# Den Europæiske Unions C 93/2014

| | ISSN 1977-0871
  doi:10.3000/19770871.C_2014.093.dan |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 93 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 57. årgang29. marts 2014 |

ISSN 1977-0871

doi:10.3000/19770871.C_2014.093.dan

Den Europæiske Unions

Tidende

C 93

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

57. årgang29. marts 2014

---

| Informationsnummer | Indhold | Side |
| --- | --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2014/C 093/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions TidendeEUT C 85 af 22.3.2014 | 1 |

Informationsnummer

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2014/C 093/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions TidendeEUT C 85 af 22.3.2014

Den Europæiske Unions Tidende

1

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2014/C 093/02 | Forenede sager C-512/11 og C-513/11: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry mod Terveyspalvelualan Liitto ry (sag C-512/11) og Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry mod Teknologiateollisuus ry og Nokia Siemens Networks Oy (sag C-513/11) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Työtuomioistuin — Finland) (Socialpolitik — direktiv 92/85/EØF — beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed — arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer — barselsorlov — bevarelse af lønnen og/eller oppebærelse af en passende ydelse — direktiv 96/34/EF — rammeaftale vedrørende forældreorlov — individuel ret til forældreorlov i forbindelse med et barns fødsel eller i forbindelse med adoption af et barn — arbejds- og lønvilkår — national kollektiv overenskomst — arbejdstagere, der har taget barselsorlov efter afbrydelse af en ulønnet forældreorlov — afvisning på udbetaling af løn under barselsorlov) | 2 |
| 2014/C 093/03 | Sag C-530/11: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (Traktatbrud — offentlig deltagelse i beslutningsprocessen samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet — begrebet en ikke uoverkommeligt dyr retssag) | 3 |
| 2014/C 093/04 | Sag C-537/11: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 23. januar 2014 — Mattia Manzi og Compagnia Naviera Orchestra mod Capitaneria di Porto di Genova (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Genova — Italien) (Søtransport — direktiv 1999/32/EF — Marpol-konventionen 73/78 — bilag VI — luftforurening fra skibe — passagerskibe, som sejler i rutefart — krydstogtskibe — maksimalt svovlindhold i skibsbrændstoffer — gyldighed) | 3 |
| 2014/C 093/05 | Sag C-65/12: Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. februar 2014 — Leidseplein Beheer BV og H.J.M. de Vries mod Red Bull GmbH og Red Bull Nederland BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — varemærker — direktiv 89/104/EØF — rettigheder, der er knyttet til varemærket — velrenommeret varemærke — beskyttelse udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser, der ikke er af lignende art — tredjemands anvendelse uden skellig grund af et tegn, der er identisk med eller ligner det renommerede varemærke — begrebet skellig grund) | 4 |
| 2014/C 093/06 | Sag C-152/12: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 13. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Republikken Bulgarien (Traktatbrud — transport — direktiv 2001/14/EF — udvikling af Unionens jernbaner — fastsættelse af afgifter for adgangen til jernbaneinfrastrukturen — artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk. 1 — mulighed for at opkræve tillæg til afgifterne — omkostning, der er direkte forbundet med jernbanedriften) | 4 |
| 2014/C 093/07 | Forenede sager C-162/12 og C-163/12: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — Airport Shuttle Express scarl (sag C-162/12), Giovanni Panarisi (sag C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (sag C-163/12) og Gianpaolo Vivani (sag C-163/12) mod Comune di Grottaferrata (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 49 TEUF, 101 TEUF og 102 TEUF — forordning (EØF) nr. 2454/92 — forordning (EF) nr. 12/98 — virksomhed med udlejning af køretøj med chauffør — national og regional lovgivning — tilladelse udstedt af kommunerne — betingelser — rent interne forhold — Domstolens kompetence — antagelse til realitetsbehandling af spørgsmålene) | 5 |
| 2014/C 093/08 | Sag C-164/12: Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. januar 2014 — DMC Beteiligungsgesellschaft mbH mod Finanzamt Hamburg-Mitte (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg — Tyskland) (Beskatning — selskabsskat — overførsel af andele fra et personselskab til et kapitalselskab — bogført værdi — anslået værdi — dobbeltbeskatningsoverenskomst — umiddelbar beskatning af latente kapitalgevinster — forskellig behandling — restriktion for de frie kapitalbevægelser — opretholdelsen af fordelingen af beskatningskompetencen mellem medlemsstaterne — proportionalitet) | 6 |
| 2014/C 093/09 | Sag C-285/12: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 30. januar 2014 — Aboubacar Diakite mod Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Belgien) (Direktiv 2004/38/EF — minimumsstandarder for anerkendelse af flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus — personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelsesstatus — artikel 15, litra c) — alvorlig og individuel trussel mod en civilpersons liv eller fysiske integritet som følge af vilkårlig vold i forbindelse med international eller intern væbnet konflikt — begrebet intern væbnet konflikt — selvstændig fortolkning på grundlag af den humanitære folkeret — bedømmelseskriterier) | 6 |
| 2014/C 093/10 | Sag C-296/12: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 23. januar 2014 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien (Traktatbrud — fri udveksling af tjenesteydelser — frie kapitalbevægelser — indkomstskat — bidrag betalt i forbindelse med pensionsopsparing — skattenedsættelse, som kun finder anvendelse på betalinger til institutioner eller pensionskasser, der er hjemmehørende i samme medlemsstat — sammenhæng i skattesystemet — effektiv skattekontrol) | 7 |
| 2014/C 093/11 | Sag C-323/12: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 6. februar 2014 — E. ON Global Commodities SE, tidligere E.On Energy Trading SE mod Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor og Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel București — Rumænien) (Direktiv 79/1072/EØF — det fælles merværdiafgiftssystem — afgiftspligtige personer, der har hjemsted i en anden medlemsstat — foranstaltninger til tilbagebetaling af moms — afgiftspligtige personer, som har udpeget en fiskal repræsentant i medfør af bestemmelser i national ret, som var gældende inden tiltrædelsen af Unionen — ikke omfattet — begrebet afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet — betingelse om manglende forretningssted — betingelse om manglende levering af goder eller ydelser — levering af elektricitet til en afgiftspligtig videreforhandler — direktiv 2006/112/EF — artikel 171) | 7 |
| 2014/C 093/12 | Sag C-355/12: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 23. januar 2014 — Nintendo Co. Ltd m.fl. mod PC Box Srl og 9Net Srl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Milano — Italien) (Direktiv 2001/29/EF — ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet — begrebet tekniske foranstaltninger — beskyttelsesanordning — komplementerende udstyr og produkter, der er beskyttet — lignende komplementerende anordninger, produkter eller komponenter, der hidrører fra andre virksomheder — udelukkelse af enhver form for interoperabilitet imellem dem — disse tekniske foranstaltningers omfang — relevans) | 8 |
| 2014/C 093/13 | Sag C-367/12: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 13. februar 2014 — sag anlagt af Susanne Sokoll-Seebacher (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — Østrig) (Etableringsfrihed — folkesundhed — artikel 49 TEUF — apoteker — passende lægemiddelforsyning til befolkningen — driftsbevilling — territorial fordeling af apoteker — indførsel af begrænsninger i det væsentlige baseret på et demografisk kriterium — mindsteafstand mellem apotekerne) | 9 |
| 2014/C 093/14 | Sag C-380/12: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 23. januar 2014 — X BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene) (Toldpositioner — blegejord — kapitel 25 i den kombinerede nomenklatur — toldposition 2508 — begrebet varer, der er slemmet — fjernelse af urenheder uden at ændre produktets struktur — kapitel 38 i den kombinerede nomenklatur — toldposition 3802) | 9 |
| 2014/C 093/15 | Sag C-385/12: Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. februar 2014 — Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Székesfehérvári Törvényszék — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse — direkte afgifter — etableringsfrihed — national skattelovgivning, der indfører en særafgift på omsætningen fra detailhandel fra forretninger — forretningskæder inden for stordistribution — diskriminerende virkning — indirekte forskelsbehandling) | 10 |
| 2014/C 093/16 | Forenede sager C-419/12 og C-420/12: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — Crono Service scarl m.fl. (sag C-419/12) og Anitrav — Associazione Nazionale Imprese Trasporto Viaggiatori (sag C-420/12) mod Roma Capitale og Regione Lazio (sag C-420/12) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 49 TEUF, 101 TEUF og 102 TEUF — tjenesteydelse med udlejning af køretøj med chauffør — rent intern situation — Domstolens kompetence — betingelser for antagelse til realitetsbehandling) | 10 |
| 2014/C 093/17 | Sag C-424/12: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 6. februar 2014 — SC Fatorie SRL mod Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Oradea — Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse — moms — direktiv 2006/112/EF — omvendt betalingspligt — ret til fradrag — betaling af momsen til tjenesteyderen — udeladelse af obligatorisk påskrift — betaling af ikke-skyldig moms — fortabelse af retten til fradrag — princip om afgiftsneutralitet — retssikkerhedsprincippet) | 11 |
| 2014/C 093/18 | Sag C-466/12: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 13. februar 2014 — Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman og Pia Gadd mod Retriever Sverige AB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Svea hovrätt — Sverige) (Præjudiciel forelæggelse — tilnærmelse af lovgivningerne — ophavsret og beslægtede rettigheder — direktiv 2001/29/EF — informationssamfund — harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder — artikel 3, stk. 1 — overføring til almenheden — begreb — internetlinks (klikbare links), der giver adgang til beskyttede værker) | 12 |
| 2014/C 093/19 | Sag C-479/12: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG mod Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — intellektuel ejendomsret — EF-design — forordning (EF) nr. 6/2002 — artikel 7, stk. 1, artikel 11, stk. 2, artikel 19, stk. 2, artikel 88 og artikel 89, stk. 1, litra a) og d) — ikke-registreret EF-design — beskyttelse — offentliggørelse — nyhedskrav — designkrænkelse — bevisbyrde — forældelse — rettighedsfortabelse — lovvalg) | 12 |
| 2014/C 093/20 | Sag C-509/12: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. februar 2014 — IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos mod Navileme-Consultadoria Náutica, Lda. og Nautizende — Consultadoria Náutico, Lda (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Central Administrativo Norte — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 52 TEUF og 56 TEUF — fri udveksling af tjenesteydelser — udstedelse af et fritidssejlerbevis — krav om bopæl i den udstedende medlemsstat — restriktion for statsborgere i andre medlemsstater — bevarelse af sikkerheden til søs — den offentlige orden) | 13 |
| 2014/C 093/21 | Sag C-528/12: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 6. februar 2014 — Mömax Logistik GmbH mod Bundesamt für Justiz (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Bonn — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — regler for virksomhederne — direktiv 78/660/EØF — offentliggørelse af konsoliderede årsregnskaber for visse selskabsformer — anvendelse af bestemmelser om offentliggørelse af disse regnskaber for selskaber, der henhører under en medlemsstats lovgivning og tilhørende en koncern, hvis moderselskab henhører under en anden medlemsstats lovgivning) | 14 |
| 2014/C 093/22 | Sag C-596/12: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik (Traktatbrud — kollektive afskedigelser — begrebet arbejdstagere — ekskludering af arbejdsledere — direktiv 98/59/EF — artikel 1, stk. 1 og 2 — tilsidesættelse) | 14 |
| 2014/C 093/23 | Sag C-613/12: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. februar 2014 — Helm Düngemittel GmbH mod Hauptzollamt Krefeld (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — toldunion og fælles toldtarif — Euro-Middelhavsaftale med Egypten — artikel 20 i protokol nr. 4 — oprindelsesbevis — varecertifikat EUR.1 — udstedelse af et erstatningsvarecertifikat EUR.1, når varen ikke længere befinder sig under de udstedende toldmyndigheders kontrol — afslag på anvendelse af præferenceordningen) | 15 |
| 2014/C 093/24 | Sag C-2/13: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 6. februar 2014 — Directeur général des douanes et droits indirects og Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières mod Humeau Beaupreau SAS (anmodning om præjudiciel afgørelse fra cour de cassation — Frankrig) (Den fælles toldtarif — tarifering — kombineret nomenklatur — kapitel 64 — import af nødvendige komponenter til fremstilling af sportsfodtøj — pos. 6404 — fodtøj med ydersål af gummi, plast, læder eller kunstlæder og overdel af tekstilmaterialer — pos. 6406 — dele til fodtøj — punkt 2, litra a), i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende den kombinerede nomenklatur — ukomplette eller ufærdige varer, der fremtræder som i det væsentlige komplette eller færdige varer — varer, der foreligger i adskilt eller ikke samlet stand — forklarende bemærkning til fortolkning af det harmoniserede system — samlefunktioner med undtagelse af bearbejdninger for, at de enkelte dele kan indgå i den færdige vare) | 15 |
| 2014/C 093/25 | Sag C-18/13: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 13. februar 2014 — Maks Pen EOOD mod Direktor na Direktsia Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika Sofia, tidligere Direktor na Direktsia Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto Sofia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Sofia-grad — Bulgarien) (Afgifter — det fælles merværdiafgiftssystem — direktiv 2006/112/EF — fradrag for indgående afgift — leverede ydelser — kontrol — leverandør, som ikke råder over de nødvendige midler — begrebet afgiftssvig — forpligtelse til ex officio at fastslå, om der foreligger afgiftssvig — krav om faktisk levering af tjenesteydelsen — forpligtelse til at føre regnskaber, der er tilstrækkeligt detaljerede — retssager — forbud mod, at retten kvalificerer svigen strafferetligt og forværrer sagsøgerens situation) | 16 |
| 2014/C 093/26 | Sag C-31/13 P: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — Ungarn mod Europa-Kommissionen og Den Slovakiske Republik (Appel — beskyttede geografiske betegnelser — forordning (EF) nr. 1234/2007 — register over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser for vine — E-Bacchus-databasen — Tokaj) | 17 |
| 2014/C 093/27 | Sag C-69/13: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. februar 2014 — Mediaset SpA mod Ministero dello Sviluppo Economico (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale civile di Roma — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — statsstøtte — tilskud til anskaffelse af digitalt dekoderudstyr — kommissionsbeslutning, der fastslår en støtteordnings ulovlighed og uforenelighed med fællesmarkedet — tilbagesøgning — opgørelsen af det beløb, der skal tilbagesøges — den nationale rets rolle — den nationale rets hensyntagen til Kommissionens synspunkter inden for rammerne af gennemførelsen af dens beslutning — princippet om loyalt samarbejde) | 17 |
| 2014/C 093/28 | Sag C-98/13: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 6. februar 2014 — Martin Blomqvist mod Rolex SA og Manufacture des Montres Rolex SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Højesteret — Danmark) (Præjudiciel forelæggelse — forordning (EF) nr. 1383/2003 — foranstaltninger med henblik på at forhindre, at varemærkeforfalskede og piratkopierede varer bliver bragt på markedet — artikel 2 — forordningens anvendelsesområde — salg fra et tredjeland via internettet af et varemærkeforfalsket ur til private formål til en privatperson, der har bopæl i en medlemsstat — toldmyndighedernes beslaglæggelse af uret ved dets ankomst til medlemsstatens område — beslaglæggelsens lovlighed — betingelser — betingelser vedrørende krænkelsen af de intellektuelle ejendomsrettigheder — direktiv 2001/29/EF — artikel 4 — spredning til almenheden — direktiv 2008/95/EF — artikel 5 — forordning (EF) nr. 207/2009 — artikel 9 — erhvervsmæssig brug) | 18 |
| 2014/C 093/29 | Sag C-139/13: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 13. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien (Traktatbrud — området med frihed, sikkerhed og retfærdighed — standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder — forordning (EF) nr. 2252/2004 — biometrisk pas — indeholdelse af digitale fingeraftryk — korrekt gennemført — manglende udstedelse inden for den fastsatte frist) | 18 |
| 2014/C 093/30 | Sag C-653/13: Sag anlagt den 10. december 2013 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik | 19 |
| 2014/C 093/31 | Sag C-667/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal do Comércio de Lisboa (Portugal) den 16. december 2013 — Estado português mod Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, under likvidation | 19 |
| 2014/C 093/32 | Sag C-38/14: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spanien) den 27. januar 2014 — Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria mod Samir Zaizoune | 20 |
| 2014/C 093/33 | Sag C-50/14: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italien) den 3. februar 2014 — CASTA m.fl. mod A.S.L. di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4) og Regione Piemonte | 20 |
| 2014/C 093/34 | Sag C-60/14: Sag anlagt den 6. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik | 21 |
| 2014/C 093/35 | Sag C-73/14: Sag anlagt den 10. februar 2014 — Rådet for Den Europæiske Union mod Europa-Kommissionen | 21 |
| | Retten |
| 2014/C 093/36 | Sag T-570/11: Rettens dom af 12. februar 2014 — Oetker Nahrungsmittel mod KHIM (La qualité est la meilleure des recettes) (EF-varemærker — ansøgning om EF-ordmærket La qualité est la meilleure des recettes — varemærke bestående af et reklameslogan — absolut registreringshindring — manglende fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009) | 22 |
| 2014/C 093/37 | Sag T-81/12: Rettens dom af 12. februar 2014 — Beco mod Kommissionen (Dumping — import af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan — anmodning om tilbagebetaling af opkrævet told — artikel 11, stk. 8, andet punktum, i forordning (EF) nr. 1225/2009 — retssikkerhed) | 22 |
| 2014/C 093/38 | Sag T-380/12: Rettens dom af 13. februar 2014 — Demon International mod KHIM Big Line (DEMON) (EF-varemærker — ugyldighedssag — EF-figurmærket DEMON — det ældre internationale ordmærke DEMON — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — varer af lignende art — lighed mellem tegnene — artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009) | 22 |
| 2014/C 093/39 | Sag T-26/13: Rettens dom af 12. februar 2014 — dm-drogerie markt mod KHIM — Semtee (CALDEA) (EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-ordmærket CALDEA — ældre internationalt ordmærke BALEA — relativ registreringshindring — ingen risiko for forveksling — manglende lighed mellem tegnene — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009) | 23 |
| 2014/C 093/40 | Sag T-614/13 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 20. januar 2014 — Romonta mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer — miljø — direktiv 2003/87/EF — ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner — gratistildelingen af emissionskvoter fra 2013 — anmodning om anerkendelse af et særligt vanskeligt tilfælde — ingen uopsættelighed) | 23 |
| 2014/C 093/41 | Sag T-688/13: Sag anlagt den 24. december 2013 — Deloitte Consulting mod Kommissionen | 23 |
| 2014/C 093/42 | Sag T-693/13: Sag anlagt den 31. december 2013 — Mikhalchanka mod Rådet | 25 |
| 2014/C 093/43 | Sag T-694/13: Sag anlagt den 31. december 2013 — Ipatau mod Rådet | 25 |
| 2014/C 093/44 | Sag T-697/13: Sag anlagt den 27. december 2013 — Kinnarps mod Harmoniseringskontoret (MAKING LIFE BETTER AT WORK) | 25 |
| 2014/C 093/45 | Sag T-26/14 P: Appel iværksat den 8. januar 2014 af Peter Schönberger til prøvelse af Personalerettens dom af 5. november 2013 i sag F-14/12, Schönberger mod Revisionsretten | 26 |
| 2014/C 093/46 | Sag T-44/14: Sag anlagt den 15. januar 2014 — Constantini m.fl. mod Kommissionen | 26 |
| 2014/C 093/47 | Sag T-51/14: Sag anlagt den 22. januar 2014 — Den Tjekkiske Republik mod Kommissionen | 27 |
| 2014/C 093/48 | Sag T-60/14: Sag anlagt den 27. januar 2014 — BMV Mineralöl Versorgungsgesellschaft mod KHIM — Delek Europe (GO) | 27 |
| 2014/C 093/49 | Sag T-64/14: Sag anlagt den 29. januar 2014 — Good Luck Shipping mod Rådet | 28 |
| | Retten for EU-Personalesager |
| 2014/C 093/50 | Sag F-20/13: Kendelse afsagt af Personaleretten den 13. februar 2014 — Moës mod Kommissionen | 29 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2014/C 093/02

Forenede sager C-512/11 og C-513/11: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry mod Terveyspalvelualan Liitto ry (sag C-512/11) og Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry mod Teknologiateollisuus ry og Nokia Siemens Networks Oy (sag C-513/11) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Työtuomioistuin — Finland) (Socialpolitik — direktiv 92/85/EØF — beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed — arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer — barselsorlov — bevarelse af lønnen og/eller oppebærelse af en passende ydelse — direktiv 96/34/EF — rammeaftale vedrørende forældreorlov — individuel ret til forældreorlov i forbindelse med et barns fødsel eller i forbindelse med adoption af et barn — arbejds- og lønvilkår — national kollektiv overenskomst — arbejdstagere, der har taget barselsorlov efter afbrydelse af en ulønnet forældreorlov — afvisning på udbetaling af løn under barselsorlov)

2

2014/C 093/03

Sag C-530/11: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (Traktatbrud — offentlig deltagelse i beslutningsprocessen samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet — begrebet en ikke uoverkommeligt dyr retssag)

3

2014/C 093/04

Sag C-537/11: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 23. januar 2014 — Mattia Manzi og Compagnia Naviera Orchestra mod Capitaneria di Porto di Genova (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Genova — Italien) (Søtransport — direktiv 1999/32/EF — Marpol-konventionen 73/78 — bilag VI — luftforurening fra skibe — passagerskibe, som sejler i rutefart — krydstogtskibe — maksimalt svovlindhold i skibsbrændstoffer — gyldighed)

3

2014/C 093/05

Sag C-65/12: Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. februar 2014 — Leidseplein Beheer BV og H.J.M. de Vries mod Red Bull GmbH og Red Bull Nederland BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — varemærker — direktiv 89/104/EØF — rettigheder, der er knyttet til varemærket — velrenommeret varemærke — beskyttelse udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser, der ikke er af lignende art — tredjemands anvendelse uden skellig grund af et tegn, der er identisk med eller ligner det renommerede varemærke — begrebet skellig grund)

4

2014/C 093/06

Sag C-152/12: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 13. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Republikken Bulgarien (Traktatbrud — transport — direktiv 2001/14/EF — udvikling af Unionens jernbaner — fastsættelse af afgifter for adgangen til jernbaneinfrastrukturen — artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk. 1 — mulighed for at opkræve tillæg til afgifterne — omkostning, der er direkte forbundet med jernbanedriften)

4

2014/C 093/07

Forenede sager C-162/12 og C-163/12: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — Airport Shuttle Express scarl (sag C-162/12), Giovanni Panarisi (sag C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (sag C-163/12) og Gianpaolo Vivani (sag C-163/12) mod Comune di Grottaferrata (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 49 TEUF, 101 TEUF og 102 TEUF — forordning (EØF) nr. 2454/92 — forordning (EF) nr. 12/98 — virksomhed med udlejning af køretøj med chauffør — national og regional lovgivning — tilladelse udstedt af kommunerne — betingelser — rent interne forhold — Domstolens kompetence — antagelse til realitetsbehandling af spørgsmålene)

5

2014/C 093/08

Sag C-164/12: Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. januar 2014 — DMC Beteiligungsgesellschaft mbH mod Finanzamt Hamburg-Mitte (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg — Tyskland) (Beskatning — selskabsskat — overførsel af andele fra et personselskab til et kapitalselskab — bogført værdi — anslået værdi — dobbeltbeskatningsoverenskomst — umiddelbar beskatning af latente kapitalgevinster — forskellig behandling — restriktion for de frie kapitalbevægelser — opretholdelsen af fordelingen af beskatningskompetencen mellem medlemsstaterne — proportionalitet)

6

2014/C 093/09

Sag C-285/12: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 30. januar 2014 — Aboubacar Diakite mod Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Belgien) (Direktiv 2004/38/EF — minimumsstandarder for anerkendelse af flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus — personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelsesstatus — artikel 15, litra c) — alvorlig og individuel trussel mod en civilpersons liv eller fysiske integritet som følge af vilkårlig vold i forbindelse med international eller intern væbnet konflikt — begrebet intern væbnet konflikt — selvstændig fortolkning på grundlag af den humanitære folkeret — bedømmelseskriterier)

6

2014/C 093/10

Sag C-296/12: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 23. januar 2014 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien (Traktatbrud — fri udveksling af tjenesteydelser — frie kapitalbevægelser — indkomstskat — bidrag betalt i forbindelse med pensionsopsparing — skattenedsættelse, som kun finder anvendelse på betalinger til institutioner eller pensionskasser, der er hjemmehørende i samme medlemsstat — sammenhæng i skattesystemet — effektiv skattekontrol)

7

2014/C 093/11

Sag C-323/12: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 6. februar 2014 — E. ON Global Commodities SE, tidligere E.On Energy Trading SE mod Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor og Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel București — Rumænien) (Direktiv 79/1072/EØF — det fælles merværdiafgiftssystem — afgiftspligtige personer, der har hjemsted i en anden medlemsstat — foranstaltninger til tilbagebetaling af moms — afgiftspligtige personer, som har udpeget en fiskal repræsentant i medfør af bestemmelser i national ret, som var gældende inden tiltrædelsen af Unionen — ikke omfattet — begrebet afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet — betingelse om manglende forretningssted — betingelse om manglende levering af goder eller ydelser — levering af elektricitet til en afgiftspligtig videreforhandler — direktiv 2006/112/EF — artikel 171)

7

2014/C 093/12

Sag C-355/12: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 23. januar 2014 — Nintendo Co. Ltd m.fl. mod PC Box Srl og 9Net Srl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Milano — Italien) (Direktiv 2001/29/EF — ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet — begrebet tekniske foranstaltninger — beskyttelsesanordning — komplementerende udstyr og produkter, der er beskyttet — lignende komplementerende anordninger, produkter eller komponenter, der hidrører fra andre virksomheder — udelukkelse af enhver form for interoperabilitet imellem dem — disse tekniske foranstaltningers omfang — relevans)

8

2014/C 093/13

Sag C-367/12: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 13. februar 2014 — sag anlagt af Susanne Sokoll-Seebacher (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — Østrig) (Etableringsfrihed — folkesundhed — artikel 49 TEUF — apoteker — passende lægemiddelforsyning til befolkningen — driftsbevilling — territorial fordeling af apoteker — indførsel af begrænsninger i det væsentlige baseret på et demografisk kriterium — mindsteafstand mellem apotekerne)

9

2014/C 093/14

Sag C-380/12: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 23. januar 2014 — X BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene) (Toldpositioner — blegejord — kapitel 25 i den kombinerede nomenklatur — toldposition 2508 — begrebet varer, der er slemmet — fjernelse af urenheder uden at ændre produktets struktur — kapitel 38 i den kombinerede nomenklatur — toldposition 3802)

9

2014/C 093/15

Sag C-385/12: Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. februar 2014 — Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Székesfehérvári Törvényszék — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse — direkte afgifter — etableringsfrihed — national skattelovgivning, der indfører en særafgift på omsætningen fra detailhandel fra forretninger — forretningskæder inden for stordistribution — diskriminerende virkning — indirekte forskelsbehandling)

10

2014/C 093/16

Forenede sager C-419/12 og C-420/12: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — Crono Service scarl m.fl. (sag C-419/12) og Anitrav — Associazione Nazionale Imprese Trasporto Viaggiatori (sag C-420/12) mod Roma Capitale og Regione Lazio (sag C-420/12) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 49 TEUF, 101 TEUF og 102 TEUF — tjenesteydelse med udlejning af køretøj med chauffør — rent intern situation — Domstolens kompetence — betingelser for antagelse til realitetsbehandling)

10

2014/C 093/17

Sag C-424/12: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 6. februar 2014 — SC Fatorie SRL mod Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Oradea — Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse — moms — direktiv 2006/112/EF — omvendt betalingspligt — ret til fradrag — betaling af momsen til tjenesteyderen — udeladelse af obligatorisk påskrift — betaling af ikke-skyldig moms — fortabelse af retten til fradrag — princip om afgiftsneutralitet — retssikkerhedsprincippet)

11

2014/C 093/18

Sag C-466/12: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 13. februar 2014 — Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman og Pia Gadd mod Retriever Sverige AB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Svea hovrätt — Sverige) (Præjudiciel forelæggelse — tilnærmelse af lovgivningerne — ophavsret og beslægtede rettigheder — direktiv 2001/29/EF — informationssamfund — harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder — artikel 3, stk. 1 — overføring til almenheden — begreb — internetlinks (klikbare links), der giver adgang til beskyttede værker)

12

2014/C 093/19

Sag C-479/12: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG mod Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — intellektuel ejendomsret — EF-design — forordning (EF) nr. 6/2002 — artikel 7, stk. 1, artikel 11, stk. 2, artikel 19, stk. 2, artikel 88 og artikel 89, stk. 1, litra a) og d) — ikke-registreret EF-design — beskyttelse — offentliggørelse — nyhedskrav — designkrænkelse — bevisbyrde — forældelse — rettighedsfortabelse — lovvalg)

12

2014/C 093/20

Sag C-509/12: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. februar 2014 — IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos mod Navileme-Consultadoria Náutica, Lda. og Nautizende — Consultadoria Náutico, Lda (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Central Administrativo Norte — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 52 TEUF og 56 TEUF — fri udveksling af tjenesteydelser — udstedelse af et fritidssejlerbevis — krav om bopæl i den udstedende medlemsstat — restriktion for statsborgere i andre medlemsstater — bevarelse af sikkerheden til søs — den offentlige orden)

13

2014/C 093/21

Sag C-528/12: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 6. februar 2014 — Mömax Logistik GmbH mod Bundesamt für Justiz (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Bonn — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — regler for virksomhederne — direktiv 78/660/EØF — offentliggørelse af konsoliderede årsregnskaber for visse selskabsformer — anvendelse af bestemmelser om offentliggørelse af disse regnskaber for selskaber, der henhører under en medlemsstats lovgivning og tilhørende en koncern, hvis moderselskab henhører under en anden medlemsstats lovgivning)

14

2014/C 093/22

Sag C-596/12: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik (Traktatbrud — kollektive afskedigelser — begrebet arbejdstagere — ekskludering af arbejdsledere — direktiv 98/59/EF — artikel 1, stk. 1 og 2 — tilsidesættelse)

14

2014/C 093/23

Sag C-613/12: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. februar 2014 — Helm Düngemittel GmbH mod Hauptzollamt Krefeld (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — toldunion og fælles toldtarif — Euro-Middelhavsaftale med Egypten — artikel 20 i protokol nr. 4 — oprindelsesbevis — varecertifikat EUR.1 — udstedelse af et erstatningsvarecertifikat EUR.1, når varen ikke længere befinder sig under de udstedende toldmyndigheders kontrol — afslag på anvendelse af præferenceordningen)

15

2014/C 093/24

Sag C-2/13: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 6. februar 2014 — Directeur général des douanes et droits indirects og Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières mod Humeau Beaupreau SAS (anmodning om præjudiciel afgørelse fra cour de cassation — Frankrig) (Den fælles toldtarif — tarifering — kombineret nomenklatur — kapitel 64 — import af nødvendige komponenter til fremstilling af sportsfodtøj — pos. 6404 — fodtøj med ydersål af gummi, plast, læder eller kunstlæder og overdel af tekstilmaterialer — pos. 6406 — dele til fodtøj — punkt 2, litra a), i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende den kombinerede nomenklatur — ukomplette eller ufærdige varer, der fremtræder som i det væsentlige komplette eller færdige varer — varer, der foreligger i adskilt eller ikke samlet stand — forklarende bemærkning til fortolkning af det harmoniserede system — samlefunktioner med undtagelse af bearbejdninger for, at de enkelte dele kan indgå i den færdige vare)

15

2014/C 093/25

Sag C-18/13: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 13. februar 2014 — Maks Pen EOOD mod Direktor na Direktsia Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika Sofia, tidligere Direktor na Direktsia Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto Sofia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Sofia-grad — Bulgarien) (Afgifter — det fælles merværdiafgiftssystem — direktiv 2006/112/EF — fradrag for indgående afgift — leverede ydelser — kontrol — leverandør, som ikke råder over de nødvendige midler — begrebet afgiftssvig — forpligtelse til ex officio at fastslå, om der foreligger afgiftssvig — krav om faktisk levering af tjenesteydelsen — forpligtelse til at føre regnskaber, der er tilstrækkeligt detaljerede — retssager — forbud mod, at retten kvalificerer svigen strafferetligt og forværrer sagsøgerens situation)

16

2014/C 093/26

Sag C-31/13 P: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — Ungarn mod Europa-Kommissionen og Den Slovakiske Republik (Appel — beskyttede geografiske betegnelser — forordning (EF) nr. 1234/2007 — register over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser for vine — E-Bacchus-databasen — Tokaj)

17

2014/C 093/27

Sag C-69/13: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. februar 2014 — Mediaset SpA mod Ministero dello Sviluppo Economico (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale civile di Roma — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — statsstøtte — tilskud til anskaffelse af digitalt dekoderudstyr — kommissionsbeslutning, der fastslår en støtteordnings ulovlighed og uforenelighed med fællesmarkedet — tilbagesøgning — opgørelsen af det beløb, der skal tilbagesøges — den nationale rets rolle — den nationale rets hensyntagen til Kommissionens synspunkter inden for rammerne af gennemførelsen af dens beslutning — princippet om loyalt samarbejde)

17

2014/C 093/28

Sag C-98/13: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 6. februar 2014 — Martin Blomqvist mod Rolex SA og Manufacture des Montres Rolex SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Højesteret — Danmark) (Præjudiciel forelæggelse — forordning (EF) nr. 1383/2003 — foranstaltninger med henblik på at forhindre, at varemærkeforfalskede og piratkopierede varer bliver bragt på markedet — artikel 2 — forordningens anvendelsesområde — salg fra et tredjeland via internettet af et varemærkeforfalsket ur til private formål til en privatperson, der har bopæl i en medlemsstat — toldmyndighedernes beslaglæggelse af uret ved dets ankomst til medlemsstatens område — beslaglæggelsens lovlighed — betingelser — betingelser vedrørende krænkelsen af de intellektuelle ejendomsrettigheder — direktiv 2001/29/EF — artikel 4 — spredning til almenheden — direktiv 2008/95/EF — artikel 5 — forordning (EF) nr. 207/2009 — artikel 9 — erhvervsmæssig brug)

18

2014/C 093/29

Sag C-139/13: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 13. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien (Traktatbrud — området med frihed, sikkerhed og retfærdighed — standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder — forordning (EF) nr. 2252/2004 — biometrisk pas — indeholdelse af digitale fingeraftryk — korrekt gennemført — manglende udstedelse inden for den fastsatte frist)

18

2014/C 093/30

Sag C-653/13: Sag anlagt den 10. december 2013 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik

19

2014/C 093/31

Sag C-667/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal do Comércio de Lisboa (Portugal) den 16. december 2013 — Estado português mod Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, under likvidation

19

2014/C 093/32

Sag C-38/14: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spanien) den 27. januar 2014 — Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria mod Samir Zaizoune

20

2014/C 093/33

Sag C-50/14: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italien) den 3. februar 2014 — CASTA m.fl. mod A.S.L. di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4) og Regione Piemonte

20

2014/C 093/34

Sag C-60/14: Sag anlagt den 6. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik

21

2014/C 093/35

Sag C-73/14: Sag anlagt den 10. februar 2014 — Rådet for Den Europæiske Union mod Europa-Kommissionen

21

Retten

2014/C 093/36

Sag T-570/11: Rettens dom af 12. februar 2014 — Oetker Nahrungsmittel mod KHIM (La qualité est la meilleure des recettes) (EF-varemærker — ansøgning om EF-ordmærket La qualité est la meilleure des recettes — varemærke bestående af et reklameslogan — absolut registreringshindring — manglende fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)

22

2014/C 093/37

Sag T-81/12: Rettens dom af 12. februar 2014 — Beco mod Kommissionen (Dumping — import af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan — anmodning om tilbagebetaling af opkrævet told — artikel 11, stk. 8, andet punktum, i forordning (EF) nr. 1225/2009 — retssikkerhed)

22

2014/C 093/38

Sag T-380/12: Rettens dom af 13. februar 2014 — Demon International mod KHIM Big Line (DEMON) (EF-varemærker — ugyldighedssag — EF-figurmærket DEMON — det ældre internationale ordmærke DEMON — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — varer af lignende art — lighed mellem tegnene — artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009)

22

2014/C 093/39

Sag T-26/13: Rettens dom af 12. februar 2014 — dm-drogerie markt mod KHIM — Semtee (CALDEA) (EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-ordmærket CALDEA — ældre internationalt ordmærke BALEA — relativ registreringshindring — ingen risiko for forveksling — manglende lighed mellem tegnene — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)

23

2014/C 093/40

Sag T-614/13 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 20. januar 2014 — Romonta mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer — miljø — direktiv 2003/87/EF — ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner — gratistildelingen af emissionskvoter fra 2013 — anmodning om anerkendelse af et særligt vanskeligt tilfælde — ingen uopsættelighed)

23

2014/C 093/41

Sag T-688/13: Sag anlagt den 24. december 2013 — Deloitte Consulting mod Kommissionen

23

2014/C 093/42

Sag T-693/13: Sag anlagt den 31. december 2013 — Mikhalchanka mod Rådet

25

2014/C 093/43

Sag T-694/13: Sag anlagt den 31. december 2013 — Ipatau mod Rådet

25

2014/C 093/44

Sag T-697/13: Sag anlagt den 27. december 2013 — Kinnarps mod Harmoniseringskontoret (MAKING LIFE BETTER AT WORK)

25

2014/C 093/45

Sag T-26/14 P: Appel iværksat den 8. januar 2014 af Peter Schönberger til prøvelse af Personalerettens dom af 5. november 2013 i sag F-14/12, Schönberger mod Revisionsretten

26

2014/C 093/46

Sag T-44/14: Sag anlagt den 15. januar 2014 — Constantini m.fl. mod Kommissionen

26

2014/C 093/47

Sag T-51/14: Sag anlagt den 22. januar 2014 — Den Tjekkiske Republik mod Kommissionen

27

2014/C 093/48

Sag T-60/14: Sag anlagt den 27. januar 2014 — BMV Mineralöl Versorgungsgesellschaft mod KHIM — Delek Europe (GO)

27

2014/C 093/49

Sag T-64/14: Sag anlagt den 29. januar 2014 — Good Luck Shipping mod Rådet

28

Retten for EU-Personalesager

2014/C 093/50

Sag F-20/13: Kendelse afsagt af Personaleretten den 13. februar 2014 — Moës mod Kommissionen

29

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/1 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/1

---

2014/C 93/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende

EUT C 85 af 22.3.2014

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 78 af 15.3.2014

EUT C 71 af 8.3.2014

EUT C 61 af 1.3.2014

EUT C 52 af 22.2.2014

EUT C 45 af 15.2.2014

EUT C 39 af 8.2.2014

Teksterne er tilgængelige i:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/2 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/2

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry mod Terveyspalvelualan Liitto ry (sag C-512/11) og Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry mod Teknologiateollisuus ry og Nokia Siemens Networks Oy (sag C-513/11) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Työtuomioistuin — Finland)

(Forenede sager C-512/11 og C-513/11) (1)

(Socialpolitik - direktiv 92/85/EØF - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer - barselsorlov - bevarelse af lønnen og/eller oppebærelse af en passende ydelse - direktiv 96/34/EF - rammeaftale vedrørende forældreorlov - individuel ret til forældreorlov i forbindelse med et barns fødsel eller i forbindelse med adoption af et barn - arbejds- og lønvilkår - national kollektiv overenskomst - arbejdstagere, der har taget barselsorlov efter afbrydelse af en ulønnet forældreorlov - afvisning på udbetaling af løn under barselsorlov)

2014/C 93/02

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Työtuomioistuin

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry (sag C-512/11) og Ylemmät Toimihenkilöt (YTN) ry (sag C-513/11)

Sagsøgte: Terveyspalvelualan Liitto ry (sag C-512/11) og Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy (sag C-513/11)

Procesdeltager: Mehiläinen Oy (sag C-512/11)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Työtuomioistuin — fortolkning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (EUT L 204, s. 23), og af Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere som er gravide, som lige har født, eller som ammer (EFT L 348, s. 1) — kollektiv overenskomst, hvorefter kvindelige arbejdstagere har ret til udbetaling af hele lønnen under barselsorlov, hvis de har været ansat i mindst tre måneder uden afbrydelse inden påbegyndelse af barselsorloven — ingen udbetaling af løn under barselsorlov i henhold til denne overenskomst til kvinder, der går på barselsorlov umiddelbart efter en periode med børnepasningsorlov uden løn

Konklusion

Rådets direktiv 96/34/EF af 3. juni 1996 om den rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, skal fortolkes således, at det er til hinder for en bestemmelse i national ret som den, der er fastsat i de i hovedsagerne omhandlede kollektive overenskomster, hvorefter en gravid arbejdstager, der afbryder en ulønnet forældreorlov som omhandlet i dette direktiv for med øjeblikkelig virkning at gå på barselsorlov som omhandlet i Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF), ikke bevarer den løn, som hun ville havde ret til, såfremt der forud for denne barselsorlov var gået en minimumsperiode, hvor arbejdet var blevet genoptaget.

---

(1)  EUT C 347 af 26.11.2011.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/3 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/3

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland

(Sag C-530/11) (1)

(Traktatbrud - offentlig deltagelse i beslutningsprocessen samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet - begrebet en »ikke uoverkommeligt dyr« retssag)

2014/C 93/03

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Oliver og L. Armati, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved C. Murrell, M. Holt og J. Maurici, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for den anden part i sagen: Kongeriget Danmark (ved C.H. Vang, som befuldmægtiget) og Irland (ved E. Creedon og A. Joyce, som befuldmægtigede, bistået af barristers E. Barrington og G. Gilmore)

Sagens genstand

Traktatbrud — manglende vedtagelse af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme artikel 3, stk. 7, og artikel 4, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF (EFT L 156, s. 17) for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse — pligt til at fjerne eller reducere finansielle barrierer for adgang til klage og domstolsprøvelse — begrebet »ikke uoverkommeligt dyre« retslige procedurer

Konklusion

| 1) | Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse, idet det ikke har foretaget en korrekt gennemførelse af direktivets artikel 3, nr. 7), og artikel 4, nr. 4), for så vidt som disse bestemmelser fastsætter, at de omhandlede retslige procedurer ikke må være uoverkommeligt dyre. |
| --- | --- |

1)

Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse, idet det ikke har foretaget en korrekt gennemførelse af direktivets artikel 3, nr. 7), og artikel 4, nr. 4), for så vidt som disse bestemmelser fastsætter, at de omhandlede retslige procedurer ikke må være uoverkommeligt dyre.

| 2) | Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler sagens omkostninger. Kongeriget Danmark og Irland bærer deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler sagens omkostninger. Kongeriget Danmark og Irland bærer deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 39 af 11.2.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/3 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/3

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 23. januar 2014 — Mattia Manzi og Compagnia Naviera Orchestra mod Capitaneria di Porto di Genova (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Genova — Italien)

(Sag C-537/11) (1)

(Søtransport - direktiv 1999/32/EF - Marpol-konventionen 73/78 - bilag VI - luftforurening fra skibe - passagerskibe, som sejler i rutefart - krydstogtskibe - maksimalt svovlindhold i skibsbrændstoffer - gyldighed)

2014/C 93/04

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Genova

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Mattia Manzi og Compagnia Naviera Orchestra

Sagsøgt: Capitaneria di Porto di Genova

Procesdeltager: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale civile di Genova — gyldighed af artikel 4a i Rådets direktiv 1999/32/EF af 26. april 1999 om begrænsning af svovlindholdet i visse flydende brændstoffer og om ændring af direktiv 93/12/EØF (EFT L 121, s. 13), som ændret ved direktiv 2005/33/EF (EUT L 191, s. 59) — spørgsmålet om, hvorvidt medlemsstaternes forpligtelse til at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at forebygge anvendelsen af skibsbrændstof, hvis svovlindhold overstiger 1,5 vægtprocent, i passagerskibe, som sejler i fast rutefart til eller fra havne i Unionen, er forenelig med den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe (»Marpol-konventionen«) — fortolkning af samme direktivs artikel 2 — begrebet »fast rutefart« — anvendelse af denne grænse på krydstogtsskibe

Konklusion

| 1) | Et krydstogtskib som det i hovedsagen omhandlede henhører under anvendelsesområdet for artikel 4a, stk. 4, i Rådets direktiv 1999/32/EF af 26. april 1999 om begrænsning af svovlindholdet i visse flydende brændstoffer og om ændring af direktiv 93/12/EØF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/33/EF af 6. juli 2005, med hensyn til kriteriet om »rutefart« som omhandlet i direktivets artikel 2, nr. 3g), forudsat at det udfører krydstogter — uanset om der lægges til en havn eller ej — som afsluttes i skibets afgangshavn eller i en anden havn, i det omfang disse krydstogter er organiseret med faste mellemrum, på præcise datoer og med i princippet præcise afgangs- og ankomsttidspunkter, hvor de interesserede kunder frit kan vælge mellem de forskellige udbudte krydstogter, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at undersøge. |
| --- | --- |

1)

Et krydstogtskib som det i hovedsagen omhandlede henhører under anvendelsesområdet for artikel 4a, stk. 4, i Rådets direktiv 1999/32/EF af 26. april 1999 om begrænsning af svovlindholdet i visse flydende brændstoffer og om ændring af direktiv 93/12/EØF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/33/EF af 6. juli 2005, med hensyn til kriteriet om »rutefart« som omhandlet i direktivets artikel 2, nr. 3g), forudsat at det udfører krydstogter — uanset om der lægges til en havn eller ej — som afsluttes i skibets afgangshavn eller i en anden havn, i det omfang disse krydstogter er organiseret med faste mellemrum, på præcise datoer og med i princippet præcise afgangs- og ankomsttidspunkter, hvor de interesserede kunder frit kan vælge mellem de forskellige udbudte krydstogter, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at undersøge.

| 2) | Gyldigheden af artikel 4a, stk. 4, i direktiv 1999/32, som ændret ved direktiv 2005/33, skal hverken bedømmes i forhold til det generelle internationale retsprincip pacta sunt servanda eller princippet om loyalt samarbejde i artikel 4, stk. 3, første afsnit, TEU, med den begrundelse, at denne bestemmelse i det nævnte direktiv kan føre til en tilsidesættelse af bilag VI til den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe, undertegnet i London den 2. november 1973, suppleret af protokollen af 17. februar 1978, og således pålægge de medlemsstater, der er parter i protokollen af 1997 om ændring af den internationale konvention af 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe, som ændret ved protokollen af 1978 herom, undertegnet i London den 26. september 1997, at tilsidesætte de forpligtelser, der påhviler dem i forhold til de øvrige kontraherende parter i protokollen. |
| --- | --- |

2)

Gyldigheden af artikel 4a, stk. 4, i direktiv 1999/32, som ændret ved direktiv 2005/33, skal hverken bedømmes i forhold til det generelle internationale retsprincip pacta sunt servanda eller princippet om loyalt samarbejde i artikel 4, stk. 3, første afsnit, TEU, med den begrundelse, at denne bestemmelse i det nævnte direktiv kan føre til en tilsidesættelse af bilag VI til den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe, undertegnet i London den 2. november 1973, suppleret af protokollen af 17. februar 1978, og således pålægge de medlemsstater, der er parter i protokollen af 1997 om ændring af den internationale konvention af 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe, som ændret ved protokollen af 1978 herom, undertegnet i London den 26. september 1997, at tilsidesætte de forpligtelser, der påhviler dem i forhold til de øvrige kontraherende parter i protokollen.

| 3) | Det tilkommer ikke Den Europæiske Unions Domstol at tage stilling til, hvilken betydning bilag IV har for rækkevidden af artikel 4a, stk. 4, i direktiv 1999/32, som ændret ved direktiv 2005/33. |
| --- | --- |

3)

Det tilkommer ikke Den Europæiske Unions Domstol at tage stilling til, hvilken betydning bilag IV har for rækkevidden af artikel 4a, stk. 4, i direktiv 1999/32, som ændret ved direktiv 2005/33.

---

(1)  EUT C 370 af 17.12.2011.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/4 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/4

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. februar 2014 — Leidseplein Beheer BV og H.J.M. de Vries mod Red Bull GmbH og Red Bull Nederland BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-65/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - varemærker - direktiv 89/104/EØF - rettigheder, der er knyttet til varemærket - velrenommeret varemærke - beskyttelse udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser, der ikke er af lignende art - tredjemands anvendelse uden skellig grund af et tegn, der er identisk med eller ligner det renommerede varemærke - begrebet »skellig grund«)

2014/C 93/05

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Leidseplein Beheer BV og H.J.M. de Vries

Sagsøgte: Red Bull GmbH og Red Bull Nederland BV

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 5, stk. 2, Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT 1989 L 40, s. 1) — rettigheder knyttet til varemærker — velrenommeret varemærke — omfattende beskyttelse i forhold til varer eller tjenesteydelser af anden art — tredjemands brug uden skellig grund af et tegn, der er identisk med eller ligner det velrenommerede varemærke, hvilket bevirker, at tredjemand drager utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé, eller skader dette særpræg eller renommé — begrebet skellig grund

Konklusion

Artikel 5, stk. 2, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at indehaveren af et renommeret varemærke som følge af en »skellig grund« som omhandlet i denne bestemmelse vil kunne blive tvunget til at tåle en tredjemands brug af et tegn, der ligner det nævnte varemærke, for en vare af samme art som den, for hvilken dette varemærke er registreret, når det viser sig, at dette tegn er blevet anvendt inden indgivelsen af ansøgningen om dette varemærke, og at brugen for den identiske vare er foretaget i god tro. For at vurdere, om dette er tilfældet, skal den nationale retsinstans navnlig tage hensyn til:

| — | etableringen af og omdømmet for det nævnte tegn hos den relevante kundekreds |
| --- | --- |

—

etableringen af og omdømmet for det nævnte tegn hos den relevante kundekreds

| — | graden af lighed mellem de varer eller tjenesteydelser, for hvilke dette tegn oprindeligt er blevet anvendt, og den vare, for hvilken dette renommerede varemærke er blevet registreret, og |
| --- | --- |

—

graden af lighed mellem de varer eller tjenesteydelser, for hvilke dette tegn oprindeligt er blevet anvendt, og den vare, for hvilken dette renommerede varemærke er blevet registreret, og

| — | den økonomiske og handelsmæssige betydning af brugen for denne vare af tegnet, der ligner dette varemærke. |
| --- | --- |

—

den økonomiske og handelsmæssige betydning af brugen for denne vare af tegnet, der ligner dette varemærke.

---

(1)  EUT C 126 af 28.4.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/4 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/4

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 13. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Republikken Bulgarien

(Sag C-152/12) (1)

(Traktatbrud - transport - direktiv 2001/14/EF - udvikling af Unionens jernbaner - fastsættelse af afgifter for adgangen til jernbaneinfrastrukturen - artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk. 1 - mulighed for at opkræve tillæg til afgifterne - omkostning, der er direkte forbundet med jernbanedriften)

2014/C 93/06

Processprog: bulgarsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved R. Vasileva og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Bulgarien (ved T. Ivanov, D. Drambozova og E. Petranova, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Republikken Polen (ved B. Majczyna og M. Szpunar, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (EFT L 75, s. 29) — afgiftsordning for adgangen til jernbaneinfrastrukturen — begrebet »omkostning, der er direkte forbundet med jernbanedriften« — afgifter, som overstiger de omkostninger, der er direkte forbundet med jernbanedriften — betingelser for anvendelse af artikel 8, stk. 1, i direktiv 2001/14/EF

Konklusion

| 1) | Republikken Bulgarien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/58/EF af 23. oktober 2007, idet den har tilladt, at der ved beregningen af afgifterne for minimumsadgangsydelserne og sporadgangen til servicefaciliteter medregnes omkostninger, nemlig løn til medarbejdere og socialsikringsbidrag, der ikke kan anses for direkte forbundet med jernbanedriften. |
| --- | --- |

1)

Republikken Bulgarien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/58/EF af 23. oktober 2007, idet den har tilladt, at der ved beregningen af afgifterne for minimumsadgangsydelserne og sporadgangen til servicefaciliteter medregnes omkostninger, nemlig løn til medarbejdere og socialsikringsbidrag, der ikke kan anses for direkte forbundet med jernbanedriften.

| 2) | I øvrigt frifindes Republikken Bulgarien. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Republikken Bulgarien.

| 3) | Europa-Kommissionen, Republikken Bulgarien og Republikken Polen bærer deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Europa-Kommissionen, Republikken Bulgarien og Republikken Polen bærer deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 174 af 16.6.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/5 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/5

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — Airport Shuttle Express scarl (sag C-162/12), Giovanni Panarisi (sag C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (sag C-163/12) og Gianpaolo Vivani (sag C-163/12) mod Comune di Grottaferrata (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italien)

(Forenede sager C-162/12 og C-163/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 49 TEUF, 101 TEUF og 102 TEUF - forordning (EØF) nr. 2454/92 - forordning (EF) nr. 12/98 - virksomhed med udlejning af køretøj med chauffør - national og regional lovgivning - tilladelse udstedt af kommunerne - betingelser - rent interne forhold - Domstolens kompetence - antagelse til realitetsbehandling af spørgsmålene)

2014/C 93/07

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Airport Shuttle Express scarl (sag C-162/12), Giovanni Panarisi (sag C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (sag C-163/12) og Gianpaolo Vivani (sag C-163/12)

Sagsøgt: Comune di Grottaferrata

Procesdeltager: Federnoleggio

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — fortolkning af 26 TEUF, 49 TEUF, og 90 TEUF, af artikel 3 TEU, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU og artikel 3 TEUF, 4 TEUF, 5 TEUF og 6 TEUF, af artikel 101 TEUF og 102 TEUF, samt af Rådets forordning (EØF) nr. 2454/92 af 23. juli 1992 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre personbefordring ad landevej i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende (EFT L 251, s. 1), og af Rådets forordning (EF) nr. 12/98 af 11. december 1997 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre personbefordring ad vej i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende (EFT 1998 L 4, s. 10) — tjeneste med udlejning af køretøjer med chauffør — nationale bestemmelser, hvorefter ydelsen af en tjeneste er betinget af en tilladelse udstedt af kommunen, som pålægger indehaveren af tilladelsen at have hjemsted for deres køretøjer på det geografiske område i den kommune, der har udstedt tilladelsen, samt at begynde og afslutte deres tjeneste på samme geografiske område

Konklusion

Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare de anmodninger om præjudiciel afgørelse, der er forelagt af Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Italien) ved afgørelser af 19. oktober 2011 og 1. december 2011 i de forenede sager C-162/12 og C-163/12, for så vidt som anmodningerne vedrører fortolkningen af artikel 49 TEUF. For så vidt som anmodningerne vedrører fortolkningen af andre EU-retlige bestemmelser, skal de afvises.

---

(1)  EUT C 165 af 9.6.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/6 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/6

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. januar 2014 — DMC Beteiligungsgesellschaft mbH mod Finanzamt Hamburg-Mitte (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg — Tyskland)

(Sag C-164/12) (1)

(Beskatning - selskabsskat - overførsel af andele fra et personselskab til et kapitalselskab - bogført værdi - anslået værdi - dobbeltbeskatningsoverenskomst - umiddelbar beskatning af latente kapitalgevinster - forskellig behandling - restriktion for de frie kapitalbevægelser - opretholdelsen af fordelingen af beskatningskompetencen mellem medlemsstaterne - proportionalitet)

2014/C 93/08

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: DMC Beteiligungsgesellschaft mbH

Sagsøgt: Finanzamt Hamburg-Mitte

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Hamburg — fortolkning af artikel 43 EF (nu artikel 49 TEUF) — selskaber med hjemsted i en anden medlemsstat, der indskyder selskabsandele i et nationalt kapitalselskab, og som herfor modtager andele i dette selskab — lovgivning, der i et sådant tilfælde fastsætter, at de indskudte aktiver skal fastsættes i kapitalselskabets balance med deres faktiske værdi, og ikke deres bogførte værdi, således at de skjulte reserver afdækkes — mulighed for at betale den omhandlede skat i fem delbeløb under sikkerhedsstillelse for betalingen

Konklusion

| 1) | Artikel 63 TEUF skal fortolkes således, at formålet om opretholdelsen af fordelingen af beskatningskompetencen mellem medlemsstaterne kan begrunde en medlemsstats lovgivning, hvorefter værdien af aktiver, der af et kommanditselskab er blevet indskudt i et kapitalselskab, som har sit hjemsted på denne medlemsstats område, skal ansættes til deres anslåede værdi, hvorved de latente kapitalgevinster af disse aktiver, som er opstået på nævnte område, bliver skattepligtige inden deres faktiske realisering, såfremt nævnte stat ikke har faktisk mulighed for at udøve sin beskatningskompetence på disse kapitalgevinster, når de faktisk realiseres, hvilket det tilkommer den nationale ret at fastslå. |
| --- | --- |

1)

Artikel 63 TEUF skal fortolkes således, at formålet om opretholdelsen af fordelingen af beskatningskompetencen mellem medlemsstaterne kan begrunde en medlemsstats lovgivning, hvorefter værdien af aktiver, der af et kommanditselskab er blevet indskudt i et kapitalselskab, som har sit hjemsted på denne medlemsstats område, skal ansættes til deres anslåede værdi, hvorved de latente kapitalgevinster af disse aktiver, som er opstået på nævnte område, bliver skattepligtige inden deres faktiske realisering, såfremt nævnte stat ikke har faktisk mulighed for at udøve sin beskatningskompetence på disse kapitalgevinster, når de faktisk realiseres, hvilket det tilkommer den nationale ret at fastslå.

| 2) | En medlemsstats lovgivning, som fastsætter en umiddelbar beskatning af latente kapitalgevinster, der er opstået på dens område, går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå formålet om at opretholde fordelingen af beskatningskompetencen mellem medlemsstaterne, såfremt forpligtelsen til at etablere en bankgaranti i tilfælde, hvor den skattepligtige har valgt at udskyde betalingen, pålægges under hensyntagen til den reelle risiko for, at skatten ikke kan opkræves. |
| --- | --- |

2)

En medlemsstats lovgivning, som fastsætter en umiddelbar beskatning af latente kapitalgevinster, der er opstået på dens område, går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå formålet om at opretholde fordelingen af beskatningskompetencen mellem medlemsstaterne, såfremt forpligtelsen til at etablere en bankgaranti i tilfælde, hvor den skattepligtige har valgt at udskyde betalingen, pålægges under hensyntagen til den reelle risiko for, at skatten ikke kan opkræves.

---

(1)  EUT C 217 af 21.7.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/6 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/6

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 30. januar 2014 — Aboubacar Diakite mod Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Belgien)

(Sag C-285/12) (1)

(Direktiv 2004/38/EF - minimumsstandarder for anerkendelse af flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus - personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelsesstatus - artikel 15, litra c) - alvorlig og individuel trussel mod en civilpersons liv eller fysiske integritet som følge af vilkårlig vold i forbindelse med international eller intern væbnet konflikt - begrebet »intern væbnet konflikt« - selvstændig fortolkning på grundlag af den humanitære folkeret - bedømmelseskriterier)

2014/C 93/09

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Aboubacar Diakite

Sagsøgt: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Conseil d’État — fortolkning af artikel 15, litra c), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (EUT L 304, s. 12) — nægtelse af at meddele en person flygtningestatus eller subsidiær beskyttelse — person der kan nyde subsidiær beskyttelse — begrebet »intern væbnet konflikt« — særlig selvstændig fortolkning eller lovligheden af en fortolkning der er i overensstemmelse med den humanitære folkeret — bedømmelseskriterier

Konklusion

Artikel 15, litra c), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse, sammenholdt med dette direktivs artikel 2, litra e), skal fortolkes således, at der for så vidt angår anvendelsen af denne bestemmelse foreligger en væbnet konflikt, når en stats almindelige styrker støder sammen med en eller flere væbnede grupper, eller to eller flere væbnede grupper støder sammen med hinanden, uden at denne konflikt nødvendigvis kan betegnes som en international væbnet konflikt i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i den humanitære folkeret, og uden at intensiteten af de væbnede sammenstød, de tilstedeværende væbnede styrkers organiseringsgrad eller konfliktens varighed gøres til genstand for en anden vurdering end den, der foretages af graden af vold i det omhandlede område.

---

(1)  EUT C 235 af 4.8.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/7 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/7

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 23. januar 2014 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien

(Sag C-296/12) (1)

(Traktatbrud - fri udveksling af tjenesteydelser - frie kapitalbevægelser - indkomstskat - bidrag betalt i forbindelse med pensionsopsparing - skattenedsættelse, som kun finder anvendelse på betalinger til institutioner eller pensionskasser, der er hjemmehørende i samme medlemsstat - sammenhæng i skattesystemet - effektiv skattekontrol)

2014/C 93/10

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og W. Roels, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved J.-C. Halleux og M. Jacobs, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 56 TEUF og 63 TEUF — indbetalinger til alderspension — skattenedsættelse — endelig indbetaling til Belgien

Konklusion

| 1) | Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 56 TEUF, idet det har vedtaget og opretholdt en skattenedsættelse for bidrag, der betales i forbindelse med pensionsopsparing, for så vidt som nedsættelsen kun finder anvendelse på betalinger til institutioner og pensionskasser, der er hjemmehørende i Belgien. |
| --- | --- |

1)

Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 56 TEUF, idet det har vedtaget og opretholdt en skattenedsættelse for bidrag, der betales i forbindelse med pensionsopsparing, for så vidt som nedsættelsen kun finder anvendelse på betalinger til institutioner og pensionskasser, der er hjemmehørende i Belgien.

| 2) | Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 273 af 8.9.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/7 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/7

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 6. februar 2014 — E. ON Global Commodities SE, tidligere E.On Energy Trading SE mod Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor og Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel București — Rumænien)

(Sag C-323/12) (1)

(Direktiv 79/1072/EØF - det fælles merværdiafgiftssystem - afgiftspligtige personer, der har hjemsted i en anden medlemsstat - foranstaltninger til tilbagebetaling af moms - afgiftspligtige personer, som har udpeget en fiskal repræsentant i medfør af bestemmelser i national ret, som var gældende inden tiltrædelsen af Unionen - ikke omfattet - begrebet »afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet« - betingelse om manglende forretningssted - betingelse om manglende levering af goder eller ydelser - levering af elektricitet til en afgiftspligtig videreforhandler - direktiv 2006/112/EF - artikel 171)

2014/C 93/11

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel București

Parter i hovedsagen

Sagsøger: E. ON Global Commodities SE, tidligere E.On Energy Trading SE

Sagsøgte: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor og Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Curtea de Apel Bucuresti — fortolkning af artikel 1, 3, 4 og 6 i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF af 6. december 1979 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet (EFT L 331, s. 11) — tilbagebetaling af moms i en medlemsstat til afgiftspligtige personer etableret i en anden medlemsstat, som i den førstnævnte medlemsstat har udpeget en fiskal repræsentant i henhold til de nationale bestemmelser, som var gældende før denne medlemsstats tiltrædelse af Unionen — betingelse om den afgiftspligtige persons manglende momsregistrering i den pågældende medlemsstat, for at der kan ske tilbagebetaling — begrebet yderligere betingelse i forhold til betingelserne fastsat i artikel 3 og 4 direktiv 79/1072/EØF — forenelighed henset til samme direktivs artikel 6 — direkte virkning af artikel 3 og 4 i direktiv 79/1072/EØF

Konklusion

Bestemmelserne i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF af 6. december 1979 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet, sammenholdt med artikel 38, 171 og 195 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2007/75/EF af 20. december 2007, skal fortolkes således, at en afgiftspligtig person, der er etableret i en medlemsstat, og som har foretaget levering af elektricitet til en afgiftspligtig videreforhandler etableret i en anden medlemsstat, kan påberåbe sig ottende direktiv 79/1072 i denne anden medlemsstat med henblik på at opnå tilbagebetaling af betalt indgående merværdiafgift. Denne ret udelukkes ikke af den omstændighed i sig selv, at der er udpeget en fiskal repræsentant, som er registreret med hensyn til merværdiafgift i denne sidstnævnte stat.

---

(1)  EUT C 295 af 29.9.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/8 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/8

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 23. januar 2014 — Nintendo Co. Ltd m.fl. mod PC Box Srl og 9Net Srl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Milano — Italien)

(Sag C-355/12) (1)

(Direktiv 2001/29/EF - ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet - begrebet »tekniske foranstaltninger« - beskyttelsesanordning - komplementerende udstyr og produkter, der er beskyttet - lignende komplementerende anordninger, produkter eller komponenter, der hidrører fra andre virksomheder - udelukkelse af enhver form for interoperabilitet imellem dem - disse tekniske foranstaltningers omfang - relevans)

2014/C 93/12

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Milano

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Nintendo Co. Ltd, Nintendo of America Inc. og Nintendo of Europe GmbH

Sagsøgte: PC Box Srl og 9Net Srl

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale ordinario di Milano — fortolkning af artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT L 167, s. 10), sammenholdt med 48. betragtning til samme direktiv — begrebet »tekniske foranstaltninger« — beskyttelsesordning, som udelukker alle former for interoperabilitet mellem på den ene side det apparat og det tilbehør, der er omfattet af beskyttelsen, og på den anden side lignende apparater og tilbehør, som ikke hidrører fra producenten eller fra dennes licenshavere — betydningen af den anvendelse som producenten har haft for øje med disse tekniske foranstaltninger

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at begrebet »effektive tekniske foranstaltninger« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i dette direktivs artikel 6, stk. 3, kan omfatte tekniske foranstaltninger, der hovedsageligt består i at udstyre ikke blot det medium, der indeholder det beskyttede værk, f.eks. et videospil, med en genkendelsesanordning for at beskytte det mod handlinger, som indehaveren af ophavsretten ikke har givet tilladelse til, men også det bærbare udstyr eller de konsoller, der skal sikre adgangen til disse spil og anvendelsen heraf. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at begrebet »effektive tekniske foranstaltninger« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i dette direktivs artikel 6, stk. 3, kan omfatte tekniske foranstaltninger, der hovedsageligt består i at udstyre ikke blot det medium, der indeholder det beskyttede værk, f.eks. et videospil, med en genkendelsesanordning for at beskytte det mod handlinger, som indehaveren af ophavsretten ikke har givet tilladelse til, men også det bærbare udstyr eller de konsoller, der skal sikre adgangen til disse spil og anvendelsen heraf.

| 2) | Det påhviler den nationale ret at undersøge, om andre foranstaltninger eller foranstaltninger, der ikke er installeret på konsollerne, kunne være mindre indgribende eller mindre begrænsende over for tredjemands aktiviteter, samtidig med at indehaverens rettigheder ville blive beskyttet på tilsvarende måde. Det er herved relevant at tage hensyn til bl.a. de relative omkostninger ved de forskellige slags tekniske foranstaltninger, tekniske og praktiske aspekter ved deres gennemførelse samt en sammenligning af disse forskellige slags tekniske foranstaltningers effektivitet i relation til beskyttelsen af indehaverens rettigheder, idet denne effektivitet dog ikke skal være absolut. Det tilkommer ligeledes den nationale ret at undersøge formålet med anordninger, produkter eller komponenter, der kan omgå de nævnte tekniske foranstaltninger. I denne forbindelse vil beviset for den brug, som tredjemand faktisk gør af disse, i lyset af omstændighederne i sagen, være særligt relevant. Den nationale ret kan bl.a. undersøge, hvor ofte disse anordninger, produkter eller komponenter faktisk anvendes under tilsidesættelse af ophavsretten, og hvor ofte de bruges til formål, der ikke krænker den nævnte ret. |
| --- | --- |

2)

Det påhviler den nationale ret at undersøge, om andre foranstaltninger eller foranstaltninger, der ikke er installeret på konsollerne, kunne være mindre indgribende eller mindre begrænsende over for tredjemands aktiviteter, samtidig med at indehaverens rettigheder ville blive beskyttet på tilsvarende måde. Det er herved relevant at tage hensyn til bl.a. de relative omkostninger ved de forskellige slags tekniske foranstaltninger, tekniske og praktiske aspekter ved deres gennemførelse samt en sammenligning af disse forskellige slags tekniske foranstaltningers effektivitet i relation til beskyttelsen af indehaverens rettigheder, idet denne effektivitet dog ikke skal være absolut. Det tilkommer ligeledes den nationale ret at undersøge formålet med anordninger, produkter eller komponenter, der kan omgå de nævnte tekniske foranstaltninger. I denne forbindelse vil beviset for den brug, som tredjemand faktisk gør af disse, i lyset af omstændighederne i sagen, være særligt relevant. Den nationale ret kan bl.a. undersøge, hvor ofte disse anordninger, produkter eller komponenter faktisk anvendes under tilsidesættelse af ophavsretten, og hvor ofte de bruges til formål, der ikke krænker den nævnte ret.

---

(1)  EUT C 295 af 29.9.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/9 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/9

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 13. februar 2014 — sag anlagt af Susanne Sokoll-Seebacher (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — Østrig)

(Sag C-367/12) (1)

(Etableringsfrihed - folkesundhed - artikel 49 TEUF - apoteker - passende lægemiddelforsyning til befolkningen - driftsbevilling - territorial fordeling af apoteker - indførsel af begrænsninger i det væsentlige baseret på et demografisk kriterium - mindsteafstand mellem apotekerne)

2014/C 93/13

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich

Part i hovedsagen

Susanne Sokoll-Seebacher

Procesdeltager: Agnes Hemetsberger, som er indtrådt i rettighederne for Susanna Zehetner

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — fortolkning af artikel 49 TEUF og af artikel 16 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — retsforskrifter i en medlemsstat, der betinger tildelingen af en autorisation til at oprette et apotek af en vurdering af markedsbehovet, hvilken vurdering er støttet på nogle komplekse og nærmest uigennemskuelige kriterier

Konklusion

Artikel 49 TEUF, og navnlig kravet om konsekvens i forbindelse med gennemførelsen af det formål, der forfølges, skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der som væsentligt kriterium for bedømmelsen af, om der foreligger et behov for at oprette et nyt apotek, fastsætter en fast grænse angående det antal »personer, der fortsat skal betjenes«, for så vidt som de kompetente nationale myndigheder ikke har mulighed for at fravige denne grænse for at tage hensyn til særlige lokale forhold.

---

(1)  EUT C 331 af 27.10.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/9 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/9

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 23. januar 2014 — X BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-380/12) (1)

(Toldpositioner - blegejord - kapitel 25 i den kombinerede nomenklatur - toldposition 2508 - begrebet »varer, der er slemmet« - fjernelse af urenheder uden at ændre produktets struktur - kapitel 38 i den kombinerede nomenklatur - toldposition 3802)

2014/C 93/14

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: X BV

Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — den fælles toldtarif — tarifering af varer — blegejord — tarifering i den kombinerede nomenklaturs underposition 2508 40 00 eller underposition 3802 90 00 — begrebet »fjernelse af urenheder« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i bestemmelse 1 til kapitel 25 i den kombinerede nomenklatur

Konklusion

| 1) | Begrebet »fjernelse af urenheder« i bestemmelse 1 til kapitel 25 i den kombinerede nomenklatur, der fremgår af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1549/2006 af 17. oktober 2006, skal fortolkes således, at det omfatter udtrækning af kemiske partikler af et mineralprodukt i rå tilstand, som under naturlige betingelser er optaget heri, i den udstrækning denne fjernelse forbedrer produkternes mulighed for at opfylde den bestemmelse, der er uløseligt forbundet med dem, hvilket det tilkommer den nationale ret at undersøge. |
| --- | --- |

1)

Begrebet »fjernelse af urenheder« i bestemmelse 1 til kapitel 25 i den kombinerede nomenklatur, der fremgår af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1549/2006 af 17. oktober 2006, skal fortolkes således, at det omfatter udtrækning af kemiske partikler af et mineralprodukt i rå tilstand, som under naturlige betingelser er optaget heri, i den udstrækning denne fjernelse forbedrer produkternes mulighed for at opfylde den bestemmelse, der er uløseligt forbundet med dem, hvilket det tilkommer den nationale ret at undersøge.

| 2) | Bestemmelse 1 til kapitel 25 i den kombinerede nomenklatur, der fremgår af bilag I til forordning nr. 2658/87, som ændret ved forordning nr. 1549/2006, skal fortolkes således, at produkter, der har været underkastet en behandling, som indebærer anvendelsen af kemikalier, og som medfører fjernelsen af urenheder, kun kan tariferes i position 2508 i den kombinerede nomenklatur, hvis den pågældende behandling ikke har ændret deres overfladestruktur, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at afgøre. |
| --- | --- |

2)

Bestemmelse 1 til kapitel 25 i den kombinerede nomenklatur, der fremgår af bilag I til forordning nr. 2658/87, som ændret ved forordning nr. 1549/2006, skal fortolkes således, at produkter, der har været underkastet en behandling, som indebærer anvendelsen af kemikalier, og som medfører fjernelsen af urenheder, kun kan tariferes i position 2508 i den kombinerede nomenklatur, hvis den pågældende behandling ikke har ændret deres overfladestruktur, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at afgøre.

---

(1)  EUT C 303 af 6.10.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/10 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/10

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. februar 2014 — Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Székesfehérvári Törvényszék — Ungarn)

(Sag C-385/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direkte afgifter - etableringsfrihed - national skattelovgivning, der indfører en særafgift på omsætningen fra detailhandel fra forretninger - forretningskæder inden for stordistribution - diskriminerende virkning - indirekte forskelsbehandling)

2014/C 93/15

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Székesfehérvári Törvényszék

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Székesfehérvári Törvényszék — fortolkning af artikel 18 TEUF, 26 TEUF, 49 TEUF, 54 TEUF, 55 TEUF, 56 TEUF, 63 TEUF, 65 TEUF og 110 TEUF — national skattelovgivning, der indfører en særlig afgift for sektoren for detailhandel fra forretninger — progressiv afgift beregnet på grundlag af nettoomsætningen — en minimumsafgiftssats, som i højere grad berører virksomheder med detailhandel fra fødevareforretninger, der ejes af udlændinge, end dem, der ejes af egne statsborgere

Konklusion

Artikel 49 TEUF og 54 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning om afgift på omsætningen fra detailhandel fra forretninger, der forpligter de afgiftspligtige personer, som inden for en selskabskoncern udgør »forbundne virksomheder« i denne lovgivnings forstand, til at sammenlægge deres omsætning med henblik på anvendelsen af en meget progressiv sats, og derefter at fordele det således beregnede afgiftsbeløb imellem sig i forhold til deres reelle omsætning, for så vidt som — hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve — de afgiftspligtige personer, der tilhører en selskabskoncern, og som er omfattet af det øverste særafgiftstrin, i de fleste tilfælde er »forbundne« med selskaber med hjemsted i en anden medlemsstat.

---

(1)  EUT C 366 af 24.11.2012

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/10 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/10

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — Crono Service scarl m.fl. (sag C-419/12) og Anitrav — Associazione Nazionale Imprese Trasporto Viaggiatori (sag C-420/12) mod Roma Capitale og Regione Lazio (sag C-420/12) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italien)

(Forenede sager C-419/12 og C-420/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 49 TEUF, 101 TEUF og 102 TEUF - tjenesteydelse med udlejning af køretøj med chauffør - rent intern situation - Domstolens kompetence - betingelser for antagelse til realitetsbehandling)

2014/C 93/16

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Crono Service Scarl, Carla Silvestri, Nando Cese, Fabrizio Melarango, Yahia Nafea, Robert Martin, Angelo Minosse, Raimondo Pratico, Vincenti, Pesce, Fedeli, Sebastiani, Nanni, Savino, Andrea Rossi, Filiberto Marinelli, Puglia, Sordelli, Antonini, Andrea Iannilli, Pasquale Iavarone, Roberto Agostinelli, Valerio Giannoni, Fernando Boccadamo, Aristide Salvati, Annalisa Di Grigoli, Antonio Evangelisti, Marco Brecciaroli, Cardoso Wandenberg, Fabrizio Villamaina, Sandro Rossi, Fabrizio Di Somone, Debora Falasca, Elisabetta Serrano, Claudio Bandini, Bruno Piromallo, Maurizio Pesce, Mirko Capogrossi, Giovanni Barilotti, Stefano Petitti, Paolo Ricci, Vincenzo Curto, Luci Di Luzio, Gianfrancesco Argiro’, Magdi Gou Bial, Secondo Uffreduzzi, Fausto Menotti, Danilo Valdambrini, Andrea Orfei, Daniele Silvestrini, Maurizio Borzi, Flavio Piromalli, Carlo Campanari, Volodymyr Lupu, Solution Car scarl, Paolo De Santis, Michele Rienzi, Roberta Rinaldi, BPS Autonoleggio scarl, Sebastiano Favara, Stefano Calabretta, Adriano Carducci, Giuseppa Gabriello, Modestino Capaccio, Mario Paruzza, Massimiliano Casu, Luciano Gulizia, Planet Service scarl, Fabio Belmonte, Fabrizio Romagnoli, Italo Ratta, Fabio Martella, Ilario Fiano, Coop Michelangelo, Michele Falcione, Roberto Natalizia, Claudio Botticelli, Odoardo Palombelli, Mario rondeoni, Massimiliano Dionisi, Luigi Vitrano, Stefano Iovino, Merella Micheciivo, Daniele Latorre, Walter Luccaferri, Bruno Iannone, Mariannina Tesone, Alessandro Polidoro, Giorgio Scortichini, Fabio Atturi, Leonardo Coop, Coop Sia A Srl, Marco Lucaferri, Roberto Turchetti, Corrado Mortillaro, Gianrico Lanternari, Sandro Baronciani, Ugo Mecchia, Flavio Meroni, Giuseppina Berchicci, Enrico Poddi, Nicola Solipacca, Franco Perazzola, Agostino Di Sciullo, Sergio Angeletti, Patrizio Tesi, Fabio Carrozi, Tommaso Pagani, Marco Stivoli, Roberto Miglio, Professional Car Service Snc, Massimo Mongiovi, Roberto Corona, (sag C-419/12) og Anitrav — Associazione Nazionale Imprese Trasporto Viaggiatori (sag C-420/12)

Sagsøgte: Roma Capitale og Regione Lazio (sag C-420/12)

Procesdeltagere: UGL Taxi — Unione Generale del Lavoro Taxi m.fl. og Codacons — Coordinamento delle associazioni per la tutela dell’ambiente e dei diritti degli utenti e consumatori (sag C-420/12)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio — fortolkning af artikel 26 TEUF, 49 TEUF og 90 TEUF samt artikel 3 TEU, sammenholdt med artikel 4, stk.3, TEU og artikel 3 TEUF, 4 TEUF, 5 TEUF og 6 TEUF samt artikel 101 TEUF og 102 TEUF — tjenesteydelse med udlejning med chauffør — nationale bestemmelser, hvorefter det for at udbyde denne tjenesteydelse er nødvendigt at være i besiddelse af en tilladelse udstedt af kommunerne, og hvorefter indehavere af en sådan tilladelse skal have hjemstedet for deres køretøjer på området for den kommune, som har udstedt deres tilladelse og have et hjemsted og begynde og afslutte tjenesteydelsen på samme område

Konklusion

Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare de anmodninger om præjudiciel afgørelse, der er forelagt af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) ved afgørelser af 20. juni 2012 i de forenede sager C-419/12 og C-420/12, for så vidt som anmodningerne vedrører fortolkningen af artikel 49 TEUF. For så vidt som anmodningerne vedrører fortolkningen af andre EU-retlige bestemmelser, skal de afvises.

---

(1)  EUT C 366 af 24.11.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/11 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/11

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 6. februar 2014 — SC Fatorie SRL mod Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Oradea — Rumænien)

(Sag C-424/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - moms - direktiv 2006/112/EF - omvendt betalingspligt - ret til fradrag - betaling af momsen til tjenesteyderen - udeladelse af obligatorisk påskrift - betaling af ikke-skyldig moms - fortabelse af retten til fradrag - princip om afgiftsneutralitet - retssikkerhedsprincippet)

2014/C 93/17

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Oradea

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SC Fatorie SRL

Sagsøgt: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Curtea de Apel Oradea — fortolkning af Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — fortabelse af retten til momsfradrag med henvisning til den manglende angivelse heraf på fakturaen inden for rammerne af ordningen med omvendt betalingspligt — princippet om retssikkerhed — beslutning, hvorved det pålægges at betale det momsbeløb, der er fejlagtigt fratrukket, samt renter, morarenter og bøder, når der foreligger en endelig beslutning, der anerkender fradragsretten — princippet om afgiftsneutralitet — betaling af moms, der af tredjemand er fejlagtigt angivet på en faktura — manglende intervention fra afgiftsmyndighedernes side med henblik på rettelse af fakturaen og manglende adgang til efterfølgende berigtigelse

Konklusion

| 1) | I forbindelse med en transaktion underlagt ordningen med omvendt betalingspligt under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede er Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem og princippet om afgiftsneutralitet ikke til hinder for, at modtageren af tjenesteydelser fratages retten til at fradrage den merværdiafgift, han uberettiget har indbetalt til leverandøren af tjenesteydelserne på grundlag af en fejlagtigt udstedt faktura, herunder når det er umuligt at korrigere denne fejl på grund af tjenesteyderens konkurs. |
| --- | --- |

1)

I forbindelse med en transaktion underlagt ordningen med omvendt betalingspligt under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede er Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem og princippet om afgiftsneutralitet ikke til hinder for, at modtageren af tjenesteydelser fratages retten til at fradrage den merværdiafgift, han uberettiget har indbetalt til leverandøren af tjenesteydelserne på grundlag af en fejlagtigt udstedt faktura, herunder når det er umuligt at korrigere denne fejl på grund af tjenesteyderens konkurs.

| 2) | Retssikkerhedsprincippet er ikke til hinder for en administrativ praksis fra de nationale skattemyndigheders side, som består i inden udløbet af en præklusiv frist at tilbagekalde en beslutning, hvorved de har anerkendt den afgiftspligtige persons ret til fradrag for merværdiafgift, idet de som følge af en ny undersøgelse pålægger ham at betale denne afgift og morarenter. |
| --- | --- |

2)

Retssikkerhedsprincippet er ikke til hinder for en administrativ praksis fra de nationale skattemyndigheders side, som består i inden udløbet af en præklusiv frist at tilbagekalde en beslutning, hvorved de har anerkendt den afgiftspligtige persons ret til fradrag for merværdiafgift, idet de som følge af en ny undersøgelse pålægger ham at betale denne afgift og morarenter.

---

(1)  EUT C 379 af 8.12.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/12 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/12

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 13. februar 2014 — Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman og Pia Gadd mod Retriever Sverige AB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Svea hovrätt — Sverige)

(Sag C-466/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - tilnærmelse af lovgivningerne - ophavsret og beslægtede rettigheder - direktiv 2001/29/EF - informationssamfund - harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder - artikel 3, stk. 1 - overføring til almenheden - begreb - internetlinks (»klikbare links«), der giver adgang til beskyttede værker)

2014/C 93/18

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Svea hovrätt

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman og Pia Gadd

Sagsøgt: Retriever Sverige AB

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Svea Hovrätt — fortolkning af artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF den 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT L 167, s. 10) — hjemmeside med søge- og overvågningsfunktion, der tilbyder sine abonnenter adgang mod betaling til beskyttede værker — en anden person end indehaveren af ophavsretten eller den eller de adkomstberettigede, der stiller et link til rådighed på sin hjemmeside, der giver adgang til værket

Konklusion

| 1) | Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at tilrådighedsstillelse på en internetside af klikbare links til værker, der er frit tilgængelige på en anden internetside, ikke udgør en overførsel til almenheden, der er omfattet af denne bestemmelse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at tilrådighedsstillelse på en internetside af klikbare links til værker, der er frit tilgængelige på en anden internetside, ikke udgør en overførsel til almenheden, der er omfattet af denne bestemmelse.

| 2) | Artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29 skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at en medlemsstat indfører en mere omfattende beskyttelse for indehavere af en ophavsrettighed ved at fastsætte, at begrebet overføring til almenheden omfatter flere handlinger, end hvad der følger af denne bestemmelse. |
| --- | --- |

2)

Artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29 skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at en medlemsstat indfører en mere omfattende beskyttelse for indehavere af en ophavsrettighed ved at fastsætte, at begrebet overføring til almenheden omfatter flere handlinger, end hvad der følger af denne bestemmelse.

---

(1)  EUT C 379 af 8.12.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/12 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/12

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG mod Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-479/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - intellektuel ejendomsret - EF-design - forordning (EF) nr. 6/2002 - artikel 7, stk. 1, artikel 11, stk. 2, artikel 19, stk. 2, artikel 88 og artikel 89, stk. 1, litra a) og d) - ikke-registreret EF-design - beskyttelse - offentliggørelse - nyhedskrav - designkrænkelse - bevisbyrde - forældelse - rettighedsfortabelse - lovvalg)

2014/C 93/19

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG

Sagsøgt: Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesgerichtshof — fortolkning af artikel 7, stk. 1, første afsnit, artikel 11, stk. 2, artikel 19, stk. 2, og artikel 89, stk. 1, litra a) og d), i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12. december 2001 om EF-design (EFT 2002 L 3, s. 1) — begrebet offentliggørelse — bevisbyrden for kopien eller det ikke-registrerede design — design, der udstilles i et udstillingslokale, der falder uden for området for fagkredsens sædvanlige markedsovervågning, og fremvist for en erhvervsdrivende inden for den særlige sektor uden krav om fortrolighed — forældelsesfrist for retten til at forbyde tredjemands brug — fortabelse — fastlæggelse af hvilket retsgrundlag, der finder anvendelse på tvister vedrørende krænkelse og ugyldighed af EF-design

Konklusion

| 1) | Artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12. december 2001 om EF-design skal fortolkes således, at fagkredsene inden for den pågældende sektor i Den Europæiske Union med rimelighed kan have fået kendskab til et ikke-registreret design som led i deres normale forretningsførelse, når gengivelser af designet er blevet fordelt til erhvervsdrivende inden for den pågældende sektor, hvilket det tilkommer EF-designdomstolen at tage stilling til på grundlag af omstændighederne i den sag, hvori den skal træffe afgørelse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12. december 2001 om EF-design skal fortolkes således, at fagkredsene inden for den pågældende sektor i Den Europæiske Union med rimelighed kan have fået kendskab til et ikke-registreret design som led i deres normale forretningsførelse, når gengivelser af designet er blevet fordelt til erhvervsdrivende inden for den pågældende sektor, hvilket det tilkommer EF-designdomstolen at tage stilling til på grundlag af omstændighederne i den sag, hvori den skal træffe afgørelse.

| 2) | Artikel 7, stk. 1, første punktum, i forordning nr. 6/2002 skal fortolkes således, at det kan antages, at fagkredsene inden for den pågældende sektor i Den Europæiske Union ikke med rimelighed kan have fået kendskab til et ikke-registreret design som led i deres normale forretningsførelse, uanset at det er blevet offentliggjort over for tredjemand uden et eksplicit eller implicit krav om fortrolighed, såfremt det alene er offentliggjort over for en enkelt virksomhed inden for den berørte sektor eller er blevet udstillet i et udstillingslokale hos en virksomhed, der er beliggende uden for Unionens område, hvilket det tilkommer EF-designdomstolen at tage stilling til på grundlag af omstændighederne i den sag, hvori den skal træffe afgørelse. |
| --- | --- |

2)

Artikel 7, stk. 1, første punktum, i forordning nr. 6/2002 skal fortolkes således, at det kan antages, at fagkredsene inden for den pågældende sektor i Den Europæiske Union ikke med rimelighed kan have fået kendskab til et ikke-registreret design som led i deres normale forretningsførelse, uanset at det er blevet offentliggjort over for tredjemand uden et eksplicit eller implicit krav om fortrolighed, såfremt det alene er offentliggjort over for en enkelt virksomhed inden for den berørte sektor eller er blevet udstillet i et udstillingslokale hos en virksomhed, der er beliggende uden for Unionens område, hvilket det tilkommer EF-designdomstolen at tage stilling til på grundlag af omstændighederne i den sag, hvori den skal træffe afgørelse.

| 3) | Artikel 19, stk. 2, første afsnit, i forordning nr. 6/2002 skal fortolkes således, at det påhviler indehaveren af et beskyttet design at bevise, at den brug, der gøres indsigelse imod, skyldes kopiering af det beskyttede design. Såfremt EF-designdomstolen konstaterer, at den omstændighed, at indehaveren af det beskyttede design bærer bevisbyrden, medfører, at det bliver umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at løfte denne bevisbyrde, er denne domstol ifølge effektivitetsprincippet forpligtet til at anvende alle de til rådighed stående processuelle midler efter national ret for at råde bod på denne bevismæssige vanskelighed, herunder i giver fald de nationale regler om fordeling eller lettelse af bevisbyrden. |
| --- | --- |

3)

Artikel 19, stk. 2, første afsnit, i forordning nr. 6/2002 skal fortolkes således, at det påhviler indehaveren af et beskyttet design at bevise, at den brug, der gøres indsigelse imod, skyldes kopiering af det beskyttede design. Såfremt EF-designdomstolen konstaterer, at den omstændighed, at indehaveren af det beskyttede design bærer bevisbyrden, medfører, at det bliver umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at løfte denne bevisbyrde, er denne domstol ifølge effektivitetsprincippet forpligtet til at anvende alle de til rådighed stående processuelle midler efter national ret for at råde bod på denne bevismæssige vanskelighed, herunder i giver fald de nationale regler om fordeling eller lettelse af bevisbyrden.

| 4) | Påstande om forældelse og rettighedsfortabelse, som i henhold til artikel 19, stk. 2, og artikel 89, stk. 1, litra a), i forordning nr. 6/2002 kan påberåbes i en krænkelsessag, reguleres af national ret, som skal anvendes under iagttagelse af ækvivalens- og effektivitetsprincippet. |
| --- | --- |

4)

Påstande om forældelse og rettighedsfortabelse, som i henhold til artikel 19, stk. 2, og artikel 89, stk. 1, litra a), i forordning nr. 6/2002 kan påberåbes i en krænkelsessag, reguleres af national ret, som skal anvendes under iagttagelse af ækvivalens- og effektivitetsprincippet.

| 5) | Artikel 89, stk. 1, litra d), i forordning nr. 6/2002 skal fortolkes således, at påstande om tilintetgørelse af designkrænkende produkter reguleres af lovgivningen i den medlemsstat, hvori de handlinger, der har krænket eller vil kunne krænke EF-designet, har fundet sted, herunder denne medlemsstats internationale privatret. Påstande om erstatning for det tab, der er lidt som følge af ophavsmandens virksomhed, og om indhentelse af oplysninger med henblik på en opgørelse af dette tab reguleres i henhold til denne forordnings artikel 88, stk. 2, af lovgivningen i den medlemsstat, hvor den EF-designdomstol, der behandler sagen, er beliggende, herunder denne medlemsstats internationale privatret. |
| --- | --- |

5)

Artikel 89, stk. 1, litra d), i forordning nr. 6/2002 skal fortolkes således, at påstande om tilintetgørelse af designkrænkende produkter reguleres af lovgivningen i den medlemsstat, hvori de handlinger, der har krænket eller vil kunne krænke EF-designet, har fundet sted, herunder denne medlemsstats internationale privatret. Påstande om erstatning for det tab, der er lidt som følge af ophavsmandens virksomhed, og om indhentelse af oplysninger med henblik på en opgørelse af dette tab reguleres i henhold til denne forordnings artikel 88, stk. 2, af lovgivningen i den medlemsstat, hvor den EF-designdomstol, der behandler sagen, er beliggende, herunder denne medlemsstats internationale privatret.

---

(1)  EUT C 32 af 2.2.2013.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/13 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/13

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. februar 2014 — IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos mod Navileme-Consultadoria Náutica, Lda. og Nautizende — Consultadoria Náutico, Lda (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Central Administrativo Norte — Portugal)

(Sag C-509/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 52 TEUF og 56 TEUF - fri udveksling af tjenesteydelser - udstedelse af et fritidssejlerbevis - krav om bopæl i den udstedende medlemsstat - restriktion for statsborgere i andre medlemsstater - bevarelse af sikkerheden til søs - den offentlige orden)

2014/C 93/20

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Central Administrativo Norte

Parter i hovedsagen

Sagsøger: IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos

Sagsøgte: Navileme-Consultadoria Náutica, Lda. og Nautizende — Consultadoria Náutico, Lda

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal Central Administrativo Norte — fortolkning af artikel 18 TEUF, 20 TEUF, 45 TEUF, 52 TEUF og 62 TEUF — forskelsbehandling på grundlag af nationalitet — fri bevægelighed for personer og fri udveksling af tjenesteydelser — restriktioner — bestemmelse, der indeholder krav om bopæl på det nationale område for at kunne få udstedt fritidssejlerkørekort

Konklusion

Artikel 52 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, der pålægger et krav om bopæl på det nationale område for EU-borgere, der ønsker at få udstedt et fritidssejlerbevis i denne medlemsstat.

---

(1)  EUT C 32 af 2.2.2013.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/14 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/14

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 6. februar 2014 — Mömax Logistik GmbH mod Bundesamt für Justiz (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Bonn — Tyskland)

(Sag C-528/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - regler for virksomhederne - direktiv 78/660/EØF - offentliggørelse af konsoliderede årsregnskaber for visse selskabsformer - anvendelse af bestemmelser om offentliggørelse af disse regnskaber for selskaber, der henhører under en medlemsstats lovgivning og tilhørende en koncern, hvis moderselskab henhører under en anden medlemsstats lovgivning)

2014/C 93/21

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Bonn

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Mömax Logistik GmbH

Sagsøgt: Bundesamt für Justiz

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landgericht Bonn — fortolkning af artikel 49 TEUF og artikel 57, stk. 1, i Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer (EFT L 222, s. 11) — medlemsstaternes ret til at undlade at anvende bestemmelserne i direktiv 78/660/EØF om indhold, revision samt offentliggørelse af årsregnskaberne på koncernvirksomheder, der henhører under deres lovgivning, hvis det dominerende selskab i koncernen henhører under en medlemsstats lovgivning — en medlemsstats lovgivning, hvorefter denne mulighed er foreskrevet i tilfælde, hvor det dominerende selskab henhører under medlemsstatens egen lovgivning, og muligheden er udelukket i tilfælde, hvor det dominerende selskab henhører under en anden medlemsstats lovgivning

Konklusion

Artikel 57 i Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/46/EF af 14. juni 2006, skal fortolkes således, at den er til hinder for lovgivningen i en medlemsstat, som kun undtager en dattervirksomhed, som henhører under lovgivningen i denne medlemsstat, fra bestemmelserne i nævnte direktiv om indhold, revision samt offentliggørelse af årsregnskaberne, hvis modervirksomheden også henhører under lovgivningen i nævnte stat.

---

(1)  EUT C 63 af 2.3.2013.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/14 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/14

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik

(Sag C-596/12) (1)

(Traktatbrud - kollektive afskedigelser - begrebet »arbejdstagere« - ekskludering af »arbejdsledere« - direktiv 98/59/EF - artikel 1, stk. 1 og 2 - tilsidesættelse)

2014/C 93/22

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Enegren og C. Cattabriga, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato S. Varone)

Sagens genstand

Traktatbrudssøgsmål — tilsidesættelse af artikel 1, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser (EFT L 225, s. 16) — anvendelsesområde — begrebet »arbejdstagere« — ledere omfattet af dette begreb

Konklusion

| 1) | Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser, idet den i artikel 4, stk. 9, i lov nr. 223 om regler vedrørende teknisk arbejdsløshed, mobilitet, arbejdsløshedsunderstøttelse, gennemførelse af fællesskabsdirektiver, placering af arbejdskraft og om andre bestemmelser vedrørende arbejdsmarkedet (legge n. 223 — Norme in materia di cassa integrazione, mobilita’, trattamenti di disoccupazione, attuazione di direttive della Comunita’ europea, avviamento al lavoro ed altre disposizioni in materia di mercato del lavoro) af 23. juli 1991 udelukkede kategorien »arbejdsledere« fra anvendelsesområdet for den i direktivets artikel 2 omhandlede procedure. |
| --- | --- |

1)

Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser, idet den i artikel 4, stk. 9, i lov nr. 223 om regler vedrørende teknisk arbejdsløshed, mobilitet, arbejdsløshedsunderstøttelse, gennemførelse af fællesskabsdirektiver, placering af arbejdskraft og om andre bestemmelser vedrørende arbejdsmarkedet (legge n. 223 — Norme in materia di cassa integrazione, mobilita’, trattamenti di disoccupazione, attuazione di direttive della Comunita’ europea, avviamento al lavoro ed altre disposizioni in materia di mercato del lavoro) af 23. juli 1991 udelukkede kategorien »arbejdsledere« fra anvendelsesområdet for den i direktivets artikel 2 omhandlede procedure.

| 2) | Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 71 af 9.3.2013

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/15 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/15

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. februar 2014 — Helm Düngemittel GmbH mod Hauptzollamt Krefeld (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland)

(Sag C-613/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - toldunion og fælles toldtarif - Euro-Middelhavsaftale med Egypten - artikel 20 i protokol nr. 4 - oprindelsesbevis - varecertifikat EUR.1 - udstedelse af et erstatningsvarecertifikat EUR.1, når varen ikke længere befinder sig under de udstedende toldmyndigheders kontrol - afslag på anvendelse af præferenceordningen)

2014/C 93/23

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Helm Düngemittel GmbH

Sagsøgt: Hauptzollamt Krefeld

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Düsseldorf — fortolkning af artikel 20 i protokol 4 til Euro-Middelhavsaftale om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Arabiske Republik Egypten på den anden side (EUT 2004 L 304, s. 39), som ændret ved Associeringsrådet EU-Egypten afgørelse 1/2006 af 17. februar 2006 (EUT L 73, s. 1) — erstatningsvarecertifikat, der udstedes efterfølgende, når varerne ikke længere befinder sig under de udstedende toldmyndigheders kontrol

Konklusion

| 1) | Euro-Middelhavsaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Arabiske Republik Egypten på den anden side, der blev undertegnet i Luxembourg den 25. juni 2001 og godkendt ved Rådets afgørelse 2004/635/EF den 21. april 2004, skal fortolkes således, at en vares egyptiske oprindelse, som omhandlet i den præferencetoldordning, som er indført med denne aftale, kan bevises, selv når varen blev delt, da den ankom til en første medlemsstat med henblik på at udføre en del heraf til en anden medlemsstat, og det erstatningsvarecertifikat EUR.1, som er udstedt af toldmyndighederne i den første medlemsstat for den del af varen, der blev udført til den anden medlemsstat, ikke opfylder betingelserne for udstedelse af et sådant certifikat i artikel 20 i protokol nr. 4 til denne aftale om definition af begrebet »produkter med oprindelsesstatus« og om metoderne for administrativt samarbejde, som ændret ved Associeringsrådet EU-Egyptens afgørelse nr. 1/2006 af 17. februar 2006. |
| --- | --- |

1)

Euro-Middelhavsaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Arabiske Republik Egypten på den anden side, der blev undertegnet i Luxembourg den 25. juni 2001 og godkendt ved Rådets afgørelse 2004/635/EF den 21. april 2004, skal fortolkes således, at en vares egyptiske oprindelse, som omhandlet i den præferencetoldordning, som er indført med denne aftale, kan bevises, selv når varen blev delt, da den ankom til en første medlemsstat med henblik på at udføre en del heraf til en anden medlemsstat, og det erstatningsvarecertifikat EUR.1, som er udstedt af toldmyndighederne i den første medlemsstat for den del af varen, der blev udført til den anden medlemsstat, ikke opfylder betingelserne for udstedelse af et sådant certifikat i artikel 20 i protokol nr. 4 til denne aftale om definition af begrebet »produkter med oprindelsesstatus« og om metoderne for administrativt samarbejde, som ændret ved Associeringsrådet EU-Egyptens afgørelse nr. 1/2006 af 17. februar 2006.

| 2) | Et sådant bevis forudsætter dog, dels at præferenceoprindelsen af den vare, som oprindelig blev indført fra Egypten, fastlægges ved et varecertifikat EUR.1 udstedt af de egyptiske toldmyndigheder i henhold til nævnte protokol, dels at importøren beviser, at den del af varen, der er udskilt i denne første medlemsstat og sendt videre til den anden medlemsstat, svarer til en del af den vare, der er indført fra Egypten i den første medlemsstat. Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om disse betingelser er opfyldt i hovedsagen. |
| --- | --- |

2)

Et sådant bevis forudsætter dog, dels at præferenceoprindelsen af den vare, som oprindelig blev indført fra Egypten, fastlægges ved et varecertifikat EUR.1 udstedt af de egyptiske toldmyndigheder i henhold til nævnte protokol, dels at importøren beviser, at den del af varen, der er udskilt i denne første medlemsstat og sendt videre til den anden medlemsstat, svarer til en del af den vare, der er indført fra Egypten i den første medlemsstat. Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om disse betingelser er opfyldt i hovedsagen.

---

(1)  EUT C 101 af 6.4.2003.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/15 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/15

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 6. februar 2014 — Directeur général des douanes et droits indirects og Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières mod Humeau Beaupreau SAS (anmodning om præjudiciel afgørelse fra cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-2/13) (1)

(Den fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - kapitel 64 - import af nødvendige komponenter til fremstilling af sportsfodtøj - pos. 6404 - fodtøj med ydersål af gummi, plast, læder eller kunstlæder og overdel af tekstilmaterialer - pos. 6406 - dele til fodtøj - punkt 2, litra a), i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende den kombinerede nomenklatur - ukomplette eller ufærdige varer, der »fremtræder som i det væsentlige komplette eller færdige varer« - varer, der »foreligger i adskilt eller ikke samlet stand« - forklarende bemærkning til fortolkning af det harmoniserede system - »samlefunktioner« med undtagelse af »bearbejdninger for, at de enkelte dele kan indgå i den færdige vare«)

2014/C 93/24

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Directeur général des douanes et droits indirects og Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières

Sagsøgt: Humeau Beaupreau SAS

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — cour de cassation — fortolkning af den almindelige tariferingsbestemmelse 2 a) vedrørende den kombinerede nomenklatur og punkt 7 i de forklarende bemærkninger til det harmoniserede system — den fælles toldtarif — tariferingen — den kombinerede nomenklatur — skofremstillingsproces — samlefunktioner eller bearbejdninger for at kunne indgå i den færdige vare

Konklusion

Punkt 2, litra a), i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i den version, der var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, skal fortolkes således, at en overdel, en ydersål og en indlægssål, som en vare, der fremtræder i ikke samlet stand og i det væsentlige fremtræder som fodtøj, henhører under pos. 6404 i nævnte kombinerede nomenklatur, når det forholder sig således, at der efter importen af disse komponenter skal indsættes en hælkap i overdelen, og ydersålen og overdelen skal gøres til genstand for kartning med henblik på samlingen.

---

(1)  EUT C 71 af 9.3.2013.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/16 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/16

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 13. februar 2014 — Maks Pen EOOD mod Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« Sofia, tidligere Direktor na Direktsia »Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto« Sofia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Sofia-grad — Bulgarien)

(Sag C-18/13) (1)

(Afgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - direktiv 2006/112/EF - fradrag for indgående afgift - leverede ydelser - kontrol - leverandør, som ikke råder over de nødvendige midler - begrebet afgiftssvig - forpligtelse til ex officio at fastslå, om der foreligger afgiftssvig - krav om faktisk levering af tjenesteydelsen - forpligtelse til at føre regnskaber, der er tilstrækkeligt detaljerede - retssager - forbud mod, at retten kvalificerer svigen strafferetligt og forværrer sagsøgerens situation)

2014/C 93/25

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad Sofia-grad

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Maks Pen EOOD

Sagsøgt: Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« Sofia, tidligere Direktor na Direktsia »Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto« Sofia

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Administrativen sad Sofia-grad — fortolkning af artikel 63, artikel 178, stk. 1, litra a), artikel 226, stk. 1, nr. 6) samt af artikel 242 og 273 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — begrebet »afgiftsunddragelse« — angivelse på fakturaen udstedt af en virksomhed, der ikke råder over det personale, de anlæg og de aktiver, der er nødvendige for at levere ydelsen — mangel på regnskabsmæssigt bevis — udarbejdelse af falske dokumenter for at begrunde gennemførelsen af ydelsen — den nationale rets forpligtelse til ex officio at fastslå afgiftsunddragelse — fradragsretten betinget af faktisk erlæggelse af en ydelse — krav om overholdelse af internationale regnskabsnormer for at opfylde behovet for en regnskabsførelse, der er tilstrækkelig detaljeret til at gøre det muligt at kontrollere fradragsretten — nødvendigheden af eventuelt at påføre fakturaerne oplysninger om den faktiske erlæggelse af tjenesteydelsen — national lovgivning, hvorefter tjenesteydelsen anses for erlagt på tidspunktet for opfyldelsen af de nødvendige betingelser for anerkendelse af indtægten fra nævnte ydelse i overensstemmelse med den relevante lovgivning

Konklusion

| 1) | Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at det er til hinder for, at en afgiftspligtig person foretager fradrag af merværdiafgift, der er anført på fakturaer, som er udstedt af en leverandør, såfremt det viser sig, at selv om tjenesteydelsen er blevet leveret, er den reelt ikke blevet leveret af denne leverandør eller af dennes underleverandør, bl.a. eftersom disse ikke rådede over det nødvendige personale, det nødvendige materiale og de nødvendige aktiver, eftersom omkostningerne i forbindelse med ydelsen ikke er blevet dokumenteret i deres regnskaber, eller at identiteten på personer, der har underskrevet visse dokumenter som leverandører, har vist sig at være ukorrekt, såfremt to betingelser er opfyldt, nemlig at sådanne faktiske omstændigheder udgør svigagtig adfærd, og at det, henset til de objektive forhold, som skattemyndighederne har fremlagt, er godtgjort, at den afgiftspligtige person vidste eller burde have vidst, at den transaktion, der er påberåbt som grundlag for fradragsretten, var led i denne svig, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. |
| --- | --- |

1)

Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at det er til hinder for, at en afgiftspligtig person foretager fradrag af merværdiafgift, der er anført på fakturaer, som er udstedt af en leverandør, såfremt det viser sig, at selv om tjenesteydelsen er blevet leveret, er den reelt ikke blevet leveret af denne leverandør eller af dennes underleverandør, bl.a. eftersom disse ikke rådede over det nødvendige personale, det nødvendige materiale og de nødvendige aktiver, eftersom omkostningerne i forbindelse med ydelsen ikke er blevet dokumenteret i deres regnskaber, eller at identiteten på personer, der har underskrevet visse dokumenter som leverandører, har vist sig at være ukorrekt, såfremt to betingelser er opfyldt, nemlig at sådanne faktiske omstændigheder udgør svigagtig adfærd, og at det, henset til de objektive forhold, som skattemyndighederne har fremlagt, er godtgjort, at den afgiftspligtige person vidste eller burde have vidst, at den transaktion, der er påberåbt som grundlag for fradragsretten, var led i denne svig, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

| 2) | Når de nationale domstole er forpligtet til eller har mulighed for ex officio at inddrage anbringender, der støttes på en bindende national retsregel, gælder dette også med hensyn til en bindende EU-retlig regel såsom den, hvorefter det kræves, at de nationale myndigheder og domstole skal nægte at indrømme ret til fradrag af merværdiafgift, hvis det på grundlag af objektive forhold er godtgjort, at påberåbelsen af denne ret er udtryk for svig eller misbrug. Ved bedømmelsen af, om påberåbelsen af fradragsretten er udtryk for svig eller misbrug, tilkommer det disse domstole i videst muligt omfang at fortolke national ret i lyset af ordlyden af og formålet med direktiv 2006/112 for at nå det med direktivet tilsigtede resultat, hvilket kræver, at de gør alt, hvad der henhører under deres kompetence, idet de tager den nationale lovgivning i dens helhed i betragtning og anvender fortolkningsmetoder, der er anerkendt i denne ret. |
| --- | --- |

2)

Når de nationale domstole er forpligtet til eller har mulighed for ex officio at inddrage anbringender, der støttes på en bindende national retsregel, gælder dette også med hensyn til en bindende EU-retlig regel såsom den, hvorefter det kræves, at de nationale myndigheder og domstole skal nægte at indrømme ret til fradrag af merværdiafgift, hvis det på grundlag af objektive forhold er godtgjort, at påberåbelsen af denne ret er udtryk for svig eller misbrug. Ved bedømmelsen af, om påberåbelsen af fradragsretten er udtryk for svig eller misbrug, tilkommer det disse domstole i videst muligt omfang at fortolke national ret i lyset af ordlyden af og formålet med direktiv 2006/112 for at nå det med direktivet tilsigtede resultat, hvilket kræver, at de gør alt, hvad der henhører under deres kompetence, idet de tager den nationale lovgivning i dens helhed i betragtning og anvender fortolkningsmetoder, der er anerkendt i denne ret.

| 3) | Direktiv 2006/112, som ifølge artikel 242 navnlig kræver, at enhver afgiftspligtig person skal føre regnskaber, der er tilstrækkeligt detaljerede til at muliggøre merværdiafgiftens anvendelse og skattemyndighedernes kontrol hermed, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at den omhandlede medlemsstat inden for de begrænsninger, der er fastsat i direktivets artikel 273, kræver, at enhver afgiftspligtig person i denne forbindelse overholder alle nationale regnskabsregler, som er i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder, forudsat at de foranstaltninger, der træffes i denne henseende, ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå formålene om at sikre en korrekt opkrævning af afgiften og undgå svig. I denne forbindelse er direktiv 2006/112 til hinder for en national bestemmelse, hvorefter en tjenesteydelse anses for leveret på det tidspunkt, hvor betingelserne for anerkendelse af indtægterne fra den omhandlede ydelse er opfyldt. |
| --- | --- |

3)

Direktiv 2006/112, som ifølge artikel 242 navnlig kræver, at enhver afgiftspligtig person skal føre regnskaber, der er tilstrækkeligt detaljerede til at muliggøre merværdiafgiftens anvendelse og skattemyndighedernes kontrol hermed, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at den omhandlede medlemsstat inden for de begrænsninger, der er fastsat i direktivets artikel 273, kræver, at enhver afgiftspligtig person i denne forbindelse overholder alle nationale regnskabsregler, som er i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder, forudsat at de foranstaltninger, der træffes i denne henseende, ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå formålene om at sikre en korrekt opkrævning af afgiften og undgå svig. I denne forbindelse er direktiv 2006/112 til hinder for en national bestemmelse, hvorefter en tjenesteydelse anses for leveret på det tidspunkt, hvor betingelserne for anerkendelse af indtægterne fra den omhandlede ydelse er opfyldt.

---

(1)  EUT C 79 af 16.3.2013.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/17 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/17

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — Ungarn mod Europa-Kommissionen og Den Slovakiske Republik

(Sag C-31/13 P) (1)

(Appel - beskyttede geografiske betegnelser - forordning (EF) nr. 1234/2007 - register over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser for vine - E-Bacchus-databasen - Tokaj)

2014/C 93/26

Processprog: ungarsk

Parter

Appellant: Ungarn (ved M.Z. Fehér og K. Szíjjártó, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved V. Bottka, B. Schima og B. Eggers, som befuldmægtigede) og Den Slovakiske Republik (ved B. Ricziová, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 8. november 2012 i sag T-194/10, Ungarn mod Kommissionen, hvorved Retten afviste en sag med påstand om annullation af registreringen af den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Vinohradnícka oblast’ Tokaj«, der er indført med Slovakiet som oprindelsesland i det elektroniske register over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser for vine (E-Bacchus-databasen) — retsvirkninger af registreringen i E-Bacchus — begrundelsespligt — princippet om god forvaltningsskik, princippet om loyalt samarbejde og retssikkerhedsprincippet

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Ungarn betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Ungarn betaler sagens omkostninger.

| 3) | Den Slovakiske Republik bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Den Slovakiske Republik bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 71 af 9.3.2013.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/17 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/17

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. februar 2014 — Mediaset SpA mod Ministero dello Sviluppo Economico (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale civile di Roma — Italien)

(Sag C-69/13) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - statsstøtte - tilskud til anskaffelse af digitalt dekoderudstyr - kommissionsbeslutning, der fastslår en støtteordnings ulovlighed og uforenelighed med fællesmarkedet - tilbagesøgning - opgørelsen af det beløb, der skal tilbagesøges - den nationale rets rolle - den nationale rets hensyntagen til Kommissionens synspunkter inden for rammerne af gennemførelsen af dens beslutning - princippet om loyalt samarbejde)

2014/C 93/27

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale civile di Roma

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Mediaset SpA

Sagsøgt: Ministero dello Sviluppo Economico

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale civile di Roma — tilbagesøgning af ulovlig statsstøtte — fastsættelse af størrelsen af det beløb, der skal tilbagesøges — Kommissionens beslutning, som fastsætter kriterier for fastsættelsen af dette beløb — dom fra Domstolen, som anerkender, at den nationale domstol har mulighed for at vurdere egnetheden af de af Kommissionen fastsatte kriterier — omfanget af den nationale domstols skøn

Konklusion

| 1) | Selv om den nationale ret med henblik på gennemførelse af en beslutning fra Europa-Kommissionen, der erklærer en støtteordning ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet og anordner tilbagebetaling af den pågældende støtte, men ikke identificerer de enkelte modtagere af denne støtte eller fastlægger de nøjagtige beløb, der skal tilbagesøges, er bundet af denne beslutning, er den derimod ikke bundet af de synspunkter, som den nævnte institution giver udtryk for inden for rammerne af gennemførelsen af denne beslutning. Den nationale ret skal dog, henset til princippet om loyalt samarbejde i henhold til artikel 4, stk. 3, TEU, anvende disse synspunkter som et af de forhold, der indgår i vurderingen i forbindelse med den sag, som er indbragt for den. |
| --- | --- |

1)

Selv om den nationale ret med henblik på gennemførelse af en beslutning fra Europa-Kommissionen, der erklærer en støtteordning ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet og anordner tilbagebetaling af den pågældende støtte, men ikke identificerer de enkelte modtagere af denne støtte eller fastlægger de nøjagtige beløb, der skal tilbagesøges, er bundet af denne beslutning, er den derimod ikke bundet af de synspunkter, som den nævnte institution giver udtryk for inden for rammerne af gennemførelsen af denne beslutning. Den nationale ret skal dog, henset til princippet om loyalt samarbejde i henhold til artikel 4, stk. 3, TEU, anvende disse synspunkter som et af de forhold, der indgår i vurderingen i forbindelse med den sag, som er indbragt for den.

| 2) | Den nationale ret kan ved fastlæggelsen af de nøjagtige støttebeløb, der skal tilbagesøges, og når Europa-Kommissionen ikke i beslutningen, der erklærer en støtteordning ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet, har identificeret de enkelte modtagere af den pågældende støtte eller fastlagt de nøjagtige beløb, der skal tilbagesøges, uden at anfægte gyldigheden af Kommissionens beslutning eller forpligtelsen til tilbagebetaling af den pågældende støtte fastslå, at det støttebeløb, som skal tilbagebetales, er lig nul, såfremt dette følger af de beregninger, som er foretaget på grundlag af samtlige de relevante forhold, som den har kendskab til. |
| --- | --- |

2)

Den nationale ret kan ved fastlæggelsen af de nøjagtige støttebeløb, der skal tilbagesøges, og når Europa-Kommissionen ikke i beslutningen, der erklærer en støtteordning ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet, har identificeret de enkelte modtagere af den pågældende støtte eller fastlagt de nøjagtige beløb, der skal tilbagesøges, uden at anfægte gyldigheden af Kommissionens beslutning eller forpligtelsen til tilbagebetaling af den pågældende støtte fastslå, at det støttebeløb, som skal tilbagebetales, er lig nul, såfremt dette følger af de beregninger, som er foretaget på grundlag af samtlige de relevante forhold, som den har kendskab til.

---

(1)  EUT C 147 af 25.5.2013.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/18 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/18

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 6. februar 2014 — Martin Blomqvist mod Rolex SA og Manufacture des Montres Rolex SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Højesteret — Danmark)

(Sag C-98/13) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 1383/2003 - foranstaltninger med henblik på at forhindre, at varemærkeforfalskede og piratkopierede varer bliver bragt på markedet - artikel 2 - forordningens anvendelsesområde - salg fra et tredjeland via internettet af et varemærkeforfalsket ur til private formål til en privatperson, der har bopæl i en medlemsstat - toldmyndighedernes beslaglæggelse af uret ved dets ankomst til medlemsstatens område - beslaglæggelsens lovlighed - betingelser - betingelser vedrørende krænkelsen af de intellektuelle ejendomsrettigheder - direktiv 2001/29/EF - artikel 4 - spredning til almenheden - direktiv 2008/95/EF - artikel 5 - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 9 - erhvervsmæssig brug)

2014/C 93/28

Processprog: dansk

Den forelæggende ret

Højesteret

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Martin Blomqvist

Sagsøgte: Rolex SA og Manufacture des Montres Rolex SA

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Højesteret — fortolkning af artikel 4, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT L 167, s. 10), af artikel 5, stk. 1 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EUT L 299, s. 25), af artikel 9, stk. 1 og 2, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1), og af artikel 2, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 1383/2003 af 22. juli 2003 om toldmyndighedernes indgriben over for varer, der mistænkes for at krænke visse intellektuelle ejendomsrettigheder, og om de foranstaltninger, som skal træffes over for varer, der krænker sådanne rettigheder (EUT L 196, s. 7) — foranstaltninger med henblik på at forhindre markedsføring af varemærkeforfalskede og piratkopierede varer — privatperson, der har bopæl i en medlemsstat, og som på en internetside fra en sælger fra et tredjeland har købt et varemærkeforfalsket ur til private formål — myndighederne i den nævnte medlemsstats tilbageholdelse af det nævnte ur, der er blevet sendt til køberen som postpakke, og suspension af frigivelsen af uret

Konklusion

Rådets forordning (EF) nr. 1383/2003 af 22. juli 2003 om toldmyndighedernes indgriben over for varer, der mistænkes for at krænke visse intellektuelle ejendomsrettigheder, og om de foranstaltninger, som skal træffes over for varer, der krænker sådanne rettigheder, skal fortolkes således, at indehaveren af en intellektuel ejendomsrettighed til en vare, der via en internetbutik i et tredjeland er solgt til en person, som har bopæl på en medlemsstats område, på det tidspunkt, hvor denne vare kommer ind på denne medlemsstats område, er omfattet af den beskyttelse, der er sikret denne indehaver ved den nævnte forordning, alene af den grund, at den nævnte vare er blevet købt. Det er i denne forbindelse ikke nødvendigt, at den omhandlede vare desuden forud for salget er indgået i et salgsudbud eller en reklame rettet mod forbrugerne i denne medlemsstat.

---

(1)  EUT C 129 af 4.5.2013.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/18 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/18

---

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 13. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien

(Sag C-139/13) (1)

(Traktatbrud - området med frihed, sikkerhed og retfærdighed - standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder - forordning (EF) nr. 2252/2004 - biometrisk pas - indeholdelse af digitale fingeraftryk - korrekt gennemført - manglende udstedelse inden for den fastsatte frist)

2014/C 93/29

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved D. Maidani og G. Wils, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved J.-C. Halleux og L. Van den Broeck, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 2252/2004 af 13. december 2004 om standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder (EUT L 385, s. 1) — biometriske pas, der indeholder digitale fingeraftryk — manglende udstedelse af sådanne pas inden for de i henhold til de i nævnte forordning fastsatte frister

Konklusion

| 1) | Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2252/2004 af 13. december 2004 om standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder, idet det ikke inden for den fastsatte frist, fastsat i henhold til denne forordnings artikel 6, har anvendt de tekniske specifikationer for udstedelsen af biometriske pas, der indeholder digitale fingeraftryk. |
| --- | --- |

1)

Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2252/2004 af 13. december 2004 om standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder, idet det ikke inden for den fastsatte frist, fastsat i henhold til denne forordnings artikel 6, har anvendt de tekniske specifikationer for udstedelsen af biometriske pas, der indeholder digitale fingeraftryk.

| 2) | Kongerige Belgien betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Kongerige Belgien betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 156 af 1.6.2013.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/19 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/19

---

Sag anlagt den 10. december 2013 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik

(Sag C-653/13)

2014/C 93/30

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved D. Recchia og E. Sanfrutos Cano, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Italienske Republik

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 260, stk. 1, TEUF, ved ikke at have vedtaget alle nødvendige foranstaltninger for at opfylde Den Europæiske Unions Domstols dom af 4. marts 2010 i sag C-297/08, hvori det blev fastslået, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF af 5. april 2006 om affald (1), da den ikke for regionen Campanien traf alle de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at affald blev nyttiggjort eller bortskaffet, uden at menneskers sundhed blev bragt i fare og uden skade for miljøet, og navnlig ikke havde oprettet et tilstrækkeligt og integreret net af bortskaffelsesfaciliteter. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 260, stk. 1, TEUF, ved ikke at have vedtaget alle nødvendige foranstaltninger for at opfylde Den Europæiske Unions Domstols dom af 4. marts 2010 i sag C-297/08, hvori det blev fastslået, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF af 5. april 2006 om affald (1), da den ikke for regionen Campanien traf alle de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at affald blev nyttiggjort eller bortskaffet, uden at menneskers sundhed blev bragt i fare og uden skade for miljøet, og navnlig ikke havde oprettet et tilstrækkeligt og integreret net af bortskaffelsesfaciliteter.

| — | Den Italienske Republik tilpligtes at betale Kommissionen en dagbøde på 256 819,20 EUR (dvs. 85 606,40 EUR pr. dag for hver kategori af anlæg), minus en eventuel nedsættelse som følge af den foreslåede nedtrapningsformel fra dagen for domsafsigelsen i nærværende sag, indtil den dag, hvor dommen i sag C-297/08 opfyldes. |
| --- | --- |

—

Den Italienske Republik tilpligtes at betale Kommissionen en dagbøde på 256 819,20 EUR (dvs. 85 606,40 EUR pr. dag for hver kategori af anlæg), minus en eventuel nedsættelse som følge af den foreslåede nedtrapningsformel fra dagen for domsafsigelsen i nærværende sag, indtil den dag, hvor dommen i sag C-297/08 opfyldes.

| — | Den Italienske Republik tilpligtes at betale Kommissionen et fast beløb, som fastsættes ved at multiplicere det daglige beløb på 28 089,60 EUR med antallet af dage for tilstedeværelsen af overtrædelsen fra afsigelsen af dommen i sag C-297/08 indtil den dato, hvor der afsiges dom i nærværende sag. |
| --- | --- |

—

Den Italienske Republik tilpligtes at betale Kommissionen et fast beløb, som fastsættes ved at multiplicere det daglige beløb på 28 089,60 EUR med antallet af dage for tilstedeværelsen af overtrædelsen fra afsigelsen af dommen i sag C-297/08 indtil den dato, hvor der afsiges dom i nærværende sag.

| — | Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Italien har ikke vedtaget alle nødvendige foranstaltninger for at opfylde Domstolens dom i sag C-297/08. Den foreslåede sanktion (dagbøder og et fast beløb) er tilpasset overtrædelsens karakter og varighed samt tager hensyn til nødvendigheden af at sikre en tilstrækkelig afskrækkende virkning for at undgå gentagelser.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF af 5.4.2006 om affald (EUT L 11, s. 9).

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/19 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal do Comércio de Lisboa (Portugal) den 16. december 2013 — Estado português mod Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, under likvidation

(Sag C-667/13)

2014/C 93/31

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal do Comércio de Lisboa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Estado português

Sagsøgt: Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, under likvidation

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er afgørelsen (1) behæftet med en begrundelsesmangel






  a) | idet den ikke anfører årsagen til, at den garanti, der er stillet af den portugisiske stat, påvirker samhandlen mellem medlemsstaterne? |
| --- | --- | --- |

1)

Er afgørelsen (1) behæftet med en begrundelsesmangel

a)

idet den ikke anfører årsagen til, at den garanti, der er stillet af den portugisiske stat, påvirker samhandlen mellem medlemsstaterne?

| b) | idet den ikke afklarer årsagen til, at den støtte, der er ydet som garanti — en støtte, som først blev anset for omfattet af artikel 107, stk. 3, TEUF — senere blev erklæret uforenelig med fællesmarkedet? |
| --- | --- |

b)

idet den ikke afklarer årsagen til, at den støtte, der er ydet som garanti — en støtte, som først blev anset for omfattet af artikel 107, stk. 3, TEUF — senere blev erklæret uforenelig med fællesmarkedet?

| 2) | Er afgørelsen behæftet med en mangel, som består i en modsigelse mellem dens begrundelse og dens dispositive del hvad angår det tidspunkt, hvorfra [støtten] anses for ulovlig: 5. december 2008 eller 5. juni 2009? |
| --- | --- |

2)

Er afgørelsen behæftet med en mangel, som består i en modsigelse mellem dens begrundelse og dens dispositive del hvad angår det tidspunkt, hvorfra [støtten] anses for ulovlig: 5. december 2008 eller 5. juni 2009?

| 3) | Er afgørelsen i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, idet den ydede støtte ikke påvirkede samhandlen mellem medlemsstaterne, når der navnlig tages hensyn til lånets formål og den egentlige anvendelse heraf samt til den omstændighed, at den begunstigede ikke har udøvet sin virksomhed siden 1. december 2008? |
| --- | --- |

3)

Er afgørelsen i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, idet den ydede støtte ikke påvirkede samhandlen mellem medlemsstaterne, når der navnlig tages hensyn til lånets formål og den egentlige anvendelse heraf samt til den omstændighed, at den begunstigede ikke har udøvet sin virksomhed siden 1. december 2008?

| 4) | Er afgørelsen i strid med artikel 107, stk. 3, TEUF, idet støttens formål var at afhjælpe en alvorlig forstyrrelse af en medlemsstats økonomi, og idet den af denne årsag er forenelig med fællesmarkedet? |
| --- | --- |

4)

Er afgørelsen i strid med artikel 107, stk. 3, TEUF, idet støttens formål var at afhjælpe en alvorlig forstyrrelse af en medlemsstats økonomi, og idet den af denne årsag er forenelig med fællesmarkedet?

| 5) | Er [artikel 14], stk. 1 og 2, i forordning nr. 659/1999 (2) til hinder for, at man i den foreliggende sag anvender en nedsættelse af det beløb, der skal tilbagebetales, når denne bestemmelse finder ensartet anvendelse på alle det insolvente selskabs kreditorer? |
| --- | --- |

5)

Er [artikel 14], stk. 1 og 2, i forordning nr. 659/1999 (2) til hinder for, at man i den foreliggende sag anvender en nedsættelse af det beløb, der skal tilbagebetales, når denne bestemmelse finder ensartet anvendelse på alle det insolvente selskabs kreditorer?

---

(1)  EU: Kommissionens afgørelse 2011/346/af 20.7.2010 om statsstøtte C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09) iværksat af Portugal i form af en statsgaranti til fordel for BPP (meddelt under nummer K(2010) 4932) (EUT L 159, s. 95).

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/20 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spanien) den 27. januar 2014 — Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria mod Samir Zaizoune

(Sag C-38/14)

2014/C 93/32

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria

Sagsøgt: Samir Zaizoune

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 4, stk. 2, artikel 4, stk. 3, og artikel 6, stk. 1, i 2008/115/EF (1) fortolkes således, at de, henset til principperne om loyalt samarbejde og om direktivers effektive virkning, er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede og den retspraksis, som fortolker denne lovgivning, hvorefter det er muligt alene at sanktionere udlændinges ulovlige ophold med en økonomisk sanktion, som desuden er uforenelig med en udvisningssanktion?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16.12.2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348, s. 98).

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/20 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italien) den 3. februar 2014 — CASTA m.fl. mod A.S.L. di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4) og Regione Piemonte

(Sag C-50/14)

2014/C 93/33

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Consorzio Artigiano Servizio Taxi e Autonoleggio (CASTA), Galati Lucimorto Roberto — Autonoleggio Galati og Seren Bernardone Guido — Autonoleggio Seren Guido

Sagsøgt: Azienda Sanitaria Locale di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL T04) og Regione Piemonte

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er EU-lovgivningen vedrørende offentlige kontrakter — i det foreliggende tilfælde, der omhandler udelukkede kontrakter, de almindelige principper om fri konkurrence, forbud mod forskelsbehandling, gennemsigtighed og proportionalitet — til hinder for nationale bestemmelser, som tillader direkte tildeling af kontrakter vedrørende sygetransporter til frivillige organisationer, hvis virksomhed fortrinsvis er baseret på ulønnet arbejde, og hvis vederlag er begrænset til godtgørelse af udgifter? |
| --- | --- |

1)

Er EU-lovgivningen vedrørende offentlige kontrakter — i det foreliggende tilfælde, der omhandler udelukkede kontrakter, de almindelige principper om fri konkurrence, forbud mod forskelsbehandling, gennemsigtighed og proportionalitet — til hinder for nationale bestemmelser, som tillader direkte tildeling af kontrakter vedrørende sygetransporter til frivillige organisationer, hvis virksomhed fortrinsvis er baseret på ulønnet arbejde, og hvis vederlag er begrænset til godtgørelse af udgifter?

| 2) | Såfremt den omhandlede form for tildeling anses for at være forenelig med fællesskabsretten, skal der da foretages en indledende sammenligning af tilbuddene fra flere aktører af samme art (eventuelt også aktører fra andre medlemsstater), som opfylder betingelserne for direkte tildeling, for at begrænse risikoen for pådragelse af unødige eller urimelige omkostninger, og skal de nationale bestemmelser, som tillader direkte tildeling, følgelig fortolkes i overensstemmelse hermed? |
| --- | --- |

2)

Såfremt den omhandlede form for tildeling anses for at være forenelig med fællesskabsretten, skal der da foretages en indledende sammenligning af tilbuddene fra flere aktører af samme art (eventuelt også aktører fra andre medlemsstater), som opfylder betingelserne for direkte tildeling, for at begrænse risikoen for pådragelse af unødige eller urimelige omkostninger, og skal de nationale bestemmelser, som tillader direkte tildeling, følgelig fortolkes i overensstemmelse hermed?

| 3) | Såfremt den omhandlede form for tildeling anses for at være forenelig med fællesskabsretten, skal de frivillige organisationer, der tildeles kontrakter direkte, da være undergivet præcise procentvise grænser for parallel adgang til markedet, og skal den nationale bestemmelse, som foreskriver, at disse organisationers kommercielle aktiviteter skal have marginal karakter, følgelig fortolkes i overensstemmelse hermed? |
| --- | --- |

3)

Såfremt den omhandlede form for tildeling anses for at være forenelig med fællesskabsretten, skal de frivillige organisationer, der tildeles kontrakter direkte, da være undergivet præcise procentvise grænser for parallel adgang til markedet, og skal den nationale bestemmelse, som foreskriver, at disse organisationers kommercielle aktiviteter skal have marginal karakter, følgelig fortolkes i overensstemmelse hermed?

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/21 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/21

---

Sag anlagt den 6. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik

(Sag C-60/14)

2014/C 93/34

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved B. Stromsky og I. Zervas)

Sagsøgt: Den Hellenske Republik

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 2, 3 og 4 i Europa-Kommissionens afgørelse af 24. maj 2001 (1), idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet alle de alle de foranstaltninger, som er nødvendige for at tilbagesøge den ulovlige statsstøtte, der blev tildelt casinoerne i Thessaloniki, Mont Parnès og Korfu, og under alle omstændigheder eftersom den ikke underrettede Kommissionen om det nøjagtige beløb, der skulle tilbagesøges hos hver enkelt modtager af den ulovlige støtte, og om de øvrige foranstaltninger, der blev truffet for at efterkomme nævnte afgørelses artikel 4. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 2, 3 og 4 i Europa-Kommissionens afgørelse af 24. maj 2001 (1), idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet alle de alle de foranstaltninger, som er nødvendige for at tilbagesøge den ulovlige statsstøtte, der blev tildelt casinoerne i Thessaloniki, Mont Parnès og Korfu, og under alle omstændigheder eftersom den ikke underrettede Kommissionen om det nøjagtige beløb, der skulle tilbagesøges hos hver enkelt modtager af den ulovlige støtte, og om de øvrige foranstaltninger, der blev truffet for at efterkomme nævnte afgørelses artikel 4.

| — | Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

| 1) | Den Hellenske Republik skulle have tilbagesøgt den ulovlige statsstøtte inden den 25. september 2011. |
| --- | --- |

1)

Den Hellenske Republik skulle have tilbagesøgt den ulovlige statsstøtte inden den 25. september 2011.

| 2) | Den Hellenske Republik skulle have underrettet Kommissionen om de trufne foranstaltninger vedrørende tilbagesøgning af den ulovlige statsstøtte samt om det samlede beløb, der skal tilbagesøges inden den 25. juli 2011. |
| --- | --- |

2)

Den Hellenske Republik skulle have underrettet Kommissionen om de trufne foranstaltninger vedrørende tilbagesøgning af den ulovlige statsstøtte samt om det samlede beløb, der skal tilbagesøges inden den 25. juli 2011.

| 3) | Den Hellenske Republik har ikke opfyldt nogen af de ovennævnte forpligtelser inden for de fastsatte frister. |
| --- | --- |

3)

Den Hellenske Republik har ikke opfyldt nogen af de ovennævnte forpligtelser inden for de fastsatte frister.

---

(1)  Kommissionens beslutning af 24.5.2011 om Grækenlands statsstøtte til visse græske kasinoer, C 16/10 (EUT L 285, s. 25).

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/21 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/21

---

Sag anlagt den 10. februar 2014 — Rådet for Den Europæiske Union mod Europa-Kommissionen

(Sag C-73/14)

2014/C 93/35

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Westerhof Löfflerová, E. Finnegan og R. Liudvinaviciute-Cordeiro, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse af 29. november 2013 om, at Europa-Kommissionen på vegne af Den Europæiske Union afgiver en skriftlig erklæring til Den Internationale Havretsdomstol i sag 21 (1), annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse af 29. november 2013 om, at Europa-Kommissionen på vegne af Den Europæiske Union afgiver en skriftlig erklæring til Den Internationale Havretsdomstol i sag 21 (1), annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

| 1) | Med dette søgsmål har Rådet nedlagt påstand om, at Domstolen annullerer Kommissionens afgørelse af 29. november 2013 om at afgive den skriftlige erklæring på vegne af Den Europæiske Union til Den Internationale Havretsdomstol i sag 21 (den anfægtede afgørelse). |
| --- | --- |

1)

Med dette søgsmål har Rådet nedlagt påstand om, at Domstolen annullerer Kommissionens afgørelse af 29. november 2013 om at afgive den skriftlige erklæring på vegne af Den Europæiske Union til Den Internationale Havretsdomstol i sag 21 (den anfægtede afgørelse).

| 2) | Det er Rådets opfattelse, at den anfægtede afgørelse, som Kommissionen fremlagde uden Rådets godkendelse og imod dettes vilje, er ulovlig, fordi den tilsidesætter grundlæggende principper i EU-retten som fastsat i traktaterne. |
| --- | --- |

2)

Det er Rådets opfattelse, at den anfægtede afgørelse, som Kommissionen fremlagde uden Rådets godkendelse og imod dettes vilje, er ulovlig, fordi den tilsidesætter grundlæggende principper i EU-retten som fastsat i traktaterne.

| 3) | Rådet har anført to søgsmålsgrunde til støtte for sin påstand om annullation af den anfægtede afgørelse. |
| --- | --- |

3)

Rådet har anført to søgsmålsgrunde til støtte for sin påstand om annullation af den anfægtede afgørelse.

| 4) | Kommissionen har for det første med vedtagelsen af den anfægtede afgørelse tilsidesat princippet om fordelingen af beføjelser, som fastsat i artikel 13, stk. 2, TEU og dermed princippet om den institutionelle balance (det første anbringende). I denne søgsmålsgrunds første led har Rådet gjort gældende, at Den Internationale Havretsdomstol er en organisation, der er etableret ved De Forenede Nationers havretskonvention, og som vedtager retsakter med retsvirkninger, og at den holdning, der skulle indtages på vegne af Rådet i Den Internationale Havretsdomstol følgelig skulle have været fastlagt i Rådet i overensstemmelse med artikel 218, stk. 9, TEUF. I den første søgsmålsgrunds andet led har Rådet gjort gældende, at Kommissionen under alle omstændigheder har tilsidesat artikel 16, stk. 1, TEU ved at tiltage sig den politikformulerende funktion, der i henhold til denne traktatbestemmelse henhører under Rådet alene. |
| --- | --- |

4)

Kommissionen har for det første med vedtagelsen af den anfægtede afgørelse tilsidesat princippet om fordelingen af beføjelser, som fastsat i artikel 13, stk. 2, TEU og dermed princippet om den institutionelle balance (det første anbringende). I denne søgsmålsgrunds første led har Rådet gjort gældende, at Den Internationale Havretsdomstol er en organisation, der er etableret ved De Forenede Nationers havretskonvention, og som vedtager retsakter med retsvirkninger, og at den holdning, der skulle indtages på vegne af Rådet i Den Internationale Havretsdomstol følgelig skulle have været fastlagt i Rådet i overensstemmelse med artikel 218, stk. 9, TEUF. I den første søgsmålsgrunds andet led har Rådet gjort gældende, at Kommissionen under alle omstændigheder har tilsidesat artikel 16, stk. 1, TEU ved at tiltage sig den politikformulerende funktion, der i henhold til denne traktatbestemmelse henhører under Rådet alene.

| 5) | For det andet tilsidesatte Kommissionen med vedtagelsen af den anfægtede afgørelse princippet om loyalt samarbejde som fastsat i artikel 13, stk. 2, TEU (det andet anbringende). |
| --- | --- |

5)

For det andet tilsidesatte Kommissionen med vedtagelsen af den anfægtede afgørelse princippet om loyalt samarbejde som fastsat i artikel 13, stk. 2, TEU (det andet anbringende).

---

(1)  Rådet anmoder ikke på dette tidspunkt om annullation af Kommissionens erklæring til Den Internationale Havretsdomstol.

---

Retten

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/22 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/22

---

Rettens dom af 12. februar 2014 — Oetker Nahrungsmittel mod KHIM (La qualité est la meilleure des recettes)

(Sag T-570/11) (1)

(EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket La qualité est la meilleure des recettes - varemærke bestående af et reklameslogan - absolut registreringshindring - manglende fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)

2014/C 93/36

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG (Bielefeld, Tyskland) (ved advokat F. Graf von Stosch)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved K. Klüpfel og A. Schifko, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 8. juli 2011 af Det Udvidede Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1798/2010-G) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet La qualité est la meilleure des recettes som EF-varemærke

Konklusion

| 1) | Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

| 2) | Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 13 af 14.1.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/22 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/22

---

Rettens dom af 12. februar 2014 — Beco mod Kommissionen

(Sag T-81/12) (1)

(Dumping - import af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan - anmodning om tilbagebetaling af opkrævet told - artikel 11, stk. 8, andet punktum, i forordning (EF) nr. 1225/2009 - retssikkerhed)

2014/C 93/37

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Beco Metallteile-Handels GmbH (Spaichingen, Tyskland) (ved advokat T. Pfeiffer)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved H. van Vliet og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2011) 9112 endelig af 13. december 2011 om afvisning af en anmodning om tilbagebetaling af antidumpingtold opkrævet på import af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan

Konklusion

| 1) | Kommissionens afgørelse K(2011) 9112 endelig af 13. december 2011 om en anmodning om tilbagebetaling af antidumpingtold opkrævet på import af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan annulleres. |
| --- | --- |

1)

Kommissionens afgørelse K(2011) 9112 endelig af 13. december 2011 om en anmodning om tilbagebetaling af antidumpingtold opkrævet på import af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan annulleres.

| 2) | Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 118 af 21.4.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/22 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/22

---

Rettens dom af 13. februar 2014 — Demon International mod KHIM Big Line (DEMON)

(Sag T-380/12) (1)

(EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-figurmærket DEMON - det ældre internationale ordmærke DEMON - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - varer af lignende art - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009)

2014/C 93/38

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Demon International, LC (Orem, Utah, De Forenede Stater) (ved advokat T. Krüger)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (først ved F. Mattina, derefter ved L. Rampini, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Big Line Sas di Graziani Lorenzo (Thiene, Italien) (ved advokat B. Osti)

Sagens genstand

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 20. juni 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1845/2011-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Demon International LC og Big Line Sas di Graziani Lorenzo

Konklusion

| 1) | Afgørelsen, der blev truffet den 20. juni 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1845/2011-4), annulleres for så vidt som den delvist ophævede annullationsafdelingens afgørelse og der deri blev givet afslag på ugyldighedsbegæringen med hensyn til EF-varemærke nr. 6 375 398 for så vidt angår »skibriller« og »masker til snowboard«. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen, der blev truffet den 20. juni 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1845/2011-4), annulleres for så vidt som den delvist ophævede annullationsafdelingens afgørelse og der deri blev givet afslag på ugyldighedsbegæringen med hensyn til EF-varemærke nr. 6 375 398 for så vidt angår »skibriller« og »masker til snowboard«.

| 2) | I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.

| 3) | Demon International LC og Big Line Sas di Graziani Lorenzo bærer deres egne omkostninger, herunder de omkostninger, der var forbundet med sagen for appelkammeret. |
| --- | --- |

3)

Demon International LC og Big Line Sas di Graziani Lorenzo bærer deres egne omkostninger, herunder de omkostninger, der var forbundet med sagen for appelkammeret.

| 4) | Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

4)

Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 331 af 27.10.2012.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/23 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/23

---

Rettens dom af 12. februar 2014 — dm-drogerie markt mod KHIM — Semtee (CALDEA)

(Sag T-26/13) (1)

(EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket CALDEA - ældre internationalt ordmærke BALEA - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - manglende lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)

2014/C 93/39

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: dm drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Tyskland) (ved advokaterne O. Bludovsky, B. Beinert og A. Bender)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved P. Geroulakos, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Semtee (Escaldes Engornay, Andorra)

Sagens genstand

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 10. oktober 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2432/2011-1) vedrørende en indsigelsessag mellem dm-drogerie markt GmbH & Co. KG og Semtee

Konklusion

| 1) | Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

| 2) | dm-drogerie markt GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

dm-drogerie markt GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 86 af 23.3.2013.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/23 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/23

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 20. januar 2014 — Romonta mod Kommissionen

(Sag T-614/13 R)

(Særlige rettergangsformer - miljø - direktiv 2003/87/EF - ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner - gratistildelingen af emissionskvoter fra 2013 - anmodning om anerkendelse af et særligt vanskeligt tilfælde - ingen uopsættelighed)

2014/C 93/40

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Romonta GmbH (Amsdorf, Seegebiet Mansfelder Land, Tyskland) (ved advokaterne I. Zenke, M. Vollmer, C. Telschow og A. Schulze)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved E. White, C. Hermes og K. Herrmann, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Begæring om udsættelse af gennemførelsen artikel 1, stk. 1, i Kommissionens afgørelse 2013/448/EU af 5. september 2013 om nationale gennemførelsesforanstaltninger vedrørende foreløbig gratistildeling af drivhusgasemissionskvoter i overensstemmelse med artikel 11, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (EUT L 240, s. 27), for så vidt som tildelingen af emissionskvoter til sagsøgeren i et særligt vanskeligt tilfælde blev afslået

Konklusion

| 1) | Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. |
| --- | --- |

1)

Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.

| 2) | Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. |
| --- | --- |

2)

Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/23 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/23

---

Sag anlagt den 24. december 2013 — Deloitte Consulting mod Kommissionen

(Sag T-688/13)

2014/C 93/41

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Deloitte Consulting CVBA (Diegem, Belgien) (ved advokaterne K. De hornois og N. Korogiannakis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse om at antage sagsøgerens bud som fjerde kontrahent i rækkefølgen i forbindelse med offentligt udbud DIGIT/R2/2013/004 ABS III — Rådgivning inden for informations- og kommunikationsteknologi, benchmarking og konsulentvirksomhed (del 2), der blev meddelt sagsøgeren ved skrivelse af 15. oktober 2013, og om at tildele kontrakten til konsortiet PWC-EVERIS som første kontrahent, KPMG-TRASYS-KURT SALMON som anden kontrahent og CGI Accenture som tredje kontrahent, annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse om at antage sagsøgerens bud som fjerde kontrahent i rækkefølgen i forbindelse med offentligt udbud DIGIT/R2/2013/004 ABS III — Rådgivning inden for informations- og kommunikationsteknologi, benchmarking og konsulentvirksomhed (del 2), der blev meddelt sagsøgeren ved skrivelse af 15. oktober 2013, og om at tildele kontrakten til konsortiet PWC-EVERIS som første kontrahent, KPMG-TRASYS-KURT SALMON som anden kontrahent og CGI Accenture som tredje kontrahent, annulleres.

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres i det mindste, for så vidt som den ikke udelukkede den første kontrahent i rækkefølgen, PWS-EVERIS, for at have anført oplysninger om sit økonomiske tilbud i sit tekniske tilbud. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres i det mindste, for så vidt som den ikke udelukkede den første kontrahent i rækkefølgen, PWS-EVERIS, for at have anført oplysninger om sit økonomiske tilbud i sit tekniske tilbud.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning for det lidte tab som følge af den mistede kontrakt eller subsidiært den mistede mulighed som følge af den pågældende udbudsprocedure. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning for det lidte tab som følge af den mistede kontrakt eller subsidiært den mistede mulighed som følge af den pågældende udbudsprocedure.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger og andre udgifter i forbindelse med dette søgsmål. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger og andre udgifter i forbindelse med dette søgsmål.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.

| 1) | Første anbringende vedrører tilsidesættelse af begrundelsespligten og den manglende offentliggørelse af de respektive fordele ved de valgte tilbudsgivere — finansforordningens artikel 113, stk. 2, og af den delegerede forordnings artikel 161, stk. 2 og 3, og tilsidesættelse af en væsentlig formforskrift, princippet om retten til effektive retsmidler.






  — | Selv om udbuddets genstand er af høj teknisk kompleksitet og strategisk betydning, er indholdet af uddragene af bedømmelsesrapporten kortfattet, overfladisk, simplificeret og savner angivelse af de stærke og svage punkter ved de vurderede bud, som er begrænset til »kvalifikationer« uden på nogen måde at beskrive besvarelsens substans. For så vidt angår nogle af underkriterierne er der absolut ingen begrundelse for tilbudsgivernes score, hvorimod bedømmelsesudvalgets bemærkninger ofte er uoverensstemmende med den score, der blev tildelt de forskellige tilbudsgivere. Den mangelfulde begrundelse i den anfægtede afgørelse udgør en hindring for en retlig prøvelse af den anfægtede afgørelse og udgør en tilsidesættelse af princippet om retten til effektive retsmidler. |
| --- | --- | --- |

1)

Første anbringende vedrører tilsidesættelse af begrundelsespligten og den manglende offentliggørelse af de respektive fordele ved de valgte tilbudsgivere — finansforordningens artikel 113, stk. 2, og af den delegerede forordnings artikel 161, stk. 2 og 3, og tilsidesættelse af en væsentlig formforskrift, princippet om retten til effektive retsmidler.

—

Selv om udbuddets genstand er af høj teknisk kompleksitet og strategisk betydning, er indholdet af uddragene af bedømmelsesrapporten kortfattet, overfladisk, simplificeret og savner angivelse af de stærke og svage punkter ved de vurderede bud, som er begrænset til »kvalifikationer« uden på nogen måde at beskrive besvarelsens substans. For så vidt angår nogle af underkriterierne er der absolut ingen begrundelse for tilbudsgivernes score, hvorimod bedømmelsesudvalgets bemærkninger ofte er uoverensstemmende med den score, der blev tildelt de forskellige tilbudsgivere. Den mangelfulde begrundelse i den anfægtede afgørelse udgør en hindring for en retlig prøvelse af den anfægtede afgørelse og udgør en tilsidesættelse af princippet om retten til effektive retsmidler.

| 2) | Andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af pligten til at anvende klare tildelingskriterier, på grundlag af hvilke kontrakten kan tildeles objektivt; tilsidesættelse af sondringen mellem udvælgelseskriterier og tildelingskriterier.






  — | De tekniske specifikationer består af et betydeligt antal vage underkriterier. Rimeligt oplyste og normalt påpasselige tilbudsgivere er således ikke i stand til at fortolke de specifikke tildelingskriterier. Der er ingen klar angivelse af, hvad der vil udgøre en god eller mindre god tilgang, og der er heller ikke noget kvalitativt element, der indikerer hvilke faktorer, der kan føre til et bedre eller dårligere resultat. Ydermere indeholder bedømmelsesrapporten en henvisning til udvælgelseskriterier, der er blevet anvendt til at vurdere tilbudgivernes tekniske forslag. |
| --- | --- | --- |

2)

Andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af pligten til at anvende klare tildelingskriterier, på grundlag af hvilke kontrakten kan tildeles objektivt; tilsidesættelse af sondringen mellem udvælgelseskriterier og tildelingskriterier.

—

De tekniske specifikationer består af et betydeligt antal vage underkriterier. Rimeligt oplyste og normalt påpasselige tilbudsgivere er således ikke i stand til at fortolke de specifikke tildelingskriterier. Der er ingen klar angivelse af, hvad der vil udgøre en god eller mindre god tilgang, og der er heller ikke noget kvalitativt element, der indikerer hvilke faktorer, der kan føre til et bedre eller dårligere resultat. Ydermere indeholder bedømmelsesrapporten en henvisning til udvælgelseskriterier, der er blevet anvendt til at vurdere tilbudgivernes tekniske forslag.

| 3) | Tredje anbringende vedrører manglende overholdelse af udbudsbetingelserne. Tilsidesættelse af gennemsigtighedsprincippet og princippet om god forvaltningsskik — tilsidesættelse af instrukserne til tilbudsgiverne — henvisning til pris i det tekniske tilbud.






  — | En af de valgte tilbudsgivere afslørede vigtige økonomiske oplysninger i den tekniske del af tilbuddet, hvilket indebar, at tilbuddet burde afvises, eftersom det var i strid med særlige bestemmelser i udbudsbetingelserne samt med princippet om ikke-diskrimination og DIGITs retningslinjer for offentlige kontrakter, der finder anvendelse i den foreliggende sag. |
| --- | --- | --- |

3)

Tredje anbringende vedrører manglende overholdelse af udbudsbetingelserne. Tilsidesættelse af gennemsigtighedsprincippet og princippet om god forvaltningsskik — tilsidesættelse af instrukserne til tilbudsgiverne — henvisning til pris i det tekniske tilbud.

—

En af de valgte tilbudsgivere afslørede vigtige økonomiske oplysninger i den tekniske del af tilbuddet, hvilket indebar, at tilbuddet burde afvises, eftersom det var i strid med særlige bestemmelser i udbudsbetingelserne samt med princippet om ikke-diskrimination og DIGITs retningslinjer for offentlige kontrakter, der finder anvendelse i den foreliggende sag.

| 4) | Fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af finansforordningens artikel 107, stk. 1, litra a), og udbudsbetingelsernes afsnit 5.2.3.2. — en interessekonflikt.






  — | I henhold til finansforordningens artikel 107 skal Kommissionen foretage en bedømmelse af, om tilbudsgiverne er genstand for en interessekonflikt under udbudsproceduren for rammekontrakten i modsætning til den bedømmelse i hvert enkelt tilfælde under opfyldelsen af rammekontrakten, som Kommissionen har foretrukket i den foreliggende sag. Enhver tilbudsgiver, som var genstand for en interessekonflikt som beskrevet under udbudsproceduren, burde have været udelukket inden tildelingen af rammekontrakten og ikke, som Kommissionen selv har foretrukket i denne sag, i hvert enkelt tilfælde under opfyldelsen af kontrakten. Afsnit 5.2.3.2. i udbudsbetingelserne udgør et krav, der er endog endnu strengere end interessekonflikten som fastlagt i finansforordningens artikel 107. På grundlag af det ovenstående burde sagsøgte have afvist nogle af de valgte tilbudsgivere. |
| --- | --- | --- |

4)

Fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af finansforordningens artikel 107, stk. 1, litra a), og udbudsbetingelsernes afsnit 5.2.3.2. — en interessekonflikt.

—

I henhold til finansforordningens artikel 107 skal Kommissionen foretage en bedømmelse af, om tilbudsgiverne er genstand for en interessekonflikt under udbudsproceduren for rammekontrakten i modsætning til den bedømmelse i hvert enkelt tilfælde under opfyldelsen af rammekontrakten, som Kommissionen har foretrukket i den foreliggende sag. Enhver tilbudsgiver, som var genstand for en interessekonflikt som beskrevet under udbudsproceduren, burde have været udelukket inden tildelingen af rammekontrakten og ikke, som Kommissionen selv har foretrukket i denne sag, i hvert enkelt tilfælde under opfyldelsen af kontrakten. Afsnit 5.2.3.2. i udbudsbetingelserne udgør et krav, der er endog endnu strengere end interessekonflikten som fastlagt i finansforordningens artikel 107. På grundlag af det ovenstående burde sagsøgte have afvist nogle af de valgte tilbudsgivere.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/25 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/25

---

Sag anlagt den 31. december 2013 — Mikhalchanka mod Rådet

(Sag T-693/13)

2014/C 93/42

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Aliaksei Mikhalchanka (Minsk, Hviderusland) (ved advokat M. Michalauskas)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse 2013/534/FUSP af 29. oktober 2013 om ændring af afgørelse 2012/642/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøger. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse 2013/534/FUSP af 29. oktober 2013 om ændring af afgørelse 2012/642/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøger.

| — | Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1054/2013 af 29. oktober 2013 om gennemførelse af artikel 8a, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2006 om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøger. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1054/2013 af 29. oktober 2013 om gennemførelse af artikel 8a, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2006 om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøger.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1) | Første anbringende om tilsidesættelse af retten til forsvar, idet retten til forudgående kontradiktorisk behandling ikke er blevet overholdt af Rådet. |
| --- | --- |

1)

Første anbringende om tilsidesættelse af retten til forsvar, idet retten til forudgående kontradiktorisk behandling ikke er blevet overholdt af Rådet.

| 2) | Andet anbringende om utilstrækkelig begrundelse, idet begrundelsen for retsakterne ikke giver sagsøgeren grundlag for at anfægte deres gyldighed for Retten og heller ikke gør det muligt for Retten at efterprøve deres lovlighed. |
| --- | --- |

2)

Andet anbringende om utilstrækkelig begrundelse, idet begrundelsen for retsakterne ikke giver sagsøgeren grundlag for at anfægte deres gyldighed for Retten og heller ikke gør det muligt for Retten at efterprøve deres lovlighed.

| 3) | Tredje anbringende om urigtigt skøn, idet de anfægtede retsakter savner enhver faktisk begrundelse. |
| --- | --- |

3)

Tredje anbringende om urigtigt skøn, idet de anfægtede retsakter savner enhver faktisk begrundelse.

| 4) | Fjerde anbringende om manglende overholdelse af proportionalitetsprincippet bl.a. for så vidt angår restriktionen for indrejse i og transit gennem Den Europæiske Unions område. |
| --- | --- |

4)

Fjerde anbringende om manglende overholdelse af proportionalitetsprincippet bl.a. for så vidt angår restriktionen for indrejse i og transit gennem Den Europæiske Unions område.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/25 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/25

---

Sag anlagt den 31. december 2013 — Ipatau mod Rådet

(Sag T-694/13)

2014/C 93/43

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Vadzim Ipatau (Minsk, Hviderusland) (ved advokat M. Michalauskas)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse 2013/534/FUSP af 29. oktober 2013 om ændring af afgørelse 2012/642/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse 2013/534/FUSP af 29. oktober 2013 om ændring af afgørelse 2012/642/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1054/2013 af 29. oktober 2013 om gennemførelse af artikel 8a, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2006 om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1054/2013 af 29. oktober 2013 om gennemførelse af artikel 8a, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2006 om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender, som i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, der er anført i sag T-693/11, Mikhalchanka mod Rådet.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/25 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/25

---

Sag anlagt den 27. december 2013 — Kinnarps mod Harmoniseringskontoret (MAKING LIFE BETTER AT WORK)

(Sag T-697/13)

2014/C 93/44

Processprog: svensk

Parter

Sagsøger: Kinnarps AB (Falköping, Sverige) (ved advokat M. Wahlin)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet den 28. oktober 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2272/2012-2) annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet den 28. oktober 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2272/2012-2) annulleres.

| — | Det fastslås, at sagsøgerens varemærke MAKING LIFE BETTER AT WORK for så vidt angår de varer og tjenesteydelser, der er omhandlet i sagen, har et tilstrækkeligt fornødent særpræg til at blive registreret som EF-varemærke. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at sagsøgerens varemærke MAKING LIFE BETTER AT WORK for så vidt angår de varer og tjenesteydelser, der er omhandlet i sagen, har et tilstrækkeligt fornødent særpræg til at blive registreret som EF-varemærke.

| — | Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »MAKING LIFE BETTER AT WORK« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 20, 35 og 42 — EF-varemærkeansøgning nr. 10 887 982

Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde:

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/26 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/26

---

Appel iværksat den 8. januar 2014 af Peter Schönberger til prøvelse af Personalerettens dom af 5. november 2013 i sag F-14/12, Schönberger mod Revisionsretten

(Sag T-26/14 P)

2014/C 93/45

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Peter Schönberger (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat O. Mader)

Den anden part i appelsagen: Revisionsretten for Den Europæiske Union

Appellantens påstande

| — | Dommen, der blev afsagt af Personaleretten den 5. november 2013 i sag F-14/12, Schönberger mod Revisionsretten, ophæves. |
| --- | --- |

—

Dommen, der blev afsagt af Personaleretten den 5. november 2013 i sag F-14/12, Schönberger mod Revisionsretten, ophæves.

| — | De påstande, som sagsøgeren nedlagde i første instans, tages til følge. |
| --- | --- |

—

De påstande, som sagsøgeren nedlagde i første instans, tages til følge.

| — | Revisionsretten tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Revisionsretten tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten fremsat syv anbringender.

| 1) | Første anbringende: Personaleretten har efter appellantens opfattelse undladt at tage stilling til den første søgsmålsgrund, hvorefter der i forhold til det gennemsnit over fem år for 2007 til 2011, der er fastsat i vedtægten, med kun tre stillinger til forfremmelse i forfremmelsesåret 2011, manglede 10 stillinger. |
| --- | --- |

1)

Første anbringende: Personaleretten har efter appellantens opfattelse undladt at tage stilling til den første søgsmålsgrund, hvorefter der i forhold til det gennemsnit over fem år for 2007 til 2011, der er fastsat i vedtægten, med kun tre stillinger til forfremmelse i forfremmelsesåret 2011, manglede 10 stillinger.

| 2) | Andet anbringende: Appellanten gør gældende, at den appellerede dom fordrejer parternes stilling, idet det deri fastslås, at forfremmelsesårene 2010 til 2014 udgør den omtvistede femårsperiode. |
| --- | --- |

2)

Andet anbringende: Appellanten gør gældende, at den appellerede dom fordrejer parternes stilling, idet det deri fastslås, at forfremmelsesårene 2010 til 2014 udgør den omtvistede femårsperiode.

| 3) | Tredje anbringende: Appellanten gør med dette anbringende gældende, at hans ret til forsvar er blevet tilsidesat, fordi han ikke har fået lejlighed til at tage stilling til den femårsperiode, som Personaleretten anså for at være relevant. |
| --- | --- |

3)

Tredje anbringende: Appellanten gør med dette anbringende gældende, at hans ret til forsvar er blevet tilsidesat, fordi han ikke har fået lejlighed til at tage stilling til den femårsperiode, som Personaleretten anså for at være relevant.

| 4) | Fjerde anbringende: Appellanten gør gældende, at der foreligger en begrundelsesmangel, idet det i den appellerede dom ikke begrundes, hvorfor det skal antages, at femårsperioden 2010 til 2014 udgør referenceperioden. |
| --- | --- |

4)

Fjerde anbringende: Appellanten gør gældende, at der foreligger en begrundelsesmangel, idet det i den appellerede dom ikke begrundes, hvorfor det skal antages, at femårsperioden 2010 til 2014 udgør referenceperioden.

| 5) | Femte anbringende: Appellanten gør gældende, at Personaleretten med sin fortolkning af vedtægten modsætter sig lovgivers utvetydige vilje om at lade en ny femårsperiode begynde i 2014. |
| --- | --- |

5)

Femte anbringende: Appellanten gør gældende, at Personaleretten med sin fortolkning af vedtægten modsætter sig lovgivers utvetydige vilje om at lade en ny femårsperiode begynde i 2014.

| 6) | Sjette anbringende: Appellanten gør med dette anbringende gældende, at Personaleretten har tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, idet den har støttet sin dom på en fortolkning af vedtægten, som udtrykkeligt var blevet forkastet af Revisionsretten. |
| --- | --- |

6)

Sjette anbringende: Appellanten gør med dette anbringende gældende, at Personaleretten har tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, idet den har støttet sin dom på en fortolkning af vedtægten, som udtrykkeligt var blevet forkastet af Revisionsretten.

| 7) | Syvende anbringende: Appellanten gør gældende, at princippet om ligebehandling er blevet anvendt fejlagtigt og i strid med fast retspraksis. |
| --- | --- |

7)

Syvende anbringende: Appellanten gør gældende, at princippet om ligebehandling er blevet anvendt fejlagtigt og i strid med fast retspraksis.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/26 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/26

---

Sag anlagt den 15. januar 2014 — Constantini m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-44/14)

2014/C 93/46

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Bruno Costantini (Jesi, Italien), Robert Racke (Lamadelaine, Luxembourg), Pietro Pravata (Beyne-Heusay, Belgien), Zbigniew Galązka (Łódź, Polen), Justo Santos Domínguez (Leganés, Spanien), Maria Isabel Lemos (Mealhada, Portugal), André Clavelou (Vincennes, Frankrig), Citizens' Committee »Right to Lifelong Care: Leading a life of dignity and Independence is a fundamental right!« (ved advokat O. Brouwer og solicitor A. Woods)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse af 5. november 2013 vedrørende afslag på registrering af forslaget til borgerinitiativet »Right to Lifelong Care: Leading a life of dignity and independence is a fundamental right!« (Initiativet) i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 211/2011 af 16. februar 2011 om borgerinitiativer (EUT L 65 af 11.3.2011, s. 1), som meddelt i skrivelse af 5. november 2013 til sagsøgernes repræsentant og dennes stedfortræder med reference K(2013) 7612 endelig (den anfægtede afgørelse), annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse af 5. november 2013 vedrørende afslag på registrering af forslaget til borgerinitiativet »Right to Lifelong Care: Leading a life of dignity and independence is a fundamental right!« (Initiativet) i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 211/2011 af 16. februar 2011 om borgerinitiativer (EUT L 65 af 11.3.2011, s. 1), som meddelt i skrivelse af 5. november 2013 til sagsøgernes repræsentant og dennes stedfortræder med reference K(2013) 7612 endelig (den anfægtede afgørelse), annulleres.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder enhver intervenients sagsomkostninger. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder enhver intervenients sagsomkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført tre anbringender.

| 1) | Med det første anbringende har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen, da den gav afslag på at registrere initiativet, har anvendt det retlige kriterium i artikel 4, stk. 2, litra b) i forordning nr. 211/2011 forkert, ved (i) på ukorrekt vis at fastslå, at initiativets målsætninger ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes inden for rammen af traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og (ii) ved ikke at tage de i forordning nr. 211/2011 underliggende principper i betragtning. |
| --- | --- |

1)

Med det første anbringende har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen, da den gav afslag på at registrere initiativet, har anvendt det retlige kriterium i artikel 4, stk. 2, litra b) i forordning nr. 211/2011 forkert, ved (i) på ukorrekt vis at fastslå, at initiativets målsætninger ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes inden for rammen af traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og (ii) ved ikke at tage de i forordning nr. 211/2011 underliggende principper i betragtning.

| 2) | Med det andet anbringende har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat de generelle principper om god forvaltningsskik ved at give afslag på at registrere initiativet, mens borgerinitiativer med lignende formål er blevet registreret. |
| --- | --- |

2)

Med det andet anbringende har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat de generelle principper om god forvaltningsskik ved at give afslag på at registrere initiativet, mens borgerinitiativer med lignende formål er blevet registreret.

| 3) | Med det tredje anbringende har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen i strid med artikel 296 i TEUF ikke opfyldte sin pligt til at begrunde den anfægtede afgørelse tilstrækkeligt og passende. |
| --- | --- |

3)

Med det tredje anbringende har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen i strid med artikel 296 i TEUF ikke opfyldte sin pligt til at begrunde den anfægtede afgørelse tilstrækkeligt og passende.

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/27 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/27

---

Sag anlagt den 22. januar 2014 — Den Tjekkiske Republik mod Kommissionen

(Sag T-51/14)

2014/C 93/47

Processprog: tjekkisk

Parter

Sagsøger: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, J. Vláčil og J. Vikáková, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens gennemførelsesafgørelse K(2013) 7615 endelig af 13. november 2013 om afvisning af en ansøgning om registrering af en betegnelse i registret over garanterede traditionelle specialiteter som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (1) (Pomazánkové máslo (GTS)) annulleres, og |
| --- | --- |

—

Kommissionens gennemførelsesafgørelse K(2013) 7615 endelig af 13. november 2013 om afvisning af en ansøgning om registrering af en betegnelse i registret over garanterede traditionelle specialiteter som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (1) (Pomazánkové máslo (GTS)) annulleres, og

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat et anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 50 og 52 i forordning nr. 1151/2012, sammenholdt med samme forordnings artikel 18. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen ikke foretog en undersøgelse af, om betingelserne for registrering af navnet Pomazánkové máslo som en garanteret traditionel specialitet var opfyldt og afviste den pågældende ansøgning af en anden grund end, at den ikke opfyldte disse betingelser.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 af 21.11.2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer (EUT L 343, s. 1).

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/27 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/27

---

Sag anlagt den 27. januar 2014 — BMV Mineralöl Versorgungsgesellschaft mod KHIM — Delek Europe (GO)

(Sag T-60/14)

2014/C 93/48

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: BMV Mineralöl Versorgungsgesellschaft mbH (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne M. von Fuchs og I. Czernik)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Delek Europe BV (Breda, Nederlandene)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet den 22. november 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 382/2013-4) annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet den 22. november 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 382/2013-4) annulleres.

| — | Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med klagesagens behandling. |
| --- | --- |

—

Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med klagesagens behandling.

| — | Subsidiært, såfremt den anden part i sagen for appelkammeret ikke intervenerer i sagen, tilpligtes Harmoniseringskontoret at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med klagesagens behandling. |
| --- | --- |

—

Subsidiært, såfremt den anden part i sagen for appelkammeret ikke intervenerer i sagen, tilpligtes Harmoniseringskontoret at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med klagesagens behandling.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Delek Europe BV

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »GO«, for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 35 og 36 (EF-varemærkeansøgning nr. 9 995 201)

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: BMV Mineralöl Versorgungsgesellschaft mbH

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »GO«, for varer og tjenesteydelser i klasse 4, 19, 35, 39 og 42

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvist afslag på indsigelsen

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009

---

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/28 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/28

---

Sag anlagt den 29. januar 2014 — Good Luck Shipping mod Rådet

(Sag T-64/14)

2014/C 93/49

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Good Luck Shipping LLC (Dubai, De Forenede Arabiske Emirater) (ved F. Randolph, QC (Queen’s Counsel), barrister M. Lester og solicitor M. Taher)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse 2013/661/FUSP af 15. november 2013 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 306, s. 18) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1154/2013 af 15. november 2013 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 306, s. 3) annulleres. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse 2013/661/FUSP af 15. november 2013 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 306, s. 18) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1154/2013 af 15. november 2013 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 306, s. 3) annulleres.

| — | Rådets afgørelse 2013/497/FUSP af 10. oktober 2013 (1) og Rådets forordning (EU) nr. 971/2013 af 10. oktober 2013 (2) (herefter »oktoberforanstaltningerne«) erklæres uanvendelige i henhold til artikel 277 TEUF. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse 2013/497/FUSP af 10. oktober 2013 (1) og Rådets forordning (EU) nr. 971/2013 af 10. oktober 2013 (2) (herefter »oktoberforanstaltningerne«) erklæres uanvendelige i henhold til artikel 277 TEUF.

| — | Rådet for Den Europæiske Union betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Rådet for Den Europæiske Union betaler sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat syv anbringender.

| 1) | Første anbringende om, at oktoberforanstaltningerne skal erklæres uanvendelige, for så vidt som de finder anvendelse på sagsøgeren, og at de savner hjemmel. |
| --- | --- |

1)

Første anbringende om, at oktoberforanstaltningerne skal erklæres uanvendelige, for så vidt som de finder anvendelse på sagsøgeren, og at de savner hjemmel.

| 2) | Andet anbringende om, at Rådet har tilsidesat sagsøgerens berettigede forventninger og principperne om retskraft, retssikkerhed, ne bis in idem, res judicata og forbud mod forskelsbehandling. |
| --- | --- |

2)

Andet anbringende om, at Rådet har tilsidesat sagsøgerens berettigede forventninger og principperne om retskraft, retssikkerhed, ne bis in idem, res judicata og forbud mod forskelsbehandling.

| 3) | Tredje anbringende om, at Rådet har tilsidesat sin begrundelsesforpligtelse. |
| --- | --- |

3)

Tredje anbringende om, at Rådet har tilsidesat sin begrundelsesforpligtelse.

| 4) | Fjerde anbringende om, at Rådet har tilsidesat sagsøgerens ret til forsvar. |
| --- | --- |

4)

Fjerde anbringende om, at Rådet har tilsidesat sagsøgerens ret til forsvar.

| 5) | Femte anbringende om, at Rådet har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at anse et eller flere af kriterierne for opførelse på listerne for at være opfyldt for så vidt angår sagsøgeren og ikke har fremlagt noget bevis, der begrunder, at sagsøgeren er blevet udpeget. |
| --- | --- |

5)

Femte anbringende om, at Rådet har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at anse et eller flere af kriterierne for opførelse på listerne for at være opfyldt for så vidt angår sagsøgeren og ikke har fremlagt noget bevis, der begrunder, at sagsøgeren er blevet udpeget.

| 6) | Sjette anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger tilsidesætter sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder dennes ret til respekt for sit omdømme og sin ejendom. |
| --- | --- |

6)

Sjette anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger tilsidesætter sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder dennes ret til respekt for sit omdømme og sin ejendom.

| 7) | Syvende anbringende om, at Rådet har gjort sig skyldigt i magtfordrejning ved at vedtage de anfægtede foranstaltninger. Det er ikke en retmæssig anvendelse af Rådets beføjelser at rette foranstaltninger mod sagsøgeren under omgåelse af en dom fra Retten. |
| --- | --- |

7)

Syvende anbringende om, at Rådet har gjort sig skyldigt i magtfordrejning ved at vedtage de anfægtede foranstaltninger. Det er ikke en retmæssig anvendelse af Rådets beføjelser at rette foranstaltninger mod sagsøgeren under omgåelse af en dom fra Retten.

---

(1)  Rådets afgørelse 2013/497/FUSP af 10.10.2013 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 272, s. 46).

(2)  Rådets forordning (EU) nr. 971/2013 af 10.10.2013 om ændring af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 272, s. 1).

---

Retten for EU-Personalesager

| 29.3.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/29 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/29

---

Kendelse afsagt af Personaleretten den 13. februar 2014 — Moës mod Kommissionen

(Sag F-20/13) (1)

2014/C 93/50

Processprog: fransk

Formanden for Tredje Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.

---

(1)  EUT C 114 af 20.4.2013, s. 48.

---