersöka huruvida de förare, järnvägsföretag, infrastrukturförvaltare, examinatorer och utbildningsanstalter som bedriver verksamhet inom myndighetens behörighetsområde uppfyller bestämmelserna i detta direktiv.

4.   Om en behörig myndighet anser att en förare inte längre uppfyller ett eller flera nödvändiga villkor, skall den vidta följande åtgärder:

| a) | Om det gäller ett förarbevis som har utfärdats av den behöriga myndigheten skall denna återkalla beviset. Återkallandet skall vara tidsbegränsat eller slutgiltigt beroende på omfattningen av den fara för järnvägssäkerheten som föraren gett upphov till. Myndigheten skall omedelbart meddela den berörde föraren och hans eller hennes arbetsgivare om sitt motiverade beslut utan att detta påverkar rätten till överklagande enligt artikel 21. Myndigheten skall ange det förfarande som skall följas för att återfå beviset. |
| --- | --- |

a)

Om det gäller ett förarbevis som har utfärdats av den behöriga myndigheten skall denna återkalla beviset. Återkallandet skall vara tidsbegränsat eller slutgiltigt beroende på omfattningen av den fara för järnvägssäkerheten som föraren gett upphov till. Myndigheten skall omedelbart meddela den berörde föraren och hans eller hennes arbetsgivare om sitt motiverade beslut utan att detta påverkar rätten till överklagande enligt artikel 21. Myndigheten skall ange det förfarande som skall följas för att återfå beviset.

| b) | Om det gäller ett förarbevis, som har utfärdats av en behörig myndighet i en annan medlemsstat skall den behöriga myndigheten vända sig till den myndigheten och lämna en motiverad begäran om antingen en kompletterande kontroll eller ett tillfälligt återkallande av förarbeviset. Den begärande behöriga myndigheten skall informera kommissionen och övriga behöriga myndigheter om sin begäran. Den myndighet som har utfärdat det aktuella förarbeviset skall pröva begäran inom fyra veckor och meddela sitt beslut till den andra myndigheten. Den myndighet som utfärdade förarbeviset skall även informera kommissionen och de andra behöriga myndigheterna om beslutet. Varje behörig myndighet kan förbjuda lokförare att arbeta inom dess behörighetsområde i avvaktan på meddelande om den utfärdande myndighetens beslut. |
| --- | --- |

b)

Om det gäller ett förarbevis, som har utfärdats av en behörig myndighet i en annan medlemsstat skall den behöriga myndigheten vända sig till den myndigheten och lämna en motiverad begäran om antingen en kompletterande kontroll eller ett tillfälligt återkallande av förarbeviset. Den begärande behöriga myndigheten skall informera kommissionen och övriga behöriga myndigheter om sin begäran. Den myndighet som har utfärdat det aktuella förarbeviset skall pröva begäran inom fyra veckor och meddela sitt beslut till den andra myndigheten. Den myndighet som utfärdade förarbeviset skall även informera kommissionen och de andra behöriga myndigheterna om beslutet. Varje behörig myndighet kan förbjuda lokförare att arbeta inom dess behörighetsområde i avvaktan på meddelande om den utfärdande myndighetens beslut.

| c) | Om det gäller ett intyg skall den behöriga myndigheten vända sig till det utfärdande organet och antingen begära en kompletterande kontroll eller tillfälligt återkallande av intyget. Det utfärdande organet skall vidta lämpliga åtgärder och rapportera tillbaka till den behöriga myndigheten inom fyra veckor. Den behöriga myndigheten får förbjuda lokförare att arbeta inom dess behörighetsområde i avvaktan på rapporten från det utfärdande organet och skall informera kommissionen och de andra behöriga myndigheterna om detta. |
| --- | --- |

c)

Om det gäller ett intyg skall den behöriga myndigheten vända sig till det utfärdande organet och antingen begära en kompletterande kontroll eller tillfälligt återkallande av intyget. Det utfärdande organet skall vidta lämpliga åtgärder och rapportera tillbaka till den behöriga myndigheten inom fyra veckor. Den behöriga myndigheten får förbjuda lokförare att arbeta inom dess behörighetsområde i avvaktan på rapporten från det utfärdande organet och skall informera kommissionen och de andra behöriga myndigheterna om detta.

Om den behöriga myndigheten anser att en viss förare utgör ett allvarligt hot mot järnvägssäkerheten skall den under alla förhållanden omedelbart vidta nödvändiga åtgärder, till exempel anmoda infrastrukturförvaltaren att stoppa tåget och förbjuda föraren att arbeta inom dess behörighetsområde under den tid som krävs. Myndigheten skall meddela kommissionen och de andra behöriga myndigheterna om beslutet.

Under alla förhållanden skall den behöriga myndigheten eller det organ som utses för detta uppdatera det register som avses i artikel 22.

5.   Om en behörig myndighet anser att ett beslut som enligt punkt 4 fattats av en behörig myndighet i en annan medlemsstat inte uppfyller tillämpliga krav, skall frågan hänskjutas till kommissionen som skall avge sitt yttrande inom tre månader. Vid behov skall förslag till åtgärder lämnas till den berörda medlemsstaten för en lösning av frågan. Vid fall av meningsskiljaktigheter eller tvister skall frågan hänskjutas till den kommitté som nämns i artikel 31.1, och kommissionen skall vidta erforderliga åtgärder i enlighet med det förfarande som avses i artikel 31.2. En medlemsstat får vidmakthålla förbudet för föraren att köra på dess territorium i enlighet med punkt 4 fram till dess att ärendet är avslutat i enlighet med denna punkt.

Artikel 29

Påföljder

Utan att detta påverkar andra påföljder eller förfaranden som fastställs genom direktivet skall medlemsstaterna föreskriva påföljder för överträdelser av nationella bestämmelser som har utfärdats med tillämpning av detta direktiv och skall vidta de åtgärder som krävs för att se till att dessa påföljder verkställs. De föreskrivna påföljderna skall vara effektiva, proportionella, icke-diskriminerande och avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla bestämmelserna om påföljderna till kommissionen senast den dag som anges i artikel 35, och skall utan dröjsmål anmäla alla senare ändringar som gäller dem.

KAPITEL X

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 30

Anpassning av bilagor

Bilagorna skall anpassas till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 31.2.

Artikel 31

Kommitté

1.   Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättats genom artikel 21 i direktiv 96/48/EG.

2.   När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.

3.   Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.

Artikel 32

Rapportering

Byrån skall utvärdera utvecklingen av den behörighetsprövning av tågförare som skall göras i enlighet med detta direktiv. Byrån skall senast fyra år efter det att kommissionen enligt artikel 22.3 fattat beslut om de grundläggande föreskrifterna för registren till kommissionen inlämna en rapport, eventuellt med rekommendationer om förbättringar av systemet när det gäller

| a) | beviljande av förarbevis och intyg, |
| --- | --- |

a)

beviljande av förarbevis och intyg,

| b) | ackrediteringen av utbildningsanstalter och examinatorer, |
| --- | --- |

b)

ackrediteringen av utbildningsanstalter och examinatorer,

| c) | det kvalitetssäkringssystem som införts av de behöriga myndigheterna, |
| --- | --- |

c)

det kvalitetssäkringssystem som införts av de behöriga myndigheterna,

| d) | det ömsesidiga erkännandet av förarbevis, |
| --- | --- |

d)

det ömsesidiga erkännandet av förarbevis,

| e) | utbildningskraven enligt bilagorna IV, V och VI till detta direktiv mot bakgrund av den marknadsstruktur och de kategorier som anges i artikel 4.2 a, |
| --- | --- |

e)

utbildningskraven enligt bilagorna IV, V och VI till detta direktiv mot bakgrund av den marknadsstruktur och de kategorier som anges i artikel 4.2 a,

| f) | sammanlänkningar av register och rörligheten på arbetsmarknaden. |
| --- | --- |

f)

sammanlänkningar av register och rörligheten på arbetsmarknaden.

Byrån får dessutom, om så behövs, i rapporten rekommendera åtgärder avseende den teoretiska och praktiska prövningen av yrkeskunskaperna för dem som ansöker om det harmoniserade intyget gällande rullande materiel och berörd infrastruktur.

Kommissionen skall vidta erforderliga åtgärder utifrån rekommendationerna och vid behov föreslå ändringar av detta direktiv.

Artikel 33

Användning av smartkort

Byrån skall senast ... (19) undersöka möjligheten att använda ett smartkort för både det förarbevis och de intyg som avses i artikel 4 och även göra en kostnadsnyttoanalys. I tillämpliga fall skall kommissionen, i enlighet med det förfarande som avses i artikel 31.2 och på grundval av ett förslag från byrån, anta de tekniska och funktionsmässiga specifikationerna för sådana smartkort. Införandet av smartkortet kan komma att kräva en anpassning av bilagorna i enlighet med artikel 30.

Artikel 34

Samarbete

Medlemsstaterna skall bistå varandra vid genomförandet av detta direktiv. De behöriga myndigheterna skall samarbeta under denna genomförandeperiod.

Byrån skall bistå vid detta samarbete och anordna lämpliga möten med företrädare för de behöriga myndigheterna.

Artikel 35

Genomförande

1.   Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv ... (20). De skall genast informera kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna om detta.

3.   Skyldigheten att införliva och genomföra detta direktiv skall inte gälla Cypern och Malta så länge som inget järnvägssystem har upprättats inom deras territorium.

Artikel 36

Successivt genomförande och övergångsperioder

Detta direktiv skall genomföras successivt enligt följande:

| 1. | De register som föreskrivs i artikel 22 skall läggas upp inom två år efter de att de grundläggande föreskrifterna för dessa register enligt artikel 22.3 har antagits. |
| --- | --- |

1.

De register som föreskrivs i artikel 22 skall läggas upp inom två år efter de att de grundläggande föreskrifterna för dessa register enligt artikel 22.3 har antagits.

| 2. | a) | Inom två år efter det att de grundläggande föreskrifterna för dessa register enligt artikel 22.3 har antagits skall förarbevis och intyg utfärdas i enlighet med detta direktiv till förare som utför internationell trafik, cabotagetjänster eller godstransporter i en annan medlemsstat eller som arbetar i minst två medlemsstater, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3.
  Från och med samma datum skall alla tågförare som utför ovanstående tjänster, inbegripet sådana förare som ännu inte har erhållit förarbevis eller intyg i enlighet med detta direktiv, genomgå de regelbundna kontroller som anges i artikel 16. |
| --- | --- | --- |

2.

a)

Inom två år efter det att de grundläggande föreskrifterna för dessa register enligt artikel 22.3 har antagits skall förarbevis och intyg utfärdas i enlighet med detta direktiv till förare som utför internationell trafik, cabotagetjänster eller godstransporter i en annan medlemsstat eller som arbetar i minst två medlemsstater, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3.

Från och med samma datum skall alla tågförare som utför ovanstående tjänster, inbegripet sådana förare som ännu inte har erhållit förarbevis eller intyg i enlighet med detta direktiv, genomgå de regelbundna kontroller som anges i artikel 16.

| b) | Inom två år efter det att de register som föreskrivs i punkt 1 har lagts upp skall alla nya förarbevis och intyg utfärdas i enlighet med detta direktiv, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3. |
| --- | --- |

b)

Inom två år efter det att de register som föreskrivs i punkt 1 har lagts upp skall alla nya förarbevis och intyg utfärdas i enlighet med detta direktiv, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3.

| c) | Inom sju år efter det att de register som föreskrivs i punkt 1 har lagts upp skall samtliga förare inneha förarbevis och intyg som överensstämmer med detta direktiv. De utfärdande organen skall beakta alla yrkesmässiga kvalifikationer som varje förare redan har förvärvat så att detta krav inte föranleder onödiga administrativa och ekonomiska bördor. Behörighet att framföra lok och tåg som tidigare utfärdats till förare skall i möjligaste mån garanteras. De utfärdande organen får dock i förekommande fall för enskilda förare eller för grupper av förare besluta att ytterligare prov och/eller utbildning är nödvändig för att kunna erhålla förarbevis och/eller intyg i enlighet med detta direktiv. |
| --- | --- |

c)

Inom sju år efter det att de register som föreskrivs i punkt 1 har lagts upp skall samtliga förare inneha förarbevis och intyg som överensstämmer med detta direktiv. De utfärdande organen skall beakta alla yrkesmässiga kvalifikationer som varje förare redan har förvärvat så att detta krav inte föranleder onödiga administrativa och ekonomiska bördor. Behörighet att framföra lok och tåg som tidigare utfärdats till förare skall i möjligaste mån garanteras. De utfärdande organen får dock i förekommande fall för enskilda förare eller för grupper av förare besluta att ytterligare prov och/eller utbildning är nödvändig för att kunna erhålla förarbevis och/eller intyg i enlighet med detta direktiv.

| 3. | Förare med behörighet att framföra lok och tåg i enlighet med de bestämmelser som gällde före tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv enligt punkt 2 a eller 2 b får fortsätta att utöva sitt yrke på grundval av sin behörighet och utan att bestämmelserna i detta direktiv tillämpas under upp till sju år från den dag de register som föreskrivs i punkt 1 har lagts upp.
  När det gäller lärlingar som hade påbörjat en godkänd utbildning eller en godkänd yrkeskurs före tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv enligt punkt 2 a eller 2 b får medlemsstaterna behörighetspröva dessa lärlingar i enlighet med befintliga nationella bestämmelser.
  För de förare och lärlingar som avses i denna punkt får den eller de berörda behöriga myndigheterna i undantagsfall bevilja undantag från de medicinska krav som fastställs i bilaga II. Förarbevisets giltighet skall i detta fall begränsas till den berörda medlemsstatens territorium. |
| --- | --- |

3.

Förare med behörighet att framföra lok och tåg i enlighet med de bestämmelser som gällde före tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv enligt punkt 2 a eller 2 b får fortsätta att utöva sitt yrke på grundval av sin behörighet och utan att bestämmelserna i detta direktiv tillämpas under upp till sju år från den dag de register som föreskrivs i punkt 1 har lagts upp.

När det gäller lärlingar som hade påbörjat en godkänd utbildning eller en godkänd yrkeskurs före tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv enligt punkt 2 a eller 2 b får medlemsstaterna behörighetspröva dessa lärlingar i enlighet med befintliga nationella bestämmelser.

För de förare och lärlingar som avses i denna punkt får den eller de berörda behöriga myndigheterna i undantagsfall bevilja undantag från de medicinska krav som fastställs i bilaga II. Förarbevisets giltighet skall i detta fall begränsas till den berörda medlemsstatens territorium.

| 4. | Behöriga myndigheter, järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare skall se till att regelbundna kontroller som motsvarar de kontroller som anges i artikel 16 successivt tillämpas för förare som inte innehar förarbevis och intyg i överensstämmelse med detta direktiv. |
| --- | --- |

4.

Behöriga myndigheter, järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare skall se till att regelbundna kontroller som motsvarar de kontroller som anges i artikel 16 successivt tillämpas för förare som inte innehar förarbevis och intyg i överensstämmelse med detta direktiv.

| 5. | Om en medlemsstat begär det skall kommissionen i samråd med denna medlemsstat begära att byrån utför en kostnadsnyttoanalys av tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv på lokförare som endast utövar sitt yrke på denna medlemsstats territorium. Kostnadsnyttoanalysen skall omfatta en tidsperiod på tio år. Denna kostnadsnyttoanalys skall överlämnas till kommissionen inom två år efter den dag de register som föreskrivs i punkt 1 har lagts upp.
  Om denna kostnadsnyttoanalys visar att vinsterna med en tillämpning av bestämmelserna i detta direktiv på dessa lokförare inte uppväger kostnaderna skall kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 31.2 anta ett beslut inom sex månader efter överlämnandet av resultatet av denna kostnadsnyttoanalys. Beslutet kan innebära att bestämmelserna i punkt 2 b och 2 c i denna artikel inte behöver tillämpas på sådana lokförare under en tidsperiod på högst tio år på den berörda medlemsstatens territorium.
  Senast 24 månader innan denna tillfälliga undantagsperiod löper ut får kommissionen, med beaktande av den aktuella utvecklingen inom järnvägssektorn i den berörda medlemsstaten, i enlighet med förfarandet i artikel 31.2 begära att byrån utför en ny kostnadsnyttoanalys som skall överlämnas till kommissionen senast 12 månader innan denna tillfälliga undantagsperiod löper ut. Kommissionen skall fatta ett beslut i enlighet med det förfarande som avses i andra stycket i denna punkt. |
| --- | --- |

5.

Om en medlemsstat begär det skall kommissionen i samråd med denna medlemsstat begära att byrån utför en kostnadsnyttoanalys av tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv på lokförare som endast utövar sitt yrke på denna medlemsstats territorium. Kostnadsnyttoanalysen skall omfatta en tidsperiod på tio år. Denna kostnadsnyttoanalys skall överlämnas till kommissionen inom två år efter den dag de register som föreskrivs i punkt 1 har lagts upp.

Om denna kostnadsnyttoanalys visar att vinsterna med en tillämpning av bestämmelserna i detta direktiv på dessa lokförare inte uppväger kostnaderna skall kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 31.2 anta ett beslut inom sex månader efter överlämnandet av resultatet av denna kostnadsnyttoanalys. Beslutet kan innebära att bestämmelserna i punkt 2 b och 2 c i denna artikel inte behöver tillämpas på sådana lokförare under en tidsperiod på högst tio år på den berörda medlemsstatens territorium.

Senast 24 månader innan denna tillfälliga undantagsperiod löper ut får kommissionen, med beaktande av den aktuella utvecklingen inom järnvägssektorn i den berörda medlemsstaten, i enlighet med förfarandet i artikel 31.2 begära att byrån utför en ny kostnadsnyttoanalys som skall överlämnas till kommissionen senast 12 månader innan denna tillfälliga undantagsperiod löper ut. Kommissionen skall fatta ett beslut i enlighet med det förfarande som avses i andra stycket i denna punkt.

Artikel 37

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 38

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den ...

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 221, 8.9.2005, s. 64.

1

(2)  EUT C 71, 22.3.2005, s. 26.

2

(3)  Europaparlamentets yttrande av den 28.9.2005 (ännu ej offentliggjort i EUT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 14.9.2006 och Europaparlamentets ståndpunkt av den ... (ännu ej offentliggjord i EUT).

3

(4)  EUT L 164, 30.4.2004, s. 44.

4

(5)  EGT L 237, 24.8.1991, s 25. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/51/EG (EUT L 164, 30.4.2004, s. 164).

5

(6)  EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. Direktivet ändrat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

6

(7)  EGT L 8, 12.1.2001, s. 1.

7

(8)  EUT L 255, 30.9.2005, s. 22.

8

(9)  EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

9

(10)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.

10

(11)  EGT L 235, 17.9.1996, s. 6. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/50/EG (EUT L 164, 30.4.2004, s. 114).

11

(12)  EGT L 110, 20.4.2001, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2004/50/EG.

12

(13)  EGT L 75, 15.3.2001, s. 29. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2004/49/EG.

13

(14)  EUT L 164, 30.4.2004, s. 1. Korrigerad version i EUT L 220, 21.6.2004, s. 3.

14

(15)  Ett år efter den dag direktivet träder i kraft.

15

(16)  EGT L 199, 31.7.1985, s. 56.

16

(17)  Ett år efter den dag direktivet träder i kraft.

17

(18)  Två år efter den dag detta direktiv träder i kraft.

18

(19)  Fem år efter den dag direktivet träder i kraft.

19

(20)  Senast 24 månader efter den dag detta träder i kraft.

20

---

BILAGA I

GEMENSKAPSMODELL FÖR FÖRARBEVIS OCH HARMONISERAT KOMPLETTERANDE INTYG

1.   FÖRARBEVISETS UTFORMNING

Förarbevisets fysiska utformning skall överensstämma med standarderna ISO 7810 och ISO 7816-1.

Kortet skall bestå av polykarbonat.

De metoder som används för att kontrollera förarbevisens utformning så att de följer internationella normer skall vara förenliga med standarden ISO 10373.

2.   FÖRARBEVISETS INNEHÅLL

Förarbevisets framsida skall innehålla följande uppgifter:

| a) | Ordet ”lokförarbevis” i stort typsnitt på det eller de språk som används i den medlemsstat som utfärdar förarbeviset. |
| --- | --- |

a)

Ordet ”lokförarbevis” i stort typsnitt på det eller de språk som används i den medlemsstat som utfärdar förarbeviset.

| b) | Namnet på den medlemsstat som utfärdar förarbeviset. |
| --- | --- |

b)

Namnet på den medlemsstat som utfärdar förarbeviset.

| c) | Nationalitetsbeteckning enligt ISO 3166 för den medlemsstat som utfärdar förarbeviset, inlagd i vitt i en blå rektangel och omgiven av tolv gula stjärnor. |
| --- | --- |

c)

Nationalitetsbeteckning enligt ISO 3166 för den medlemsstat som utfärdar förarbeviset, inlagd i vitt i en blå rektangel och omgiven av tolv gula stjärnor.

| d) | Uppgifter som är särskiljande för förarbeviset, numrerade enligt följande:






  i) | Innehavarens efternamn. |
| --- | --- | --- |

d)

Uppgifter som är särskiljande för förarbeviset, numrerade enligt följande:

i)

Innehavarens efternamn.

| ii) | Innehavarens förnamn. |
| --- | --- |

ii)

Innehavarens förnamn.

| iii) | Innehavarens födelsedatum och födelseort. |
| --- | --- |

iii)

Innehavarens födelsedatum och födelseort.

| iv) | — | Datum för utfärdande av förarbeviset. |
| --- | --- | --- |

iv)

—

Datum för utfärdande av förarbeviset.

| — | Datum då förarbeviset upphör att gälla. |
| --- | --- |

—

Datum då förarbeviset upphör att gälla.

| — | Namn på utfärdande myndighet. |
| --- | --- |

—

Namn på utfärdande myndighet.

| — | Det referensnummer som arbetsgivaren har tilldelat den anställde (frivilligt). |
| --- | --- |

—

Det referensnummer som arbetsgivaren har tilldelat den anställde (frivilligt).

| v) | Förarbevisets nummer i det nationella registret. |
| --- | --- |

v)

Förarbevisets nummer i det nationella registret.

| vi) | Ett fotografi av innehavaren. |
| --- | --- |

vi)

Ett fotografi av innehavaren.

| vii) | Innehavarens namnteckning. |
| --- | --- |

vii)

Innehavarens namnteckning.

| viii) | Innehavarens permanenta bosättningsort eller postadress (frivillig uppgift). |
| --- | --- |

viii)

Innehavarens permanenta bosättningsort eller postadress (frivillig uppgift).

| e) | Orden ”Europeiska gemenskapernas modell” tryckt på det eller de språk som används i den medlemsstat som utfärdar förarbeviset, och ordet ”lokförarbevis” på gemenskapens övriga språk tryckt i gult som bakgrund på förarbeviset. |
| --- | --- |

e)

Orden ”Europeiska gemenskapernas modell” tryckt på det eller de språk som används i den medlemsstat som utfärdar förarbeviset, och ordet ”lokförarbevis” på gemenskapens övriga språk tryckt i gult som bakgrund på förarbeviset.

| f) | Färganvisningar:






  — | blå: Pantone Reflex Blue |
| --- | --- | --- |

f)

Färganvisningar:

—

blå: Pantone Reflex Blue

| — | gul: Pantone Yellow. |
| --- | --- |

—

gul: Pantone Yellow.

| g) | Kompletterande uppgifter eller medicinskt grundade giltighetsvillkor som fastställts av en behörig myndighet i enlighet med bilaga III, i kodifierad form.
  Koderna skall fastställas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 31.2 på grundval av en rekommendation från byrån. |
| --- | --- |

g)

Kompletterande uppgifter eller medicinskt grundade giltighetsvillkor som fastställts av en behörig myndighet i enlighet med bilaga III, i kodifierad form.

Koderna skall fastställas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 31.2 på grundval av en rekommendation från byrån.

3.   INTYG

Intyget skall innehålla följande:

| a) | Innehavarens efternamn. |
| --- | --- |

a)

Innehavarens efternamn.

| b) | Innehavarens förnamn. |
| --- | --- |

b)

Innehavarens förnamn.

| c) | Innehavarens födelsedatum och födelseort. |
| --- | --- |

c)

Innehavarens födelsedatum och födelseort.

| d) | — | Datum för utfärdande av intyget. |
| --- | --- | --- |

d)

—

Datum för utfärdande av intyget.

| — | Datum då intyget upphör att gälla. |
| --- | --- |

—

Datum då intyget upphör att gälla.

| — | Namn på utfärdande myndighet. |
| --- | --- |

—

Namn på utfärdande myndighet.

| — | Det referensnummer som arbetsgivaren har tilldelat den anställde (frivilligt). |
| --- | --- |

—

Det referensnummer som arbetsgivaren har tilldelat den anställde (frivilligt).

| e) | Intygets nummer i det nationella registret. |
| --- | --- |

e)

Intygets nummer i det nationella registret.

| f) | Ett fotografi av innehavaren. |
| --- | --- |

f)

Ett fotografi av innehavaren.

| g) | Innehavarens namnteckning. |
| --- | --- |

g)

Innehavarens namnteckning.

| h) | Innehavarens permanenta bosättningsort eller postadress (frivillig uppgift). |
| --- | --- |

h)

Innehavarens permanenta bosättningsort eller postadress (frivillig uppgift).

| i) | Namn och adress för det järnvägsföretag eller den infrastrukturförvaltare för vars räkning föraren bemyndigats att framföra tåg. |
| --- | --- |

i)

Namn och adress för det järnvägsföretag eller den infrastrukturförvaltare för vars räkning föraren bemyndigats att framföra tåg.

| j) | Den fordonskategori som innehavaren har rätt att framföra. |
| --- | --- |

j)

Den fordonskategori som innehavaren har rätt att framföra.

| k) | Den typ eller de typer av rullande materiel som innehavaren har rätt att framföra. |
| --- | --- |

k)

Den typ eller de typer av rullande materiel som innehavaren har rätt att framföra.

| l) | De infrastrukturer på vilka innehavaren har rätt att framföra fordon. |
| --- | --- |

l)

De infrastrukturer på vilka innehavaren har rätt att framföra fordon.

| m) | Ytterligare upplysningar eller eventuella begränsningar. |
| --- | --- |

m)

Ytterligare upplysningar eller eventuella begränsningar.

| n) | Språkkunskaper. |
| --- | --- |

n)

Språkkunskaper.

4.   MINSTA ANTAL UPPGIFTER I NATIONELLA REGISTER

| a) | Uppgifter avseende förarbeviset | Alla uppgifter som framgår av förarbeviset samt uppgifter om kontrollkrav enligt artiklarna 11och 16. |
| --- | --- | --- |

a)

Uppgifter avseende förarbeviset

Alla uppgifter som framgår av förarbeviset samt uppgifter om kontrollkrav enligt artiklarna 11och 16.

| b) | Uppgifter avseende intyget | Alla uppgifter som framgår av intyget samt uppgifter om kontrollkrav enligt artiklarna 12, 13 och 16. |
| --- | --- | --- |

b)

Uppgifter avseende intyget

Alla uppgifter som framgår av intyget samt uppgifter om kontrollkrav enligt artiklarna 12, 13 och 16.

---

BILAGA II

MEDICINSKA KRAV

1.   ALLMÄNNA KRAV

| 1.1 | En förare får inte ha hälsoproblem eller ta medicin, droger eller ämnen som kan orsaka






  — | plötslig medvetslöshet, |
| --- | --- | --- |

1.1

En förare får inte ha hälsoproblem eller ta medicin, droger eller ämnen som kan orsaka

—

plötslig medvetslöshet,

| — | nedsatt uppmärksamhet eller koncentration, |
| --- | --- |

—

nedsatt uppmärksamhet eller koncentration,

| — | plötslig arbetsoförmåga, |
| --- | --- |

—

plötslig arbetsoförmåga,

| — | förlust av balans eller koordination, |
| --- | --- |

—

förlust av balans eller koordination,

| — | en betydande begränsning av rörligheten. |
| --- | --- |

—

en betydande begränsning av rörligheten.

1.2   Syn

I fråga om synförmåga skall följande krav uppfyllas:

| — | Synskärpa på avstånd med eller utan korrigering: 1,0; minst 0,5 på det sämsta ögat. |
| --- | --- |

—

Synskärpa på avstånd med eller utan korrigering: 1,0; minst 0,5 på det sämsta ögat.

| — | Maximala korrektionsvärden linser: hypermetropi +5/myopi -8. Undantag medges i exceptionella fall och efter utlåtande från en ögonspecialist. Beslutet fattas av läkaren. |
| --- | --- |

—

Maximala korrektionsvärden linser: hypermetropi +5/myopi -8. Undantag medges i exceptionella fall och efter utlåtande från en ögonspecialist. Beslutet fattas av läkaren.

| — | Synskärpa på nära håll och på mellanavstånd: tillräcklig, med eller utan korrektion. |
| --- | --- |

—

Synskärpa på nära håll och på mellanavstånd: tillräcklig, med eller utan korrektion.

| — | Kontaktlinser och glasögon får användas, om de kontrolleras med jämna mellanrum av en specialist. |
| --- | --- |

—

Kontaktlinser och glasögon får användas, om de kontrolleras med jämna mellanrum av en specialist.

| — | Normalt färgseende: användning av ett erkänt test, t.ex. Ishihara, vid behov kompletterat med ett annat erkänt test. |
| --- | --- |

—

Normalt färgseende: användning av ett erkänt test, t.ex. Ishihara, vid behov kompletterat med ett annat erkänt test.

| — | Synfält: fullt. |
| --- | --- |

—

Synfält: fullt.

| — | Syn på båda ögonen: effektiv. Inget krav om personen har tillräcklig adaptation och kompensationserfarenhet. Endast om personen förlorat binokulärseendet sedan han eller hon började arbeta. |
| --- | --- |

—

Syn på båda ögonen: effektiv. Inget krav om personen har tillräcklig adaptation och kompensationserfarenhet. Endast om personen förlorat binokulärseendet sedan han eller hon började arbeta.

| — | Binokulärseende: effektivt. |
| --- | --- |

—

Binokulärseende: effektivt.

| — | Förmåga att uppfatta färgsignaler: Testet skall bygga på uppfattningen av enskilda färger och inte på relativa skillnader. |
| --- | --- |

—

Förmåga att uppfatta färgsignaler: Testet skall bygga på uppfattningen av enskilda färger och inte på relativa skillnader.

| — | Kontrastkänslighet: god. |
| --- | --- |

—

Kontrastkänslighet: god.

| — | Ingen progressiv ögonsjukdom. |
| --- | --- |

—

Ingen progressiv ögonsjukdom.

| — | Ögonimplantat, keratomi och keratektomi är tillåtna endast under förutsättning att de kontrolleras årligen eller med ett intervall som fastställs av läkaren. |
| --- | --- |

—

Ögonimplantat, keratomi och keratektomi är tillåtna endast under förutsättning att de kontrolleras årligen eller med ett intervall som fastställs av läkaren.

| — | Inga besvär med bländning. |
| --- | --- |

—

Inga besvär med bländning.

| — | Färgade kontaktlinser och fotokromatiska linser är inte tillåtna. Linser med UV-filter är tillåtna. |
| --- | --- |

—

Färgade kontaktlinser och fotokromatiska linser är inte tillåtna. Linser med UV-filter är tillåtna.

1.3   Hörsel och tal

Tillfredsställande hörsel som bekräftas av ett audiogram, dvs.

| — | tillräcklig hörsel för att kunna föra ett samtal per telefon och för att kunna höra varningssignaler och radiomeddelanden. |
| --- | --- |

—

tillräcklig hörsel för att kunna föra ett samtal per telefon och för att kunna höra varningssignaler och radiomeddelanden.

Följande värden skall betraktas som riktvärden:

| — | Hörselnedsättningen får inte överstiga 40 dB vid 500 och 1 000 Hz. |
| --- | --- |

—

Hörselnedsättningen får inte överstiga 40 dB vid 500 och 1 000 Hz.

| — | Hörselnedsättningen får inte överstiga 45 dB vid 2 000 Hz för det öra som har sämst luftledning. |
| --- | --- |

—

Hörselnedsättningen får inte överstiga 45 dB vid 2 000 Hz för det öra som har sämst luftledning.

| — | Ingen anomali i vestibulära systemet. |
| --- | --- |

—

Ingen anomali i vestibulära systemet.

| — | Inga kroniska talsvårigheter (med tanke på nödvändigheten att högt och tydligt utbyta meddelanden). |
| --- | --- |

—

Inga kroniska talsvårigheter (med tanke på nödvändigheten att högt och tydligt utbyta meddelanden).

| — | Hörapparater tillåts i särskilda fall. |
| --- | --- |

—

Hörapparater tillåts i särskilda fall.

1.4   Graviditet

Vid låg tolerans eller patologiskt tillstånd skall graviditet betraktas som ett skäl för att tillfälligt ta förare ur tjänst. Rättsliga föreskrifter som skyddar gravida förare måste tillämpas.

2.   MINIMIINNEHÅLL I DE UNDERSÖKNINGAR SOM SKALL GENOMFÖRAS FÖRE ANSTÄLLNING

2.1   Läkarundersökningar

| — | Allmän hälsokontroll. |
| --- | --- |

—

Allmän hälsokontroll.

| — | Undersökning av sensoriska funktioner (syn, hörsel, färgseende). |
| --- | --- |

—

Undersökning av sensoriska funktioner (syn, hörsel, färgseende).

| — | Blod- eller urinprov, bland annat test för diabetes mellitus, om detta krävs för en bedömning av kandidatens fysiska lämplighet. |
| --- | --- |

—

Blod- eller urinprov, bland annat test för diabetes mellitus, om detta krävs för en bedömning av kandidatens fysiska lämplighet.

| — | Elektrokardiogram vid vila. |
| --- | --- |

—

Elektrokardiogram vid vila.

| — | Test för psykotropa ämnen, till exempel olagliga droger eller psykotropa läkemedel och alkoholmissbruk som kan innebära minskad lämplighet för arbetet. |
| --- | --- |

—

Test för psykotropa ämnen, till exempel olagliga droger eller psykotropa läkemedel och alkoholmissbruk som kan innebära minskad lämplighet för arbetet.

| — | Kognitiv: uppmärksamhet och koncentration; minne, uppfattningsförmåga, slutledningsförmåga. |
| --- | --- |

—

Kognitiv: uppmärksamhet och koncentration; minne, uppfattningsförmåga, slutledningsförmåga.

| — | Kommunikation. |
| --- | --- |

—

Kommunikation.

| — | Psykomotorisk: reaktionssnabbhet, koordination av handrörelser. |
| --- | --- |

—

Psykomotorisk: reaktionssnabbhet, koordination av handrörelser.

2.2   Yrkespsykologiska undersökningar

Syftet med yrkespsykologiska undersökningar är att hjälpa att anställa och leda personal. Innehållet i den psykologiska bedömningen måste utformas så att man i undersökningen kan bedöma huruvida den sökande föraren har några konstaterade yrkespsykologiska brister, särskilt vad gäller funktionell förmåga, eller uppvisar några relevanta faktorer avseende personligheten, som sannolikt kan påverka förmågan att utföra arbetsuppgifterna utan risk.

3.   REGELBUNDNA KONTROLLER EFTER ANSTÄLLNING

3.1   Intervall

Läkarundersökningar (fysisk lämplighet) skall göras minst vart tredje år upp till 55 års ålder, därefter varje år.

Dessutom måste en läkare genomföra kontroller med kortare intervall om den anställdes hälsotillstånd kräver detta.

Om inte annat föreskrivs i artikel16.1 skall en lämplig läkarundersökning genomföras om det finns anledning att anta att innehavaren av ett förarbevis eller intyg inte längre uppfyller de medicinska kraven i avsnitt 1 i bilaga II.

Den fysiska lämpligheten skall kontrolleras regelbundet och efter eventuella arbetsolyckor. Läkaren eller företagets hälsoavdelning får besluta att genomföra en kompletterande lämplig läkarundersökning, särskilt efter minst 30 dagars sjukfrånvaro. Arbetsgivaren skall anmoda läkaren att kontrollera förarens fysiska lämplighet om arbetsgivaren av säkerhetsskäl har varit nödsakad att ta föraren ur tjänst.

3.2   Minimiinnehåll i regelbundna läkarundersökningar

Om föraren uppfyller kraven för den undersökning som genomförs före anställningen, måste de regelbundna kontrollerna omfatta minst följande:

| — | Allmän hälsokontroll. |
| --- | --- |

—

Allmän hälsokontroll.

| — | Undersökning av sensoriska funktioner (syn, hörsel, färgseende). |
| --- | --- |

—

Undersökning av sensoriska funktioner (syn, hörsel, färgseende).

| — | Analys av blod eller urin för upptäckt av diabetes mellitus och andra hälsoproblem på grundval av den kliniska undersökningen. |
| --- | --- |

—

Analys av blod eller urin för upptäckt av diabetes mellitus och andra hälsoproblem på grundval av den kliniska undersökningen.

| — | Test för droger efter klinisk indikering. |
| --- | --- |

—

Test för droger efter klinisk indikering.

Dessutom krävs ett vilo-EKG för tågförare som är äldre än 40 år.

---

BILAGA III

UTBILDNINGSMETOD

Det skall råda god balans mellan teoretisk utbildning (klassundervisning och demonstrationer) och praktisk utbildning (arbetsplatspraktik, körning med och utan övervakning på spår som är avstängda för utbildningsändamål).

Datorstödd utbildning skall godtas för individuell inlärning av trafikregler, signaleringssituationer etc.

Användning av simulatorer, även om den inte är obligatorisk, kan vara till nytta för en effektiv förarutbildning; de används framför allt för träning i onormala situationer eller för regler som tillämpas sällan. De har en särskild fördel i att de erbjuder ”learning-by-doing” (att lära genom att göra) för händelser som inte kan tränas i verkliga förhållanden. I princip skall den senaste generationen av simulatorer användas.

Vad gäller förvärvande av linjekännedom måste den viktigaste utbildningsmetoden vara att den förare som utbildas följer med en annan förare under ett lämpligt antal resor längs linjen, både i dagsljus och på natten. Videoinspelningar som visar linjerna från förarhytten får användas bland andra metoder som en alternativ utbildningsmetod.

---

BILAGA IV

ALLMÄNNA YRKESKUNSKAPER OCH KRAV FÖR FÖRARBEVISET

Den allmänna utbildningen har följande mål:

| — | Förvärvande av teoretisk och praktisk kunskap om järnvägsteknik, däribland säkerhetsprinciper och resonemangen bakom driftsbestämmelserna. |
| --- | --- |

—

Förvärvande av teoretisk och praktisk kunskap om järnvägsteknik, däribland säkerhetsprinciper och resonemangen bakom driftsbestämmelserna.

| — | Förvärvande av teoretisk och praktisk kunskap om de risker som är förbundna med järnvägstrafik samt de olika medel som kan användas för att bemästra dessa risker. |
| --- | --- |

—

Förvärvande av teoretisk och praktisk kunskap om de risker som är förbundna med järnvägstrafik samt de olika medel som kan användas för att bemästra dessa risker.

| — | Förvärvande av teoretisk och praktisk kunskap om principerna för ett eller flera trafikeringsformer. |
| --- | --- |

—

Förvärvande av teoretisk och praktisk kunskap om principerna för ett eller flera trafikeringsformer.

| — | Förvärvande av teoretisk och praktisk kunskap om tåg, tågsammansättning och tekniska krav för dragfordon, gods- och personvagnar och rullande materiel av annat slag. |
| --- | --- |

—

Förvärvande av teoretisk och praktisk kunskap om tåg, tågsammansättning och tekniska krav för dragfordon, gods- och personvagnar och rullande materiel av annat slag.

Föraren skall särskilt

| — | kunna förstå de konkreta villkor som gäller för utövandet av föraryrket, dess betydelse och de yrkesmässiga och personliga krav det ställer (långa arbetsperioder, frånvaro från hemmet etc.), |
| --- | --- |

—

kunna förstå de konkreta villkor som gäller för utövandet av föraryrket, dess betydelse och de yrkesmässiga och personliga krav det ställer (långa arbetsperioder, frånvaro från hemmet etc.),

| — | kunna tillämpa säkerhetsbestämmelser som gäller för personalen, |
| --- | --- |

—

kunna tillämpa säkerhetsbestämmelser som gäller för personalen,

| — | kunna känna igen olika typer av rullande materiel, |
| --- | --- |

—

kunna känna igen olika typer av rullande materiel,

| — | känna till och tillämpa en arbetsmetod på ett korrekt sätt, |
| --- | --- |

—

känna till och tillämpa en arbetsmetod på ett korrekt sätt,

| — | känna till olika referens- och tillämpningsdokument (”förarinstruktion” och ”linjebok” enligt definitionerna i TSD för delsystemet ”Drift”, förarhandbok, reparationshandbok osv.), |
| --- | --- |

—

känna till olika referens- och tillämpningsdokument (”förarinstruktion” och ”linjebok” enligt definitionerna i TSD för delsystemet ”Drift”, förarhandbok, reparationshandbok osv.),

| — | kunna lära in beteenden som är förenliga med ansvaret för uppgifter som är väsentliga för säkerheten, |
| --- | --- |

—

kunna lära in beteenden som är förenliga med ansvaret för uppgifter som är väsentliga för säkerheten,

| — | känna till de förfaranden som är tillämpliga vid personolyckor, |
| --- | --- |

—

känna till de förfaranden som är tillämpliga vid personolyckor,

| — | känna till de risker som är förbundna med järnvägstrafik i allmänhet, |
| --- | --- |

—

känna till de risker som är förbundna med järnvägstrafik i allmänhet,

| — | känna till de principer som gäller för trafiksäkerheten, |
| --- | --- |

—

känna till de principer som gäller för trafiksäkerheten,

| — | tillämpa de grundläggande principerna i elektroteknik. |
| --- | --- |

—

tillämpa de grundläggande principerna i elektroteknik.

---

BILAGA V

YRKESKUNSKAPER OM RULLANDE MATERIEL OCH KRAV FÖR INTYGET

Efter den särskilda utbildningen i rullande materiel skall föraren kunna utföra följande uppgifter.

1.   FÖRESKRIVNA TEST OCH KONTROLLER FÖRE AVGÅNG

Föraren skall

| — | kunna införskaffa erforderlig dokumentation och utrustning, |
| --- | --- |

—

kunna införskaffa erforderlig dokumentation och utrustning,

| — | kunna kontrollera dragfordonets kapacitet, |
| --- | --- |

—

kunna kontrollera dragfordonets kapacitet,

| — | kunna kontrollera de uppgifter som införts i dokumenten ombord på dragfordonet, |
| --- | --- |

—

kunna kontrollera de uppgifter som införts i dokumenten ombord på dragfordonet,

| — | genom att utföra föreskrivna kontroller och test kunna försäkra sig om att dragfordonet ger erforderlig dragkraft för tåget och att säkerhetsanordningarna fungerar, |
| --- | --- |

—

genom att utföra föreskrivna kontroller och test kunna försäkra sig om att dragfordonet ger erforderlig dragkraft för tåget och att säkerhetsanordningarna fungerar,

| — | vid överlämnandet av ett lok eller när en resa inleds kunna kontrollera att föreskriven skydds- och säkerhetsutrustning finns och att den fungerar, |
| --- | --- |

—

vid överlämnandet av ett lok eller när en resa inleds kunna kontrollera att föreskriven skydds- och säkerhetsutrustning finns och att den fungerar,

| — | kunna utföra löpande förebyggande underhåll. |
| --- | --- |

—

kunna utföra löpande förebyggande underhåll.

2.   KUNSKAP OM RULLANDE MATERIEL

För att framföra ett dragfordon skall föraren känna till samtliga manöverorgan och instrument som står till förfogande, särskilt vad gäller

| — | dragkraft, |
| --- | --- |

—

dragkraft,

| — | bromskraft, |
| --- | --- |

—

bromskraft,

| — | anordningar som är av betydelse för trafiksäkerheten. |
| --- | --- |

—

anordningar som är av betydelse för trafiksäkerheten.

För att kunna upptäcka och lokalisera fel hos den rullande materielen, rapportera dem och avgöra vad som krävs för att komma tillrätta med dem och, i vissa fall, vidta åtgärder, skall föraren känna till följande:

| — | Mekanisk uppbyggnad. |
| --- | --- |

—

Mekanisk uppbyggnad.

| — | Hjulupphängning och kopplingsanordningar. |
| --- | --- |

—

Hjulupphängning och kopplingsanordningar.

| — | Löpverk. |
| --- | --- |

—

Löpverk.

| — | Säkerhetsutrustning. |
| --- | --- |

—

Säkerhetsutrustning.

| — | Bränsletankar, system för bränsletillförsel, avgassystem. |
| --- | --- |

—

Bränsletankar, system för bränsletillförsel, avgassystem.

| — | Märkning som förekommer inuti och utanpå den rullande materielen, framför allt symboler som används vid transport av farligt gods. |
| --- | --- |

—

Märkning som förekommer inuti och utanpå den rullande materielen, framför allt symboler som används vid transport av farligt gods.

| — | System för färddataregistrering. |
| --- | --- |

—

System för färddataregistrering.

| — | Elektriska och pneumatiska system. |
| --- | --- |

—

Elektriska och pneumatiska system.

| — | Strömavtagare och högspänningsledningar. |
| --- | --- |

—

Strömavtagare och högspänningsledningar.

| — | Kommunikationsutrustning (tågradio osv.). |
| --- | --- |

—

Kommunikationsutrustning (tågradio osv.).

| — | Förekomst och placering av säkerhetsbrytare. |
| --- | --- |

—

Förekomst och placering av säkerhetsbrytare.

| — | De olika delarna i den rullande materielen, deras roll och vagnarnas särskilda anordningar, i synnerhet det system som gör det möjligt att stoppa tåget genom att tömma huvudledningen. |
| --- | --- |

—

De olika delarna i den rullande materielen, deras roll och vagnarnas särskilda anordningar, i synnerhet det system som gör det möjligt att stoppa tåget genom att tömma huvudledningen.

| — | Bromssystem. |
| --- | --- |

—

Bromssystem.

| — | De delar som är specifika för dragfordon. |
| --- | --- |

—

De delar som är specifika för dragfordon.

| — | Drivmekanism, motorer och kraftöverföring. |
| --- | --- |

—

Drivmekanism, motorer och kraftöverföring.

3.   BROMSPROV

Föraren skall kunna

| — | kontrollera och beräkna att tågets bromskraft före avgång motsvarar den bromskraft som föreskrivs för linjen i fordonsdokumentationen, |
| --- | --- |

—

kontrollera och beräkna att tågets bromskraft före avgång motsvarar den bromskraft som föreskrivs för linjen i fordonsdokumentationen,

| — | kontrollera att de olika delarna i bromssystemet i dragfordonet och tåget fungerar tillfredsställande innan tåget sätts i rörelse, vid start och under gång. |
| --- | --- |

—

kontrollera att de olika delarna i bromssystemet i dragfordonet och tåget fungerar tillfredsställande innan tåget sätts i rörelse, vid start och under gång.

4.   KÖRSÄTT OCH MAXIMAL HASTIGHET FÖR TÅGET I FÖRHÅLLANDE TILL LINJENS EGENSKAPER

Föraren skall kunna

| — | tillägna sig den information som han eller hon får före avgång, |
| --- | --- |

—

tillägna sig den information som han eller hon får före avgång,

| — | bestämma körsätt och maxhastighet för sitt tåg på grundval av variabler såsom hastighetsbegränsningar, väderförhållanden och eventuella ändringar i fråga om signalering. |
| --- | --- |

—

bestämma körsätt och maxhastighet för sitt tåg på grundval av variabler såsom hastighetsbegränsningar, väderförhållanden och eventuella ändringar i fråga om signalering.

5.   FÖRMÅGA ATT KÖRA TÅGET PÅ ETT SÅDANT SÄTT ATT ANLÄGGNINGAR OCH MATERIEL INTE SKADAS

Föraren skall kunna

| — | utnyttja alla tillgängliga kontrollsystem i enlighet med tillämpliga regler, |
| --- | --- |

—

utnyttja alla tillgängliga kontrollsystem i enlighet med tillämpliga regler,

| — | starta tåget med beaktande av adhesions- och kraftbegränsningar, |
| --- | --- |

—

starta tåget med beaktande av adhesions- och kraftbegränsningar,

| — | använda bromsen för att minska farten samt för att stanna tåget med hänsyn till den rullande materielen och till anläggningarna. |
| --- | --- |

—

använda bromsen för att minska farten samt för att stanna tåget med hänsyn till den rullande materielen och till anläggningarna.

6.   FEL

Föraren skall

| — | kunna vara uppmärksam på ovanliga händelser som har betydelse för framförandet av tåget, |
| --- | --- |

—

kunna vara uppmärksam på ovanliga händelser som har betydelse för framförandet av tåget,

| — | kunna inspektera tåget och se tecken på fel, göra åtskillnad mellan dem och vidta åtgärder på grundval av deras relativa betydelse och försöka att åtgärda dem, varvid säkerheten för järnvägstrafik och personer alltid skall prioriteras, |
| --- | --- |

—

kunna inspektera tåget och se tecken på fel, göra åtskillnad mellan dem och vidta åtgärder på grundval av deras relativa betydelse och försöka att åtgärda dem, varvid säkerheten för järnvägstrafik och personer alltid skall prioriteras,

| — | känna till tillgängliga skydds- och kommunikationsmedel. |
| --- | --- |

—

känna till tillgängliga skydds- och kommunikationsmedel.

7.   INCIDENTER OCH OLYCKOR VID DRIFT; BRÄNDER; OLYCKOR MED PERSONSKADOR

Föraren skall

| — | kunna vidta skydds- och larmåtgärder vid olyckor med personskador ombord på tåget, |
| --- | --- |

—

kunna vidta skydds- och larmåtgärder vid olyckor med personskador ombord på tåget,

| — | kunna avgöra om tåget transporterar farliga ämnen och identifiera dem på grundval av tågdokument och vagnlistor. |
| --- | --- |

—

kunna avgöra om tåget transporterar farliga ämnen och identifiera dem på grundval av tågdokument och vagnlistor.

| — | känna till förfarandena för evakuering av tåget i nödsituationer. |
| --- | --- |

—

känna till förfarandena för evakuering av tåget i nödsituationer.

8.   VILLKOR FÖR ÅTERUPPTAGANDE AV DRIFT EFTER ETT TILLBUD SOM INBEGRIPER RULLANDE MATERIEL

Efter ett tillbud skall föraren kunna bedöma om man kan köra vidare med materielen och i så fall under vilka förhållanden, så att han snarast möjligt kan upplysa infrastrukturförvaltaren om dessa förhållanden.

Föraren måste kunna avgöra om ett expertutlåtande är nödvändigt innan tåget kan fortsätta.

9.   AVSTÄLLNING AV TÅGET

Föraren måste kunna vidta åtgärder så att tåget eller delar av det inte startar eller sätts i rörelse oväntat, även under de svåraste förhållanden.

Föraren måste vidare ha kunskap om vilka åtgärder som kan vidtas för att stoppa ett tåg eller delar av det om det oväntat har satt sig i rörelse.

---

BILAGA VI

YRKESKUNSKAPER OM INFRASTRUKTUR OCH KRAV AVSEENDE INTYG

Ämnen med anknytning till infrastruktur

1.   BROMSPROV

Föraren skall kunna kontrollera och beräkna att tågets bromskraft före avgång motsvarar den bromskraft som föreskrivs för linjen i fordonsdokumenten.

2.   KÖRSÄTT OCH MAXIMAL HASTIGHET FÖR TÅGET I FÖRHÅLLANDE TILL LINJENS EGENSKAPER

Föraren skall kunna

| — | tillägna sig den information som han eller hon får, exempelvis avseende hastighetsbegränsningar eller eventuella ändringar i fråga om signalering, |
| --- | --- |

—

tillägna sig den information som han eller hon får, exempelvis avseende hastighetsbegränsningar eller eventuella ändringar i fråga om signalering,

| — | bestämma körsätt och maxhastighet för sitt tåg på grundval av linjens egenskaper. |
| --- | --- |

—

bestämma körsätt och maxhastighet för sitt tåg på grundval av linjens egenskaper.

3.   LINJEKÄNNEDOM

Föraren måste kunna förutse eventuella problem och vidta erforderliga åtgärder ur säkerhets- och andra prestandasynpunkter, som punktlighet och ekonomiska aspekter. Därför måste han eller hon ha god kännedom om linjer och järnvägsanläggningar på den linje som trafikeras samt om eventuella alternativa färdvägar som man kommit överens om.

Följande aspekter är viktiga:

| — | Driftsvillkor (spårbyten, enkelriktad trafik osv.). |
| --- | --- |

—

Driftsvillkor (spårbyten, enkelriktad trafik osv.).

| — | Genomförande av en linjekontroll och användande av relevant dokumentation. |
| --- | --- |

—

Genomförande av en linjekontroll och användande av relevant dokumentation.

| — | Fastställande av spår som kan användas för den aktuella trafiktypen. |
| --- | --- |

—

Fastställande av spår som kan användas för den aktuella trafiktypen.

| — | Tillämpliga trafikregler och innebörden av signalsystemet. |
| --- | --- |

—

Tillämpliga trafikregler och innebörden av signalsystemet.

| — | Driftsystemet. |
| --- | --- |

—

Driftsystemet.

| — | Typ av linjeblockering med tillhörande regelverk. |
| --- | --- |

—

Typ av linjeblockering med tillhörande regelverk.

| — | Namn, position och distansmarkeringar för stationer och ställverk så att körningen kan anpassas därefter. |
| --- | --- |

—

Namn, position och distansmarkeringar för stationer och ställverk så att körningen kan anpassas därefter.

| — | Signalering som anger övergång mellan olika drift- eller kraftförsörjningssystem. |
| --- | --- |

—

Signalering som anger övergång mellan olika drift- eller kraftförsörjningssystem.

| — | Hastighetsgränser för de olika kategorier av tåg som framförs. |
| --- | --- |

—

Hastighetsgränser för de olika kategorier av tåg som framförs.

| — | Topografiska profiler. |
| --- | --- |

—

Topografiska profiler.

| — | Särskilda bromsvillkor, exempelvis för sträckor med stark lutning. |
| --- | --- |

—

Särskilda bromsvillkor, exempelvis för sträckor med stark lutning.

| — | Särskilda driftförhållanden: särskilda signaler eller skyltar, avgångsvillkor etc. |
| --- | --- |

—

Särskilda driftförhållanden: särskilda signaler eller skyltar, avgångsvillkor etc.

4.   SÄKERHETSBESTÄMMELSER

Föraren skall kunna

| — | sätta tåget i rörelse först när alla föreskrivna villkor är uppfyllda (tidtabell, klartecken för avgång eller startsignal, grönt ljus i tillämpliga fall osv.), |
| --- | --- |

—

sätta tåget i rörelse först när alla föreskrivna villkor är uppfyllda (tidtabell, klartecken för avgång eller startsignal, grönt ljus i tillämpliga fall osv.),

| — | se signalerna (längs sträckan och i hytten), tyda dem utan tvekan eller fel samt vidta åtgärder enligt instruktion, |
| --- | --- |

—

se signalerna (längs sträckan och i hytten), tyda dem utan tvekan eller fel samt vidta åtgärder enligt instruktion,

| — | framföra tåget säkert i enlighet med de särskilda trafikeringssätten: använda särskilda driftsätt om order ges, tillfälliga hastighetsbegränsningar, körning i motsatt riktning, tillstånd att passera varningssignaler, växling, vändning, körning på byggarbetsplatser osv., |
| --- | --- |

—

framföra tåget säkert i enlighet med de särskilda trafikeringssätten: använda särskilda driftsätt om order ges, tillfälliga hastighetsbegränsningar, körning i motsatt riktning, tillstånd att passera varningssignaler, växling, vändning, körning på byggarbetsplatser osv.,

| — | göra tidtabellsenliga eller beordrade stopp och eventuellt betjäna resenärerna under dessa stopp, t.ex. genom att öppna och stänga dörrarna. |
| --- | --- |

—

göra tidtabellsenliga eller beordrade stopp och eventuellt betjäna resenärerna under dessa stopp, t.ex. genom att öppna och stänga dörrarna.

5.   FRAMFÖRANDE AV TÅGET

Föraren skall kunna

| — | känna till sin position på den aktuella linjen vid varje tidpunkt, |
| --- | --- |

—

känna till sin position på den aktuella linjen vid varje tidpunkt,

| — | använda bromsen för att minska farten samt för att stanna tåget med hänsyn till den rullande materielen och till anläggningarna, |
| --- | --- |

—

använda bromsen för att minska farten samt för att stanna tåget med hänsyn till den rullande materielen och till anläggningarna,

| — | justera framförandet av tågsättet i enlighet med tidtabellen och i enlighet med eventuella anvisningar om energibesparingar, varvid hänsyn skall tas till egenskaperna hos dragfordonet, tåget, linjen och miljön. |
| --- | --- |

—

justera framförandet av tågsättet i enlighet med tidtabellen och i enlighet med eventuella anvisningar om energibesparingar, varvid hänsyn skall tas till egenskaperna hos dragfordonet, tåget, linjen och miljön.

6.   FEL

Föraren skall

| — | kunna vara uppmärksam, i den mån som körningen av tåget medger detta, på onormala händelser avseende infrastrukturen och omgivningarna: signaler, spår, kraftförsörjning, plankorsningar, omgivningarna längs spåren, annan trafik, |
| --- | --- |

—

kunna vara uppmärksam, i den mån som körningen av tåget medger detta, på onormala händelser avseende infrastrukturen och omgivningarna: signaler, spår, kraftförsörjning, plankorsningar, omgivningarna längs spåren, annan trafik,

| — | kunna känna till avståndet till hinder, |
| --- | --- |

—

kunna känna till avståndet till hinder,

| — | snarast möjligt kunna underrätta infrastrukturförvaltaren om plats och beskaffenhet för konstaterade fel och försäkra sig om att informationen har uppfattats, |
| --- | --- |

—

snarast möjligt kunna underrätta infrastrukturförvaltaren om plats och beskaffenhet för konstaterade fel och försäkra sig om att informationen har uppfattats,

| — | med beaktande av infrastrukturen kunna sörja för trafiksäkerheten och säkerheten för personer, eller låta sörja för sådan säkerhet, närhelst det är nödvändigt. |
| --- | --- |

—

med beaktande av infrastrukturen kunna sörja för trafiksäkerheten och säkerheten för personer, eller låta sörja för sådan säkerhet, närhelst det är nödvändigt.

7.   INCIDENTER OCH OLYCKOR VID DRIFT; BRÄNDER; OLYCKOR MED PERSONSKADOR

Föraren skall kunna

| — | vidta skydds- och larmåtgärder vid olyckor med personskador, |
| --- | --- |

—

vidta skydds- och larmåtgärder vid olyckor med personskador,

| — | bestämma var tåget skall stoppas om en brand uppstår och vid behov underlätta evakueringen av passagerarna, |
| --- | --- |

—

bestämma var tåget skall stoppas om en brand uppstår och vid behov underlätta evakueringen av passagerarna,

| — | ge praktisk information snarast möjligt om branden, om föraren inte själv kan få kontroll över den, |
| --- | --- |

—

ge praktisk information snarast möjligt om branden, om föraren inte själv kan få kontroll över den,

| — | upplysa infrastrukturförvaltaren om dessa förhållanden snarast möjligt, |
| --- | --- |

—

upplysa infrastrukturförvaltaren om dessa förhållanden snarast möjligt,

| — | bedöma huruvida infrastrukturen tillåter att man kör vidare med fordonet och i så fall under vilka förhållanden. |
| --- | --- |

—

bedöma huruvida infrastrukturen tillåter att man kör vidare med fordonet och i så fall under vilka förhållanden.

8.   SPRÅKTEST

Förare som måste kommunicera med infrastrukturförvaltaren om kritiska säkerhetsfrågor skall ha kunskaper i det språk som bestäms av berörd infrastrukturförvaltare. Språkkunskaperna måste vara sådana att personalen kan kommunicera aktivt och effektivt i normala lägen, under avvikelser och i nödsituationer.

De skall kunna använda sig av de meddelanden och den kommunikationsmetod som specificeras i TSD ”Drift”. Förare skall kunna kommunicera enligt nivå 3 i följande tabell.

Språk- och kommunikationsnivå

De muntliga färdigheterna i ett språk kan indelas i fem nivåer:

| Nivå | Beskrivning |
| --- | --- |
| 5 | — | Kan anpassa det sätt han/hon talar på till samtalspartnern. |

Nivå

Beskrivning

5

—

Kan anpassa det sätt han/hon talar på till samtalspartnern.

| — | Kan framföra en åsikt. |
| --- | --- |

—

Kan framföra en åsikt.

| — | Kan förhandla. |
| --- | --- |

—

Kan förhandla.

| — | Kan övertyga. |
| --- | --- |

—

Kan övertyga.

| — | Kan ge råd. |
| --- | --- |

—

Kan ge råd.

4

| — | Kan hantera helt oförutsedda situationer. |
| --- | --- |

—

Kan hantera helt oförutsedda situationer.

| — | Kan göra antaganden. |
| --- | --- |

—

Kan göra antaganden.

| — | Kan framföra en motiverad åsikt. |
| --- | --- |

—

Kan framföra en motiverad åsikt.

3

| — | Kan hantera praktiska situationer med oförutsedda inslag. |
| --- | --- |

—

Kan hantera praktiska situationer med oförutsedda inslag.

| — | Kan beskriva. |
| --- | --- |

—

Kan beskriva.

| — | Kan hålla en enkel konversation vid liv. |
| --- | --- |

—

Kan hålla en enkel konversation vid liv.

2

| — | Kan hantera enkla praktiska situationer. |
| --- | --- |

—

Kan hantera enkla praktiska situationer.

| — | Kan ställa frågor. |
| --- | --- |

—

Kan ställa frågor.

| — | Kan besvara frågor. |
| --- | --- |

—

Kan besvara frågor.

1

| — | Kan tala med hjälp av memorerade meningar. |
| --- | --- |

—

Kan tala med hjälp av memorerade meningar.

---

BILAGA VII

PROVFREKVENS

De regelbundna kontrollerna skall genomföras med iakttagande av följande minimiintervall:

| a) | Språkkunskaper (endast för personer som inte har språket som modersmål): vart tredje år eller efter varje frånvaro på mer än ett år. |
| --- | --- |

a)

Språkkunskaper (endast för personer som inte har språket som modersmål): vart tredje år eller efter varje frånvaro på mer än ett år.

| b) | Kunskaper om infrastruktur (inbegripet linjekännedom och kännedom om trafikregler): vart tredje år eller efter varje frånvaro på mer än ett år från den berörda linjen. |
| --- | --- |

b)

Kunskaper om infrastruktur (inbegripet linjekännedom och kännedom om trafikregler): vart tredje år eller efter varje frånvaro på mer än ett år från den berörda linjen.

| c) | Kunskaper om rullande materiel: Vart tredje år. |
| --- | --- |

c)

Kunskaper om rullande materiel: Vart tredje år.

---

RÅDETS MOTIVERING

I.   INLEDNING

Kommissionen lade fram förslaget till direktiv om behörighetsprövning av lokförare som är nödvändig för framförandet av lok och tåg på järnvägssystemet i gemenskapen den 3 mars 2004 som ett av de fyra förslagen i tredje järnvägspaketet (1).

Den 28 september 2005 antog Europaparlamentet sitt yttrande vid första behandlingen.

Den 14 september 2006 antog rådet sin gemensamma ståndpunkt i enlighet med artikel 251 i fördraget.

I sitt arbete beaktade rådet yttrandena från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (2) och Regionkommittén (3).

II.   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1.   Allmänt

Förhandlingarna om behörighetsprövning av lokförare ägde rum i ett politiskt sammanhang som präglats av kommissionens vitbok om den gemensamma transportpolitiken fram till 2010 (4) och av första och andra järnvägspaketet. I vitboken framhöll kommissionen behovet av lokförare som kan trafikera hela det transeuropeiska nätet. Det första och andra järnvägspaketet innehåller detaljerade bestämmelser om tillgång till infrastruktur, interoperabilitet och järnvägssäkerhet på nationell och europeisk nivå och skapar därigenom den nödvändiga ramen för öppnandet av marknaden för godstransporter och internationell persontrafik.

När det gäller öppnandet av marknaden stod det klart att man måste anta gemensamma regler för behörighetsprövning av lokförare för att underlätta dessas interoperabilitet och säkerställa förutsättningarna för den fria rörligheten för arbetstagare inom järnvägssektorn.

I den gemensamma ståndpunkt som rådet enats om fastställs förutsättningarna och förfarandena för behörighetsprövning av lokförare som är nödvändig för framförandet av lok och tåg på järnvägssystemet i gemenskapen. I den specificeras de uppgifter som åligger behöriga myndigheter i medlemsstaterna, lokförare och andra aktörer inom sektorn, framför allt järnvägsföretag, infrastrukturförvaltare och utbildningsanstalter. Dessutom fastställs i förslaget minimikrav på fysisk och psykisk lämplighet, obligatoriska regelbundna kontroller samt beskrivning av de kvalifikationer som föraren måste ha. Utkastet till direktiv kommer enbart att omfatta lokförare. Annan tågpersonal i lokomotiv och på tåg som direkt eller indirekt deltar i tågets framförande och/eller i andra arbetsuppgifter av väsentlig betydelse för säkerheten omfattas inte. Det innefattar även ett särskilt förfarande för tillfälligt undantag från direktivets tillämpningsområde för inhemska lokförare som endast framför tåg inom respektive medlemsstats gränser.

2.   Centrala politiska frågor

i)   Uteslutning av annan personal

I kommissionen förslag förutsågs ett tillämpningsområde som omfattade behörighetsprövning av lokförare och annan tågpersonal i lokomotiv och på tåg som direkt eller indirekt deltar i tågets framförande och/eller i andra arbetsuppgifter av väsentlig betydelse för säkerheten. Införandet av ”annan tågpersonal” härrör från ett åtagande som kommissionen gjorde i samband med förhandlingar som gällde andra järnvägspaketet (5).

Rådet gick noggrant igenom Europaparlamentets ståndpunkt efter första behandlingen med förslaget om införande av tågpersonal i tillämpningsområdet för utkastet till direktiv samt tillägget av en mekanism för behörighetsprövning i artikel 27.

I sin gemensamma ståndpunkt begränsar dock rådet tillämpningsområdet för utkastet till direktiv till lokförare. Rådet motsätter sig inte principen om behörighetsprövning av ”annan personal”, men anser att det är för tidigt att införa ett sådant utvidgat tillämpningsområde, eftersom det inte är känt vilken personal som kommer att tillhöra denna kategori och inte heller vilka uppgifter de skall utföra. Därför har man lagt till en bestämmelse till utkastet till direktiv som ger Europeiska järnvägsbyrån i uppdrag att utarbeta en rapport i vilken kompetensprofil och uppgifter för sådan övrig personal fastställs. Denna rapport skall läggas fram två år efter detta direktivs ikraftträdande (jfr. artikel 27).

Rådet har även inkluderat en särskild bestämmelse som garanterar godstågens fria rörlighet inom hela Europeiska unionens territorium (jfr artikel 2.2).

ii)   Behörighetsprövning av ”inhemska lokförare”

I linje med kommissionens förslag beslutade rådet att tillämpa bestämmelserna i detta utkast till direktiv på alla lokförare inom gemenskapen. Detta innebär att inhemska lokförare som endast framför tåg inom en medlemsstats gränser också omfattas av direktivets tillämpningsområde.

Rådet beslutade emellertid att en medlemsstat kan anhålla hos kommissionen om att Europeiska järnvägsbyrån gör en kostnads-nyttoanalys av tillämpningen av bestämmelserna i direktivet på lokförare som uteslutande utövar sitt yrke på en medlemsstats territorium. Om analysen visar att kostnaderna för tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv på dessa lokförare blir större än vinsterna, skall kommissionen anta ett beslut inom sex månader efter det att resultaten av denna kostnads-nyttoanalys lagts fram. Kommissionens beslut, grundat på denna analys, kan få till effekt att direktivet inte behöver tillämpas på inhemska lokförare under en period på högst tio år på den berörda medlemsstatens territorium. Vid behov kan en ny undantagsperiod medges enligt ett liknande förfarande (jfr artikel 36.5)

Europaparlamentet delar rådets uppfattning i detta avseende och valde ett liknande förfarande i den andra delen av sin ändring 40.

iii)   Successivt genomförande

I sitt förslag föreslår kommissionen ett successivt genomförande i tre steg, fördelat över åren 2006-2015.

I sitt yttrande vid första behandlingen (första delen av ändring 40) gick Europaparlamentet på kommissionens linje, men beslutade att flytta fram datumen ett år.

I sin gemensamma ståndpunkt följer rådet kommissionens trestegsstrategi i princip, men knyter inte de enskilda stegen till bestämda datum. Rådet godkände ett successivt genomförande (utfärdandet av ”nya” förarbevis och/eller intyg i överensstämmelse med detta direktiv) enligt följande:

Från datum för upprättandet av de nödvändiga nationella registren:

| 1. | Efter 1 år: tillämpning på nya lokförare – som arbetar i internationell trafik, med cabotagetjänster eller godstransporter i en annan medlemsstat eller som arbetar i mer än en medlemsstat – och på förare som redan har arbetat med dessa tjänster men som behöver ett nytt förarbevis eller intyg. |
| --- | --- |

1.

Efter 1 år: tillämpning på nya lokförare – som arbetar i internationell trafik, med cabotagetjänster eller godstransporter i en annan medlemsstat eller som arbetar i mer än en medlemsstat – och på förare som redan har arbetat med dessa tjänster men som behöver ett nytt förarbevis eller intyg.

| 2. | Efter 3 år, tillämpning på alla lokförare som behöver ett nytt förarbevis eller intyg. |
| --- | --- |

2.

Efter 3 år, tillämpning på alla lokförare som behöver ett nytt förarbevis eller intyg.

| 3. | Efter 8 år: tillämpning på alla lokförare. |
| --- | --- |

3.

Efter 8 år: tillämpning på alla lokförare.

Genom en kompletterande bestämmelse i artikel 36 .3 garanteras att en förare får fortsätta att utöva sitt yrke på grundval av sin befintliga behörighet till dess att bestämmelserna i artikel 36.2 a, b eller c, börjar tillämpas.

III.   EUROPAPARLAMENTETS ÄNDRINGAR

Rådet kunde helt godta Europaparlamentets ändringar 27, 36 och 44 i sin helhet. Som redan anförts ovan avvisade rådet ändringarna 7, 9, 11, 34, 35 och 40 (första delen). När det gäller ändringar 15, 24, 25, 26, 32, 38, 39 och 45 beslutade rådet att följa Europeiska kommissionen och att avvisa dem. Ändringarna 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8, 10, 12, 13, 14, 17, 18, 19, 21, 22, 23, 28, 29, 30, 31, 33, 37, 40 (andra delen), 41, 42, 43, 46 och 47 liknar rådets gemensamma ståndpunkt eller ligger nära den anda i vilken den utformats.

IV.   SAMMANFATTNING

Vid utarbetandet av den gemensamma ståndpunkten har rådet fullt ut beaktat kommissionens förslag och Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen. När det gäller Europaparlamentets förslag till ändringar noterar rådet att ett betydande antal ändringar – enligt andemeningen, delvis eller helt, redan täcks i den gemensamma ståndpunkten.

När det gäller de två viktigaste frågorna som det råder oenighet om – införandet av tågpersonal i tillämpningsområdet för utkastet till direktiv, och tidpunkten för det successiva genomförandet (datum) – anser rådet att det har funnit en väl avvägd och lämplig lösning.

---

(1)  Den andra tre lagförslagen gäller:

| — | Förordning om internationella tågresenärers rättigheter och skyldigheter (dok. 7149/04 TRANS 109 CODEC 337); |
| --- | --- |

—

Förordning om internationella tågresenärers rättigheter och skyldigheter (dok. 7149/04 TRANS 109 CODEC 337);

| — | Förordning om kvalitetskrav för godstransport på järnväg (dok. 7150/04 TRANS 110 CODEC 338); |
| --- | --- |

—

Förordning om kvalitetskrav för godstransport på järnväg (dok. 7150/04 TRANS 110 CODEC 338);

| — | Direktiv om ändring av direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar (dok. 7147/04 TRANS 107 CODEC 335). |
| --- | --- |

—

Direktiv om ändring av direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar (dok. 7147/04 TRANS 107 CODEC 335).

(2)  EUT C 221, 9.9.2005, s. 20.

(3)  EUT C 71, 22.3.2005, s. 26.

(4)  Dok. 11932/01 TRANS 131 AVIATION 70 MAR 76.

(5)  Jfr Direktiv 2004/49/EG om gemenskapens järnvägar (säkerhetsdirektivet) (EUT L 220, 21.6.2004, s. 16-31 (skäl 21)).

---

| 28.11.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 289/68 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 289/68

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 22/2006

antagen av rådet den 25 september 2006

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../2006 av den ... om tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser (Rom II)

(2006/C 289 E/04)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 61c och artikel 67,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och

av följande skäl:

| (1) | Gemenskapen har satt som mål att bevara och utveckla ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. I syfte att gradvis upprätta ett sådant område bör gemenskapen besluta om åtgärder rörande civilrättsligt samarbete med gränsöverskridande följder i den mån de behövs för att den inre marknaden skall fungera väl. |
| --- | --- |

(1)

Gemenskapen har satt som mål att bevara och utveckla ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. I syfte att gradvis upprätta ett sådant område bör gemenskapen besluta om åtgärder rörande civilrättsligt samarbete med gränsöverskridande följder i den mån de behövs för att den inre marknaden skall fungera väl.

| (2) | Enligt artikel 65 b i fördraget skall dessa åtgärder omfatta främjande av förenligheten mellan tillämpliga bestämmelser i medlemsstaterna om lagkonflikter och om domstolars behörighet. |
| --- | --- |

(2)

Enligt artikel 65 b i fördraget skall dessa åtgärder omfatta främjande av förenligheten mellan tillämpliga bestämmelser i medlemsstaterna om lagkonflikter och om domstolars behörighet.

| (3) | Europeiska rådet uttryckte vid sitt möte i Tammerfors den 15 och 16 oktober 1999 sitt stöd för principen om ömsesidigt erkännande av domar och andra avgöranden av rättsliga myndigheter som en hörnsten i det civilrättsliga samarbetet och uppmanade rådet och kommissionen att anta ett åtgärdsprogram för att genomföra principen om ömsesidigt erkännande. |
| --- | --- |

(3)

Europeiska rådet uttryckte vid sitt möte i Tammerfors den 15 och 16 oktober 1999 sitt stöd för principen om ömsesidigt erkännande av domar och andra avgöranden av rättsliga myndigheter som en hörnsten i det civilrättsliga samarbetet och uppmanade rådet och kommissionen att anta ett åtgärdsprogram för att genomföra principen om ömsesidigt erkännande.

| (4) | Rådet antog den 30 november 2000 kommissionens och rådets gemensamma åtgärdsprogram för genomförande av principen om ömsesidigt erkännande av domar på privaträttens område (3). I programmet identifieras åtgärder som rör harmonisering av lagvalsregler som åtgärder som underlättar ömsesidigt erkännande av domar. |
| --- | --- |

(4)

Rådet antog den 30 november 2000 kommissionens och rådets gemensamma åtgärdsprogram för genomförande av principen om ömsesidigt erkännande av domar på privaträttens område (3). I programmet identifieras åtgärder som rör harmonisering av lagvalsregler som åtgärder som underlättar ömsesidigt erkännande av domar.

| (5) | I Haagprogrammet (4), som antogs av Europeiska rådet den 5 november 2004, uppmanades till fortsatt aktivt arbete med lagvalsreglerna för utomobligatoriska förpliktelser (Rom II). |
| --- | --- |

(5)

I Haagprogrammet (4), som antogs av Europeiska rådet den 5 november 2004, uppmanades till fortsatt aktivt arbete med lagvalsreglerna för utomobligatoriska förpliktelser (Rom II).

| (6) | För att den inre marknaden skall kunna fungera väl, i syfte att förbättra möjligheten att förutse resultatet av en tvist, öka säkerheten ifråga om vilken lag som är tillämplig och öka den fria rörligheten för domar, måste medlemsstaternas lagvalsregler leda till att samma nationella lag är tillämplig oavsett vid vilket lands domstol talan har väckts. |
| --- | --- |

(6)

För att den inre marknaden skall kunna fungera väl, i syfte att förbättra möjligheten att förutse resultatet av en tvist, öka säkerheten ifråga om vilken lag som är tillämplig och öka den fria rörligheten för domar, måste medlemsstaternas lagvalsregler leda till att samma nationella lag är tillämplig oavsett vid vilket lands domstol talan har väckts.

| (7) | Denna förordnings materiella tillämpningsområde och bestämmelser bör överensstämma med rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (Bryssel I) (5) och Romkonventionen om tillämplig lag på avtalsförpliktelser (6). |
| --- | --- |

(7)

Denna förordnings materiella tillämpningsområde och bestämmelser bör överensstämma med rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (Bryssel I) (5) och Romkonventionen om tillämplig lag på avtalsförpliktelser (6).

| (8) | Denna förordning bör tillämpas oberoende av vid vilken slags domstol talan väcks. |
| --- | --- |

(8)

Denna förordning bör tillämpas oberoende av vid vilken slags domstol talan väcks.

| (9) | Fordringar som uppkommit på grund av utövandet av statliga befogenheter (acta iure imperii) bör inbegripa fordringar mot tjänstemän som agerar på statens vägnar och ansvar för offentliga myndigheters handlingar, inbegripet ansvar för offentligt tillsatta ämbetsmän. Därför bör ärenden som rör sådana fordringar undantas från denna förordnings tillämpningsområde. |
| --- | --- |

(9)

Fordringar som uppkommit på grund av utövandet av statliga befogenheter (acta iure imperii) bör inbegripa fordringar mot tjänstemän som agerar på statens vägnar och ansvar för offentliga myndigheters handlingar, inbegripet ansvar för offentligt tillsatta ämbetsmän. Därför bör ärenden som rör sådana fordringar undantas från denna förordnings tillämpningsområde.

| (10) | Familjeförhållanden bör omfatta förhållanden mellan föräldrar och barn, mellan makar, mellan besvågrade samt mellan släktingar på sidolinjen. Hänvisningen i artikel 1.2 till förhållanden som har samma verkan som äktenskap och andra familjeförhållanden bör tolkas i enlighet med lagen i den medlemsstat där talan väcks. |
| --- | --- |

(10)

Familjeförhållanden bör omfatta förhållanden mellan föräldrar och barn, mellan makar, mellan besvågrade samt mellan släktingar på sidolinjen. Hänvisningen i artikel 1.2 till förhållanden som har samma verkan som äktenskap och andra familjeförhållanden bör tolkas i enlighet med lagen i den medlemsstat där talan väcks.

| (11) | Innebörden i begreppet utomobligatorisk förpliktelse varierar från en medlemsstat till en annan. I denna förordning bör därför utomobligatorisk förpliktelse förstås som ett autonomt begrepp. |
| --- | --- |

(11)

Innebörden i begreppet utomobligatorisk förpliktelse varierar från en medlemsstat till en annan. I denna förordning bör därför utomobligatorisk förpliktelse förstås som ett autonomt begrepp.

| (12) | Enhetliga regler som tillämpas oavsett vilket lagval som följer av dem kan göra att risken för snedvriden konkurrens mellan de rättssökande i gemenskapen avvärjs. |
| --- | --- |

(12)

Enhetliga regler som tillämpas oavsett vilket lagval som följer av dem kan göra att risken för snedvriden konkurrens mellan de rättssökande i gemenskapen avvärjs.

| (13) | Principen om att tillämpa lagen i det land där den skadevållande händelsen inträffade (lex loci delicti) är huvudregeln vid utomobligatoriska förpliktelser i nästan alla medlemsstater men den pratiska tillämpningen av principen varierar när fallet har anknytning till flera länder. Detta leder till osäkerhet ifråga om vilken lag som är tillämplig. |
| --- | --- |

(13)

Principen om att tillämpa lagen i det land där den skadevållande händelsen inträffade (lex loci delicti) är huvudregeln vid utomobligatoriska förpliktelser i nästan alla medlemsstater men den pratiska tillämpningen av principen varierar när fallet har anknytning till flera länder. Detta leder till osäkerhet ifråga om vilken lag som är tillämplig.

| (14) | Enhetliga regler bör öka möjligheten att förutse hur domstolarna kommer att döma och garantera en rimlig avvägning mellan de intressen som den vars ansvar görs gällande och den skadelidande har. Anknytningen till det land där den direkta skadan uppkom (lex loci damni) skapar en rimlig balans mellan de intressen som den vars ansvar görs gällande och den skadelidande har, och den avspeglar även den moderna uppfattningen om civilrättsligt ansvar och utvecklingen av system för strikt ansvar. |
| --- | --- |

(14)

Enhetliga regler bör öka möjligheten att förutse hur domstolarna kommer att döma och garantera en rimlig avvägning mellan de intressen som den vars ansvar görs gällande och den skadelidande har. Anknytningen till det land där den direkta skadan uppkom (lex loci damni) skapar en rimlig balans mellan de intressen som den vars ansvar görs gällande och den skadelidande har, och den avspeglar även den moderna uppfattningen om civilrättsligt ansvar och utvecklingen av system för strikt ansvar.

| (15) | Tillämplig lag bör bestämmas på grundval av var skadan uppkommer oavsett i vilket eller vilka länder indirekta följder kan inträffa. I enlighet med detta bör, i händelse av personskada eller skada på egendom, det land där skadan uppkommer vara det land där personskadan uppstår eller egendomen skadas. |
| --- | --- |

(15)

Tillämplig lag bör bestämmas på grundval av var skadan uppkommer oavsett i vilket eller vilka länder indirekta följder kan inträffa. I enlighet med detta bör, i händelse av personskada eller skada på egendom, det land där skadan uppkommer vara det land där personskadan uppstår eller egendomen skadas.

| (16) | Huvudregeln i denna förordning bör vara lex loci damni, som föreskrivs i artikel 4.1. Artikel 4.2 bör ses som ett undantag från denna huvudprincip, genom vilket en särskild anknytning uppkommer om parterna har sin vanliga vistelseort i samma land. Artikel 4.3 bör betraktas som ett undantag från artikel 4.1 och 4.2 om det framgår av alla omständigheter i fallet att den skadeståndsgrundande händelsen (tort/delict) har en uppenbart närmare anknytning till ett annat land. |
| --- | --- |

(16)

Huvudregeln i denna förordning bör vara lex loci damni, som föreskrivs i artikel 4.1. Artikel 4.2 bör ses som ett undantag från denna huvudprincip, genom vilket en särskild anknytning uppkommer om parterna har sin vanliga vistelseort i samma land. Artikel 4.3 bör betraktas som ett undantag från artikel 4.1 och 4.2 om det framgår av alla omständigheter i fallet att den skadeståndsgrundande händelsen (tort/delict) har en uppenbart närmare anknytning till ett annat land.

| (17) | Särskilda regler bör införas för speciella skadeståndsgrundande händelser där regeln inte tillgodoser behovet av en rimlig intressebalans. |
| --- | --- |

(17)

Särskilda regler bör införas för speciella skadeståndsgrundande händelser där regeln inte tillgodoser behovet av en rimlig intressebalans.

| (18) | Lagvalsregeln om produktansvar bör uppfylla målen att rättvist fördela de risker som hör till ett modernt högteknologiskt samhälle, skydda konsumenternas hälsa, stimulera till innovation, garantera att konkurrensen inte snedvrids och underlätta handelsutbyte. Införande av ett system med anknytningsfaktorer i olika nivåer tillsammans med en förutsebarhetsregel är en väl avvägd lösning med tanke på dessa mål. I den första nivån beaktas lagen i det land där den skadelidande hade sin vanliga vistelseort när skadan uppkom om produkten salufördes i det landet. De övriga nivåerna blir aktuella om produkten inte salufördes i det landet, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4.2 och möjligheten att det finns en uppenbart närmare anknytning till ett annat land. |
| --- | --- |

(18)

Lagvalsregeln om produktansvar bör uppfylla målen att rättvist fördela de risker som hör till ett modernt högteknologiskt samhälle, skydda konsumenternas hälsa, stimulera till innovation, garantera att konkurrensen inte snedvrids och underlätta handelsutbyte. Införande av ett system med anknytningsfaktorer i olika nivåer tillsammans med en förutsebarhetsregel är en väl avvägd lösning med tanke på dessa mål. I den första nivån beaktas lagen i det land där den skadelidande hade sin vanliga vistelseort när skadan uppkom om produkten salufördes i det landet. De övriga nivåerna blir aktuella om produkten inte salufördes i det landet, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4.2 och möjligheten att det finns en uppenbart närmare anknytning till ett annat land.

| (19) | Den särskilda regeln i artikel 6 är inte ett undantag från huvudregeln i artikel 4.1, utan snarast ett klarläggande av denna. Vid otillbörlig konkurrens bör lagvalsregeln skydda konkurrerande företag, konsumenterna och den stora allmänheten och säkerställa en korrekt fungerande marknadsekonomi. Dessa mål tillgodoses i allmänhet genom anknytningen till lagen i det land där konkurrensförhållandena eller konsumenternas kollektiva intressen påverkas eller skulle kunna påverkas. |
| --- | --- |

(19)

Den särskilda regeln i artikel 6 är inte ett undantag från huvudregeln i artikel 4.1, utan snarast ett klarläggande av denna. Vid otillbörlig konkurrens bör lagvalsregeln skydda konkurrerande företag, konsumenterna och den stora allmänheten och säkerställa en korrekt fungerande marknadsekonomi. Dessa mål tillgodoses i allmänhet genom anknytningen till lagen i det land där konkurrensförhållandena eller konsumenternas kollektiva intressen påverkas eller skulle kunna påverkas.

| (20) | De utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i konkurrensbegränsningar och som anges i artikel 6.3 bör omfatta överträdelser av såväl nationell konkurrenslagstiftning som gemenskapens konkurrenslagstiftning. Tillämplig lag för sådana utomobligatoriska förpliktelser bör vara lagen i det land på vars marknad begränsningen har eller skulle kunna ha verkan, förutsatt att verkan är direkt och betydande. Om skada har lidits i mer än ett land, bör tillämpningen av lagen i vart och ett av dessa länder begränsas till att omfatta den skada som uppstod i det landet. |
| --- | --- |

(20)

De utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i konkurrensbegränsningar och som anges i artikel 6.3 bör omfatta överträdelser av såväl nationell konkurrenslagstiftning som gemenskapens konkurrenslagstiftning. Tillämplig lag för sådana utomobligatoriska förpliktelser bör vara lagen i det land på vars marknad begränsningen har eller skulle kunna ha verkan, förutsatt att verkan är direkt och betydande. Om skada har lidits i mer än ett land, bör tillämpningen av lagen i vart och ett av dessa länder begränsas till att omfatta den skada som uppstod i det landet.

| (21) | Exempel på fall som omfattas av artikel 6.3 inbegriper förbud mot avtal mellan företag, beslut fattade av företagssammanslutningar samt samordnade förfaranden som kan påverka handeln mellan medlemsstaterna och som syftar till eller får till resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen inom en medlemsstat eller inom den inre marknaden, liksom förbud mot missbruk av en dominerande ställning inom en medlemsstat eller inom den inre marknaden. |
| --- | --- |

(21)

Exempel på fall som omfattas av artikel 6.3 inbegriper förbud mot avtal mellan företag, beslut fattade av företagssammanslutningar samt samordnade förfaranden som kan påverka handeln mellan medlemsstaterna och som syftar till eller får till resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen inom en medlemsstat eller inom den inre marknaden, liksom förbud mot missbruk av en dominerande ställning inom en medlemsstat eller inom den inre marknaden.

| (22) | När det gäller miljöskador är tillämpning av principen om särbehandling av den skadelidande fullt berättigad enligt artikel 174 i fördraget som föreskriver att det bör finnas en hög skyddsnivå som bygger på försiktighetsprincipen, principen att förebyggande åtgärder bör vidtas, principen att åtgärder vid källan skall prioriteras och principen att förorenaren skall betala. Frågan om när den person som begär skadestånd kan välja tillämplig lag bör fastställas i enlighet med lagen i den medlemsstat där talan väcktes. |
| --- | --- |

(22)

När det gäller miljöskador är tillämpning av principen om särbehandling av den skadelidande fullt berättigad enligt artikel 174 i fördraget som föreskriver att det bör finnas en hög skyddsnivå som bygger på försiktighetsprincipen, principen att förebyggande åtgärder bör vidtas, principen att åtgärder vid källan skall prioriteras och principen att förorenaren skall betala. Frågan om när den person som begär skadestånd kan välja tillämplig lag bör fastställas i enlighet med lagen i den medlemsstat där talan väcktes.

| (23) | Vid immaterialrättsintrång bör den universellt erkända principen om skyddslandsprincipen (lex loci protectionis), fortsätta att gälla. Med begreppet immateriella rättigheter bör i denna förordning avses till exempel upphovsrätt, närstående rättigheter, rätt i sitt eget slag i fråga om databasskydd och industriellt rättsskydd. |
| --- | --- |

(23)

Vid immaterialrättsintrång bör den universellt erkända principen om skyddslandsprincipen (lex loci protectionis), fortsätta att gälla. Med begreppet immateriella rättigheter bör i denna förordning avses till exempel upphovsrätt, närstående rättigheter, rätt i sitt eget slag i fråga om databasskydd och industriellt rättsskydd.

| (24) | Innehållet i begreppet stridsåtgärder, såsom strejk eller lockout, varierar från medlemsstat till medlemsstat och styrs av varje medlemsstats interna regler. Huvudprincipen i denna förordning är därför att lagen i det land där stridsåtgärderna vidtas bör tillämpas, i syfte att skydda rättigheterna och skyldigheterna för arbetstagare och arbetsgivare. |
| --- | --- |

(24)

Innehållet i begreppet stridsåtgärder, såsom strejk eller lockout, varierar från medlemsstat till medlemsstat och styrs av varje medlemsstats interna regler. Huvudprincipen i denna förordning är därför att lagen i det land där stridsåtgärderna vidtas bör tillämpas, i syfte att skydda rättigheterna och skyldigheterna för arbetstagare och arbetsgivare.

| (25) | Den särskilda regeln om stridsåtgärder i artikel 9 påverkar inte villkoren för utövandet av sådana åtgärder i enlighet med nationell lagstiftning och påverkar inte heller den rättsliga statusen för fackföreningar eller arbetstagares representativa organisationer enligt medlemsstaternas lagstiftning. |
| --- | --- |

(25)

Den särskilda regeln om stridsåtgärder i artikel 9 påverkar inte villkoren för utövandet av sådana åtgärder i enlighet med nationell lagstiftning och påverkar inte heller den rättsliga statusen för fackföreningar eller arbetstagares representativa organisationer enligt medlemsstaternas lagstiftning.

| (26) | Särskilda regler bör föreskrivas för skada som har vållats av annat än en skadeståndsgrundande händelse (tort/delict), till exempel obehörig vinst, tjänst utan uppdrag (negotiorum gestio) och oaktsamhet vid ingående av avtal (culpa in contrahendo). |
| --- | --- |

(26)

Särskilda regler bör föreskrivas för skada som har vållats av annat än en skadeståndsgrundande händelse (tort/delict), till exempel obehörig vinst, tjänst utan uppdrag (negotiorum gestio) och oaktsamhet vid ingående av avtal (culpa in contrahendo).

| (27) | Oaktsamhet vid ingående av avtal är ett autonomt begrepp i denna förordning och bör inte nödvändigtvis tolkas i den mening som avses i nationell lagstiftning. Begreppet bör omfatta åsidosättande av upplysningsplikt och avbrutna avtalsförhandlingar. Artikel 12 omfattar endast utomobligatoriska förpliktelser som har direkt koppling till de diskussioner som föregick ingåendet av avtalet. Detta innebär att artikel 4 eller andra tillämpliga bestämmelser i denna förordning bör tillämpas om en person lider personlig skada under förhandlingar om ett avtal. |
| --- | --- |

(27)

Oaktsamhet vid ingående av avtal är ett autonomt begrepp i denna förordning och bör inte nödvändigtvis tolkas i den mening som avses i nationell lagstiftning. Begreppet bör omfatta åsidosättande av upplysningsplikt och avbrutna avtalsförhandlingar. Artikel 12 omfattar endast utomobligatoriska förpliktelser som har direkt koppling till de diskussioner som föregick ingåendet av avtalet. Detta innebär att artikel 4 eller andra tillämpliga bestämmelser i denna förordning bör tillämpas om en person lider personlig skada under förhandlingar om ett avtal.

| (28) | För att parternas avsikter skall respekteras och för att höja den rättsliga säkerheten bör parterna uttryckligen få välja vilken lag som skall tillämpas på en utomobligatorisk förpliktelse. Den svagare parten bör skyddas genom att valet villkoras. |
| --- | --- |

(28)

För att parternas avsikter skall respekteras och för att höja den rättsliga säkerheten bör parterna uttryckligen få välja vilken lag som skall tillämpas på en utomobligatorisk förpliktelse. Den svagare parten bör skyddas genom att valet villkoras.

| (29) | Allmänintresset motiverar att medlemsstaternas domstolar i vissa undantagsfall bör få möjlighet att tillämpa undantag genom att åberopa grunderna för rättsordningen och övergripande tvingande bestämmelser. |
| --- | --- |

(29)

Allmänintresset motiverar att medlemsstaternas domstolar i vissa undantagsfall bör få möjlighet att tillämpa undantag genom att åberopa grunderna för rättsordningen och övergripande tvingande bestämmelser.

| (30) | För att uppnå en rimlig avvägning mellan parternas intressen måste i den mån det är lämpligt hänsyn tas till gällande ordnings- och säkerhetsbestämmelser i det land där den skadegörande händelsen inträffade, även när den utomobligatoriska förpliktelsen regleras genom lagstiftningen i ett annat land. Begreppet ordnings- och säkerhetsbestämmelser bör tolkas som att det avser alla regler som har samband med ordning och säkerhet, inklusive exempelvis trafiksäkerhetsregler i händelse av en olycka. |
| --- | --- |

(30)

För att uppnå en rimlig avvägning mellan parternas intressen måste i den mån det är lämpligt hänsyn tas till gällande ordnings- och säkerhetsbestämmelser i det land där den skadegörande händelsen inträffade, även när den utomobligatoriska förpliktelsen regleras genom lagstiftningen i ett annat land. Begreppet ordnings- och säkerhetsbestämmelser bör tolkas som att det avser alla regler som har samband med ordning och säkerhet, inklusive exempelvis trafiksäkerhetsregler i händelse av en olycka.

| (31) | Man bör undvika fördelning på flera instrument av lagvalsregler och skillnader mellan sådana regler. Genom denna förordning utesluts emellertid inte möjligheten att införa lagvalsregler för utomobligatoriska förpliktelser i gemenskapsrättsliga bestämmelser när det gäller särskilda frågor.
  Denna förordning bör emellertid inte påverka tillämpningen av andra instrument som fastställer bestämmelser avsedda att bidra till att den inre marknaden fungerar väl i den mån de inte kan tillämpas tillsammans med den lag som anvisas genom reglerna i förordningen. |
| --- | --- |

(31)

Man bör undvika fördelning på flera instrument av lagvalsregler och skillnader mellan sådana regler. Genom denna förordning utesluts emellertid inte möjligheten att införa lagvalsregler för utomobligatoriska förpliktelser i gemenskapsrättsliga bestämmelser när det gäller särskilda frågor.

Denna förordning bör emellertid inte påverka tillämpningen av andra instrument som fastställer bestämmelser avsedda att bidra till att den inre marknaden fungerar väl i den mån de inte kan tillämpas tillsammans med den lag som anvisas genom reglerna i förordningen.

| (32) | Respekten för medlemsstaternas internationella åtaganden innebär att denna förordning inte bör påverka internationella konventioner som en eller flera medlemsstater har anslutit sig till vid den tidpunkt då denna förordning antas. För att göra reglerna mer tillgängliga bör kommissionen, på grundval av uppgifter från medlemsstaterna, offentliggöra en förteckning över de tillämpliga konventionerna i Europeiska unionens officiella tidning. |
| --- | --- |

(32)

Respekten för medlemsstaternas internationella åtaganden innebär att denna förordning inte bör påverka internationella konventioner som en eller flera medlemsstater har anslutit sig till vid den tidpunkt då denna förordning antas. För att göra reglerna mer tillgängliga bör kommissionen, på grundval av uppgifter från medlemsstaterna, offentliggöra en förteckning över de tillämpliga konventionerna i Europeiska unionens officiella tidning.

| (33) | Kommissionen kommer att lägga fram ett förslag för Europaparlamentet och rådet om förfaranden och villkor i enlighet med vilka medlemsstaterna, i enskilda undantagsfall och avseende sektorsfrågor, skall ha rätt att för egen del med tredjeländer förhandla om och ingå avtal som innehåller bestämmelser om tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser. |
| --- | --- |

(33)

Kommissionen kommer att lägga fram ett förslag för Europaparlamentet och rådet om förfaranden och villkor i enlighet med vilka medlemsstaterna, i enskilda undantagsfall och avseende sektorsfrågor, skall ha rätt att för egen del med tredjeländer förhandla om och ingå avtal som innehåller bestämmelser om tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser.

| (34) | Eftersom målet för denna förordning inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, och det därför, på grund av förordningens omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(34)

Eftersom målet för denna förordning inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, och det därför, på grund av förordningens omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

| (35) | I enlighet med artikel 3 i det till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning har Förenade kungariket och Irland meddelat sin önskan att delta i antagandet och tillämpningen av denna förordning. |
| --- | --- |

(35)

I enlighet med artikel 3 i det till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning har Förenade kungariket och Irland meddelat sin önskan att delta i antagandet och tillämpningen av denna förordning.

| (36) | I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om Danmarks ställning deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning som därför inte är bindande för eller tillämplig i Danmark. |
| --- | --- |

(36)

I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om Danmarks ställning deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning som därför inte är bindande för eller tillämplig i Danmark.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

TILLÄMPNINGSOMRÅDE

Artikel 1

Materiellt tillämpningsområde

1.   Denna förordning skall tillämpas på utomobligatoriska förpliktelser på privaträttens område i situationer som innebär lagkonflikt. Den skall i synnerhet inte tillämpas på skattefrågor, tullfrågor eller förvaltningsrättsliga frågor eller på statens ansvar för handlingar och underlåtenhet vid utövandet av statens myndighet (acta iure imperii).

2.   Följande skall undantas från denna förordnings tillämpningsområde:

| a) | utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i familjeförhållanden och förhållanden som enligt den lag som är tillämplig på sådana förhållanden har samma verkan, inberäknat underhållsskyldighet, |
| --- | --- |

a)

utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i familjeförhållanden och förhållanden som enligt den lag som är tillämplig på sådana förhållanden har samma verkan, inberäknat underhållsskyldighet,

| b) | utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i makars förmögenhetsförhållanden, förmögenhetsförhållanden i förhållanden som enligt den lag som är tillämplig på sådana förhållanden har samma verkan som äktenskap samt arv och testamenten, |
| --- | --- |

b)

utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i makars förmögenhetsförhållanden, förmögenhetsförhållanden i förhållanden som enligt den lag som är tillämplig på sådana förhållanden har samma verkan som äktenskap samt arv och testamenten,

| c) | utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i växlar, checkar, löpande skuldebrev och andra negotiabla värdepapper, i den utsträckning som förpliktelserna enligt sådana andra negotiabla värdepapper följer av deras negotiabla karaktär, |
| --- | --- |

c)

utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i växlar, checkar, löpande skuldebrev och andra negotiabla värdepapper, i den utsträckning som förpliktelserna enligt sådana andra negotiabla värdepapper följer av deras negotiabla karaktär,

| d) | utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i lagstiftning om bolag och andra juridiska personer, såsom frågor om deras upprättande genom registrering eller på annat sätt, deras rättskapacitet, interna organisation eller upplösning, personligt ansvar för delägare och medlemmar i denna egenskap för bolagets eller den juridiska personens förpliktelser och det personliga ansvar som ett bolags eller dess medlemmars revisorer har för den lagstadgade revisionen av räkenskaperna, |
| --- | --- |

d)

utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i lagstiftning om bolag och andra juridiska personer, såsom frågor om deras upprättande genom registrering eller på annat sätt, deras rättskapacitet, interna organisation eller upplösning, personligt ansvar för delägare och medlemmar i denna egenskap för bolagets eller den juridiska personens förpliktelser och det personliga ansvar som ett bolags eller dess medlemmars revisorer har för den lagstadgade revisionen av räkenskaperna,

| e) | utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i förhållanden mellan instiftare av en trust, trustees och förmånstagare till en trust som har inrättats frivilligt, |
| --- | --- |

e)

utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i förhållanden mellan instiftare av en trust, trustees och förmånstagare till en trust som har inrättats frivilligt,

| f) | utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i en atomskada, |
| --- | --- |

f)

utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i en atomskada,

| g) | utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i kränkning av privatlivet eller personlighetsskyddet, inberäknat ärekränkning, |
| --- | --- |

g)

utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i kränkning av privatlivet eller personlighetsskyddet, inberäknat ärekränkning,

3.   Denna förordning skall inte tillämpas på bevisfrågor och processuella frågor, utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 21 och 22.

4.   I denna förordning avses med medlemsstat alla medlemsstater utom Danmark.

Artikel 2

Utomobligatoriska förpliktelser

1.   I denna förordning skall skada omfatta alla följder av skadeståndsgrundande händelser (tort/delict), obehörig vinst, tjänst utan uppdrag (inegotiorum gestio) eller oaktsamhet vid ingående av avtal (culpa in contrahendo).

2.   Denna förordning skall också vara tillämplig på utomobligatoriska förpliktelser som kan uppkomma.

3.   I denna förordning skall alla hänvisningar till

| a) | en skadevållande händelse innefatta skadevållande händelser som kan inträffa, och |
| --- | --- |

a)

en skadevållande händelse innefatta skadevållande händelser som kan inträffa, och

| b) | skada innefatta den skada som kan uppkomma. |
| --- | --- |

b)

skada innefatta den skada som kan uppkomma.

Artikel 3

Universell tillämpning av lag

Lag som anges i denna förordning skall tillämpas oavsett om det är lagen i en medlemsstat eller inte.

KAPITEL II

SKADESTÅNDSGRUNDANDE HÄNDELSER (tort/delict)

Artikel 4

Huvudregel

1.   Om inte annat föreskrivs i denna förordning, skall ifråga om en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i en skadeståndsgrundande händelse lagen i det land där skadan uppkommer tillämpas oavsett i vilket land den skadevållande händelsen inträffade och oavsett i vilket eller vilka länder indirekta följder av händelsen uppkommer.

2.   Om både den person vars ansvar görs gällande och den skadelidande har sin vanliga vistelseort i samma land vid den tidpunkt då skadan uppkommer, skall dock lagen i det landet tillämpas.

3.   Om det framgår av alla omständigheter i fallet att den skadeståndsgrundande händelsen har en uppenbart närmare anknytning till ett annat land än det som anges i punkt 1 eller 2, skall lagen i det landet tillämpas. En uppenbart närmare anknytning till ett annat land kan särskilt grundas på att det redan finns ett rättsförhållande mellan parterna, såsom ett avtal som har nära anknytning till den skadeståndsgrundande händelsen i fråga.

Artikel 5

Produktansvar

1.   Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4.2 skall tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i skada som orsakas av en produkt vara

| a) | lagen i det land där den skadelidande hade sin vanliga vistelseort när skadan uppkom, om produkten saluförts i det landet, eller i annat fall, |
| --- | --- |

a)

lagen i det land där den skadelidande hade sin vanliga vistelseort när skadan uppkom, om produkten saluförts i det landet, eller i annat fall,

| b) | lagen i det land där produkten förvärvades, om produkten saluförts i det landet, eller i annat fall, |
| --- | --- |

b)

lagen i det land där produkten förvärvades, om produkten saluförts i det landet, eller i annat fall,

| c) | lagen i det land där skadan uppkom, om produkten saluförts i det landet. |
| --- | --- |

c)

lagen i det land där skadan uppkom, om produkten saluförts i det landet.

Emellertid skall tillämplig lag vara lagen i det land där den person vars ansvar görs gällande har sin vanliga vistelseort om han eller hon inte rimligen kunde förutse att produkten, eller en produkt av samma typ, skulle saluföras i det land vars lag är tillämplig enligt a, b eller c.

2.   Om det framgår av alla omständigheter i fallet att den skadeståndsgrundande händelsen har en uppenbart närmare anknytning till ett annat land än det som anges i punkt 1, skall lagen i det landet tillämpas. En uppenbart närmare anknytning till ett annat land kan särskilt grundas på att det redan finns ett rättsförhållande mellan parterna, såsom ett avtal som har nära anknytning till den skadeståndsgrundande händelsen i fråga.

Artikel 6

Otillbörlig konkurrens och handlingar som begränsar den fria konkurrensen

1.   Tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i otillbörlig konkurrens skall vara lagen i det land där konkurrensförhållandena eller konsumenternas kollektiva intressen påverkas eller skulle kunna påverkas.

2.   Om otillbörlig konkurrens enbart påverkar en bestämd konkurrents intressen, skall artikel 4 tillämpas.

3.   Tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i konkurrensbegränsning skall vara lagen i det land på vars marknad begränsningen har eller skulle kunna ha verkan.

4.   Det får inte göras undantag från tillämplig lag enligt denna artikel genom ett avtal i enlighet med artikel 14.

Artikel 7

Miljöskador

Tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i en miljöskada eller person- eller egendomsskada till följd av en sådan skada, skall vara den lag som fastställs genom tillämpning av artikel 4.1, såvida inte den person som begär skadestånd väljer att grunda sin fordran på lagen i det land där den skadevållande händelsen inträffade.

Artikel 8

Immaterialrättsintrång

1.   Tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i ett immaterialrättsintrång skall vara lagen i det land där skydd görs gällande.

2.   Tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i ett intrång i en immateriellrättighet som gäller i hela gemenskapen, skall vara lagen i det land där intrånget skedde när det gäller alla frågor som inte regleras i det relevanta gemenskapsinstrumentet.

3.   Det får inte göras undantag från tillämplig lag enligt denna artikel genom ett avtal i enlighet med artikel 14.

Artikel 9

Stridsåtgärder

Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4.2 skall tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse avseende ansvar för en person i egenskap av arbetstagare eller arbetsgivare eller organisationer som företräder deras yrkesmässiga intressen för skador orsakade av stridsåtgärder, varslade eller genomförda, vara lagen i det land där åtgärderna kommer att genomföras eller har genomförts.

KAPITEL III

OBEHÖRIG VINST, TJÄNSTER UTAN UPPDRAG (NEGOTIORUM GESTIO) OCH OAKTSAMHET VID INGÅENDE AV AVTAL (CULPA IN CONTRAHENDO)

Artikel 10

Obehörig vinst

1.   Om en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i obehörig vinst, inbegripet mottagande av felaktigt utbetalda belopp, rör ett förhållande som råder mellan parterna, t.ex. som har sin grund i ett avtal eller en skadeståndsgrundande händelse (tort/delict), som har nära anknytning till den obehöriga vinsten, skall den lag tillämpas som reglerar det förhållandet.

2.   Om tillämplig lag inte kan avgöras på grundval av punkt 1 och parterna har sin vanliga vistelseort i samma land när den händelse inträffar som ger upphov till obehörig vinst, skall lagen i det landet tillämpas.

3.   Om tillämplig lag inte kan avgöras på grundval av punkt 1 eller 2 skall den vara lagen i det land där den obehöriga vinsten gjordes.

4.   Om det framgår av de samlade omständigheterna i fallet att den utomobligatoriska förpliktelse som har sin grund i obehörig vinst har en uppenbart närmare anknytning till ett annat land än det som anges i punkterna 1, 2 och 3, skall lagen i det landet tillämpas.

Artikel 11

Tjänster utan uppdrag

1.   Om en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i en tjänst som utförts utan uppdrag i samband med en annan persons angelägenheter, rör ett förhållande som råder mellan parterna, t.ex. som har sin grund i ett avtal eller en skadeståndsgrundande händelse, som har nära anknytning till den utomobligatoriska förpliktelsen, skall den lag tillämpas som reglerar det förhållandet.

2.   Om tillämplig lag inte kan avgöras på grundval av punkt 1 och parterna har sin vanliga vistelseort i samma land när den händelse inträffar som ger upphov till skada, skall lagen i det landet tillämpas.

3.   Om tillämplig lag inte kan avgöras på grundval av punkt 1 eller 2, skall den vara lagen i det land där tjänsten utfördes.

4.   Om det framgår av de samlade omständigheterna i fallet att den utomobligatoriska förpliktelse som har sin grund en tjänst som utförts utan uppdrag i samband med en annan persons angelägenheter har en uppenbart närmare anknytning till ett annat land än det som anges i punkterna 1, 2 och 3, skall lagen i det landet tillämpas.

Artikel 12

Oaktsamhet vid ingående av avtal

1.   Tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i diskussioner som föregår ingåendet av ett avtal, oavsett om avtalet faktiskt ingicks eller inte, skall vara den lag som är tillämplig på avtalet eller som skulle ha tillämpats för avtalet om det hade ingåtts.

2.   När tillämplig lag inte kan fastställas på grundval av punkt 1, skall den vara

| a) | lagen i det land där skadan uppkommer, oavsett i vilket land den skadevållande händelsen inträffade och oavsett i vilket eller vilka länder indirekta följder uppkom, eller |
| --- | --- |

a)

lagen i det land där skadan uppkommer, oavsett i vilket land den skadevållande händelsen inträffade och oavsett i vilket eller vilka länder indirekta följder uppkom, eller

| b) | om parterna har sin vanliga vistelseort i samma land då den skadevållande händelsen inträffade, lagen i det landet, eller |
| --- | --- |

b)

om parterna har sin vanliga vistelseort i samma land då den skadevållande händelsen inträffade, lagen i det landet, eller

| c) | om det framgår av de samlade omständigheter i fallet att den utomobligatoriska förpliktelse som har sin grund i förhandlingar som föregår ingåendet av ett avtal har en uppenbart närmare anknytning till ett annat land än det som anges i a och b, lagen i det landet. |
| --- | --- |

c)

om det framgår av de samlade omständigheter i fallet att den utomobligatoriska förpliktelse som har sin grund i förhandlingar som föregår ingåendet av ett avtal har en uppenbart närmare anknytning till ett annat land än det som anges i a och b, lagen i det landet.

Artikel 13

Tillämplighet för artikel 8

Vid tillämpningen av detta kapitel skall artikel 8 tillämpas på utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i ett immaterialrättsintrång.

KAPITEL IV

LAGVAL GENOM AVTAL

Artikel 14

Lagval genom avtal

1.   Parterna får enas om att en utomobligatorisk förpliktelse skall regleras av en lag som de själva väljer

| a) | genom ett avtal som har ingåtts efter det att den skadevållande händelsen inträffat,
  eller |
| --- | --- |

a)

genom ett avtal som har ingåtts efter det att den skadevållande händelsen inträffat,

eller

| b) | om alla parter bedriver kommersiell verksamhet, också genom ett avtal som de frivilligt har förhandlat fram innan den skadevållande händelsen inträffat. |
| --- | --- |

b)

om alla parter bedriver kommersiell verksamhet, också genom ett avtal som de frivilligt har förhandlat fram innan den skadevållande händelsen inträffat.

Lagvalet skall vara uttryckligt eller med rimlig säkerhet framgå av omständigheterna i det aktuella fallet och får inte innebära att tredje mans rättigheter åsidosätts.

2.   Om alla omständigheter av betydelse för situationen vid den tidpunkt då den skadevållande händelsen inträffade har anknytning till ett annat land än det vars lag har valts, får parternas val inte hindra tillämpningen av sådana lagregler i det landet som inte kan avtalas bort.

3.   Om alla omständigheter av betydelse för situationen vid den tidpunkt då den skadevållande händelsen inträffade har anknytning till en eller flera medlemsstater, får inte parternas val av annan tillämplig lag än en medlemsstats hindra tillämpningen av sådana regler i gemenskapsrätten, i förekommande fall med den tillämpning som görs i domstolsmedlemsstaten, som inte kan avtalas bort.

KAPITEL V

GEMENSAMMA BESTÄMMELSER

Artikel 15

Den tillämpliga lagens räckvidd

Tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser enligt denna förordning skall reglera särskilt

| a) | grunden för och omfattningen av ansvaret, däribland fastställandet av vilka personer som kan hållas ansvariga för sina handlingar, |
| --- | --- |

a)

grunden för och omfattningen av ansvaret, däribland fastställandet av vilka personer som kan hållas ansvariga för sina handlingar,

| b) | grunderna för ansvarsfrihet, begränsning av ansvar och fördelning av ansvar, |
| --- | --- |

b)

grunderna för ansvarsfrihet, begränsning av ansvar och fördelning av ansvar,

| c) | förekomsten, arten och bedömningen av skadorna eller den gottgörelse som begärs, |
| --- | --- |

c)

förekomsten, arten och bedömningen av skadorna eller den gottgörelse som begärs,

| d) | de åtgärder som en domstol får vidta inom gränserna för sina befogenheter enligt sin processlagstiftning för att förhindra skadan eller få den att upphöra, eller för att säkerställa att ersättning utgår för skadan, |
| --- | --- |

d)

de åtgärder som en domstol får vidta inom gränserna för sina befogenheter enligt sin processlagstiftning för att förhindra skadan eller få den att upphöra, eller för att säkerställa att ersättning utgår för skadan,

| e) | frågan om rätten att begära skadestånd eller gottgörelse får överföras, inklusive genom arv, |
| --- | --- |

e)

frågan om rätten att begära skadestånd eller gottgörelse får överföras, inklusive genom arv,

| f) | vilka personer som har rätt till ersättning för skada som de personligen lidit, |
| --- | --- |

f)

vilka personer som har rätt till ersättning för skada som de personligen lidit,

| g) | ansvar för andra personers handlingar, |
| --- | --- |

g)

ansvar för andra personers handlingar,

| h) | det sätt på vilket en förpliktelse kan upphöra samt regler för preskription och andra rättighetsförluster som följer av utgången av en frist, däribland regler för när fristen börjar löpa, när fristen kan avbrytas och när fristen tillfälligt upphör att löpa. |
| --- | --- |

h)

det sätt på vilket en förpliktelse kan upphöra samt regler för preskription och andra rättighetsförluster som följer av utgången av en frist, däribland regler för när fristen börjar löpa, när fristen kan avbrytas och när fristen tillfälligt upphör att löpa.

Artikel 16

Överordnade tvingande bestämmelser

Denna förordning skall inte begränsa tillämpningen av bestämmelser i domstolslandets lag när de är tvingande, oavsett vilken lag som i övrigt skall tillämpas på den utomobligatoriska förpliktelsen.

Artikel 17

Ordnings- och säkerhetsbestämmelser

Vid bedömning av uppträdandet av den person vars ansvar görs gällande, skall hänsyn tas, som en sakfråga och i den mån det är lämpligt, till de ordnings- och säkerhetsbestämmelser som gällde på platsen och vid tidpunkten för den händelse som orsakade att ansvaret görs gällande.

Artikel 18

Direkt talan mot den ansvariges försäkringsgivare

Den skadelidande kan väcka talan om skadestånd direkt mot den ansvariges försäkringsgivare, om detta föreskrivs i den tillämpliga lagen för den utomobligatoriska förpliktelsen eller i den tillämpliga lagen för försäkringsavtalet.

Artikel 19

Subrogation

Om en person (borgenären) har en utomobligatorisk fordran mot en annan person (gäldenären) och en tredje person är skyldig att prestera till borgenären eller redan har presterat till denne till uppfyllelse av sin skyldighet, skall frågan om och i vilken utsträckning den tredje personen har rätt att mot gäldenären utöva de rättigheter som borgenären hade mot gäldenären enligt den lag som gäller för förhållandet dem emellan avgöras enligt den lag som gäller för den tredje personens skyldighet att prestera till borgenären.

Artikel 20

Flera skadevållare

Om borgenären har en fordran mot flera gäldenärer som är ansvariga för samma fordran och en av gäldenärerna redan har fullgjort prestationen helt eller delvis, skall frågan om den gäldenärens rätt att begära ersättning från övriga gäldenärer regleras av den lag som är tillämplig för den gäldenärens utomobligatoriska förpliktelse gentemot borgenären.

Artikel 21

Giltighet till formen

En ensidig rättshandling som avser en utomobligatorisk förpliktelse skall vara giltig till formen, om den uppfyller formkraven i den lag som reglerar den utomobligatoriska förpliktelsen eller i lagen i det land där rättshandlingen företogs.

Artikel 22

Bevisbördan

1.   Den lag som enligt denna förordning reglerar en utomobligatorisk förpliktelse skall tillämpas i den mån den för utomobligatoriska förpliktelser uppställer rättsliga presumtioner eller fördelar bevisbördan.

2.   Bevisning som rör en rättshandling får föras med varje slags bevismedel som godtas enligt lagen i domstolslandet eller enligt någon av de i artikel 21 angivna lagarna enligt vilka rättshandlingen har giltighet till formen, förutsatt att sådan bevisföring kan genomföras vid domstolen.

KAPITEL VI

ÖVRIGA BESTÄMMELSER

Artikel 23

Vanlig vistelseort

1.   Vid tillämpning av denna förordning skall bolags eller en annan juridisk persons vanliga vistelseort vara den plats där den centrala administrationen är belägen.

Om den skadevållande händelsen äger rum eller om skadan uppstår i samband med verksamheten vid en filial, en agentur eller annat verksamhetsställe, skall den plats där filialen, agenturen eller annat verksamhetsställe är beläget anses vara den vanliga vistelseorten.

2.   Vid tillämpning av denna förordning skall den vanliga vistelseorten för en fysisk person i samband med dennes näringsverksamhet vara dennes huvudsakliga verksamhetsställe.

Artikel 24

Återförvisning är utesluten

När det i denna förordning föreskrivs att lagen i ett visst land skall tillämpas avses gällande rättsregler i det landet, med undantag för landets regler för internationell privaträtt.

Artikel 25

Stater med mer än en rättsordning

1.   Om en stat omfattar flera territoriella enheter som var och en har sina egna rättsregler i fråga om utomobligatoriska förpliktelser, skall varje sådan enhet anses som ett land vid fastställandet av vilken lag som skall tillämpas enligt denna förordning.

2.   En medlemsstat där olika territoriella enheter har sina egna rättsregler för utomobligatoriska förpliktelser behöver inte tillämpa denna förordning vid lagkonflikter enbart mellan lagarna i sådana enheter.

Artikel 26

Grunderna för domstolslandets rättsordning

Tillämpning av en bestämmelse i den lag som anges i denna förordning får vägras endast om en sådan tillämpning är uppenbart oförenlig med grunderna för domstolslandets rättsordning.

Artikel 27

Förhållandet till andra gemenskapsrättsliga bestämmelser

Denna förordning skall inte påverka på tillämpningen av gemenskapsrättsliga bestämmelser som på särskilda områden fastställer lagvalsregler för utomobligatoriska förpliktelser.

Artikel 28

Förhållandet till gällande internationella konventioner

1.   Denna förordning skall inte påverka tillämpningen av internationella konventioner som en eller flera medlemsstater har tillträtt när denna förordning antas och som fastställer lagvalsregler för utomobligatoriska förpliktelser.

2.   Denna förordning skall emellertid bland medlemsstaterna ha företräde framför konventioner som ingåtts uteslutande mellan två eller flera av dem i den mån som konventionerna gäller frågor som regleras genom denna förordning.

KAPITEL VII

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 29

Förteckning över konventioner

1.   Senast den ... (7) skall medlemsstaterna till kommissionen överlämna en förteckning över konventionerna i artikel 28.1. Efter detta datum skall medlemsstaterna underrätta kommissionen om alla uppsägningar av konventionerna.

2.   Kommissionen skall inom sex månader efter mottagandet i Europeiska unionens officiella tidning offentliggöra

| i) | en förteckning över de konventioner som avses i punkt 1, |
| --- | --- |

i)

en förteckning över de konventioner som avses i punkt 1,

| ii) | uppsägningar som avses i punkt 1. |
| --- | --- |

ii)

uppsägningar som avses i punkt 1.

Artikel 30

Översynsklausul

Senast den ... (8) skall kommissionen för Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén lägga fram en rapport om tillämpningen av denna förordning. Rapporten skall i förekommande fall åtföljas av förslag till ändring av förordningen. Rapporten skall framför allt ta upp utomobligatoriska förpliktelser som uppkommer till följd av trafikolyckor samt till följd av kränkning av privatlivet eller personlighetsskyddet, inbegripet ärekränkning.

Artikel 31

Tillämplighet i tiden

Denna förordning skall tillämpas på skadevållande händelser som inträffar efter det att den har trätt i kraft.

Artikel 32

Datum för tillämpning

Denna förordning skall tillämpas från och med den ... (9), med undantag av artikel 29, som skall börja tillämpas från och med den ... (7).

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstater i enlighet med fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

Utfärdad i Bryssel den ...

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 241, 28.9.2004, s. 1.

1

(2)  Europaparlamentets yttrande av den 6 juli 2005 (EUT C 157 E, 6.7.2006, s. 371), rådets gemensamma ståndpunkt av den 25 september 2006 och Europaparlamentets ståndpunkt av den ... (ännu ej offentliggjord i EUT).

2

(3)  EGT C 12, 15.1.2001, s. 1.

3

(4)  EUT C 53, 3.3.2005, s. 1.

4

(5)  EGT L 12, 16.1.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 2245/2004 (EUT L 381, 28.12.2004, s. 10).

5

(6)  EUT C 27, 26.1.1998, s. 34.

6

(7)  12 månader efter det att denna förordning har antagits.

7

(8)  Fyra år efter det att denna förordning har trätt i kraft.

8

(9)  18 månader efter det att denna förordning har antagits.

9

---

RÅDETS MOTIVERING

I.   INLEDNING

Rådet nådde en allmän överenskommelse om utkastet till förordning om tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser den 1–2 juni 2006. Detta ledde till att en gemensam ståndpunkt antogs den 25 september 2006 enligt medbeslutandeförfarandet.

Rådet fattade detta beslut med kvalificerad majoritet. Estlands och Lettlands delegationer röstade emot på grund av sina reservationer mot artikel 9 om stridsåtgärder och den inverkan det har på friheten att tillhandahålla tjänster (1).

När rådet antog sin ståndpunkt tog det hänsyn till Europaparlamentets yttrande i första behandlingen den 6 juli 2005 (2).

Syftet med detta förslag är att fastställa ett enhetligt regelsystem för tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser, oavsett vid vilket lands domstol talan har väckts. Detta bör öka säkerheten i fråga om vilken lag som är tillämplig och förbättra möjligheten att förutse rättstvister och den fria rörligheten för domar.

II.   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

I.   Allmänt

Rådets gemensamma ståndpunkt följer i stort samma linje som kommissionens ursprungliga förslag i dess lydelse enligt det ändrade förslag som förelades rådet den 22 februari 2006 (3).

De viktigaste förändringarna är följande:

| 1. | I jämförelse med det ursprungliga förslaget från kommissionen har instrumentets tillämpningsområde förtydligats och genomarbetats ytterligare. Privaträttsliga frågor omfattar inte statens ansvar för handlingar och underlåtenhet vid utövandet av statens myndighet (acta iure imperii). Ytterligare ett undantag har lagts till artikel 1.2 g för att återspegla diskussionerna och den slutliga kompromissen om kränkning av privatlivet och personlighetsskyddet. |
| --- | --- |

1.

I jämförelse med det ursprungliga förslaget från kommissionen har instrumentets tillämpningsområde förtydligats och genomarbetats ytterligare. Privaträttsliga frågor omfattar inte statens ansvar för handlingar och underlåtenhet vid utövandet av statens myndighet (acta iure imperii). Ytterligare ett undantag har lagts till artikel 1.2 g för att återspegla diskussionerna och den slutliga kompromissen om kränkning av privatlivet och personlighetsskyddet.

| 2. | Förordningen följer samma linje som det ursprungliga kommissionsförslaget i den meningen att förordningen fastställer en allmän regel för hur lagen skall tillämpas för skadeståndsgrundande händelser (tort/delict). Den allmänna regeln innebär att lagen i det land där skadan uppkom skall tillämpas. Detta har inte ändrats i förhållande till kommissionens ursprungliga förslag. I artikel 4.2 görs ett undantag från denna huvudprincip, genom vilket en särskild anknytning uppkommer om parterna har sin vanliga vistelseort i samma land. Artikel 4.3 bör betraktas som ett undantag från artikel 4.1 och 4.2 om det framgår av alla omständigheter i fallet att den skadeståndsgrundande händelsen har en uppenbart närmare anknytning till ett annat land.
  I princip skall den allmänna regeln tillämpas för alla utomobligatoriska förpliktelser som omfattas av förordningen. Endast under vissa begränsade, vederbörligen motiverade omständigheter kan undantag ges från den allmänna regeln och särskilda regler skall tillämpas. I enlighet med de villkor som anges i artikel 14 kan parterna enas om att utomobligatoriska förpliktelser skall regleras av en lag som de själva väljer. |
| --- | --- |

2.

Förordningen följer samma linje som det ursprungliga kommissionsförslaget i den meningen att förordningen fastställer en allmän regel för hur lagen skall tillämpas för skadeståndsgrundande händelser (tort/delict). Den allmänna regeln innebär att lagen i det land där skadan uppkom skall tillämpas. Detta har inte ändrats i förhållande till kommissionens ursprungliga förslag. I artikel 4.2 görs ett undantag från denna huvudprincip, genom vilket en särskild anknytning uppkommer om parterna har sin vanliga vistelseort i samma land. Artikel 4.3 bör betraktas som ett undantag från artikel 4.1 och 4.2 om det framgår av alla omständigheter i fallet att den skadeståndsgrundande händelsen har en uppenbart närmare anknytning till ett annat land.

I princip skall den allmänna regeln tillämpas för alla utomobligatoriska förpliktelser som omfattas av förordningen. Endast under vissa begränsade, vederbörligen motiverade omständigheter kan undantag ges från den allmänna regeln och särskilda regler skall tillämpas. I enlighet med de villkor som anges i artikel 14 kan parterna enas om att utomobligatoriska förpliktelser skall regleras av en lag som de själva väljer.

| 3. | I jämförelse med kommissionens ursprungliga förslag har tillämpningsområdet för de särskilda reglerna förtydligats ytterligare för att deras praktiska tillämpning skall underlättas. Förordningen innehåller för närvarande särskilda regler för produktansvar, otillbörlig konkurrens, miljöförstöring, immaterialrättsintrång och stridsåtgärder. |
| --- | --- |

3.

I jämförelse med kommissionens ursprungliga förslag har tillämpningsområdet för de särskilda reglerna förtydligats ytterligare för att deras praktiska tillämpning skall underlättas. Förordningen innehåller för närvarande särskilda regler för produktansvar, otillbörlig konkurrens, miljöförstöring, immaterialrättsintrång och stridsåtgärder.

| 4. | Många delegationer hade svårigheter med förhandlingar om kränkningar av privatlivet eller personlighetsskyddet. Rådet granskade denna fråga flera gånger och övervägde noggrant alla alternativ på förhandlingsbordet, inklusive Europaparlamentets förslag.
  Rådet beslutade icke desto mindre, som en slutlig kompromiss och i ett försök att jämka samman de motstridiga intressena, att stryka den särskilda regeln om kränkning av privatlivet och personlighetsskyddet. Som tidigare nämnts är nu sådana frågor undantagna från förordningens tillämpningsområde genom artikel 1.2 g.
  Detta måste dock läsas tillsammans med artikel 30. Översynsklausulen, som har föreslagits av Europaparlamentet och som nu finns i artikel 30, innebär att kommissionen skall lägga fram en rapport senast fyra år efter det att förordningen har trätt i kraft. Rapporten bör särskilt ta upp utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i kränkning av privatlivet eller personlighetsskyddet, inbegripet ärekränkning. |
| --- | --- |

4.

Många delegationer hade svårigheter med förhandlingar om kränkningar av privatlivet eller personlighetsskyddet. Rådet granskade denna fråga flera gånger och övervägde noggrant alla alternativ på förhandlingsbordet, inklusive Europaparlamentets förslag.

Rådet beslutade icke desto mindre, som en slutlig kompromiss och i ett försök att jämka samman de motstridiga intressena, att stryka den särskilda regeln om kränkning av privatlivet och personlighetsskyddet. Som tidigare nämnts är nu sådana frågor undantagna från förordningens tillämpningsområde genom artikel 1.2 g.

Detta måste dock läsas tillsammans med artikel 30. Översynsklausulen, som har föreslagits av Europaparlamentet och som nu finns i artikel 30, innebär att kommissionen skall lägga fram en rapport senast fyra år efter det att förordningen har trätt i kraft. Rapporten bör särskilt ta upp utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i kränkning av privatlivet eller personlighetsskyddet, inbegripet ärekränkning.

| 5. | Till skillnad från det ursprungliga kommissionsförslaget innehåller förordningen nu också en regel om stridsåtgärder i linje med Europaparlamentets förslag. För att uppnå balans mellan arbetstagarnas och arbetsgivarnas intressen innebär denna regel att lagen i det land där stridsåtgärderna vidtas skall tillämpas. Två delegationer hade dock sådana svårigheter med denna bestämmelse att de röstade mot den gemensamma ståndpunkten. |
| --- | --- |

5.

Till skillnad från det ursprungliga kommissionsförslaget innehåller förordningen nu också en regel om stridsåtgärder i linje med Europaparlamentets förslag. För att uppnå balans mellan arbetstagarnas och arbetsgivarnas intressen innebär denna regel att lagen i det land där stridsåtgärderna vidtas skall tillämpas. Två delegationer hade dock sådana svårigheter med denna bestämmelse att de röstade mot den gemensamma ståndpunkten.

| 6. | Kommissionens ursprungliga förslag innehöll en bestämmelse för utomobligatoriska förpliktelser som vållats av annat än en skadeståndsgrundande händelse. Förordningen innehåller nu ett särskilt kapitel med separata bestämmelser om obehörig vinst, tjänst utan uppdrag (negotiorum gestio) och oaktsamhet vid ingående av avtal (culpa in contrahendo). |
| --- | --- |

6.

Kommissionens ursprungliga förslag innehöll en bestämmelse för utomobligatoriska förpliktelser som vållats av annat än en skadeståndsgrundande händelse. Förordningen innehåller nu ett särskilt kapitel med separata bestämmelser om obehörig vinst, tjänst utan uppdrag (negotiorum gestio) och oaktsamhet vid ingående av avtal (culpa in contrahendo).

| 7. | Artiklarna om tvingande bestämmelser, förhållandet till bestämmelser i andra gemenskapslagar och förhållandet till befintliga internationella konventioner har ytterligare förenklats. |
| --- | --- |

7.

Artiklarna om tvingande bestämmelser, förhållandet till bestämmelser i andra gemenskapslagar och förhållandet till befintliga internationella konventioner har ytterligare förenklats.

| 8. | Förordningen innehåller nu efter begäran av Europaparlamentet en översynsklausul som ålägger kommissionen att för Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén lägga fram en rapport om tillämpningen av denna förordning. Rapporten skall framför allt ta upp utomobligatoriska förpliktelser som uppkommer till följd av trafikolyckor samt till följd av kränkning av privatlivet eller personlighetsskyddet, inbegripet ärekränkning.
  Andra ändringar är mer formella och har gjorts för att texten skall bli mer lättläst.
  Efter juristlingvisternas granskning har texten och skälen omnumrerats. En jämförelse mellan numreringen i den gemensamma ståndpunkten och det ursprungliga förslaget finns i en tabell i bilagan. |
| --- | --- |

8.

Förordningen innehåller nu efter begäran av Europaparlamentet en översynsklausul som ålägger kommissionen att för Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén lägga fram en rapport om tillämpningen av denna förordning. Rapporten skall framför allt ta upp utomobligatoriska förpliktelser som uppkommer till följd av trafikolyckor samt till följd av kränkning av privatlivet eller personlighetsskyddet, inbegripet ärekränkning.

Andra ändringar är mer formella och har gjorts för att texten skall bli mer lättläst.

Efter juristlingvisternas granskning har texten och skälen omnumrerats. En jämförelse mellan numreringen i den gemensamma ståndpunkten och det ursprungliga förslaget finns i en tabell i bilagan.

2.   Parlamentets ändringar

Rådet har godtagit många av Europaparlamentets ändringar. I vissa fall har dock diskussionerna i rådet och juristlingvisternas revidering av texten visat att det behövs vissa tekniska förtydliganden. För att skälen skall motsvara bestämmelserna i förordningen har de anpassats och uppdaterats.

Ändringarna i artiklarna 1, 2, 4, 9, 10, 11, 12, 28 och 30 kräver införande av ytterligare skäl.

Skälen 1–5 har uppdaterats med hänsyn till den senaste politiska utvecklingen. I enlighet med detta har hänvisningen till 1998 års handlingsplan ersatts med riktlinjerna i Haagprogrammet, som antogs av Europeiska rådet 2004.

a)   Ändringar som har godtagits i sin helhet

Ändringarna 12, 17, 21, 22, 35, 37, 39, 40, 45, 51, 52 och de muntliga ändringarna kan godtas i den form Europaparlamentet har lagt fram dem, eftersom de antingen bidrar till instrumentets eller detaljfrågornas klarhet och konsekvens.

b)   Ändringar som godtas i sak

Ändringarna 2, 15, 18, 19, 20, 23, 24, 28, 31, 34, 38, 45 och 54 kan godtas i sak, men under förutsättning att de formuleras om.

Ändring 2 omfattas av de nuvarande skälen 29 och 31.

Ändring 15 övertas av skäl 24 i sak.

De ändringar som föreslås i ändring 18 återspeglas i sak i artikel 2 och artikel 1.1.

Ändringarna 19 och 20 ingår i artikel 1.2 b och 1.2 d. Formuleringen har dock förenklats, särskilt på grund av införandet av artikel 2.

Ändring 23 godtas i sak. Rådet anser dock att mot bakgrund av de ändringar som gjorts i skäl 9 och artikel 1.1 är denna ändring överflödig.

Rådet anser att de ändringar som föreslås i ändring 24 i sak omfattas av ändringarna i artiklarna 16, 26 och 27 samt skäl 31.

Rådet kan godta principen i ändringarna 28 och 34, vilket skulle ändra strukturen och rubrikerna till avsnitten. Rådet anser att detta återspeglas i förordningens nuvarande struktur, som är indelad i kapitel I – Tillämpningsområde, kapitel II – Skadeståndsgrundande händelser (torts/delict), kapitel III – Obehörig vinst, tjänster utan uppdrag (negotiorum gestio) och oaktsamhet vid ingående av avtal (culpa in contrahendo), kapitel IV – Valfrihet och kapitel V – Gemensamma bestämmelser, och att ändringarna har samma syfte.

I ändring 31 införs en ny bestämmelse om stridsåtgärder. Detta är i linje med förhandlingarna i rådet. Regeln har i sak ytterligare formulerats i artikel 9 och i skälen 24 och 25.

Ändring 38 övertas i sak av artikel 14. Rådet har dock försökt att förenkla lydelsen och att göra den mer flexibel.

Ändring 46 övertas i sak av artikel 18.

c)   Ändringar som delvis godkänts

Ändringarna 3, 14, 25, 26, 36, 44, 53 och 54 kan godtas delvis.

Ändring 3 kan endast delvis godtas eftersom skälet hör samman med artikel 4 och ändring 26 till artikel 4 inte har godtagits fullt ut. Första meningen i ändringen återspeglas i sak i de nuvarande skälen 13 och 14. Sista delen av ändringen återspeglas i nuvarande skäl 28.

I ändring 14 föreslås för det första ett tillägg av orden i skälig omfattning för att betona domstolens behörighet och för det andra att denna möjlighet när det gäller kränkningar av privatlivet och otillbörlig konkurrens utesluts. Medan rådet kan godta första delen av ändringen, har frågor om kränkningar av privatlivet undantagits från tillämpningsområdet och rådet finner ingen motivering för att undantag skall göras för fall av otillbörlig konkurrens.

Ändring 25 kan godtas i princip. Villkoren för att uttrycka lagval på förhand bör dock enligt rådets åsikt framföras i klara och otvetydiga ordalag.

Ändring 26 avser den allmänna regel som finns i artikel 4.

Med avseende på artikel 4.1 kan rådet godta de föreslagna ändringarna.

Rådet kan däremot inte godta ändringarna i punkt 2. Med punkt 2 införs en särskild regel om trafikolyckor, enligt vilken två olika lagar skall gälla för utomobligatorisk förpliktelse respektive skadeståndsbelopp. Kommissionen säger helt riktigt i sitt reviderade förslag (4) att denna lösning avviker från gällande lag i medlemsstaterna och därför inte kan antas utan föregående noggrann analys. Därför föreslås att denna fråga undersöks närmare inom ramen för den rapport som avses i artikel 30.

Artikel 4.3 bör betraktas som ett undantag från artikel 4.1 och 4.2 om det framgår av alla omständigheter i fallet att den skadeståndsgrundande händelsen har en uppenbart närmare anknytning till ett annat land. Mot bakgrund av detta anser rådet att det inte finns något behov av en förteckning över särskilda faktorer.

Ändring 36 avser den nya artikel 10. Även om de ändringar som föreslås i princip är godtagbara, anser rådet att lagen i det land där vinsten gjordes är en lämpligare anknytande faktor i de fall som det inte går att fastställa tillämplig lag på grundval av artikel 10.1 eller 10.2.

Rådet kan godta första delen av ändring 44. Men under förhandlingarnas gång enades man om att stryka punkt 2 som skulle förorsaka grundläggande problem för vissa medlemsstater och därför kan rådet inte godta denna del av ändringen.

Ändring 53 godtas delvis. Rådet anser att det skulle vara lämpligare att förordningen automatiskt har företräde framför konventioner som ingåtts uteslutande mellan två eller flera medlemsstater i den mån som konventionerna gäller frågor som regleras genom denna förordning. Den ändring som föreslås i artikel 28.3 godtas inte eftersom Haagkonventionen föreskriver en särskild ordning för trafikolyckor och många medlemsstater som är avtalsparter i konventionen har sagt att de vill ha kvar denna ordning. I detta sammanhang bör hänsyn tas till översynsklausulen i artikel 30, där en särskild hänvisning till trafikolyckor förekommer.

Rådet välkomnar översynsklausulen enligt förslaget i ändring 54. Rådet föreslår emellertid en mer allmän översynsklausul, som vore lämpligare för att säkerställa en effektiv utvärdering inom ramen för nuvarande behörighet (se artikel 30).

d)   Avvisade ändringar

Ändringarna 1, 4, 5, 6, 8, 10, 11, 13, 16, 27, 29, 32, 33, 41, 42, 43, 47, 49, 50, 56 och 57 avvisas.

Ändring 1 hänvisar till ”Rom I-förordningen”. Men innan förordningen har antagits är det lämpligare att hänvisa till den gällande Romkonventionen av år 1980 om tillämplig lag på avtalsförpliktelser.

Ändring 4 avser de ändringar som föreslås till den allmänna regeln (ändring 26). Eftersom ändring 26 avvisades delvis måste motsvarande ändringar i skälet avvisas.

Mot bakgrund av de ändringar som har gjorts i förordningens tillämpningsområde anser rådet att ändring 5 inte behövs.

Ändringarna 6, 8, 11 och 13 skulle anpassa skälen så att de återspeglar strykningen av flera särskilda regler från förordningen enligt förslag i ändringarna 27 (produktansvar), 29 (otillbörlig konkurrens och handlingar som begränsar den fria konkurrensen) och 33 (kränkningar av miljön). Rådet kan inte godta strykningen av dessa särskilda regler och därför måste motsvarande ändringar i skälen också avvisas. Rådet har dock ansträngt sig för att klart definiera tillämpningsområdet för dessa särskilda regler för att underlätta deras praktiska tillämpning.

Ändringarna 10 och 56 måste avvisas eftersom utomobligatoriska förpliktelser som uppkommer till följd av kränkning av privatlivet eller personlighetsskyddet, inbegripet ärekränkning, har undantagits från denna förordnings tillämpningsområde.

Rådet kan inte godta ändring 16, eftersom ändring 42 som motsvaras av denna ändring avvisas.

Ändring 27 syftar till att avskaffa den särskilda regeln om produktansvar. Rådet anser att tillämpningen av de allmänna reglerna för produktansvar skulle förhindra att man skulle kunna förutse den tillämpliga lagen med rimlig säkerhet. Införande av ett system på olika nivåer för anknytningsfaktorer tillsammans med en förutsebarhetsregel är en väl avvägd lösning med tanke på detta mål.

I ändring 29 föreslås strykning av den särskilda regeln om otillbörlig konkurrens. Rådet kan inte godta detta. Regeln i artikel 6 är inte ett undantag från den allmänna regeln i artikel 4.1, utan förtydligar den snarare för att man skall kunna bestämma var skadan har lidits. Vid otillbörlig konkurrens bör regeln skydda konkurrenter, konsumenter och den stora allmänheten och säkerställa en korrekt fungerande marknadsekonomi. Dessa mål tillgodoses i allmänhet genom anknytningen till platsen där konkurrensförhållandena eller konsumenternas kollektiva intressen påverkas, eller i fall av begränsningar av konkurrensen, det land där begränsningen har påverkats eller skulle kunna påverkas. De utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i konkurrensbegränsningar i artikel 6.3 bör omfatta överträdelser av såväl gemenskapens konkurrenslagstiftning som den nationella konkurrenslagstiftningen.

Ändring 32 avser ändring 26 som avvisas av rådet i den mån som den avser trafikolyckor. Av samma skäl som anges ovan avvisas denna ändring.

Rådet kan inte godta strykningen av den särskilda regeln för miljöskador enligt ändring 33. Den föreslagna regeln återspeglar principen om att förorenaren betalar som gemenskapen förespråkar och som redan tillämpas i flera medlemsstater.

Rådet kan inte godta ändring 41 eftersom det skulle verka som den stod i motsättning till de ändringar som föreslagits i ändring 40, vilken rådet godtar.

Ändringarna 42 och 43 behandlar frågan om domstolens tillämpning av utländsk lag. Rådet avvisar dessa ändringar eftersom denna fråga bör tas upp i ett annat sammanhang.

Eftersom ändring 22 godtogs, är ändring 47 överflödig enligt rådet.

Rådet anser att det förtydligande som finns i artikel 23.2 är tillräckligt för fysiska personer i deras affärsverksamhet. Därför avvisas ändring 49.

Syftet med ändring 50 är att förtydliga begreppet offentlig politik. Det skulle vara svårt att för närvarande fastställa gemensamma kriterier och hänvisningsinstrument i syfte att definiera offentlig politik. Av dessa skäl avvisas ändring 50.

Ändring 57 avser artikel 6 i det ursprungliga kommissionsförslaget. Rådet granskade denna fråga flera gånger och övervägde noggrant alla alternativ på förhandlingsbordet, inklusive Europaparlamentets förslag till lösning. Rådet föreslog ändå, som en slutlig kompromiss och i ett försök att jämka samman de motstridiga intressena, en strykning av den särskilda regeln om kränkning av privatlivet och personlighetsskyddet på detta stadium. Ändring 57 måste alltså avvisas. I förordningen föreskrivs i stället i artikel 1.2 g ett undantag från tillämpningsområdet.

Detta bör dock läsas tillsammans med artikel 30. Översynsklausulen i artikel 30 föreskriver att kommissionen skall lägga fram en rapport senast fyra år efter det att förordningen har trätt i kraft. Rapporten skall särskilt ta upp utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i kränkning av privatlivet och personlighetsskyddet, inbegripet ärekränkning.

III.   SLUTSATS

Rådet anser att texten i den gemensamma ståndpunkten om tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser bildar ett balanserat system av lagvalsregler på området för utomobligatoriska förpliktelser och uppnår den önskade enhetligheten i reglerna för tillämplig lag. Dessutom är den gemensamma ståndpunkten i stort i linje med kommissionens ursprungliga förslag och Europaparlamentets yttrande.

---

(1)  Se ref. till I/A-punktsnot 12219/06 CODEC 838 JUSTCIV 181.

(2)  Se 10812/05 CODEC 590 JUSTCIV 132.

(3)  Se 6622/06 JUSTCIV 32 CODEC 171.

(4)  Se 6622/06 JUSTCIV 32 CODEC 171.

BILAGA

JÄMFÖRELSETABELL

| Det ursprungliga kommissionsförslaget | Rådets gemensamma ståndpunkt |
| --- | --- |
| Skäl 1 | Skäl 1 |
| Nytt | Skäl 2 |
| Skäl 2 | Utgår |
| Skäl 3 | Skäl 3 |
| Nytt | Skäl 4 |
| Nytt | Skäl 5 |
| Skäl 4 | Skäl 6 |
| Skäl 5 | Skäl 7 |
| Nytt | Skäl 8 |
| Nytt | Skäl 9 |
| Nytt | Skäl 10 |
| Nytt | Skäl 11 |
| Skäl 6 | Skäl 12 |
| Skäl 7 | Skäl 13 |
| Skäl 8 | Skäl 14 |
| Nytt | Skäl 15 |
| Nytt | Skäl 16 |
| Skäl 9 | Skäl 17 |
| Skäl 10 | Skäl 18 |
| Skäl 11 | Skäl 19 |
| Nytt | Skäl 20 |
| Nytt | Skäl 21 |
| Skäl 12 | Utgår |
| Skäl 13 | Skäl 22 |
| Skäl 14 | Skäl 23 |
| Nytt | Skäl 24 |
| Nytt | Skäl 25 |
| Skäl 15 | Skäl 26 |
| Nytt | Skäl 27 |
| Skäl 16 | Skäl 28 |
| Skäl 17 | Skäl 29 |
| Skäl 18 | Skäl 30 |
| Skäl 19 | Skäl 31 |
| Skäl 20 | Skäl 32 |
| Nytt | Skäl 33 |
| Skäl 21 | Skäl 34 |
| Skäl 22 | Skäl 35 |
| Skäl 23 | Skäl 36 |
| Artikel 1 | Artikel 1 |
| Ny | Artikel 2 |
| Artikel 2 | Artikel 3 |
| Artikel 3 | Artikel 4 |
| Artikel 4 | Artikel 5 |
| Artikel 5 | Artikel 6 |
| Artikel 6 | Utgår |
| Artikel 7 | Artikel 7 |
| Artikel 8 | Artikel 8 |
| Ny | Artikel 9 |
| Artikel 9.1 | Artikel 12 |
| Artikel 9.2 | Artiklarna 10.2, 11.2, 12.2 b |
| Artikel 9.3 | Artikel 10 |
| Artikel 9.4 | Artikel 11 |
| Artikel 9.5 | Artiklarna 10.4, 11.4, 12.2 c |
| Artikel 9.6 | Artikel 13 |
| Artikel 10 | Artikel 14 |
| Artikel 11 | Artikel 15 |
| Artikel 12 | Artikel 16 |
| Artikel 13 | Artikel 17 |
| Artikel 14 | Artikel 18 |
| Artikel 15.1 | Artikel 19 |
| Artikel 15.2 | Artikel 20 |
| Artikel 16 | Artikel 21 |
| Artikel 17 | Artikel 22 |
| Artikel 18 | Utgår |
| Artikel 19 | Artikel 23 |
| Artikel 20 | Artikel 24 |
| Artikel 21 | Artikel 25 |
| Artikel 22 | Artikel 26 |
| Artikel 23 | Artikel 27 |
| Artikel 24 | Utgår |
| Artikel 25 | Artikel 28 |
| Artikel 26 | Artikel 29 |
| Ny | Artikel 30 |
| Artikel 27 andra avsnittet | Artikel 31 |
| Artikel 27 första och tredje avsnitten | Artikel 32 |

Det ursprungliga kommissionsförslaget

Rådets gemensamma ståndpunkt

Skäl 1

Skäl 1

Nytt

Skäl 2

Skäl 2

Utgår

Skäl 3

Skäl 3

Nytt

Skäl 4

Nytt

Skäl 5

Skäl 4

Skäl 6

Skäl 5

Skäl 7

Nytt

Skäl 8

Nytt

Skäl 9

Nytt

Skäl 10

Nytt

Skäl 11

Skäl 6

Skäl 12

Skäl 7

Skäl 13

Skäl 8

Skäl 14

Nytt

Skäl 15

Nytt

Skäl 16

Skäl 9

Skäl 17

Skäl 10

Skäl 18

Skäl 11

Skäl 19

Nytt

Skäl 20

Nytt

Skäl 21

Skäl 12

Utgår

Skäl 13

Skäl 22

Skäl 14

Skäl 23

Nytt

Skäl 24

Nytt

Skäl 25

Skäl 15

Skäl 26

Nytt

Skäl 27

Skäl 16

Skäl 28

Skäl 17

Skäl 29

Skäl 18

Skäl 30

Skäl 19

Skäl 31

Skäl 20

Skäl 32

Nytt

Skäl 33

Skäl 21

Skäl 34

Skäl 22

Skäl 35

Skäl 23

Skäl 36

Artikel 1

Artikel 1

Ny

Artikel 2

Artikel 2

Artikel 3

Artikel 3

Artikel 4

Artikel 4

Artikel 5

Artikel 5

Artikel 6

Artikel 6

Utgår

Artikel 7

Artikel 7

Artikel 8

Artikel 8

Ny

Artikel 9

Artikel 9.1

Artikel 12

Artikel 9.2

Artiklarna 10.2, 11.2, 12.2 b

Artikel 9.3

Artikel 10

Artikel 9.4

Artikel 11

Artikel 9.5

Artiklarna 10.4, 11.4, 12.2 c

Artikel 9.6

Artikel 13

Artikel 10

Artikel 14

Artikel 11

Artikel 15

Artikel 12

Artikel 16

Artikel 13

Artikel 17

Artikel 14

Artikel 18

Artikel 15.1

Artikel 19

Artikel 15.2

Artikel 20

Artikel 16

Artikel 21

Artikel 17

Artikel 22

Artikel 18

Utgår

Artikel 19

Artikel 23

Artikel 20

Artikel 24

Artikel 21

Artikel 25

Artikel 22

Artikel 26

Artikel 23

Artikel 27

Artikel 24

Utgår

Artikel 25

Artikel 28

Artikel 26

Artikel 29

Ny

Artikel 30

Artikel 27 andra avsnittet

Artikel 31

Artikel 27 första och tredje avsnitten

Artikel 32

---