# Den Europæiske Unions L 123/2019

| | ISSN 1977-0634 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | L 123 |
| | |
| Dansk udgave | Retsforskrifter | 62. årgang10. maj 2019 |

ISSN 1977-0634

Den Europæiske Unions

Tidende

L 123

Dansk udgave

Retsforskrifter

62. årgang10. maj 2019

---

| Indhold | | I   Lovgivningsmæssige retsakter | Side |
| --- | --- | --- | --- |
| | | FORORDNINGER |
| | * | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/711 af 17. april 2019 om ændring af forordning (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår midler til den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet | 1 |
| | * | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/712 af 17. april 2019 om sikring af konkurrencen inden for lufttransport og om ophævelse af forordning (EF) nr. 868/2004 | 4 |
| | | DIREKTIVER |
| | * | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/713 af 17. april 2019 om bekæmpelse af svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2001/413/RIA | 18 |

Indhold

I   Lovgivningsmæssige retsakter

Side

FORORDNINGER

*

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/711 af 17. april 2019 om ændring af forordning (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår midler til den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet

1

*

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/712 af 17. april 2019 om sikring af konkurrencen inden for lufttransport og om ophævelse af forordning (EF) nr. 868/2004

4

DIREKTIVER

*

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/713 af 17. april 2019 om bekæmpelse af svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2001/413/RIA

18

| | | II   Ikke-lovgivningsmæssige retsakter |
| --- | --- | --- |
| | | FORORDNINGER |
| | * | Kommissionens delegerede forordning (EU) 2019/714 af 7. marts 2019 om erstatning af bilag I og ændring af bilag II og VII til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 211/2011 om borgerinitiativer | 30 |

II   Ikke-lovgivningsmæssige retsakter

FORORDNINGER

*

Kommissionens delegerede forordning (EU) 2019/714 af 7. marts 2019 om erstatning af bilag I og ændring af bilag II og VII til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 211/2011 om borgerinitiativer

30

| DA | De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.
  Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk. |
| --- | --- |

DA

De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.

Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk.

---

I Lovgivningsmæssige retsakter

FORORDNINGER

| 10.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 123/1 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 123/1

---

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2019/711

af 17. april 2019

om ændring af forordning (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår midler til den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 177,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter høring af Regionsudvalget,

efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (3) fastsætter de fælles og generelle bestemmelser for de europæiske struktur- og investeringsfonde. |
| --- | --- |

(1)

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (3) fastsætter de fælles og generelle bestemmelser for de europæiske struktur- og investeringsfonde.

| (2) | Med Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2019 (4) blev de samlede midler til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet ændret ved at forhøje forpligtelsesbevillingerne til den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet i 2019 med 116,7 mio. EUR i løbende priser og forhøje samlede beløb for forpligtelsesbevillinger til den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet for hele programmeringsperioden til 4 527 882 072 EUR i løbende priser. |
| --- | --- |

(2)

Med Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2019 (4) blev de samlede midler til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet ændret ved at forhøje forpligtelsesbevillingerne til den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet i 2019 med 116,7 mio. EUR i løbende priser og forhøje samlede beløb for forpligtelsesbevillinger til den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet for hele programmeringsperioden til 4 527 882 072 EUR i løbende priser.

| (3) | For 2019 finansieres de supplerende midler på 99 573 877 EUR i 2011-priser af den samlede margen for forpligtelser inden for margenen for den flerårige finansielle ramme for årene 2014-2020. |
| --- | --- |

(3)

For 2019 finansieres de supplerende midler på 99 573 877 EUR i 2011-priser af den samlede margen for forpligtelser inden for margenen for den flerårige finansielle ramme for årene 2014-2020.

| (4) | Det er hensigtsmæssigt at fastsætte specifikke foranstaltninger til at lette gennemførelsen af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet på grund af det fremskredne stadium for gennemførelsen af de operationelle programmer for programmeringsperioden 2014-2020. |
| --- | --- |

(4)

Det er hensigtsmæssigt at fastsætte specifikke foranstaltninger til at lette gennemførelsen af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet på grund af det fremskredne stadium for gennemførelsen af de operationelle programmer for programmeringsperioden 2014-2020.

| (5) | Da det haster med at ændre de programmer, der støtter ungdomsbeskæftigelsesinitiativet med henblik på at medtage de supplerende midler til den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet inden udgangen af 2019, bør denne forordning træde i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende. |
| --- | --- |

(5)

Da det haster med at ændre de programmer, der støtter ungdomsbeskæftigelsesinitiativet med henblik på at medtage de supplerende midler til den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet inden udgangen af 2019, bør denne forordning træde i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

| (6) | Forordning (EU) nr. 1303/2013 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed — |
| --- | --- |

(6)

Forordning (EU) nr. 1303/2013 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

I forordning (EU) nr. 1303/2013 foretages følgende ændringer:

| 1) | Artikel 91, stk. 1, affattes således:

  »1.   De midler til økonomisk, social og territorial samhørighed, der er til rådighed til budgetmæssige forpligtelser i perioden 2014-2020, er på 330 081 919 243 EUR i 2011-priser i overensstemmelse med den årlige fordeling, der fremgår af bilag VI, hvoraf 325 938 694 233 EUR udgør de samlede midler, der er afsat til EFRU, ESF og Samhørighedsfonden, og 4 143 225 010 EUR udgør en specifik tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. Med henblik på programmering og efterfølgende optagelse i Unionens almindelige budget indekseres midler til økonomisk, social og territorial samhørighed med 2 % om året.« |
| --- | --- |

1)

Artikel 91, stk. 1, affattes således:

»1.   De midler til økonomisk, social og territorial samhørighed, der er til rådighed til budgetmæssige forpligtelser i perioden 2014-2020, er på 330 081 919 243 EUR i 2011-priser i overensstemmelse med den årlige fordeling, der fremgår af bilag VI, hvoraf 325 938 694 233 EUR udgør de samlede midler, der er afsat til EFRU, ESF og Samhørighedsfonden, og 4 143 225 010 EUR udgør en specifik tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. Med henblik på programmering og efterfølgende optagelse i Unionens almindelige budget indekseres midler til økonomisk, social og territorial samhørighed med 2 % om året.«

| 2) | Artikel 92, stk. 5, affattes således:

  »5.   Midlerne til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet udgør 4 143 225 010 EUR fra den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, hvoraf 99 573 877 EUR udgør de supplerende midler for 2019. Disse midler suppleres med ESF-målrettede investeringer i overensstemmelse med artikel 22 i ESF-forordningen.
  Medlemsstater, som drager fordel af de supplerende midler til den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet for 2019 som omhandlet i første afsnit, kan anmode om overførsel af op til 50 % af de supplerende midler fra den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet til ESF med henblik på at udgøre den tilsvarende målrettede ESF-investering i overensstemmelse med artikel 22 i ESF-forordningen. En sådan overførsel skal foretages til de respektive kategorier af regioner, der svarer til kategoriseringen af de regioner, der er berettigede til en forhøjelse af den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. Medlemsstaterne anmoder om overførslen i anmodningen om ændring af programmet, jf. nærværende forordnings artikel 30, stk. 1. Midler, der er afsat til tidligere år, kan ikke overføres.
  Dette stykkes andet afsnit finder anvendelse på alle supplerende midler til den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, der forhøjer midlerne til over 4 043 651 133 EUR.« |
| --- | --- |

2)

Artikel 92, stk. 5, affattes således:

»5.   Midlerne til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet udgør 4 143 225 010 EUR fra den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, hvoraf 99 573 877 EUR udgør de supplerende midler for 2019. Disse midler suppleres med ESF-målrettede investeringer i overensstemmelse med artikel 22 i ESF-forordningen.

Medlemsstater, som drager fordel af de supplerende midler til den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet for 2019 som omhandlet i første afsnit, kan anmode om overførsel af op til 50 % af de supplerende midler fra den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet til ESF med henblik på at udgøre den tilsvarende målrettede ESF-investering i overensstemmelse med artikel 22 i ESF-forordningen. En sådan overførsel skal foretages til de respektive kategorier af regioner, der svarer til kategoriseringen af de regioner, der er berettigede til en forhøjelse af den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. Medlemsstaterne anmoder om overførslen i anmodningen om ændring af programmet, jf. nærværende forordnings artikel 30, stk. 1. Midler, der er afsat til tidligere år, kan ikke overføres.

Dette stykkes andet afsnit finder anvendelse på alle supplerende midler til den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, der forhøjer midlerne til over 4 043 651 133 EUR.«

| 3) | Bilag VI erstattes af teksten i bilaget til denne forordning. |
| --- | --- |

3)

Bilag VI erstattes af teksten i bilaget til denne forordning.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Strasbourg, den 17. april 2019.

På Europa-Parlamentets vegne

A. TAJANI

Formand

På Rådets vegne

G. CIAMBA

Formand

---

(1)  Udtalelse af 22.3.2019 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

1

(2)  Europa-Parlamentets holdning af 27.3.2019 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 9.4.2019.

2

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

3

(4)  
  EUT L 67 af 7.3.2019, s. 1.

4

---

BILAG

»BILAG VI

ÅRLIG FORDELING AF FORPLIGTELSESBEVILLINGER FOR ÅRENE 2014-2020

Tilpasset årlig profil (herunder supplerende tilskud til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet)

| | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | I alt |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| EUR, 2011-priser | 34 108 069 924 | 55 725 174 682 | 46 044 910 736 | 48 027 317 164 | 48 341 984 652 | 48 811 933 191 | 49 022 528 894 | 330 081 919 243 |

2014

2015

2016

2017

2018

2019

2020

I alt

EUR, 2011-priser

34 108 069 924

55 725 174 682

46 044 910 736

48 027 317 164

48 341 984 652

48 811 933 191

49 022 528 894

330 081 919 243

---

| 10.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 123/4 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 123/4

---

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2019/712

af 17. april 2019

om sikring af konkurrencen inden for lufttransport og om ophævelse af forordning (EF) nr. 868/2004

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter høring af Regionsudvalget,

efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Luftfart spiller en afgørende rolle i Unionens økonomi og unionsborgernes dagligdag og er en af de mest dynamiske sektorer med de bedste resultater i europæisk økonomi. Den er en stærk drivkraft for økonomisk vækst, jobskabelse, handel og turisme samt transportforbindelser og mobilitet for både virksomheder og borgere, navnlig på Unionens indre marked for luftfart. I de seneste årtier har væksten i lufttransportydelser bidraget mærkbart til at forbedre transportforbindelserne i Unionen og til tredjelande, og den har været en betydelig drivkraft for Unionens økonomi. |
| --- | --- |

(1)

Luftfart spiller en afgørende rolle i Unionens økonomi og unionsborgernes dagligdag og er en af de mest dynamiske sektorer med de bedste resultater i europæisk økonomi. Den er en stærk drivkraft for økonomisk vækst, jobskabelse, handel og turisme samt transportforbindelser og mobilitet for både virksomheder og borgere, navnlig på Unionens indre marked for luftfart. I de seneste årtier har væksten i lufttransportydelser bidraget mærkbart til at forbedre transportforbindelserne i Unionen og til tredjelande, og den har været en betydelig drivkraft for Unionens økonomi.

| (2) | EU-luftfartsselskaberne befinder sig centralt i et globalt net, der forbinder Europa internt og med resten af verden. De bør kunne konkurrere med tredjelandes luftfartsselskaber på grundlag af åben og loyal konkurrence. Dette er nødvendigt for at gavne forbrugerne, opretholde betingelser, som fremmer lufttransportforbindelser på et højt niveau i Unionen, og for at sikre gennemsigtighed, lige vilkår og fortsat konkurrenceevne for EU-luftfartsselskaber samt beskæftigelse af høj kvalitet i Unionens luftfartsindustri. |
| --- | --- |

(2)

EU-luftfartsselskaberne befinder sig centralt i et globalt net, der forbinder Europa internt og med resten af verden. De bør kunne konkurrere med tredjelandes luftfartsselskaber på grundlag af åben og loyal konkurrence. Dette er nødvendigt for at gavne forbrugerne, opretholde betingelser, som fremmer lufttransportforbindelser på et højt niveau i Unionen, og for at sikre gennemsigtighed, lige vilkår og fortsat konkurrenceevne for EU-luftfartsselskaber samt beskæftigelse af høj kvalitet i Unionens luftfartsindustri.

| (3) | I forbindelse med øget konkurrence mellem lufttransportaktørerne globalt er loyal konkurrence et uomgængeligt princip generelt i forbindelse med driften af internationale lufttransportydelser. Princippet anerkendes navnlig af Chicagokonventionen angående international civil luftfart af 7. december 1944 (»Chicagokonventionen«), hvis præambel indeholder en anerkendelse af behovet for, at internationale lufttransportydelser skal bygge på lige vilkår. I Chicagokonventionens artikel 44 erklæres det endvidere, at Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO) har som målsætning at fremme udviklingen af international lufttransport for derigennem at sikre, at enhver af de kontraherende stater får rimelig mulighed for at drive internationale luftruter, og undgå forskelsbehandling de kontraherende stater imellem. |
| --- | --- |

(3)

I forbindelse med øget konkurrence mellem lufttransportaktørerne globalt er loyal konkurrence et uomgængeligt princip generelt i forbindelse med driften af internationale lufttransportydelser. Princippet anerkendes navnlig af Chicagokonventionen angående international civil luftfart af 7. december 1944 (»Chicagokonventionen«), hvis præambel indeholder en anerkendelse af behovet for, at internationale lufttransportydelser skal bygge på lige vilkår. I Chicagokonventionens artikel 44 erklæres det endvidere, at Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO) har som målsætning at fremme udviklingen af international lufttransport for derigennem at sikre, at enhver af de kontraherende stater får rimelig mulighed for at drive internationale luftruter, og undgå forskelsbehandling de kontraherende stater imellem.

| (4) | Princippet om loyal konkurrence er veletableret i Unionen, hvor markedsforvridende praksis er underlagt EU-retten, som garanterer lige muligheder og loyale konkurrencevilkår for EU-luftfartsselskaber og luftfartsselskaber i tredjelande, der opererer i Unionen. |
| --- | --- |

(4)

Princippet om loyal konkurrence er veletableret i Unionen, hvor markedsforvridende praksis er underlagt EU-retten, som garanterer lige muligheder og loyale konkurrencevilkår for EU-luftfartsselskaber og luftfartsselskaber i tredjelande, der opererer i Unionen.

| (5) | Trods Unionens og nogle tredjelandes kontinuerlige bestræbelser er principperne om loyal konkurrence dog endnu ikke blevet defineret ved hjælp af særlige multilaterale regler, navnlig inden for rammerne af ICAO-aftaler eller Verdenshandelsorganisationens aftaler (WTO-aftaler) såsom Den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) og bilaget om lufttransportydelser hertil, fra hvis anvendelsesområde lufttransportydelser i vidt omfang er blevet udelukket. |
| --- | --- |

(5)

Trods Unionens og nogle tredjelandes kontinuerlige bestræbelser er principperne om loyal konkurrence dog endnu ikke blevet defineret ved hjælp af særlige multilaterale regler, navnlig inden for rammerne af ICAO-aftaler eller Verdenshandelsorganisationens aftaler (WTO-aftaler) såsom Den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) og bilaget om lufttransportydelser hertil, fra hvis anvendelsesområde lufttransportydelser i vidt omfang er blevet udelukket.

| (6) | Indsatsen bør derfor styrkes inden for rammerne af ICAO og WTO for aktivt at støtte udviklingen af internationale regler, som garanterer loyale konkurrencevilkår blandt alle luftfartsselskaber. |
| --- | --- |

(6)

Indsatsen bør derfor styrkes inden for rammerne af ICAO og WTO for aktivt at støtte udviklingen af internationale regler, som garanterer loyale konkurrencevilkår blandt alle luftfartsselskaber.

| (7) | Loyal konkurrence mellem luftfartsselskaber bør fortrinsvis tages op inden for rammerne af lufttransportaftaler eller aftaler om luftfartsydelser med tredjelande. De fleste lufttransportaftaler eller aftaler om luftfartsydelser, der indgås mellem Unionen eller dens medlemsstater eller begge på den ene side og tredjelande på den anden, indeholder dog indtil videre ikke tilstrækkelige regler for loyal konkurrence. Indsatsen bør derfor styrkes for at forhandle om at få inddraget klausuler om loyal konkurrence i eksisterende og fremtidige lufttransportaftaler eller aftaler om luftfartsydelser med tredjelande. |
| --- | --- |

(7)

Loyal konkurrence mellem luftfartsselskaber bør fortrinsvis tages op inden for rammerne af lufttransportaftaler eller aftaler om luftfartsydelser med tredjelande. De fleste lufttransportaftaler eller aftaler om luftfartsydelser, der indgås mellem Unionen eller dens medlemsstater eller begge på den ene side og tredjelande på den anden, indeholder dog indtil videre ikke tilstrækkelige regler for loyal konkurrence. Indsatsen bør derfor styrkes for at forhandle om at få inddraget klausuler om loyal konkurrence i eksisterende og fremtidige lufttransportaftaler eller aftaler om luftfartsydelser med tredjelande.

| (8) | Loyal konkurrence mellem luftfartsselskaber kan også sikres via relevant EU-lovgivning såsom Rådets forordning (EØF) nr. 95/93 (3) og Rådets direktiv 96/67/EF (4). I det omfang hensynet til loyal konkurrence forudsætter beskyttelse af EU-luftfartsselskaber mod visse former for praksis, der er indført af tredjelande eller tredjelandes luftfartsselskaber, blev dette tidligere reguleret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 868/2004 (5). Forordning (EF) nr. 868/2004 har imidlertid vist sig at være ineffektiv med hensyn til den bagvedliggende generelle målsætning om loyal konkurrence. Dette er navnlig tilfældet for nogle af reglerne heri vedrørende definitionen af de pågældende former for praksis — bortset fra støtte — og kravene vedrørende iværksættelsen og gennemførelsen af undersøgelser. Dertil kommer, at forordning (EF) nr. 868/2004 ikke har givet komplementaritet med lufttransportaftaler eller aftaler om luftfartsydelser, hvori Unionen er part. I lyset af antallet og betydningen af de ændringer, som ville være nødvendige for at tackle disse spørgsmål, bør forordning (EF) nr. 868/2004 erstattes af en ny retsakt. |
| --- | --- |

(8)

Loyal konkurrence mellem luftfartsselskaber kan også sikres via relevant EU-lovgivning såsom Rådets forordning (EØF) nr. 95/93 (3) og Rådets direktiv 96/67/EF (4). I det omfang hensynet til loyal konkurrence forudsætter beskyttelse af EU-luftfartsselskaber mod visse former for praksis, der er indført af tredjelande eller tredjelandes luftfartsselskaber, blev dette tidligere reguleret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 868/2004 (5). Forordning (EF) nr. 868/2004 har imidlertid vist sig at være ineffektiv med hensyn til den bagvedliggende generelle målsætning om loyal konkurrence. Dette er navnlig tilfældet for nogle af reglerne heri vedrørende definitionen af de pågældende former for praksis — bortset fra støtte — og kravene vedrørende iværksættelsen og gennemførelsen af undersøgelser. Dertil kommer, at forordning (EF) nr. 868/2004 ikke har givet komplementaritet med lufttransportaftaler eller aftaler om luftfartsydelser, hvori Unionen er part. I lyset af antallet og betydningen af de ændringer, som ville være nødvendige for at tackle disse spørgsmål, bør forordning (EF) nr. 868/2004 erstattes af en ny retsakt.

| (9) | Konkurrenceevnen i Unionens luftfartssektor afhænger af konkurrenceevnen i hver del af værdikæden i luftfartssektoren, og den kan kun fastholdes ved komplementære politikker. Unionen bør indgå i en konstruktiv dialog med tredjelande for at finde et grundlag for loyal konkurrence. I denne forbindelse er en effektiv, forholdsmæssig og afskrækkende lovgivning fortsat nødvendig med henblik på at opretholde betingelser, som fremmer transportforbindelser på et højt niveau i Unionen og sikrer loyal konkurrence med tredjelandes luftfartsselskaber. Kommissionen bør til dette formål gives beføjelse til at gennemføre en undersøgelse og om nødvendigt træffe foranstaltninger. Sådanne foranstaltninger bør kunne anvendes, når konkurrenceforvridende praksis påfører EU-luftfartsselskaber skade. |
| --- | --- |

(9)

Konkurrenceevnen i Unionens luftfartssektor afhænger af konkurrenceevnen i hver del af værdikæden i luftfartssektoren, og den kan kun fastholdes ved komplementære politikker. Unionen bør indgå i en konstruktiv dialog med tredjelande for at finde et grundlag for loyal konkurrence. I denne forbindelse er en effektiv, forholdsmæssig og afskrækkende lovgivning fortsat nødvendig med henblik på at opretholde betingelser, som fremmer transportforbindelser på et højt niveau i Unionen og sikrer loyal konkurrence med tredjelandes luftfartsselskaber. Kommissionen bør til dette formål gives beføjelse til at gennemføre en undersøgelse og om nødvendigt træffe foranstaltninger. Sådanne foranstaltninger bør kunne anvendes, når konkurrenceforvridende praksis påfører EU-luftfartsselskaber skade.

| (10) | Forskelsbehandling kan omfatte situationer, hvor et EU-luftfartsselskab er genstand for differentieret behandling uden objektiv begrundelse, navnlig differentieret behandling vedrørende priser på og adgang til groundhandlingydelser, lufthavnsinfrastruktur, luftfartsydelser, tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter, administrative procedurer såsom procedurer for tildeling af visa til udenlandske luftfartsselskabers personale, nærmere ordninger for salg og distribution af luftfartsydelser eller ethvert andet spørgsmål vedrørende forretningsvirksomhed såsom besværlige toldbehandlingsprocedurer eller enhver anden urimelig praksis af finansiel eller operationel art. |
| --- | --- |

(10)

Forskelsbehandling kan omfatte situationer, hvor et EU-luftfartsselskab er genstand for differentieret behandling uden objektiv begrundelse, navnlig differentieret behandling vedrørende priser på og adgang til groundhandlingydelser, lufthavnsinfrastruktur, luftfartsydelser, tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter, administrative procedurer såsom procedurer for tildeling af visa til udenlandske luftfartsselskabers personale, nærmere ordninger for salg og distribution af luftfartsydelser eller ethvert andet spørgsmål vedrørende forretningsvirksomhed såsom besværlige toldbehandlingsprocedurer eller enhver anden urimelig praksis af finansiel eller operationel art.

| (11) | Sagsforløb bør afsluttes uden afhjælpende foranstaltninger i henhold til denne forordning, hvis vedtagelse af afhjælpende foranstaltninger strider mod Unionens interesser, idet der tages særligt hensyn til deres indvirkning på andre personer, navnlig forbrugere eller virksomheder i Unionen, samt deres indvirkning på transportforbindelser på et højt niveau i hele Unionen. Ved vurderingen af Unionens interesser bør der udvises særlig opmærksomhed over for situationen i medlemsstater, der udelukkende eller i væsentlig grad er afhængige af lufttransport til deres transportforbindelser med resten af verden, og der bør sikres overensstemmelse med Unionens andre politikområder. Sagsforløb bør ligeledes afsluttes uden foranstaltninger, når forudsætningerne for sådanne foranstaltninger ikke eller ikke længere er opfyldt. |
| --- | --- |

(11)

Sagsforløb bør afsluttes uden afhjælpende foranstaltninger i henhold til denne forordning, hvis vedtagelse af afhjælpende foranstaltninger strider mod Unionens interesser, idet der tages særligt hensyn til deres indvirkning på andre personer, navnlig forbrugere eller virksomheder i Unionen, samt deres indvirkning på transportforbindelser på et højt niveau i hele Unionen. Ved vurderingen af Unionens interesser bør der udvises særlig opmærksomhed over for situationen i medlemsstater, der udelukkende eller i væsentlig grad er afhængige af lufttransport til deres transportforbindelser med resten af verden, og der bør sikres overensstemmelse med Unionens andre politikområder. Sagsforløb bør ligeledes afsluttes uden foranstaltninger, når forudsætningerne for sådanne foranstaltninger ikke eller ikke længere er opfyldt.

| (12) | Ved fastlæggelsen af om vedtagelse af afhjælpende foranstaltninger ville være imod Unionens interesse, bør Kommissionen tage højde for alle interesserede parters synspunkter. Med henblik på at tilrettelægge høringer med alle interesserede parter og give dem mulighed for at blive hørt, bør der i meddelelsen om undersøgelsens iværksættelse angives tidsfrister for fremsendelse af oplysninger eller for anmodning om en høring. Interesserede parter bør være bekendt med betingelserne for videregivelse af de oplysninger, de fremsender, og bør kunne reagere på andre parters bemærkninger. |
| --- | --- |

(12)

Ved fastlæggelsen af om vedtagelse af afhjælpende foranstaltninger ville være imod Unionens interesse, bør Kommissionen tage højde for alle interesserede parters synspunkter. Med henblik på at tilrettelægge høringer med alle interesserede parter og give dem mulighed for at blive hørt, bør der i meddelelsen om undersøgelsens iværksættelse angives tidsfrister for fremsendelse af oplysninger eller for anmodning om en høring. Interesserede parter bør være bekendt med betingelserne for videregivelse af de oplysninger, de fremsender, og bør kunne reagere på andre parters bemærkninger.

| (13) | For at holde Kommissionen tilstrækkeligt underrettet om mulige elementer, som gør det berettiget at iværksætte en undersøgelse, bør alle medlemsstater, EU-luftfartsselskaber eller sammenslutninger af EU-luftfartsselskaber kunne indgive en klage, som bør behandles inden for en rimelig frist. |
| --- | --- |

(13)

For at holde Kommissionen tilstrækkeligt underrettet om mulige elementer, som gør det berettiget at iværksætte en undersøgelse, bør alle medlemsstater, EU-luftfartsselskaber eller sammenslutninger af EU-luftfartsselskaber kunne indgive en klage, som bør behandles inden for en rimelig frist.

| (14) | Med henblik på at sikre forordnings effektivitet er det afgørende, at Kommissionen kan indlede et sagsforløb på grundlag af en klage, der fremlægger umiddelbare beviser for en trussel om skade. |
| --- | --- |

(14)

Med henblik på at sikre forordnings effektivitet er det afgørende, at Kommissionen kan indlede et sagsforløb på grundlag af en klage, der fremlægger umiddelbare beviser for en trussel om skade.

| (15) | I løbet af undersøgelsen bør Kommissionen tage højde for den konkurrenceforvridende praksis i den relevante kontekst. I betragtning af de mange forskellige mulige former for praksis kan en praksis og dens virkninger i nogle tilfælde være begrænset til lufttransportaktiviteter vedrørende en rute mellem to byer, mens det i andre tilfælde kan være relevant at vurdere en praksis og dens virkninger for det bredere lufttransportnet. |
| --- | --- |

(15)

I løbet af undersøgelsen bør Kommissionen tage højde for den konkurrenceforvridende praksis i den relevante kontekst. I betragtning af de mange forskellige mulige former for praksis kan en praksis og dens virkninger i nogle tilfælde være begrænset til lufttransportaktiviteter vedrørende en rute mellem to byer, mens det i andre tilfælde kan være relevant at vurdere en praksis og dens virkninger for det bredere lufttransportnet.

| (16) | Det er vigtigt at sikre, at undersøgelsen kan udvides til det bredest mulige spektrum af relevante elementer. Til dette formål bør Kommissionen kunne foretage undersøgelser i tredjelande med forbehold af samtykke fra de berørte enheder i et tredjeland, og såfremt disse tredjelande ikke gør indsigelse. Af samme årsager og til samme formål bør medlemsstaterne have pligt til efter bedste evne at bistå Kommissionen. Kommissionen bør afslutte undersøgelsen på grundlag af den bedste tilgængelige dokumentation. |
| --- | --- |

(16)

Det er vigtigt at sikre, at undersøgelsen kan udvides til det bredest mulige spektrum af relevante elementer. Til dette formål bør Kommissionen kunne foretage undersøgelser i tredjelande med forbehold af samtykke fra de berørte enheder i et tredjeland, og såfremt disse tredjelande ikke gør indsigelse. Af samme årsager og til samme formål bør medlemsstaterne have pligt til efter bedste evne at bistå Kommissionen. Kommissionen bør afslutte undersøgelsen på grundlag af den bedste tilgængelige dokumentation.

| (17) | I løbet af undersøgelsen kan Kommissionen overveje, hvorvidt den konkurrenceforvridende praksis også udgør en tilsidesættelse af en international lufttransportaftale eller en international aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, hvori Unionen er part. I så fald kan Kommissionen overveje, om den konkurrenceforvridende praksis, som også udgør en tilsidesættelse af en international lufttransportaftale eller en international aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, hvori Unionen er part, mere hensigtsmæssigt kan reguleres ved anvendelse af de tvistbilæggelsesprocedurer, som den pågældende aftale fastlægger. I så fald bør Kommissionen kunne suspendere den undersøgelse, som er iværksat i henhold til denne forordning. Hvis anvendelsen af de tvistbilæggelsesprocedurer, som er fastlagt i den internationale lufttransportaftale eller den internationale aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, hvori Unionen er part, ikke i tilstrækkelig grad afhjælper situationen, bør det være muligt for Kommissionen at genoptage undersøgelsen. |
| --- | --- |

(17)

I løbet af undersøgelsen kan Kommissionen overveje, hvorvidt den konkurrenceforvridende praksis også udgør en tilsidesættelse af en international lufttransportaftale eller en international aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, hvori Unionen er part. I så fald kan Kommissionen overveje, om den konkurrenceforvridende praksis, som også udgør en tilsidesættelse af en international lufttransportaftale eller en international aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, hvori Unionen er part, mere hensigtsmæssigt kan reguleres ved anvendelse af de tvistbilæggelsesprocedurer, som den pågældende aftale fastlægger. I så fald bør Kommissionen kunne suspendere den undersøgelse, som er iværksat i henhold til denne forordning. Hvis anvendelsen af de tvistbilæggelsesprocedurer, som er fastlagt i den internationale lufttransportaftale eller den internationale aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, hvori Unionen er part, ikke i tilstrækkelig grad afhjælper situationen, bør det være muligt for Kommissionen at genoptage undersøgelsen.

| (18) | Luftfartsaftaler og denne forordning bør fremme dialogen med det berørte tredjeland for effektivt at løse tvister og genoprette loyal konkurrence. Vedrører Kommissionens undersøgelse operationer omfattet af en lufttransportaftale eller en aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, indgået med et tredjeland, og hvori Unionen ikke er part, bør det sikres, at Kommissionen handler med fuldt kendskab til ethvert sagsforløb, der påtænkes eller gennemføres af den medlemsstat, som berøres af en sådan aftale, og som vedrører den situation, der er genstand for Kommissionens undersøgelse. Medlemsstaterne bør derfor have pligt til at holde Kommissionen underrettet i overensstemmelse hermed. I så fald bør alle berørte medlemsstater have ret til at underrette Kommissionen om, at det er deres hensigt udelukkende at imødegå den konkurrenceforvridende praksis i henhold til de tvistbilæggelsesprocedurer, der er fastsat i deres respektive lufttransportaftaler eller aftaler om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, indgået med et tredjeland, som Unionen ikke er part i. Hvis alle de berørte medlemsstater underretter Kommissionen, og der ikke er gjort indsigelse, bør Kommissionen suspendere sin undersøgelse. |
| --- | --- |

(18)

Luftfartsaftaler og denne forordning bør fremme dialogen med det berørte tredjeland for effektivt at løse tvister og genoprette loyal konkurrence. Vedrører Kommissionens undersøgelse operationer omfattet af en lufttransportaftale eller en aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, indgået med et tredjeland, og hvori Unionen ikke er part, bør det sikres, at Kommissionen handler med fuldt kendskab til ethvert sagsforløb, der påtænkes eller gennemføres af den medlemsstat, som berøres af en sådan aftale, og som vedrører den situation, der er genstand for Kommissionens undersøgelse. Medlemsstaterne bør derfor have pligt til at holde Kommissionen underrettet i overensstemmelse hermed. I så fald bør alle berørte medlemsstater have ret til at underrette Kommissionen om, at det er deres hensigt udelukkende at imødegå den konkurrenceforvridende praksis i henhold til de tvistbilæggelsesprocedurer, der er fastsat i deres respektive lufttransportaftaler eller aftaler om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, indgået med et tredjeland, som Unionen ikke er part i. Hvis alle de berørte medlemsstater underretter Kommissionen, og der ikke er gjort indsigelse, bør Kommissionen suspendere sin undersøgelse.

| (19) | Hvis de berørte medlemsstater agter at imødegå den konkurrenceforvridende praksis udelukkende ved hjælp af de tvistbilæggelsesprocedurer, der gælder i henhold til de lufttransportaftaler, aftaler om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, som de har indgået med det pågældende tredjeland, for at opfylde deres forpligtelser i henhold til disse aftaler, bør medlemsstaterne tilstræbe hurtigt at gennemføre de bilaterale tvistbilæggelsesprocedurer, og de bør fuldt ud orientere Kommissionen herom. Hvis den konkurrenceforvridende praksis varer ved, og Kommissionen genoptager undersøgelsen, bør de opnåede resultater ved anvendelsen af en sådan lufttransportaftale eller aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, tages i betragtning for at sikre, at loyal konkurrence genoprettes snarest muligt. |
| --- | --- |

(19)

Hvis de berørte medlemsstater agter at imødegå den konkurrenceforvridende praksis udelukkende ved hjælp af de tvistbilæggelsesprocedurer, der gælder i henhold til de lufttransportaftaler, aftaler om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, som de har indgået med det pågældende tredjeland, for at opfylde deres forpligtelser i henhold til disse aftaler, bør medlemsstaterne tilstræbe hurtigt at gennemføre de bilaterale tvistbilæggelsesprocedurer, og de bør fuldt ud orientere Kommissionen herom. Hvis den konkurrenceforvridende praksis varer ved, og Kommissionen genoptager undersøgelsen, bør de opnåede resultater ved anvendelsen af en sådan lufttransportaftale eller aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, tages i betragtning for at sikre, at loyal konkurrence genoprettes snarest muligt.

| (20) | Resultater, der opnås under anvendelse af tvistbilæggelsesprocedurerne i henhold til en international lufttransportaftale eller international aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, hvori Unionen eller en medlemsstat er part, bør tages i betragtning. |
| --- | --- |

(20)

Resultater, der opnås under anvendelse af tvistbilæggelsesprocedurerne i henhold til en international lufttransportaftale eller international aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, hvori Unionen eller en medlemsstat er part, bør tages i betragtning.

| (21) | Af hensyn til den administrative effektivitet og i lyset af en mulig indstilling af en undersøgelse uden foranstaltninger bør det være muligt at suspendere et sagsforløb, når det berørte tredjeland eller den berørte enhed i tredjelandet har taget afgørende skridt til at eliminere den pågældende konkurrenceforvridende praksis eller den deraf følgende skade eller trussel om skade. |
| --- | --- |

(21)

Af hensyn til den administrative effektivitet og i lyset af en mulig indstilling af en undersøgelse uden foranstaltninger bør det være muligt at suspendere et sagsforløb, når det berørte tredjeland eller den berørte enhed i tredjelandet har taget afgørende skridt til at eliminere den pågældende konkurrenceforvridende praksis eller den deraf følgende skade eller trussel om skade.

| (22) | En konstatering af skade eller trussel om skade for de berørte EU-luftfartsselskaber bør afspejle en realistisk vurdering af situationen og bør derfor baseres på alle relevante faktorer, navnlig i relation til disse luftfartsselskabers situation og den generelle situation på det berørte lufttransportmarked. |
| --- | --- |

(22)

En konstatering af skade eller trussel om skade for de berørte EU-luftfartsselskaber bør afspejle en realistisk vurdering af situationen og bør derfor baseres på alle relevante faktorer, navnlig i relation til disse luftfartsselskabers situation og den generelle situation på det berørte lufttransportmarked.

| (23) | Der bør fastlægges betingelser for, hvornår sagsforløb bør afsluttes med eller uden pålæggelse af afhjælpende foranstaltninger. |
| --- | --- |

(23)

Der bør fastlægges betingelser for, hvornår sagsforløb bør afsluttes med eller uden pålæggelse af afhjælpende foranstaltninger.

| (24) | Afhjælpende foranstaltninger angående konkurrenceforvridende praksis tilsigter at udligne den skade, der er opstået som følge af disse former for praksis. De bør derfor tage form af finansielle forpligtelser eller andre foranstaltninger, som, idet de repræsenterer en kvantificerbar pengeydelse, er i stand til at skabe den samme virkning. For at overholde proportionalitetsprincippet bør alle former for foranstaltninger begrænses til, hvad der er nødvendigt for at udligne den påviste skade. Den afhjælpende foranstaltning bør tage hensyn til et velfungerende EU-luftfartsmarked og bør ikke medføre en uberettiget fordel for noget luftfartsselskab eller nogen luftfartskoncern. |
| --- | --- |

(24)

Afhjælpende foranstaltninger angående konkurrenceforvridende praksis tilsigter at udligne den skade, der er opstået som følge af disse former for praksis. De bør derfor tage form af finansielle forpligtelser eller andre foranstaltninger, som, idet de repræsenterer en kvantificerbar pengeydelse, er i stand til at skabe den samme virkning. For at overholde proportionalitetsprincippet bør alle former for foranstaltninger begrænses til, hvad der er nødvendigt for at udligne den påviste skade. Den afhjælpende foranstaltning bør tage hensyn til et velfungerende EU-luftfartsmarked og bør ikke medføre en uberettiget fordel for noget luftfartsselskab eller nogen luftfartskoncern.

| (25) | Denne forordning har ikke til formål at pålægge tredjelandes luftfartsselskaber standarder, f.eks. for så vidt angår støtte, ved at indføre mere restriktive forpligtelser end dem, der finder anvendelse på EU-luftfartsselskaber. |
| --- | --- |

(25)

Denne forordning har ikke til formål at pålægge tredjelandes luftfartsselskaber standarder, f.eks. for så vidt angår støtte, ved at indføre mere restriktive forpligtelser end dem, der finder anvendelse på EU-luftfartsselskaber.

| (26) | Situationer, der undersøges i henhold til denne forordning, og deres potentielle indvirkning på medlemsstaterne kan afhænge af omstændighederne. Det bør derfor alt efter omstændighederne være muligt at anvende afhjælpende foranstaltninger over for et eller flere luftfartsselskaber i tredjelande, i et bestemt geografisk område eller i en bestemt periode eller at fastsætte en dato i fremtiden, fra hvilken de skal finde anvendelse. |
| --- | --- |

(26)

Situationer, der undersøges i henhold til denne forordning, og deres potentielle indvirkning på medlemsstaterne kan afhænge af omstændighederne. Det bør derfor alt efter omstændighederne være muligt at anvende afhjælpende foranstaltninger over for et eller flere luftfartsselskaber i tredjelande, i et bestemt geografisk område eller i en bestemt periode eller at fastsætte en dato i fremtiden, fra hvilken de skal finde anvendelse.

| (27) | De afhjælpende foranstaltninger bør ikke bestå i suspension eller begrænsning af trafikrettigheder, som en medlemsstat har tildelt et tredjeland. |
| --- | --- |

(27)

De afhjælpende foranstaltninger bør ikke bestå i suspension eller begrænsning af trafikrettigheder, som en medlemsstat har tildelt et tredjeland.

| (28) | I tråd med samme proportionalitetsprincip bør afhjælpende foranstaltninger vedrørende konkurrenceforvridende praksis kun forblive i kraft, så længe og i det omfang det er nødvendigt i lyset af en sådan praksis og den deraf følgende skade. Der bør derfor foretages en revision, når omstændighederne taler for dette. |
| --- | --- |

(28)

I tråd med samme proportionalitetsprincip bør afhjælpende foranstaltninger vedrørende konkurrenceforvridende praksis kun forblive i kraft, så længe og i det omfang det er nødvendigt i lyset af en sådan praksis og den deraf følgende skade. Der bør derfor foretages en revision, når omstændighederne taler for dette.

| (29) | For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (6). |
| --- | --- |

(29)

For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (6).

| (30) | Kommissionen bør løbende og ved hjælp af en rapport orientere Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af denne forordning. Denne rapport bør indeholde oplysninger om anvendelsen af afhjælpende foranstaltninger, indstillingen af undersøgelser uden afhjælpende foranstaltninger, revisioner af afhjælpende foranstaltninger og samarbejde med medlemsstater, interesserede parter og tredjelande. Rapporten bør udarbejdes og behandles med passende fortrolighed. |
| --- | --- |

(30)

Kommissionen bør løbende og ved hjælp af en rapport orientere Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af denne forordning. Denne rapport bør indeholde oplysninger om anvendelsen af afhjælpende foranstaltninger, indstillingen af undersøgelser uden afhjælpende foranstaltninger, revisioner af afhjælpende foranstaltninger og samarbejde med medlemsstater, interesserede parter og tredjelande. Rapporten bør udarbejdes og behandles med passende fortrolighed.

| (31) | Målet for denne forordning, nemlig en effektiv og ligelig beskyttelse for alle EU-luftfartsselskaber baseret på ensartede kriterier og procedurer mod skade eller trussel om skade for et eller flere EU-luftfartsselskaber forårsaget af konkurrenceforvridende praksis, som er indført af tredjelande eller enheder i tredjelande, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktat om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål. |
| --- | --- |

(31)

Målet for denne forordning, nemlig en effektiv og ligelig beskyttelse for alle EU-luftfartsselskaber baseret på ensartede kriterier og procedurer mod skade eller trussel om skade for et eller flere EU-luftfartsselskaber forårsaget af konkurrenceforvridende praksis, som er indført af tredjelande eller enheder i tredjelande, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktat om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

| (32) | Eftersom denne forordning erstatter forordning (EF) nr. 868/2004, bør nævnte forordning ophæves — |
| --- | --- |

(32)

Eftersom denne forordning erstatter forordning (EF) nr. 868/2004, bør nævnte forordning ophæves —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

KAPITEL I

GENERELLE BESTEMMELSER

Artikel 1

Genstand

1.   Ved denne forordning fastsættes regler for Kommissionens gennemførelse af undersøgelser og for vedtagelse af afhjælpende foranstaltninger vedrørende praksis, som forvrider konkurrencen mellem EU-luftfartsselskaber og tredjelandes luftfartsselskaber og forårsager eller truer med at forårsage skade for EU-luftfartsselskaber.

2.   Denne forordning finder anvendelse, medmindre andet fremgår af artikel 12 i forordning (EØF) nr. 95/93 og artikel 20 i direktiv 96/67/EF.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1)   »luftfartsselskab«: et luftfartsselskab som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 (7)

»luftfartsselskab«

7

2)   »lufttransportydelse«: en flyvning eller en række flyvninger med transport af passagerer, fragt eller post mod vederlag eller lejeafgift

»lufttransportydelse«

3)   »interesseret part«: enhver fysisk eller juridisk person eller ethvert officielt organ, uanset om dette har selvstændig status som juridisk person, som kan forventes at have en væsentlig interesse i resultatet af sagsforløbet, herunder, men ikke begrænset til luftfartsselskaber

»interesseret part«

4)   »den berørte medlemsstat«: en medlemsstat:

»den berørte medlemsstat«

| a) | der har udstedt licens til de berørte EU-luftfartsselskaber i henhold til forordning (EF) nr. 1008/2008, eller |
| --- | --- |

a)

der har udstedt licens til de berørte EU-luftfartsselskaber i henhold til forordning (EF) nr. 1008/2008, eller

| b) | i henhold til hvis lufttransportaftale, aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, med det berørte tredjeland de berørte EU-luftfartsselskaber opererer |
| --- | --- |

b)

i henhold til hvis lufttransportaftale, aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, med det berørte tredjeland de berørte EU-luftfartsselskaber opererer

5)   »enhed i et tredjeland«: enhver fysisk eller juridisk person, uanset om denne driver virksomhed med eller uden økonomisk vinding for øje, eller ethvert officielt organ, uanset om dette har selvstændig status som juridisk person, som hører under et tredjelands jurisdiktion, uanset om denne kontrolleres af et tredjelands regering, og som direkte eller indirekte beskæftiger sig med lufttransportydelser eller tilknyttede ydelser eller med at levere infrastruktur eller tjenesteydelser, som benyttes til at levere lufttransportydelser eller tilknyttede ydelser

»enhed i et tredjeland«

6)   »konkurrenceforvridende praksis«: forskelsbehandling og støtte

»konkurrenceforvridende praksis«

7)   »trussel om skade«: en trussel, hvor udviklingen til en skade tydeligt kan forudsiges, er meget sandsynlig og nært forestående, og som uden rimelig tvivl kan tilskrives en handling foretaget af eller en afgørelse truffet af et tredjeland eller af en enhed i et tredjeland

»trussel om skade«

8)   »forskelsbehandling«: sondring i enhver form uden objektiv begrundelse med hensyn til levering af varer eller tjenesteydelser, herunder offentlige ydelser, som benyttes til at levere lufttransportydelser, eller med hensyn til behandlingen heraf, som foretages af de offentlige myndigheder, der er relevante i forbindelse med sådanne ydelser (herunder praksis vedrørende luftfart eller lufthavnsfaciliteter og -ydelser, brændstof, groundhandling, sikkerhed, IT-reservationssystemer, tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter, afgifter og brugen af andre faciliteter eller tjenesteydelser, som benyttes til at levere lufttransportydelser)

»forskelsbehandling«

9)   »støtte«: et finansielt bidrag

»støtte«

| a) | tildelt af en statslig eller anden offentlig organisation i et tredjeland i enhver af følgende former:






  i) | en praksis hos en statslig eller anden offentlig organisation, der indebærer direkte overførsel af midler eller potentiel direkte overførsel af midler eller forpligtelser (f.eks. tilskud, lån, indskud af egenkapital, lånegarantier, dækning af driftstab eller kompensation for byrder pålagt af de offentlige myndigheder) |
| --- | --- | --- |

a)

tildelt af en statslig eller anden offentlig organisation i et tredjeland i enhver af følgende former:

i)

en praksis hos en statslig eller anden offentlig organisation, der indebærer direkte overførsel af midler eller potentiel direkte overførsel af midler eller forpligtelser (f.eks. tilskud, lån, indskud af egenkapital, lånegarantier, dækning af driftstab eller kompensation for byrder pålagt af de offentlige myndigheder)

| ii) | statsindtægter eller en anden offentlig organisations indtægter, som ellers er forfaldne, men som der gives afkald på, eller som ikke opkræves (bl.a. skattemæssig præferencebehandling eller skatte- og afgiftsincitamenter som f.eks. skattefradrag) |
| --- | --- |

ii)

statsindtægter eller en anden offentlig organisations indtægter, som ellers er forfaldne, men som der gives afkald på, eller som ikke opkræves (bl.a. skattemæssig præferencebehandling eller skatte- og afgiftsincitamenter som f.eks. skattefradrag)

| iii) | en statslig eller en anden offentlig organisation, herunder offentligt kontrollerede virksomheder, leverer varer eller tjenesteydelser eller køber varer eller tjenesteydelser |
| --- | --- |

iii)

en statslig eller en anden offentlig organisation, herunder offentligt kontrollerede virksomheder, leverer varer eller tjenesteydelser eller køber varer eller tjenesteydelser

| iv) | en statslig eller en anden offentlig organisation indbetaler midler til en finansieringsmekanisme eller overdrager det til et privat organ eller pålægger et privat organ at varetage en eller flere af den i nr. i), ii) og iii) omhandlede type funktioner, som normalt ville påhvile staten og i praksis ikke afviger reelt fra normal statspraksis |
| --- | --- |

iv)

en statslig eller en anden offentlig organisation indbetaler midler til en finansieringsmekanisme eller overdrager det til et privat organ eller pålægger et privat organ at varetage en eller flere af den i nr. i), ii) og iii) omhandlede type funktioner, som normalt ville påhvile staten og i praksis ikke afviger reelt fra normal statspraksis

| b) | som giver modtageren en fordel, og |
| --- | --- |

b)

som giver modtageren en fordel, og

| c) | som retligt eller faktisk er begrænset til en enhed, en erhvervsgren eller en gruppe af enheder eller erhvervsgrene, der hører under den støtteydende myndigheds jurisdiktion |
| --- | --- |

c)

som retligt eller faktisk er begrænset til en enhed, en erhvervsgren eller en gruppe af enheder eller erhvervsgrene, der hører under den støtteydende myndigheds jurisdiktion

10)   »EU-luftfartsselskab«: et luftfartsselskab med en gyldig licens udstedt af en medlemsstat i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1008/2008

»EU-luftfartsselskab«

11)   »berørt EU-luftfartsselskab«: luftfartsselskab, der angiveligt har lidt skade eller er udsat for en trussel om skade i henhold til artikel 4, stk. 1, litra b).

»berørt EU-luftfartsselskab«

Artikel 3

Unionens interesser

1.   Fastlæggelsen af Unionens interesser med henblik på artikel 13, stk. 2, litra b), foretages af Kommissionen på grundlag af en vurdering af alle de forskellige interesser, der er relevante i den pågældende situation, som helhed. Ved fastlæggelsen af Unionens interesser lægges vægt på behovet for at beskytte forbrugernes interesser og opretholde transportforbindelser på et højt niveau for passagerer og for Unionen. I forbindelse med hele luftfartskæden kan Kommissionen også tage højde for relevante sociale faktorer. Kommissionen tager også behovet for at eliminere den konkurrenceforvridende praksis, genoprette effektiv og loyal konkurrence og undgå enhver forvridning af det indre marked.

2.   Unionens interesser fastlægges på grundlag af en økonomisk analyse fra Kommissionen. Kommissionen baserer denne analyse på oplysninger indsamlet fra interesserede parter. Ved fastlæggelsen af Unionens interesse indhenter Kommissionen også enhver anden relevant oplysning, den anser for nødvendig, og tager de faktorer, som fremgår af artikel 12, stk. 1, i betragtning. Der tages kun hensyn til behørigt dokumenterede oplysninger.

3.   Fastlæggelsen af Unionens interesser med henblik på artikel 13, stk. 2, litra b), foretages kun, hvis alle interesserede parter har fået mulighed for at tilkendegive deres interesse i sagen, forelægge deres synspunkter skriftligt, fremlægge oplysninger for Kommissionen eller anmode om at blive hørt af Kommissionen i overensstemmelse med fristerne i artikel 4, stk. 8, litra b). Anmodninger om en høring skal i relation til Unionens interesser indeholde en begrundelse for, at parterne ønsker at blive hørt.

4.   De interesserede parter omhandlet i denne artikels stk. 2 og 3 kan anmode om, at de forhold og betragtninger, på grundlag af hvilke afgørelser sandsynligvis vil blive baseret, stilles til rådighed for dem. Sådanne oplysninger fremlægges i det omfang, det er muligt, og i henhold til artikel 8, og uden at dette berører senere afgørelser, som Kommissionen måtte træffe.

5.   Den økonomiske analyse, der er omhandlet i stk. 2, fremsendes til Rådet og Europa-Parlamentet til orientering.

KAPITEL II

GENERELLE BESTEMMELSER OM SAGSFORLØB

Artikel 4

Indledning af sagsforløb

1.   En undersøgelse skal iværksættes, efter at en medlemsstat, et eller flere EU-luftfartsselskaber eller en sammenslutning af EU-luftfartsselskaber har indgivet en skriftlig klage, eller på Kommissionens eget initiativ, hvis der foreligger umiddelbare beviser for, at alle følgende omstændigheder gør sig gældende:

| a) | en konkurrenceforvridende praksis indført af et tredjeland eller en enhed i et tredjeland |
| --- | --- |

a)

en konkurrenceforvridende praksis indført af et tredjeland eller en enhed i et tredjeland

| b) | skade eller trussel om skade for et eller flere EU-luftfartsselskaber, og |
| --- | --- |

b)

skade eller trussel om skade for et eller flere EU-luftfartsselskaber, og

| c) | årsagssammenhæng mellem den angivelige praksis og den angivelige skade eller trussel om skade. |
| --- | --- |

c)

årsagssammenhæng mellem den angivelige praksis og den angivelige skade eller trussel om skade.

2.   Ved modtagelsen af en klage i henhold til stk. 1 underretter Kommissionen alle medlemsstaterne.

3.   Kommissionen undersøger rettidigt rigtigheden og relevansen af de elementer, der er indeholdt i klagen, eller som er til rådighed for Kommissionen, for at fastslå, om der foreligger tilstrækkelige beviser til at berettige iværksættelse af en undersøgelse i overensstemmelse med stk. 1.

4.   Kommissionen beslutter ikke at iværksætte en undersøgelse, hvis de forhold, der er fremsat i klagen, hverken omhandler et systemisk spørgsmål eller har væsentlig indvirkning på et eller flere EU-luftfartsselskaber.

5.   Kommissionen underretter klageren og alle medlemsstaterne, såfremt den har besluttet ikke at iværksætte en undersøgelse. Underretningen skal indeholde en begrundelse for beslutningen. Denne underretning fremsendes også til Europa-Parlamentet i overensstemmelse med artikel 17.

6.   Er de forelagte beviser utilstrækkelige med henblik på stk. 1, underretter Kommissionen klageren herom senest 60 dage efter den dato, hvor klagen blev indgivet. Klageren har 45 dage til at forelægge yderligere beviser. Forelægger klageren ikke yderligere beviser inden for denne frist, kan Kommissionen beslutte ikke at iværksætte en undersøgelse.

7.   Med forbehold af stk. 4 og 6 beslutter Kommissionen senest fem måneder efter indgivelsen af klagen, om en undersøgelse i overensstemmelse med stk. 1 skal iværksættes.

8.   Finder Kommissionen, at der foreligger tilstrækkelige beviser til, at det er berettiget at iværksætte en undersøgelse, jf. dog stk. 4, skal Kommissionen tage følgende skridt:

| a) | indlede et sagsforløb og underrette medlemsstaterne og Europa-Parlamentet herom |
| --- | --- |

a)

indlede et sagsforløb og underrette medlemsstaterne og Europa-Parlamentet herom

| b) | offentliggøre en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende; i meddelelsen anføres, at der iværksættes en undersøgelse, angives undersøgelsens omfang, det tredjeland eller den enhed i et tredjeland, som angiveligt har været involveret i konkurrenceforvridende praksis, den angivelige skade eller trussel om skade og de berørte EU-luftfartsselskaber samt anføres en periode, inden for hvilken interesserede parter kan tilkendegive deres interesse i sagen, forelægge deres synspunkter skriftligt, fremlægge oplysninger eller anmode om at blive hørt af Kommissionen. Den pågældende periode skal være mindst 30 dage |
| --- | --- |

b)

offentliggøre en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende; i meddelelsen anføres, at der iværksættes en undersøgelse, angives undersøgelsens omfang, det tredjeland eller den enhed i et tredjeland, som angiveligt har været involveret i konkurrenceforvridende praksis, den angivelige skade eller trussel om skade og de berørte EU-luftfartsselskaber samt anføres en periode, inden for hvilken interesserede parter kan tilkendegive deres interesse i sagen, forelægge deres synspunkter skriftligt, fremlægge oplysninger eller anmode om at blive hørt af Kommissionen. Den pågældende periode skal være mindst 30 dage

| c) | officielt underrette repræsentanter for det berørte tredjeland og den berørte enhed i tredjelandet om, at en undersøgelse iværksættes |
| --- | --- |

c)

officielt underrette repræsentanter for det berørte tredjeland og den berørte enhed i tredjelandet om, at en undersøgelse iværksættes

| d) | underrette klageren og det udvalg, der er omhandlet i artikel 16, om, at en undersøgelse iværksættes. |
| --- | --- |

d)

underrette klageren og det udvalg, der er omhandlet i artikel 16, om, at en undersøgelse iværksættes.

9.   Trækkes klagen tilbage, inden en undersøgelse iværksættes, anses klagen for ikke at være indgivet. Dette berører ikke Kommissionens ret til at iværksætte en undersøgelse på eget initiativ i henhold til stk. 1.

Artikel 5

Undersøgelsen

1.   Efter indledning af et sagsforløb påbegynder Kommissionen en undersøgelse.

2.   Formålet med undersøgelsen er at fastslå, om en konkurrenceforvridende praksis indført af et tredjeland eller en enhed i et tredjeland har forårsaget skade eller trussel om skade for de berørte EU-luftfartsselskaber.

3.   Hvis Kommissionen i løbet af den i denne artikels stk. 2 omhandlede undersøgelse finder beviser for, at en praksis kan få en negativ indvirkning på lufttransportforbindelserne i en bestemt region, en medlemsstat eller en gruppe medlemsstater og således på passagerer, skal disse beviser tages i betragtning ved fastlæggelsen af Unionens interesser som omhandlet i artikel 3.

4.   Kommissionen indhenter alle de oplysninger, den anser for nødvendige for at gennemføre undersøgelsen, og efterprøver rigtigheden af de oplysninger, den har modtaget eller indsamlet fra de berørte EU-luftfartsselskaber eller fra det berørte tredjeland, en interesseret part eller den berørte enhed i tredjelandet.

5.   Hvis de oplysninger, der er indgivet i henhold til stk. 4, er ufuldstændige, skal de tages i betragtning under forudsætning af, at de hverken er urigtige eller vildledende.

6.   Hvis beviser eller oplysninger ikke godtages, underrettes den part, der har indgivet dem, straks om årsagerne hertil og får mulighed for at afgive yderligere forklaringer inden for en fastsat frist.

7.   Kommissionen kan anmode de berørte medlemsstater om at yde bistand i forbindelse med undersøgelsen. De tager efter anmodning fra Kommissionen navnlig de nødvendige skridt til at bistå Kommissionen med undersøgelsen ved at fremlægge relevante og tilgængelige oplysninger. En medlemsstat skal efter anmodning fra Kommissionen bestræbe sig på at bidrage til relevant kontrol og relevante analyser.

8.   Hvis det forekommer nødvendigt, kan Kommissionen foretage undersøgelser på et tredjelands område, forudsat at den berørte enhed i tredjelandet har givet sit samtykke, og at tredjelandets regering har fået officiel meddelelse herom og ikke har gjort indsigelse.

9.   Parter, som har tilkendegivet deres interesse i sagen inden for de frister, der er fastsat i meddelelsen om undersøgelsens iværksættelse, skal høres, hvis de har anmodet om at blive hørt og vist, at de er en interesseret part.

10.   Klagere, interesserede parter, medlemsstaterne samt repræsentanter for det berørte tredjeland eller den berørte enhed i tredjelandet kan få indsigt i alle oplysninger, som Kommissionen har fået stillet til rådighed, bortset fra interne dokumenter til brug for Kommissionen og Unionens og de berørte medlemsstaters administrationer, forudsat at sådanne oplysninger ikke er fortrolige, jf. artikel 8, og forudsat at de har forelagt Kommissionen en skriftlig anmodning.

Artikel 6

Suspension

1.   Kommissionen kan suspendere undersøgelsen, hvis det forekommer mere hensigtsmæssigt udelukkende at imødegå den konkurrenceforvridende praksis i henhold til de tvistbilæggelsesprocedurer, der er fastlagt i en gældende lufttransportaftale eller en aftale om luftfartsydelser, som Unionen er part i, eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, og som Unionen er part i. Kommissionen underretter medlemsstaterne om suspensionen af undersøgelsen.

Kommissionen kan genoptage undersøgelsen i følgende tilfælde:

| a) | den gennemførte procedure i henhold til den gældende lufttransportaftale eller aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, har ført til den konklusion, at den anden part eller de andre parter i aftalen har begået en overtrædelse, og denne konklusion er blevet endelig og bindende for denne anden part eller disse andre parter, men der er ikke straks eller inden for fristen fastsat i de relevante procedurer truffet korrigerende foranstaltninger |
| --- | --- |

a)

den gennemførte procedure i henhold til den gældende lufttransportaftale eller aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, har ført til den konklusion, at den anden part eller de andre parter i aftalen har begået en overtrædelse, og denne konklusion er blevet endelig og bindende for denne anden part eller disse andre parter, men der er ikke straks eller inden for fristen fastsat i de relevante procedurer truffet korrigerende foranstaltninger

| b) | den konkurrenceforvridende praksis er ikke blevet elimineret inden for 12 måneder efter datoen for suspension af undersøgelsen. |
| --- | --- |

b)

den konkurrenceforvridende praksis er ikke blevet elimineret inden for 12 måneder efter datoen for suspension af undersøgelsen.

2.   Kommissionen suspenderer undersøgelsen, hvis den senest 15 dage efter datoen for underretningen om iværksættelse af undersøgelsen kan konstatere:

| a) | at alle de berørte medlemsstater, der er omhandlet i artikel 2, nr. 4), litra b), har underrettet Kommissionen om deres hensigt om udelukkende at imødegå den konkurrenceforvridende praksis i henhold til de tvistbilæggelsesprocedurer, der gælder i henhold til den lufttransportaftale eller aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, som de har indgået med det pågældende tredjeland, og |
| --- | --- |

a)

at alle de berørte medlemsstater, der er omhandlet i artikel 2, nr. 4), litra b), har underrettet Kommissionen om deres hensigt om udelukkende at imødegå den konkurrenceforvridende praksis i henhold til de tvistbilæggelsesprocedurer, der gælder i henhold til den lufttransportaftale eller aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, som de har indgået med det pågældende tredjeland, og

| b) | at ingen af de berørte medlemsstater, der er omhandlet i artikel 2, nr. 4), litra a), har gjort indsigelse. |
| --- | --- |

b)

at ingen af de berørte medlemsstater, der er omhandlet i artikel 2, nr. 4), litra a), har gjort indsigelse.

I sådanne tilfælde af suspension finder artikel 7, stk. 1 og 2, anvendelse.

3.   Kommissionen kan genoptage undersøgelsen i følgende tilfælde:

| a) | de berørte medlemsstater, der er omhandlet i artikel 2, nr. 4), litra b), har ikke iværksat tvistbilæggelsesproceduren i henhold til den relevante internationale aftale inden for tre måneder efter datoen for den i stk. 2, litra a), omhandlede underretning |
| --- | --- |

a)

de berørte medlemsstater, der er omhandlet i artikel 2, nr. 4), litra b), har ikke iværksat tvistbilæggelsesproceduren i henhold til den relevante internationale aftale inden for tre måneder efter datoen for den i stk. 2, litra a), omhandlede underretning

| b) | de berørte medlemsstater, der er omhandlet i artikel 2, nr. 4), litra b), underretter Kommissionen om, at resultatet af de tvistbilæggelsesprocedurer, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 2, ikke er blevet fuldbyrdet korrekt og hurtigt |
| --- | --- |

b)

de berørte medlemsstater, der er omhandlet i artikel 2, nr. 4), litra b), underretter Kommissionen om, at resultatet af de tvistbilæggelsesprocedurer, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 2, ikke er blevet fuldbyrdet korrekt og hurtigt

| c) | alle de berørte medlemsstater anmoder Kommissionen om at genoptage undersøgelsen |
| --- | --- |

c)

alle de berørte medlemsstater anmoder Kommissionen om at genoptage undersøgelsen

| d) | Kommissionen kommer til den konklusion, at den konkurrenceforvridende praksis ikke er blevet elimineret inden for 12 måneder efter datoen for underretningen, der er omhandlet i stk. 2, litra a), fra de berørte medlemsstater |
| --- | --- |

d)

Kommissionen kommer til den konklusion, at den konkurrenceforvridende praksis ikke er blevet elimineret inden for 12 måneder efter datoen for underretningen, der er omhandlet i stk. 2, litra a), fra de berørte medlemsstater

| e) | i de hastende tilfælde, der er angivet i artikel 11, stk. 3, hvis den konkurrenceforvridende praksis ikke er blevet elimineret inden for ni måneder efter den i nærværende artikels stk. 2, litra a), omhandlede dato for underretning fra de berørte medlemsstater, der er omhandlet i artikel 2, nr. 4), litra b); denne periode kan på en berørt medlemsstats anmodning i behørigt begrundede tilfælde forlænges af Kommissionen med højst tre måneder. |
| --- | --- |

e)

i de hastende tilfælde, der er angivet i artikel 11, stk. 3, hvis den konkurrenceforvridende praksis ikke er blevet elimineret inden for ni måneder efter den i nærværende artikels stk. 2, litra a), omhandlede dato for underretning fra de berørte medlemsstater, der er omhandlet i artikel 2, nr. 4), litra b); denne periode kan på en berørt medlemsstats anmodning i behørigt begrundede tilfælde forlænges af Kommissionen med højst tre måneder.

Artikel 7

Samarbejde med medlemsstaterne i forbindelse med sagsforløb af relevans for tilfælde, der falder ind under kapitel III

1.   Den berørte medlemsstat underretter Kommissionen om alle relevante planlagte møder inden for rammerne af lufttransportaftalen eller aftalen om luftfartsydelser eller om enhver bestemmelse om lufttransportydelser i andre aftaler, indgået med det berørte tredjeland for at drøfte det spørgsmål, som er genstand for en undersøgelse. Den berørte medlemsstat skal forelægge Kommissionen dagsordenen og alle relevante oplysninger, som gør det muligt at forstå de emner, der skal drøftes på disse møder.

2.   Den berørte medlemsstat skal holde Kommissionen underrettet om anvendelsen af alle tvistbilæggelsesprocedurer, som er fastsat i en lufttransportaftale eller en aftale om luftfartsydelser eller en anden aftale, der indeholder bestemmelser om lufttransportydelser, indgået med det berørte tredjeland, og skal i givet fald opfordre Kommissionen til at deltage i disse procedurer. Kommissionen kan anmode den berørte medlemsstat om yderligere oplysninger.

Artikel 8

Fortrolighed

1.   Hvis ønsket herom er berettiget, skal Kommissionen behandle oplysninger, som ifølge deres natur er fortrolige, herunder eksempelvis oplysninger, der, hvis de blev fremlagt, ville give en konkurrent en væsentlig konkurrencemæssig fordel eller være til betydelig skade for den, der meddeler oplysningerne, eller for den, fra hvem den, der meddeler oplysningerne, modtog oplysningerne, eller som er stillet til rådighed på et fortroligt grundlag af parter i en undersøgelse, fortroligt.

2.   Interesserede parter, som forelægger fortrolige oplysninger, skal pålægges at forelægge ikkefortrolige sammendrag heraf. Disse sammendrag skal være tilstrækkeligt detaljerede til at sikre en rimelig forståelse af de fortrolige oplysningers egentlige indhold. Under helt særlige omstændigheder kan de interesserede parter anføre, at det ikke er muligt at sammendrage de fortrolige oplysninger. Under sådanne særlige omstændigheder skal der afgives en erklæring med en begrundelse for, at det ikke er muligt at udarbejde et sammendrag.

3.   Oplysninger, der modtages i medfør af denne forordning, må kun anvendes til det formål, hvortil de er indhentet. Dette stykke må ikke udelukke anvendelsen af oplysninger, der modtages som led i en undersøgelse, med henblik på at iværksætte en anden undersøgelse i henhold til denne forordning.

4.   Kommissionen og medlemsstaterne, herunder deres respektive tjenestemænd, må ikke videregive oplysninger modtaget i medfør af denne forordning, som ifølge deres natur er fortrolige, eller oplysninger, som er stillet til rådighed på et fortroligt grundlag af parter i en undersøgelse, medmindre den part, der har givet oplysningerne, udtrykkeligt har givet tilladelse hertil. Oplysninger, der udveksles mellem Kommissionen og medlemsstaterne, eller interne dokumenter, der er udarbejdet af Unionens myndigheder eller af medlemsstaterne, må kun videregives, hvis dette udtrykkeligt fremgår af denne forordning.

5.   Viser det sig, at en anmodning om fortrolig behandling ikke er berettiget, og at den person, der giver oplysningerne, hverken er villig til at offentliggøre dem eller tillade, at de fremlægges i store træk eller i forkortet form, kan de pågældende oplysninger lades ude af betragtning.

6.   Denne artikel udelukker ikke, at EU-myndighederne fremlægger generelle oplysninger og navnlig fremlægger begrundelserne for de afgørelser, der er truffet i medfør af denne forordning, eller at de fremlægger de beviser, som EU-myndighederne har lagt til grund, for så vidt dette er nødvendigt for at forklare disse begrundelser i retssager. Ved en sådan fremlæggelse tages der hensyn til de berørte parters berettigede interesse i, at deres forretnings- eller statshemmeligheder ikke røbes.

7.   Medlemsstaterne træffer nødvendige og passende foranstaltninger, der skal sikre fortrolig behandling af oplysninger, og som er relevante for anvendelsen af denne forordning, forudsat at de er forenelige med forordningens vilkår.

Artikel 9

Grundlag for konklusioner i tilfælde af manglende samarbejdsvilje

Hvis adgang til de nødvendige oplysninger nægtes eller i øvrigt ikke gives inden for de frister, der er fastsat i denne forordning, eller hvis undersøgelsen vanskeliggøres i væsentlig grad, kan der drages foreløbige eller endelige konklusioner, positive eller negative, på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger og beviser. Finder Kommissionen, at der er afgivet urigtige eller vildledende oplysninger, kan der ses bort fra disse oplysninger.

Artikel 10

Fremlæggelse af oplysninger

1.   Kommissionen fremlægger oplysninger til det berørte tredjeland, den berørte enhed i et tredjeland og tredjelandets berørte luftfartsselskab samt klageren, de interesserede parter, medlemsstaterne og de berørte EU-luftfartsselskaber om de vigtigste forhold og betragtninger, der påtænkes lagt til grund for vedtagelse af afhjælpende foranstaltninger eller indstilling af sagsforløb uden vedtagelse af afhjælpende foranstaltninger, senest en måned inden det udvalg, der er omhandlet i artikel 16, træder sammen i overensstemmelse med artikel 13, stk. 2, eller artikel 14, stk. 1.

2.   Fremlæggelse, jf. stk. 1, foregriber ikke en efterfølgende afgørelse, som måtte blive truffet af Kommissionen. Påtænker Kommissionen at lægge yderligere eller andre forhold og betragtninger til grund for en sådan afgørelse, skal disse fremlægges så hurtigt som muligt.

3.   Yderligere oplysninger, der indgives efter fremlæggelsen af oplysninger, tages kun i betragtning, hvis de modtages inden for en frist, som Kommissionen fastsætter i hvert enkelt tilfælde, og som skal være mindst 14 dage, idet der tages behørigt hensyn til sagens hastende karakter. Der kan fastsættes en kortere frist, når yderligere endelige oplysninger skal fremlægges.

Artikel 11

Sagsforløbs varighed og suspension

1.   Et sagsforløb skal afsluttes inden for 20 måneder. Denne periode kan forlænges i behørigt begrundede tilfælde. I tilfælde af suspension af sagsforløbet som fastsat i stk. 4 indregnes denne suspensionsperiode ikke i sagsforløbets varighed.

2.   Undersøgelsen skal afsluttes inden for 12 måneder. Denne periode kan forlænges i behørigt begrundede tilfælde. I tilfælde af suspension af undersøgelsen som fastsat i artikel 6 indregnes denne suspensionsperiode ikke i undersøgelsens varighed. Hvis perioden for undersøgelsen forlænges, lægges varigheden af forlængelsen til den samlede varighed af sagsforløbet som fastlagt i nærværende artikels stk. 1.

3.   I hastende tilfælde, dvs. situationer, hvor skaden kan være uigenkaldelig for EU-luftfartsselskabet eller EU-luftfartsselskaberne efter klagerens eller de interesserede parters fremlæggelse af klare beviser, kan sagsforløbet forkortes til ni måneder.

4.   Kommissionen suspenderer et sagsforløb, hvis det berørte tredjeland eller den berørte enhed i tredjelandet har taget afgørende skridt til at eliminere den konkurrenceforvridende praksis eller skaden eller truslen om skade for de berørte EU-luftfartsselskaber.

5.   I de tilfælde, der er omhandlet i stk. 4, genoptager Kommissionen sagsforløbet, hvis den konkurrenceforvridende praksis, skaden eller truslen om skade for de berørte EU-luftfartsselskaber ikke er blevet elimineret inden for en rimelig frist, der dog i alle tilfælde højst kan være seks måneder.

KAPITEL III

KONKURRENCEFORVRIDENDE PRAKSIS

Artikel 12

Fastlæggelse af skade eller trussel om skade

1.   En konstatering af skade med henblik på dette kapitel skal baseres på beviser og tage hensyn til relevante faktorer, særlig:

| a) | de berørte EU-luftfartsselskabers situation, navnlig hvad angår aspekter såsom trafikhyppighed, kapacitetsudnyttelse, netværkseffekt, salg, markedsandel, fortjeneste, kapitalafkast, investering og beskæftigelse |
| --- | --- |

a)

de berørte EU-luftfartsselskabers situation, navnlig hvad angår aspekter såsom trafikhyppighed, kapacitetsudnyttelse, netværkseffekt, salg, markedsandel, fortjeneste, kapitalafkast, investering og beskæftigelse

| b) | den generelle situation på de berørte markeder for lufttransportydelser, navnlig hvad angår flybilletpriser eller luftfragtrater, lufttransportydelsernes kapacitet og hyppighed eller brug af nettet. |
| --- | --- |

b)

den generelle situation på de berørte markeder for lufttransportydelser, navnlig hvad angår flybilletpriser eller luftfragtrater, lufttransportydelsernes kapacitet og hyppighed eller brug af nettet.

2.   Fastlæggelsen af en trussel om skade skal baseres på klare beviser og ikke blot på påstande, formodninger eller fjerne muligheder. Udviklingen til en skade skal kunne forudsiges tydeligt, være meget sandsynlig og nært forestående og uden rimelig tvivl kunne tilskrives en handling foretaget af eller en afgørelse truffet af et tredjeland eller af en enhed i et tredjeland.

3.   For at fastslå, om der foreligger en trussel om skade, tages hensyn til faktorer såsom:

| a) | den forventede udvikling i de berørte EU-luftfartsselskabers situation, navnlig hvad angår trafikhyppighed, kapacitetsudnyttelse, netværkseffekt, salg, markedsandel, fortjeneste, kapitalafkast, investering og beskæftigelse |
| --- | --- |

a)

den forventede udvikling i de berørte EU-luftfartsselskabers situation, navnlig hvad angår trafikhyppighed, kapacitetsudnyttelse, netværkseffekt, salg, markedsandel, fortjeneste, kapitalafkast, investering og beskæftigelse

| b) | den forventede udvikling i den generelle situation på de potentielt berørte markeder for lufttransportydelser, navnlig hvad angår flybilletpriser eller luftfragtrater, lufttransportydelsernes kapacitet og hyppighed eller brug af nettet. |
| --- | --- |

b)

den forventede udvikling i den generelle situation på de potentielt berørte markeder for lufttransportydelser, navnlig hvad angår flybilletpriser eller luftfragtrater, lufttransportydelsernes kapacitet og hyppighed eller brug af nettet.

Selv om ingen af faktorerne i litra a) og b) i sig selv nødvendigvis er udslagsgivende for afgørelsen, skal en undersøgelse af samtlige faktorer føre til den konklusion, at der er overhængende risiko for en yderligere konkurrenceforvridende praksis, og at der vil ske skade, hvis der ikke træffes foranstaltninger.

4.   Kommissionen vælger en undersøgelsesperiode, som omfatter, men ikke er begrænset til, den periode, i hvilken skaden angiveligt er sket, og analyserer de relevante beviser for denne periode.

5.   Hvis skaden eller truslen om skade for de berørte EU-luftfartsselskaber er forårsaget af andre faktorer end konkurrenceforvridende praksis, tilskrives disse ikke den praksis, som undersøges, men lades ude af betragtning.

Artikel 13

Indstilling uden afhjælpende foranstaltninger

1.   Kommissionen skal indstille undersøgelsen uden at vedtage afhjælpende foranstaltninger, hvis klagen trækkes tilbage, medmindre Kommissionen fortsætter undersøgelsen på eget initiativ.

2.   Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter og indstiller en undersøgelse, som foretages i henhold til artikel 5, uden vedtagelse af afhjælpende foranstaltninger, hvis:

| a) | Kommissionen konkluderer, at et af følgende forhold ikke gør sig gældende:






  i) | der foreligger en konkurrenceforvridende praksis, som er indført af et tredjeland eller en enhed i et tredjeland |
| --- | --- | --- |

a)

Kommissionen konkluderer, at et af følgende forhold ikke gør sig gældende:

i)

der foreligger en konkurrenceforvridende praksis, som er indført af et tredjeland eller en enhed i et tredjeland

| ii) | der foreligger en skade eller en trussel om skade for de berørte EU-luftfartsselskaber |
| --- | --- |

ii)

der foreligger en skade eller en trussel om skade for de berørte EU-luftfartsselskaber

| iii) | der foreligger en årsagssammenhæng mellem skaden eller truslen om skade og den pågældende praksis |
| --- | --- |

iii)

der foreligger en årsagssammenhæng mellem skaden eller truslen om skade og den pågældende praksis

| b) | Kommissionen konkluderer, at vedtagelse af afhjælpende foranstaltninger i henhold til artikel 14 ville stride mod Unionens interesser |
| --- | --- |

b)

Kommissionen konkluderer, at vedtagelse af afhjælpende foranstaltninger i henhold til artikel 14 ville stride mod Unionens interesser

| c) | det berørte tredjeland eller den berørte enhed i tredjelandet har elimineret den konkurrenceforvridende praksis, eller |
| --- | --- |

c)

det berørte tredjeland eller den berørte enhed i tredjelandet har elimineret den konkurrenceforvridende praksis, eller

| d) | det berørte tredjeland eller den berørte enhed i tredjelandet har elimineret skaden eller truslen om skade for de berørte EU-luftfartsselskaber. |
| --- | --- |

d)

det berørte tredjeland eller den berørte enhed i tredjelandet har elimineret skaden eller truslen om skade for de berørte EU-luftfartsselskaber.

Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 16, stk. 2.

3.   Afgørelsen om at indstille undersøgelsen i henhold til stk. 2 ledsages af en begrundelse herfor og offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 14

Afhjælpende foranstaltninger

1.   Medmindre andet fremgår af artikel 13, vedtager Kommissionen gennemførelsesretsakter, der fastsætter afhjælpende foranstaltninger, hvis det fastslås i en undersøgelse, der foretages i henhold til artikel 5, at en konkurrenceforvridende praksis, som er indført af et tredjeland eller en enhed i et tredjeland, har forårsaget skade for de berørte EU-luftfartsselskaber.

De gennemførelsesretsakter, der fastsætter afhjælpende foranstaltninger som omhandlet i nærværende artikels stk. 3, litra b), vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 16, stk. 2.

De gennemførelsesretsakter, der fastsætter afhjælpende foranstaltninger som omhandlet i nærværende artikels stk. 3, litra b), vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 16, stk. 2 og 3.

2.   Medmindre andet fremgår af artikel 13, kan Kommissionen vedtage gennemførelsesretsakter, der fastsætter afhjælpende foranstaltninger, hvis det fastslås i en undersøgelse, der foretages i henhold til artikel 5, at en konkurrenceforvridende praksis, som er indført af et tredjeland eller en enhed i et tredjeland, forårsager en trussel om skade, jf. artikel 12, stk. 2 og 3, for de berørte EU-luftfartsselskaber. Disse afhjælpende foranstaltninger træder ikke i kraft, før truslen om skade har udviklet sig til en faktisk skade.

De gennemførelsesretsakter, der fastsætter afhjælpende foranstaltninger som omhandlet i nærværende artikels stk. 3, litra a), vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 16, stk. 2.

De gennemførelsesretsakter, der fastsætter afhjælpende foranstaltninger som omhandlet i denne artikels stk. 3, litra b), vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 16, stk. 2 og 3.

3.   De afhjælpende foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, pålægges de luftfartsselskaber i et tredjeland, som drager fordel af den konkurrenceforvridende praksis, og kan tage følgende former:

| a) | finansielle forpligtelser |
| --- | --- |

a)

finansielle forpligtelser

| b) | enhver operationel foranstaltning med en tilsvarende eller lavere værdi som f.eks. suspension af indrømmelser, af skyldige ydelser eller af øvrige rettigheder for tredjelandets luftfartsselskab. Der lægges vægt på gensidige operationelle foranstaltninger, forudsat at de ikke er i strid med Unionens interesser eller uforenelige med EU-retten eller med internationale forpligtelser. |
| --- | --- |

b)

enhver operationel foranstaltning med en tilsvarende eller lavere værdi som f.eks. suspension af indrømmelser, af skyldige ydelser eller af øvrige rettigheder for tredjelandets luftfartsselskab. Der lægges vægt på gensidige operationelle foranstaltninger, forudsat at de ikke er i strid med Unionens interesser eller uforenelige med EU-retten eller med internationale forpligtelser.

4.   De afhjælpende foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, må ikke gå videre, end hvad der er nødvendigt for at udligne skaden for de berørte EU-luftfartsselskaber. Med henblik herpå kan disse afhjælpende foranstaltninger være begrænset til et bestemt geografisk område eller være tidsbegrænsede.

5.   De afhjælpende foranstaltninger må ikke bestå i suspension eller begrænsning af trafikrettigheder, som en medlemsstat har tildelt et tredjeland i henhold til en lufttransportaftale, en aftale om luftfartsydelser eller enhver bestemmelse om lufttransportydelser i en anden aftale, der er indgået med det pågældende tredjeland.

6.   De afhjælpende foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, må ikke medføre, at Unionen eller de berørte medlemsstater overtræder lufttransportaftaler eller aftaler om luftfartsydelser eller bestemmelser om lufttransportydelser i en handelsaftale eller en anden aftale, der er indgået med det berørte tredjeland.

7.   Afgørelsen om at afslutte undersøgelsen med vedtagelse af afhjælpende foranstaltninger som omhandlet i stk. 1 og 2 ledsages af en begrundelse herfor og offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 15

Revision af afhjælpende foranstaltninger

1.   De afhjælpende foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 14, forbliver kun i kraft så længe og i det omfang, det er nødvendigt, i lyset af at den konkurrenceforvridende praksis og den deraf følgende skade varer ved. Til dette formål finder revisionsproceduren i nærværende artikels stk. 2, 3 og 4 anvendelse. Kommissionen forelægger regelmæssigt Europa-Parlamentet og Rådet en skriftlig rapport om de afhjælpende foranstaltningers effektivitet og virkning.

2.   Når omstændighederne berettiger dertil, kan spørgsmålet om, hvorvidt det er nødvendigt at opretholde afhjælpende foranstaltninger i deres oprindelige form, tages op til revision enten på Kommissionens eller klagerens initiativ eller efter en begrundet anmodning fra de berørte medlemsstater, det berørte tredjeland eller den berørte enhed i tredjelandet.

3.   Kommissionen skal i forbindelse med sin revision vurdere, om den konkurrenceforvridende praksis, skaden og årsagssammenhængen mellem denne praksis og skaden fortsat består.

4.   Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der ophæver, ændrer eller opretholder, alt efter tilfældet, de afhjælpende foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 14. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 16, stk. 2.

KAPITEL IV

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 16

Udvalgsprocedure

1.   Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.

2.   Når der henvises til dette stykke, finder artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendelse.

3.   Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 finder anvendelse.

Artikel 17

Rapport og oplysninger

1.   Kommissionen aflægger regelmæssigt Europa-Parlamentet og Rådet rapport om anvendelsen og gennemførelsen af denne forordning. Under behørig hensyntagen til beskyttelsen af fortrolige oplysninger, jf. artikel 8, skal rapporten indeholde oplysninger om anvendelse af afhjælpende foranstaltninger, indstilling af undersøgelser uden afhjælpende foranstaltninger, revisioner af afhjælpende foranstaltninger og samarbejde med medlemsstater, interesserede parter og tredjelande.

2.   Europa-Parlamentet og Rådet kan opfordre Kommissionen til at forelægge og forklare spørgsmål vedrørende anvendelsen af denne forordning.

Artikel 18

Ophævelse

Forordning (EF) nr. 868/2004 ophæves. Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning.

Artikel 19

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den Europæiske Unions Tidende

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Strasbourg, den 17. april 2019.

På Europa-Parlamentets vegne

A. TAJANI

Formand

På Rådets vegne

G. CIAMBA

Formand

---

(1)  
  EUT C 197 af 8.6.2018, s. 58.

1

(2)  Europa-Parlamentets holdning af 14.3.2019 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 9.4.2019.

2

(3)  Rådets forordning (EØF) nr. 95/93 af 18. januar 1993 om fælles regler for tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter i Fællesskabets lufthavne (EFT L 14 af 22.1.1993, s. 1).

3

(4)  Rådets direktiv 96/67/EF af 15. oktober 1996 om adgang til groundhandlingmarkedet i Fællesskabets lufthavne (EFT L 272 af 25.10.1996, s. 36).

4

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 868/2004 af 21. april 2004 om beskyttelse mod støtte og illoyal priskonkurrence til skade for EF-luftfartsselskaber i forbindelse med levering af luftfartsydelser fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 162 af 30.4.2004, s. 1).

5

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).

6

(7)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 af 24. september 2008 om fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Fællesskabet (EUT L 293 af 31.10.2008, s. 3).

7

---

DIREKTIVER

| 10.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 123/18 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 123/18

---

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV (EU) 2019/713

af 17. april 2019

om bekæmpelse af svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2001/413/RIA

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 83, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter udgør en sikkerhedstrussel, da det er en af indtægtskilderne for organiseret kriminalitet og således muliggør andre former for kriminalitet såsom terrorisme, narkotikahandel og menneskehandel. |
| --- | --- |

(1)

Svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter udgør en sikkerhedstrussel, da det er en af indtægtskilderne for organiseret kriminalitet og således muliggør andre former for kriminalitet såsom terrorisme, narkotikahandel og menneskehandel.

| (2) | Svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter udgør desuden en hindring for det digitale indre marked, da det undergraver forbrugernes tillid og medfører direkte økonomiske tab. |
| --- | --- |

(2)

Svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter udgør desuden en hindring for det digitale indre marked, da det undergraver forbrugernes tillid og medfører direkte økonomiske tab.

| (3) | Der er behov for, at Rådets rammeafgørelse 2001/413/RIA (3) ajourføres og suppleres med det formål at medtage yderligere bestemmelser vedrørende lovovertrædelser, navnlig vedrørende it-relateret svig, og vedrørende sanktioner, forebyggelse, bistand til ofre og grænseoverskridende samarbejde. |
| --- | --- |

(3)

Der er behov for, at Rådets rammeafgørelse 2001/413/RIA (3) ajourføres og suppleres med det formål at medtage yderligere bestemmelser vedrørende lovovertrædelser, navnlig vedrørende it-relateret svig, og vedrørende sanktioner, forebyggelse, bistand til ofre og grænseoverskridende samarbejde.

| (4) | Væsentlige mangler og forskelle i medlemsstaternes ret for så vidt angår svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter kan stå i vejen for forebyggelse, afsløring og straf af disse former for kriminalitet såvel som af andre former for grov og organiseret kriminalitet, der har forbindelse hertil eller muliggøres heraf, og det gør politisamarbejde og retligt samarbejde mere kompliceret og derfor mindre effektivt med negative konsekvenser for sikkerheden. |
| --- | --- |

(4)

Væsentlige mangler og forskelle i medlemsstaternes ret for så vidt angår svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter kan stå i vejen for forebyggelse, afsløring og straf af disse former for kriminalitet såvel som af andre former for grov og organiseret kriminalitet, der har forbindelse hertil eller muliggøres heraf, og det gør politisamarbejde og retligt samarbejde mere kompliceret og derfor mindre effektivt med negative konsekvenser for sikkerheden.

| (5) | Svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter har en betydelig grænseoverskridende dimension, som fremhæves af en stigende digital komponent, hvilket understreger behovet for yderligere tiltag for at tilnærme den strafferetlige lovgivning på områderne svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter. |
| --- | --- |

(5)

Svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter har en betydelig grænseoverskridende dimension, som fremhæves af en stigende digital komponent, hvilket understreger behovet for yderligere tiltag for at tilnærme den strafferetlige lovgivning på områderne svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter.

| (6) | I de seneste år er der ikke alene sket en eksponentiel stigning i den digitale økonomi, der har også været en betydelig innovation på mange områder, herunder inden for betalingsteknologier. Nye betalingsteknologier indebærer brug af nye typer af betalingsinstrumenter, som, samtidig med at de åbner nye muligheder for forbrugere og virksomheder, også øger mulighederne for svig. I lyset af denne teknologiske udvikling er det derfor vigtigt at sikre, at den retlige ramme fortsat er relevant og tidssvarende med udgangspunkt i en teknologineutral tilgang. |
| --- | --- |

(6)

I de seneste år er der ikke alene sket en eksponentiel stigning i den digitale økonomi, der har også været en betydelig innovation på mange områder, herunder inden for betalingsteknologier. Nye betalingsteknologier indebærer brug af nye typer af betalingsinstrumenter, som, samtidig med at de åbner nye muligheder for forbrugere og virksomheder, også øger mulighederne for svig. I lyset af denne teknologiske udvikling er det derfor vigtigt at sikre, at den retlige ramme fortsat er relevant og tidssvarende med udgangspunkt i en teknologineutral tilgang.

| (7) | Svig bruges ikke alene til at finansiere kriminelle grupper, men hæmmer også udviklingen af det digitale indre marked og gør borgerne mere tilbageholdende med at foretage onlinekøb. |
| --- | --- |

(7)

Svig bruges ikke alene til at finansiere kriminelle grupper, men hæmmer også udviklingen af det digitale indre marked og gør borgerne mere tilbageholdende med at foretage onlinekøb.

| (8) | Fælles definitioner på områderne svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter er vigtige for at sikre konsekvens i medlemsstaternes anvendelse af dette direktiv og for at fremme udveksling af oplysninger og samarbejde mellem kompetente myndigheder. Definitionerne bør omfatte nye typer af andre betalingsinstrumenter end kontanter, som giver mulighed for at overføre elektroniske penge og virtuelle valutaer. I definitionen af andre betalingsinstrumenter end kontanter bør der tages hensyn til, at et andet betalingsinstrument end kontanter kan bestå af forskellige elementer, der fungerer sammen, f.eks. en mobilbetalingsapplikation og en tilhørende autorisation (f.eks. et password). I dette direktiv bør anvendelsen af begrebet »et andet betalingsinstrument end kontanter« forstås således, at instrumentet reelt sætter indehaveren eller brugeren af instrumentet i stand til at overføre penge eller pengeværdier eller til at iværksætte en betalingsordre. Eksempelvis bør uretmæssig erhvervelse af en mobilbetalingsapplikation uden den nødvendige autorisation ikke blive betragtet som en uretmæssig erhvervelse af et andet betalingsinstrument end kontanter, da det ikke reelt sætter brugeren i stand til at overføre penge eller pengeværdier. |
| --- | --- |

(8)

Fælles definitioner på områderne svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter er vigtige for at sikre konsekvens i medlemsstaternes anvendelse af dette direktiv og for at fremme udveksling af oplysninger og samarbejde mellem kompetente myndigheder. Definitionerne bør omfatte nye typer af andre betalingsinstrumenter end kontanter, som giver mulighed for at overføre elektroniske penge og virtuelle valutaer. I definitionen af andre betalingsinstrumenter end kontanter bør der tages hensyn til, at et andet betalingsinstrument end kontanter kan bestå af forskellige elementer, der fungerer sammen, f.eks. en mobilbetalingsapplikation og en tilhørende autorisation (f.eks. et password). I dette direktiv bør anvendelsen af begrebet »et andet betalingsinstrument end kontanter« forstås således, at instrumentet reelt sætter indehaveren eller brugeren af instrumentet i stand til at overføre penge eller pengeværdier eller til at iværksætte en betalingsordre. Eksempelvis bør uretmæssig erhvervelse af en mobilbetalingsapplikation uden den nødvendige autorisation ikke blive betragtet som en uretmæssig erhvervelse af et andet betalingsinstrument end kontanter, da det ikke reelt sætter brugeren i stand til at overføre penge eller pengeværdier.

| (9) | Dette direktiv bør kun finde anvendelse på andre betalingsinstrumenter end kontanter for så vidt angår instrumentets betalingsfunktion. |
| --- | --- |

(9)

Dette direktiv bør kun finde anvendelse på andre betalingsinstrumenter end kontanter for så vidt angår instrumentets betalingsfunktion.

| (10) | Dette direktiv bør kun omfatte virtuelle valutaer, i det omfang de typisk kan anvendes til at foretage betalinger. Medlemsstaterne bør tilskyndes til i national ret at sikre, at fremtidige valutaer af virtuel karakter, der er udstedt af deres centralbank eller andre offentlige myndigheder, nyder samme niveau af beskyttelse mod svigagtige lovovertrædelser, som andre betalingsmidler end kontanter generelt nyder. Elektroniske punge, der giver mulighed for at overføre virtuelle valutaer, bør være omfattet af dette direktiv i samme omfang som andre betalingsinstrumenter end kontanter. Definitionen af udtrykket »elektroniske omsætningsmidler« bør anerkende, at elektroniske punge til overførsel af virtuelle valutaer kan have, men ikke nødvendigvis har, form af et betalingsinstrument, og bør ikke udvide definitionen af et betalingsinstrument. |
| --- | --- |

(10)

Dette direktiv bør kun omfatte virtuelle valutaer, i det omfang de typisk kan anvendes til at foretage betalinger. Medlemsstaterne bør tilskyndes til i national ret at sikre, at fremtidige valutaer af virtuel karakter, der er udstedt af deres centralbank eller andre offentlige myndigheder, nyder samme niveau af beskyttelse mod svigagtige lovovertrædelser, som andre betalingsmidler end kontanter generelt nyder. Elektroniske punge, der giver mulighed for at overføre virtuelle valutaer, bør være omfattet af dette direktiv i samme omfang som andre betalingsinstrumenter end kontanter. Definitionen af udtrykket »elektroniske omsætningsmidler« bør anerkende, at elektroniske punge til overførsel af virtuelle valutaer kan have, men ikke nødvendigvis har, form af et betalingsinstrument, og bør ikke udvide definitionen af et betalingsinstrument.

| (11) | Afsendelse af falske fakturaer for at erhverve betalingsoplysninger bør betragtes som et forsøg på uretmæssig tilegnelse, som falder inden for dette direktivs anvendelsesområde. |
| --- | --- |

(11)

Afsendelse af falske fakturaer for at erhverve betalingsoplysninger bør betragtes som et forsøg på uretmæssig tilegnelse, som falder inden for dette direktivs anvendelsesområde.

| (12) | Ved at anvende strafferetten til at give retlig beskyttelse af primært betalingsinstrumenter, som gør brug af særlige former for beskyttelse mod efterligning eller misbrug, er hensigten at tilskynde operatører til at sørge for en sådan særlig form for beskyttelse af de betalingsinstrumenter, som de udsteder. |
| --- | --- |

(12)

Ved at anvende strafferetten til at give retlig beskyttelse af primært betalingsinstrumenter, som gør brug af særlige former for beskyttelse mod efterligning eller misbrug, er hensigten at tilskynde operatører til at sørge for en sådan særlig form for beskyttelse af de betalingsinstrumenter, som de udsteder.

| (13) | Det er afgørende at have formålstjenlige og effektive strafferetlige foranstaltninger til at beskytte andre betalingsmidler end kontanter mod svig og forfalskning. Der er navnlig behov for en fælles strafferetlig tilgang med hensyn til fastlæggelsen af, hvilke konstituerende elementer af kriminel adfærd, der bidrager til eller baner vejen for den faktiske svigagtige anvendelse af andre betalingsmidler end kontanter. Adfærd såsom at indsamle og besidde betalingsinstrumenter med henblik på at begå svig, f.eks. ved phishing, skimming eller dirigering eller omdirigering af betalingstjenestebrugere til falske websteder, samt distribution af sådanne, f.eks. ved salg af kreditkortoplysninger på internettet, bør således gøres til selvstændige strafbare handlinger, uden krav om at der skal foreligge faktisk svigagtig anvendelse af andre betalingsmidler end kontanter. Sådan kriminel adfærd bør derfor omfatte situationer, hvor besiddelse, anskaffelse eller distribution ikke nødvendigvis fører til svigagtig anvendelse af sådanne betalingsinstrumenter. Hvor dette direktiv kriminaliserer besiddelse eller indehavelse, bør det dog ikke kriminalisere ren undladelse. Dette direktiv bør ikke straffe den legitime brug af et betalingsinstrument, herunder og i forbindelse med levering af innovative betalingstjenester, såsom tjenester der typisk udvikles af fintechvirksomheder. |
| --- | --- |

(13)

Det er afgørende at have formålstjenlige og effektive strafferetlige foranstaltninger til at beskytte andre betalingsmidler end kontanter mod svig og forfalskning. Der er navnlig behov for en fælles strafferetlig tilgang med hensyn til fastlæggelsen af, hvilke konstituerende elementer af kriminel adfærd, der bidrager til eller baner vejen for den faktiske svigagtige anvendelse af andre betalingsmidler end kontanter. Adfærd såsom at indsamle og besidde betalingsinstrumenter med henblik på at begå svig, f.eks. ved phishing, skimming eller dirigering eller omdirigering af betalingstjenestebrugere til falske websteder, samt distribution af sådanne, f.eks. ved salg af kreditkortoplysninger på internettet, bør således gøres til selvstændige strafbare handlinger, uden krav om at der skal foreligge faktisk svigagtig anvendelse af andre betalingsmidler end kontanter. Sådan kriminel adfærd bør derfor omfatte situationer, hvor besiddelse, anskaffelse eller distribution ikke nødvendigvis fører til svigagtig anvendelse af sådanne betalingsinstrumenter. Hvor dette direktiv kriminaliserer besiddelse eller indehavelse, bør det dog ikke kriminalisere ren undladelse. Dette direktiv bør ikke straffe den legitime brug af et betalingsinstrument, herunder og i forbindelse med levering af innovative betalingstjenester, såsom tjenester der typisk udvikles af fintechvirksomheder.

| (14) | For så vidt angår de strafbare handlinger, der er omhandlet i dette direktiv, finder begrebet »forsæt« anvendelse på alle de elementer, der udgør disse strafbare handlinger i overensstemmelse med national ret. Det er muligt at udlede en handlings forsætlige karakter samt den viden eller hensigt, der kræves som element i en lovovertrædelse, af objektive, faktiske forhold. Strafbare handlinger, som ikke kræver forsæt, bør ikke være omfattet af dette direktiv. |
| --- | --- |

(14)

For så vidt angår de strafbare handlinger, der er omhandlet i dette direktiv, finder begrebet »forsæt« anvendelse på alle de elementer, der udgør disse strafbare handlinger i overensstemmelse med national ret. Det er muligt at udlede en handlings forsætlige karakter samt den viden eller hensigt, der kræves som element i en lovovertrædelse, af objektive, faktiske forhold. Strafbare handlinger, som ikke kræver forsæt, bør ikke være omfattet af dette direktiv.

| (15) | Dette direktiv omhandler klassiske former for adfærd, såsom svig, forfalskning, tyveri og uretmæssig tilegnelse, der allerede var formet af national ret inden digitaliseringsalderen. Dette direktivs udvidede anvendelsesområde til at omfatte ikkefysiske betalingsinstrumenter kræver derfor, at der formuleres definitioner for tilsvarende former for adfærd i den digitale verden, der supplerer og styrker Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/40/EU (4). Uretmæssig erhvervelse af et ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter bør udgøre en strafbar handling, i det mindste hvis det indebærer, at der begås en af de lovovertrædelser, der er omhandlet i artikel 3-6 i direktiv 2013/40/EU, eller uretmæssig anvendelse af et ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter. »Uretmæssig anvendelse« bør forstås som en handling udført af en person, som har ansvar for et ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter, hvorved vedkommende bevidst og retsstridigt bruger instrumentet til sin egen eller andres fordel. Anskaffelse af et sådant uretmæssigt erhvervet instrument med henblik på svigagtig anvendelse heraf bør være strafbar, uden at det er nødvendigt at fastslå alle de faktiske elementer i den uretmæssige erhvervelse og uden krav om tidligere eller samtidig domfældelse for den forudgående lovovertrædelse, der førte til den uretmæssige erhvervelse. |
| --- | --- |

(15)

Dette direktiv omhandler klassiske former for adfærd, såsom svig, forfalskning, tyveri og uretmæssig tilegnelse, der allerede var formet af national ret inden digitaliseringsalderen. Dette direktivs udvidede anvendelsesområde til at omfatte ikkefysiske betalingsinstrumenter kræver derfor, at der formuleres definitioner for tilsvarende former for adfærd i den digitale verden, der supplerer og styrker Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/40/EU (4). Uretmæssig erhvervelse af et ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter bør udgøre en strafbar handling, i det mindste hvis det indebærer, at der begås en af de lovovertrædelser, der er omhandlet i artikel 3-6 i direktiv 2013/40/EU, eller uretmæssig anvendelse af et ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter. »Uretmæssig anvendelse« bør forstås som en handling udført af en person, som har ansvar for et ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter, hvorved vedkommende bevidst og retsstridigt bruger instrumentet til sin egen eller andres fordel. Anskaffelse af et sådant uretmæssigt erhvervet instrument med henblik på svigagtig anvendelse heraf bør være strafbar, uden at det er nødvendigt at fastslå alle de faktiske elementer i den uretmæssige erhvervelse og uden krav om tidligere eller samtidig domfældelse for den forudgående lovovertrædelse, der førte til den uretmæssige erhvervelse.

| (16) | Dette direktiv omfatter også værktøjer, der kan anvendes til at begå de lovovertrædelser, der er omhandlet deri. Af hensyn til behovet for at undgå at kriminalisere værktøjer, der er fremstillet og bragt i omsætning til legitime formål, og som, trods det at de kan anvendes til at begå strafbare handlinger, derfor ikke i sig selv udgør en trussel, bør kriminalisering være begrænset til værktøjer, der hovedsagelig er udformet eller specifikt er tilpasset med henblik på at begå de lovovertrædelser, som er omhandlet i dette direktiv. |
| --- | --- |

(16)

Dette direktiv omfatter også værktøjer, der kan anvendes til at begå de lovovertrædelser, der er omhandlet deri. Af hensyn til behovet for at undgå at kriminalisere værktøjer, der er fremstillet og bragt i omsætning til legitime formål, og som, trods det at de kan anvendes til at begå strafbare handlinger, derfor ikke i sig selv udgør en trussel, bør kriminalisering være begrænset til værktøjer, der hovedsagelig er udformet eller specifikt er tilpasset med henblik på at begå de lovovertrædelser, som er omhandlet i dette direktiv.

| (17) | Sanktioner og straffe for svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter bør være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning i hele Unionen. Dette direktiv berører ikke individualiseringen og idømmelsen af straffe og fuldbyrdelse af domme under hensyn til sagens omstændigheder og berører heller ikke de generelle nationale strafferetlige regler. |
| --- | --- |

(17)

Sanktioner og straffe for svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter bør være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning i hele Unionen. Dette direktiv berører ikke individualiseringen og idømmelsen af straffe og fuldbyrdelse af domme under hensyn til sagens omstændigheder og berører heller ikke de generelle nationale strafferetlige regler.

| (18) | Eftersom dette direktiv fastsætter minimumsregler, står det medlemsstaterne frit for at vedtage eller opretholde strengere regler for strafbare handlinger for så vidt angår svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter, herunder en bredere definition af lovovertrædelser. |
| --- | --- |

(18)

Eftersom dette direktiv fastsætter minimumsregler, står det medlemsstaterne frit for at vedtage eller opretholde strengere regler for strafbare handlinger for så vidt angår svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter, herunder en bredere definition af lovovertrædelser.

| (19) | Der bør indføres strengere straffe i de tilfælde, hvor en forbrydelse begås inden for rammerne af en kriminel organisation, som defineret i Rådets rammeafgørelse 2008/841/RIA (5). Medlemsstaterne bør ikke være forpligtet til at fastsætte bestemte skærpende omstændigheder, hvis der i national ret er fastsat bestemmelser om særskilte strafbare handlinger, og dette kan føre til strengere straffe. Er en lovovertrædelse som omhandlet i dette direktiv begået af den samme person i forbindelse med en anden lovovertrædelse som omhandlet i dette direktiv, og udgør en af disse lovovertrædelser de facto et nødvendigt element i den anden, kan en medlemsstat i overensstemmelse med de generelle principper i national ret fastsætte, at en sådan adfærd betragtes som en skærpende omstændighed i forbindelse med hovedovertrædelsen. |
| --- | --- |

(19)

Der bør indføres strengere straffe i de tilfælde, hvor en forbrydelse begås inden for rammerne af en kriminel organisation, som defineret i Rådets rammeafgørelse 2008/841/RIA (5). Medlemsstaterne bør ikke være forpligtet til at fastsætte bestemte skærpende omstændigheder, hvis der i national ret er fastsat bestemmelser om særskilte strafbare handlinger, og dette kan føre til strengere straffe. Er en lovovertrædelse som omhandlet i dette direktiv begået af den samme person i forbindelse med en anden lovovertrædelse som omhandlet i dette direktiv, og udgør en af disse lovovertrædelser de facto et nødvendigt element i den anden, kan en medlemsstat i overensstemmelse med de generelle principper i national ret fastsætte, at en sådan adfærd betragtes som en skærpende omstændighed i forbindelse med hovedovertrædelsen.

| (20) | Der bør indføres bestemmelser om kompetence for at sikre, at de lovovertrædelser, der er omhandlet i dette direktiv, retsforfølges effektivt. Generelt behandles lovovertrædelser bedst i det strafferetlige system i det land, hvor de finder sted. Hver medlemsstat bør derfor fastlægge kompetence med hensyn til lovovertrædelser, der begås på dens område, og lovovertrædelser, der begås af dens statsborgere. Medlemsstaterne kan også fastlægge kompetence med hensyn til lovovertrædelser, der forårsager skade på deres område. De opfordres kraftigt til at gøre det. |
| --- | --- |

(20)

Der bør indføres bestemmelser om kompetence for at sikre, at de lovovertrædelser, der er omhandlet i dette direktiv, retsforfølges effektivt. Generelt behandles lovovertrædelser bedst i det strafferetlige system i det land, hvor de finder sted. Hver medlemsstat bør derfor fastlægge kompetence med hensyn til lovovertrædelser, der begås på dens område, og lovovertrædelser, der begås af dens statsborgere. Medlemsstaterne kan også fastlægge kompetence med hensyn til lovovertrædelser, der forårsager skade på deres område. De opfordres kraftigt til at gøre det.

| (21) | Med henvisning til forpligtelserne i henhold til Rådets rammeafgørelse 2009/948/RIA (6) og Rådets afgørelse 2002/187/RIA (7), opfordres de kompetente myndigheder til i tilfælde af kompetencekonflikter at benytte muligheden for at foretage direkte høringer med bistand fra Den Europæiske Unions Agentur for Strafferetligt Samarbejde (Eurojust). |
| --- | --- |

(21)

Med henvisning til forpligtelserne i henhold til Rådets rammeafgørelse 2009/948/RIA (6) og Rådets afgørelse 2002/187/RIA (7), opfordres de kompetente myndigheder til i tilfælde af kompetencekonflikter at benytte muligheden for at foretage direkte høringer med bistand fra Den Europæiske Unions Agentur for Strafferetligt Samarbejde (Eurojust).

| (22) | Eftersom der er behov for særlige værktøjer til effektivt at efterforske svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter og i betragtning af deres betydning for et velfungerende internationalt samarbejde mellem nationale myndigheder, bør de kompetente myndigheder i alle medlemsstaterne have adgang til de efterforskningsmidler, der typisk anvendes i sager vedrørende organiseret kriminalitet eller anden grov kriminalitet, hvis og i det omfang anvendelsen af disse værktøjer er hensigtsmæssig og står i rimeligt forhold til de i national ret fastlagte lovovertrædelsers karakter og grovhed. Endvidere bør de retshåndhævende myndigheder og andre kompetente myndigheder have rettidig adgang til relevante oplysninger med henblik på at efterforske og retsforfølge de lovovertrædelser, der er omhandlet i dette direktiv. Medlemsstaterne opfordres til at afsætte passende menneskelige og finansielle ressourcer til de kompetente myndigheder, således at de kan efterforske og retsforfølge de i dette direktiv omhandlede lovovertrædelser behørigt. |
| --- | --- |

(22)

Eftersom der er behov for særlige værktøjer til effektivt at efterforske svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter og i betragtning af deres betydning for et velfungerende internationalt samarbejde mellem nationale myndigheder, bør de kompetente myndigheder i alle medlemsstaterne have adgang til de efterforskningsmidler, der typisk anvendes i sager vedrørende organiseret kriminalitet eller anden grov kriminalitet, hvis og i det omfang anvendelsen af disse værktøjer er hensigtsmæssig og står i rimeligt forhold til de i national ret fastlagte lovovertrædelsers karakter og grovhed. Endvidere bør de retshåndhævende myndigheder og andre kompetente myndigheder have rettidig adgang til relevante oplysninger med henblik på at efterforske og retsforfølge de lovovertrædelser, der er omhandlet i dette direktiv. Medlemsstaterne opfordres til at afsætte passende menneskelige og finansielle ressourcer til de kompetente myndigheder, således at de kan efterforske og retsforfølge de i dette direktiv omhandlede lovovertrædelser behørigt.

| (23) | Nationale myndigheder, der efterforsker eller retsforfølger de i dette direktiv omhandlede lovovertrædelser, bør tillægges beføjelser til at samarbejde med andre nationale myndigheder i samme medlemsstat og de tilsvarende myndigheder i andre medlemsstater. |
| --- | --- |

(23)

Nationale myndigheder, der efterforsker eller retsforfølger de i dette direktiv omhandlede lovovertrædelser, bør tillægges beføjelser til at samarbejde med andre nationale myndigheder i samme medlemsstat og de tilsvarende myndigheder i andre medlemsstater.

| (24) | I mange tilfælde ligger kriminelle handlinger bag hændelser, om hvilke der bør ske underretning til de relevante kompetente myndigheder i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/1148 (8). Der kan herske mistanke om, at sådanne hændelser er af kriminel karakter, selv hvis der ikke på dette stadie er tilstrækkeligt bevis for, at der er tale om en strafbar handling. I en sådan situation bør relevante operatører af væsentlige tjenester og udbydere af digitale tjenester opfordres til at dele de underretninger, der kræves i henhold til direktiv (EU) 2016/1148, med de retshåndhævende myndigheder, således at der kan sættes effektivt og bredt ind, og således at det bliver nemmere at henføre handlingerne til gerningsmændene og drage dem til ansvar herfor. Hvis et sikkert, beskyttet og mere robust miljø skal fremmes, kræver det navnlig en systematisk anmeldelse af hændelser af en formodet alvorlig kriminel karakter til de retshåndhævende myndigheder. Endvidere bør de enheder, som er udpeget i henhold til direktiv (EU) 2016/1148 til at håndtere IT-sikkerhedshændelser, når det er relevant, inddrages i de retshåndhævende myndigheders efterforskninger med henblik på at give oplysninger, i det omfang det findes hensigtsmæssigt på nationalt plan, og også med henblik på at yde særlig faglig bistand om informationssystemer. |
| --- | --- |

(24)

I mange tilfælde ligger kriminelle handlinger bag hændelser, om hvilke der bør ske underretning til de relevante kompetente myndigheder i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/1148 (8). Der kan herske mistanke om, at sådanne hændelser er af kriminel karakter, selv hvis der ikke på dette stadie er tilstrækkeligt bevis for, at der er tale om en strafbar handling. I en sådan situation bør relevante operatører af væsentlige tjenester og udbydere af digitale tjenester opfordres til at dele de underretninger, der kræves i henhold til direktiv (EU) 2016/1148, med de retshåndhævende myndigheder, således at der kan sættes effektivt og bredt ind, og således at det bliver nemmere at henføre handlingerne til gerningsmændene og drage dem til ansvar herfor. Hvis et sikkert, beskyttet og mere robust miljø skal fremmes, kræver det navnlig en systematisk anmeldelse af hændelser af en formodet alvorlig kriminel karakter til de retshåndhævende myndigheder. Endvidere bør de enheder, som er udpeget i henhold til direktiv (EU) 2016/1148 til at håndtere IT-sikkerhedshændelser, når det er relevant, inddrages i de retshåndhævende myndigheders efterforskninger med henblik på at give oplysninger, i det omfang det findes hensigtsmæssigt på nationalt plan, og også med henblik på at yde særlig faglig bistand om informationssystemer.

| (25) | Større sikkerhedshændelser som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2366 (9) kan skyldes kriminalitet. Betalingstjenesteudbydere bør, når det er relevant, opfordres til at dele de underretninger, de i henhold til direktiv (EU) 2015/2366 skal give de kompetente myndigheder i deres hjemland, med de retshåndhævende myndigheder. |
| --- | --- |

(25)

Større sikkerhedshændelser som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2366 (9) kan skyldes kriminalitet. Betalingstjenesteudbydere bør, når det er relevant, opfordres til at dele de underretninger, de i henhold til direktiv (EU) 2015/2366 skal give de kompetente myndigheder i deres hjemland, med de retshåndhævende myndigheder.

| (26) | Der findes adskillige instrumenter og mekanismer på EU-plan til at muliggøre udveksling af oplysninger mellem nationale retshåndhævende myndigheder med henblik på efterforskning og retsforfølgning af kriminalitet. For at skabe et smidigere og hurtigere samarbejde mellem nationale retshåndhævende myndigheder og sikre, at disse instrumenter og mekanismer udnyttes til fulde, bør dette direktiv lægge endnu større vægt på de operationelle kontaktpunkter, som blev indført ved rammeafgørelse 2001/413/RIA. Medlemsstaterne bør kunne beslutte at benytte de eksisterende netværk af operationelle kontaktpunkter såsom det, der er oprettet ved direktiv 2013/40/EU. Kontaktpunkterne bør yde effektiv bistand, f.eks. ved at lette udvekslingen af relevante oplysninger, yde teknisk rådgivning eller tilvejebringe juridiske oplysninger. For at sikre at netværket fungerer hensigtsmæssigt, bør hvert kontaktpunkt hurtigt kunne kommunikere med kontaktpunktet i en anden medlemsstat. Eftersom kriminalitet omfattet af dette direktiv har en betydelig grænseoverskridende dimension, og navnlig i betragtning af det elektroniske bevismateriales flygtige karakter, bør medlemsstaterne kunne reagere straks på hasteanmodninger fra netværket og give en tilbagemelding inden for otte timer. I meget hastende og alvorlige tilfælde bør medlemsstaterne underrette Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol). |
| --- | --- |

(26)

Der findes adskillige instrumenter og mekanismer på EU-plan til at muliggøre udveksling af oplysninger mellem nationale retshåndhævende myndigheder med henblik på efterforskning og retsforfølgning af kriminalitet. For at skabe et smidigere og hurtigere samarbejde mellem nationale retshåndhævende myndigheder og sikre, at disse instrumenter og mekanismer udnyttes til fulde, bør dette direktiv lægge endnu større vægt på de operationelle kontaktpunkter, som blev indført ved rammeafgørelse 2001/413/RIA. Medlemsstaterne bør kunne beslutte at benytte de eksisterende netværk af operationelle kontaktpunkter såsom det, der er oprettet ved direktiv 2013/40/EU. Kontaktpunkterne bør yde effektiv bistand, f.eks. ved at lette udvekslingen af relevante oplysninger, yde teknisk rådgivning eller tilvejebringe juridiske oplysninger. For at sikre at netværket fungerer hensigtsmæssigt, bør hvert kontaktpunkt hurtigt kunne kommunikere med kontaktpunktet i en anden medlemsstat. Eftersom kriminalitet omfattet af dette direktiv har en betydelig grænseoverskridende dimension, og navnlig i betragtning af det elektroniske bevismateriales flygtige karakter, bør medlemsstaterne kunne reagere straks på hasteanmodninger fra netværket og give en tilbagemelding inden for otte timer. I meget hastende og alvorlige tilfælde bør medlemsstaterne underrette Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol).

| (27) | Det er meget vigtigt ved bekæmpelse af svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter, at kriminalitet anmeldes til de offentlige myndigheder uden unødigt ophold, da det ofte er udgangspunktet for den strafferetlige efterforskning. Der bør træffes foranstaltninger til at tilskynde til anmeldelser fra fysiske og juridiske personer, navnlig fra finansielle institutioner, til de retshåndhævende og retlige myndigheder. Disse foranstaltninger kan bygge på forskellige typer tiltag, herunder lovgivningsmæssige retsakter, der indeholder en forpligtelse til at anmelde mistanke om svig, eller ikkelovgivningsmæssige tiltag, såsom etablering af eller støtte til organisationer eller ordninger, der fremmer udveksling af oplysninger, eller bevidstgørelse. Enhver sådan foranstaltning, der involverer behandling af personoplysninger, bør være i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 (10). Navnlig bør enhver videregivelse af oplysninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af lovovertrædelser vedrørende svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter ske i overensstemmelse med nævnte forordnings krav, navnlig retsgrundlaget for behandling. |
| --- | --- |

(27)

Det er meget vigtigt ved bekæmpelse af svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter, at kriminalitet anmeldes til de offentlige myndigheder uden unødigt ophold, da det ofte er udgangspunktet for den strafferetlige efterforskning. Der bør træffes foranstaltninger til at tilskynde til anmeldelser fra fysiske og juridiske personer, navnlig fra finansielle institutioner, til de retshåndhævende og retlige myndigheder. Disse foranstaltninger kan bygge på forskellige typer tiltag, herunder lovgivningsmæssige retsakter, der indeholder en forpligtelse til at anmelde mistanke om svig, eller ikkelovgivningsmæssige tiltag, såsom etablering af eller støtte til organisationer eller ordninger, der fremmer udveksling af oplysninger, eller bevidstgørelse. Enhver sådan foranstaltning, der involverer behandling af personoplysninger, bør være i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 (10). Navnlig bør enhver videregivelse af oplysninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af lovovertrædelser vedrørende svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter ske i overensstemmelse med nævnte forordnings krav, navnlig retsgrundlaget for behandling.

| (28) | For at gøre det lettere at anmelde kriminalitet omgående og direkte bør Kommissionen nøje overveje oprettelse af medlemsstaterne af effektive onlinesystemer til anmeldelse af svig og standardiserede indberetningsmodeller på EU-plan. Sådanne systemer kunne gøre det lettere at anmelde svig begået med andre betalingsmidler end kontanter, som ofte foregår online, og dermed styrke støtten til ofre, identificeringen og analysen af trusler fra cyberkriminalitet og de kompetente nationale myndigheders arbejde og grænseoverskridende samarbejde. |
| --- | --- |

(28)

For at gøre det lettere at anmelde kriminalitet omgående og direkte bør Kommissionen nøje overveje oprettelse af medlemsstaterne af effektive onlinesystemer til anmeldelse af svig og standardiserede indberetningsmodeller på EU-plan. Sådanne systemer kunne gøre det lettere at anmelde svig begået med andre betalingsmidler end kontanter, som ofte foregår online, og dermed styrke støtten til ofre, identificeringen og analysen af trusler fra cyberkriminalitet og de kompetente nationale myndigheders arbejde og grænseoverskridende samarbejde.

| (29) | Lovovertrædelserne omhandlet i dette direktiv er ofte af grænseoverskridende karakter. Bekæmpelsen af disse lovovertrædelser afhænger derfor af et tæt samarbejde mellem medlemsstaterne. Medlemsstaterne opfordres til, i det omfang det er hensigtsmæssigt, at sikre effektiv anvendelse af instrumenter om gensidig anerkendelse og retshjælp i forbindelse med lovovertrædelser, der er omfattet af dette direktiv. |
| --- | --- |

(29)

Lovovertrædelserne omhandlet i dette direktiv er ofte af grænseoverskridende karakter. Bekæmpelsen af disse lovovertrædelser afhænger derfor af et tæt samarbejde mellem medlemsstaterne. Medlemsstaterne opfordres til, i det omfang det er hensigtsmæssigt, at sikre effektiv anvendelse af instrumenter om gensidig anerkendelse og retshjælp i forbindelse med lovovertrædelser, der er omfattet af dette direktiv.

| (30) | Efterforskning og retsforfølgelse af alle former for svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter, herunder vedrørende små pengebeløb, er navnlig vigtig for at kunne bekæmpe dem effektivt. Indberetningsforpligtelser, udveksling af oplysninger og statistiske opgørelser er effektive måder til afsløring af svigagtig virksomhed, især lignende aktiviteter, der involverer pengebeløb, som isoleret set er små. |
| --- | --- |

(30)

Efterforskning og retsforfølgelse af alle former for svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter, herunder vedrørende små pengebeløb, er navnlig vigtig for at kunne bekæmpe dem effektivt. Indberetningsforpligtelser, udveksling af oplysninger og statistiske opgørelser er effektive måder til afsløring af svigagtig virksomhed, især lignende aktiviteter, der involverer pengebeløb, som isoleret set er små.

| (31) | Svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter kan have alvorlige økonomiske og ikkeøkonomiske konsekvenser for ofrene. Hvis sådan svig f.eks. indebærer identitetstyveri, forværres konsekvenserne ofte som følge af omdømmemæssig og erhvervsmæssig skade, skade på en persons kreditvurdering samt alvorlig følelsesmæssig skade. Medlemsstaterne bør vedtage bistands-, støtte- og beskyttelsesforanstaltninger for at mindske sådanne konsekvenser. |
| --- | --- |

(31)

Svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter kan have alvorlige økonomiske og ikkeøkonomiske konsekvenser for ofrene. Hvis sådan svig f.eks. indebærer identitetstyveri, forværres konsekvenserne ofte som følge af omdømmemæssig og erhvervsmæssig skade, skade på en persons kreditvurdering samt alvorlig følelsesmæssig skade. Medlemsstaterne bør vedtage bistands-, støtte- og beskyttelsesforanstaltninger for at mindske sådanne konsekvenser.

| (32) | Der kan ofte gå lang tid, før ofrene finder ud af, at de har lidt et tab som følge af svig og forfalskning. I denne periode kan der udvikle sig en spiral af indbyrdes forbundne forbrydelser, hvorved de negative konsekvenser for ofrene forværres. |
| --- | --- |

(32)

Der kan ofte gå lang tid, før ofrene finder ud af, at de har lidt et tab som følge af svig og forfalskning. I denne periode kan der udvikle sig en spiral af indbyrdes forbundne forbrydelser, hvorved de negative konsekvenser for ofrene forværres.

| (33) | Fysiske personer, som er ofre for svig i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter, er tillagt rettigheder i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/29/EU (11). Medlemsstaterne bør vedtage foranstaltninger til bistand og støtte til sådanne ofre, som bygger på de foranstaltninger, der kræves i medfør af nævnte direktiv, men som mere direkte tilgodeser de specifikke behov hos ofre for svig relateret til identitetstyveri. Sådanne foranstaltninger bør navnlig omfatte en liste over særlige institutioner, der dækker forskellige aspekter af identitetsrelateret kriminalitet og støtte til ofre, specialiseret psykologisk støtte og rådgivning om finansielle, praktiske og juridiske spørgsmål, samt hjælp til at få tilgængelig erstatning. Medlemsstaterne bør opfordres til at oprette et centralt nationalt onlineinformationsværktøj for at lette ofres adgang til bistand og støtte. Juridiske personer bør ligeledes tilbydes specifikke oplysninger og rådgivning om beskyttelse mod de negative konsekvenser af sådan kriminalitet. |
| --- | --- |

(33)

Fysiske personer, som er ofre for svig i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter, er tillagt rettigheder i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/29/EU (11). Medlemsstaterne bør vedtage foranstaltninger til bistand og støtte til sådanne ofre, som bygger på de foranstaltninger, der kræves i medfør af nævnte direktiv, men som mere direkte tilgodeser de specifikke behov hos ofre for svig relateret til identitetstyveri. Sådanne foranstaltninger bør navnlig omfatte en liste over særlige institutioner, der dækker forskellige aspekter af identitetsrelateret kriminalitet og støtte til ofre, specialiseret psykologisk støtte og rådgivning om finansielle, praktiske og juridiske spørgsmål, samt hjælp til at få tilgængelig erstatning. Medlemsstaterne bør opfordres til at oprette et centralt nationalt onlineinformationsværktøj for at lette ofres adgang til bistand og støtte. Juridiske personer bør ligeledes tilbydes specifikke oplysninger og rådgivning om beskyttelse mod de negative konsekvenser af sådan kriminalitet.

| (34) | Dette direktiv bør sikre juridiske personer retten til adgang til oplysninger i overensstemmelse med national ret om procedurerne for indgivelse af klager. Denne ret er navnlig nødvendig for små og mellemstore virksomheder og bør bidrage til at skabe et bedre erhvervsklima for små og mellemstore virksomheder. Fysiske personer er allerede sikret denne ret i henhold til direktiv 2012/29/EU. |
| --- | --- |

(34)

Dette direktiv bør sikre juridiske personer retten til adgang til oplysninger i overensstemmelse med national ret om procedurerne for indgivelse af klager. Denne ret er navnlig nødvendig for små og mellemstore virksomheder og bør bidrage til at skabe et bedre erhvervsklima for små og mellemstore virksomheder. Fysiske personer er allerede sikret denne ret i henhold til direktiv 2012/29/EU.

| (35) | Medlemsstaterne bør med bistand fra Kommissionen indføre eller skærpe politikker til forebyggelse af svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter samt foranstaltninger til at nedbringe risikoen for, at sådanne lovovertrædelser forekommer, ved hjælp af oplysnings- og bevidstgørelseskampagner. I den forbindelse kunne medlemsstaterne udvikle og ajourføre et permanent bevidstgørelsesværktøj med praktiske eksempler på svigagtig praksis i et letforståeligt format. Dette værktøj kan være forbundet med eller være en del af det centrale onlineinformationsværktøj for ofre. Medlemsstaterne kan desuden indføre forsknings- og uddannelsesprogrammer. Der bør tages særligt hensyn til sårbare personers behov og interesser. Medlemsstaterne opfordres til at sikre, at der stilles tilstrækkelig finansiering til rådighed for sådanne kampagner. |
| --- | --- |

(35)

Medlemsstaterne bør med bistand fra Kommissionen indføre eller skærpe politikker til forebyggelse af svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter samt foranstaltninger til at nedbringe risikoen for, at sådanne lovovertrædelser forekommer, ved hjælp af oplysnings- og bevidstgørelseskampagner. I den forbindelse kunne medlemsstaterne udvikle og ajourføre et permanent bevidstgørelsesværktøj med praktiske eksempler på svigagtig praksis i et letforståeligt format. Dette værktøj kan være forbundet med eller være en del af det centrale onlineinformationsværktøj for ofre. Medlemsstaterne kan desuden indføre forsknings- og uddannelsesprogrammer. Der bør tages særligt hensyn til sårbare personers behov og interesser. Medlemsstaterne opfordres til at sikre, at der stilles tilstrækkelig finansiering til rådighed for sådanne kampagner.

| (36) | Det er nødvendigt at indsamle statistiske data om svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsinstrumenter end kontanter. Medlemsstaterne bør derfor pålægges at sikre, at der findes et passende system til registrering, fremstilling og fremlæggelse af eksisterende statistiske data om de lovovertrædelser, der er omhandlet i dette direktiv. |
| --- | --- |

(36)

Det er nødvendigt at indsamle statistiske data om svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsinstrumenter end kontanter. Medlemsstaterne bør derfor pålægges at sikre, at der findes et passende system til registrering, fremstilling og fremlæggelse af eksisterende statistiske data om de lovovertrædelser, der er omhandlet i dette direktiv.

| (37) | Dette direktiv har til formål at ændre og udvide bestemmelserne i rammeafgørelse 2001/413/RIA. Da de ændringer, der skal foretages, er væsentlige både med hensyn til antal og art, bør rammeafgørelse 2001/413/RIA af klarhedshensyn erstattes i sin helhed for de medlemsstater, der er bundet af dette direktiv. |
| --- | --- |

(37)

Dette direktiv har til formål at ændre og udvide bestemmelserne i rammeafgørelse 2001/413/RIA. Da de ændringer, der skal foretages, er væsentlige både med hensyn til antal og art, bør rammeafgørelse 2001/413/RIA af klarhedshensyn erstattes i sin helhed for de medlemsstater, der er bundet af dette direktiv.

| (38) | I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), og med forbehold af artikel 4 i samme protokol, deltager disse medlemsstater ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige og Irland. |
| --- | --- |

(38)

I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), og med forbehold af artikel 4 i samme protokol, deltager disse medlemsstater ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige og Irland.

| (39) | I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. |
| --- | --- |

(39)

I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.

| (40) | Målene for dette direktiv, nemlig at indføre strafferetlige sanktioner for svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter, der er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning, samt at forbedre og fremme grænseoverskridende samarbejde både mellem kompetente myndigheder og mellem fysiske og juridiske personer og kompetente myndigheder, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af deres omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål. |
| --- | --- |

(40)

Målene for dette direktiv, nemlig at indføre strafferetlige sanktioner for svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter, der er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning, samt at forbedre og fremme grænseoverskridende samarbejde både mellem kompetente myndigheder og mellem fysiske og juridiske personer og kompetente myndigheder, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af deres omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

| (41) | Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, herunder retten til frihed og sikkerhed, respekten for privatliv og familieliv, beskyttelse af personoplysninger, friheden til at oprette og drive egen virksomhed, ejendomsretten, retten til adgang til effektive retsmidler og til en retfærdig rettergang, uskyldsformodningen og retten til et forsvar, legalitetsprincippet og princippet om proportionalitet mellem lovovertrædelse og straf samt retten til ikke at blive retsforfulgt eller straffet to gange for samme lovovertrædelse. Dette direktiv søger at sikre fuld overholdelse af disse rettigheder og principper og bør gennemføres i overensstemmelse hermed — |
| --- | --- |

(41)

Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, herunder retten til frihed og sikkerhed, respekten for privatliv og familieliv, beskyttelse af personoplysninger, friheden til at oprette og drive egen virksomhed, ejendomsretten, retten til adgang til effektive retsmidler og til en retfærdig rettergang, uskyldsformodningen og retten til et forsvar, legalitetsprincippet og princippet om proportionalitet mellem lovovertrædelse og straf samt retten til ikke at blive retsforfulgt eller straffet to gange for samme lovovertrædelse. Dette direktiv søger at sikre fuld overholdelse af disse rettigheder og principper og bør gennemføres i overensstemmelse hermed —

VEDTAGET DETTE DIREKTIV:

AFSNIT I

GENSTAND OG DEFINITIONER

Artikel 1

Genstand

I dette direktiv fastsættes minimumsregler for bestemmelsen af, hvad der udgør strafbare handlinger, og for sanktioner ved svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter. Det gør det lettere at forebygge sådanne lovovertrædelser samt at bistå og støtte ofrene.

Artikel 2

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

a)   »andet betalingsinstrument end kontanter«: en ikkefysisk eller fysisk beskyttet anordning eller et ikkefysisk eller fysisk beskyttet objekt eller dokument, eller en kombination heraf, bortset fra lovlige betalingsmidler, som alene eller i forbindelse med en procedure eller et sæt af procedurer sætter indehaveren eller brugeren i stand til at overføre penge eller pengeværdier, herunder via elektroniske omsætningsmidler

»andet betalingsinstrument end kontanter«

b)   »beskyttet anordning, objekt eller dokument«: en anordning, et objekt eller et dokument, der er beskyttet mod efterligning eller svigagtig anvendelse, f.eks. i kraft af udformning, kodning eller underskrift

»beskyttet anordning, objekt eller dokument«

c)   »elektronisk omsætningsmiddel«: enhver form for elektroniske penge som defineret i artikel 2, nr. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/110/EF (12) eller virtuel valuta

»elektronisk omsætningsmiddel«

12

d)   »virtuel valuta«: et digitalt udtryk for en værdi, som ikke er udstedt eller garanteret af en centralbank eller en offentlig myndighed, ikke nødvendigvis er knyttet til en lovligt oprettet valuta og ikke har retlig status som valuta eller penge, men som accepteres af fysiske eller juridiske personer som omsætningsmiddel og kan overføres, lagres og handles elektronisk

»virtuel valuta«

e)   »informationssystem«: et informationssystem som defineret i artikel 2, litra a), i direktiv 2013/40/EU

»informationssystem«

f)   »edb-data«: edb-data som defineret i artikel 2, litra b), i direktiv 2013/40/EU

»edb-data«

g)   »juridisk person«: en enhed, der i henhold til gældende ret har juridisk personlighed, med undtagelse af stater eller offentlige organer, når de udøver statsmyndighed, samt af offentlige internationale organisationer.

»juridisk person«

AFSNIT II

LOVOVERTRÆDELSER

Artikel 3

Svigagtig anvendelse af andre betalingsinstrumenter end kontanter

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at følgende former for adfærd udgør strafbare handlinger, når de begås forsætligt:

| a) | svigagtig anvendelse af et stjålet eller på anden vis uretmæssigt tilegnet eller erhvervet andet betalingsinstrument end kontanter |
| --- | --- |

a)

svigagtig anvendelse af et stjålet eller på anden vis uretmæssigt tilegnet eller erhvervet andet betalingsinstrument end kontanter

| b) | svigagtig anvendelse af et forfalsket eller efterlignet andet betalingsinstrument end kontanter. |
| --- | --- |

b)

svigagtig anvendelse af et forfalsket eller efterlignet andet betalingsinstrument end kontanter.

Artikel 4

Lovovertrædelser relateret til svigagtig anvendelse af fysiske andre betalingsinstrumenter end kontanter

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at følgende former for adfærd udgør strafbare handlinger, når de begås forsætligt:

| a) | tyveri eller anden uretmæssig tilegnelse af et fysisk andet betalingsinstrument end kontanter |
| --- | --- |

a)

tyveri eller anden uretmæssig tilegnelse af et fysisk andet betalingsinstrument end kontanter

| b) | svigagtig forfalskning eller efterligning af et fysisk andet betalingsinstrument end kontanter |
| --- | --- |

b)

svigagtig forfalskning eller efterligning af et fysisk andet betalingsinstrument end kontanter

| c) | besiddelse af et stjålet eller på anden vis uretmæssigt tilegnet betalingsinstrument eller af et forfalsket eller efterlignet fysisk andet betalingsinstrument end kontanter med henblik på svigagtig anvendelse |
| --- | --- |

c)

besiddelse af et stjålet eller på anden vis uretmæssigt tilegnet betalingsinstrument eller af et forfalsket eller efterlignet fysisk andet betalingsinstrument end kontanter med henblik på svigagtig anvendelse

| d) | anskaffelse til sig selv eller en anden, herunder modtagelse, tilegnelse, køb, overførsel, import, eksport, salg, transport eller distribution af et stjålet, forfalsket eller efterlignet fysisk andet betalingsinstrument end kontanter med henblik på svigagtig anvendelse. |
| --- | --- |

d)

anskaffelse til sig selv eller en anden, herunder modtagelse, tilegnelse, køb, overførsel, import, eksport, salg, transport eller distribution af et stjålet, forfalsket eller efterlignet fysisk andet betalingsinstrument end kontanter med henblik på svigagtig anvendelse.

Artikel 5

Lovovertrædelser relateret til svigagtig anvendelse af ikkefysiske andre betalingsinstrumenter end kontanter

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at følgende former for adfærd udgør strafbare handlinger, når de begås forsætligt:

| a) | uretmæssig erhvervelse af et ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter, i det mindste hvis denne erhvervelse har indebåret, at der er begået en af de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3-6 i direktiv 2013/40/EU, eller uretmæssig anvendelse af et ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter |
| --- | --- |

a)

uretmæssig erhvervelse af et ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter, i det mindste hvis denne erhvervelse har indebåret, at der er begået en af de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3-6 i direktiv 2013/40/EU, eller uretmæssig anvendelse af et ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter

| b) | svigagtig forfalskning eller efterlignet af et ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter |
| --- | --- |

b)

svigagtig forfalskning eller efterlignet af et ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter

| c) | besiddelse af et uretmæssigt erhvervet, forfalsket eller efterlignet ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter med henblik på svigagtig anvendelse, i det mindste hvis den ulovlige oprindelse er kendt på tidspunktet for besiddelsen af instrumentet |
| --- | --- |

c)

besiddelse af et uretmæssigt erhvervet, forfalsket eller efterlignet ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter med henblik på svigagtig anvendelse, i det mindste hvis den ulovlige oprindelse er kendt på tidspunktet for besiddelsen af instrumentet

| d) | anskaffelse til sig selv eller en anden, herunder salg, overførsel eller distribution, eller tilgængeliggørelse af et uretmæssigt erhvervet, forfalsket eller efterlignet ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter med henblik på svigagtig anvendelse. |
| --- | --- |

d)

anskaffelse til sig selv eller en anden, herunder salg, overførsel eller distribution, eller tilgængeliggørelse af et uretmæssigt erhvervet, forfalsket eller efterlignet ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter med henblik på svigagtig anvendelse.

Artikel 6

Svig i forbindelse med informationssystemer

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at det, når det sker forsætligt og retsstridigt, udgør en strafbar handling at gennemføre eller forårsage en overførsel af penge, pengeværdier eller virtuel valuta og derved forårsage et uretmæssigt tab af formuegoder for en anden person med henblik på at give gerningsmanden eller en tredjemand fortjeneste ved:

| a) | uretmæssigt at forhindre eller gribe ind i et informationssystems korrekte funktion |
| --- | --- |

a)

uretmæssigt at forhindre eller gribe ind i et informationssystems korrekte funktion

| b) | uretmæssigt at indlæse, ændre, slette, overføre eller tilbageholde edb-data. |
| --- | --- |

b)

uretmæssigt at indlæse, ændre, slette, overføre eller tilbageholde edb-data.

Artikel 7

Værktøjer, der anvendes til at begå lovovertrædelser

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at fremstilling, anskaffelse til sig selv eller en anden, herunder import, eksport, salg, transport eller distribution, eller tilgængeliggørelse af en anordning eller et instrument, edb-data eller andre midler, der primært er udformet eller specifikt er tilpasset med henblik på at begå en af de lovovertrædelser, der er omhandlet i artikel 4, litra a) og b), artikel 5, litra a) og b), eller artikel 6, i det mindste når de begås i den hensigt at benytte midlerne, udgør en strafbar handling.

Artikel 8

Anstiftelse, medvirken og tilskyndelse samt forsøg

1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at anstiftelse af og medvirken og tilskyndelse til de i artikel 3-7 omhandlede lovovertrædelser udgør en strafbar handling.

2.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at forsøg på at begå en af de i artikel 3, artikel 4, litra a), b) eller d), artikel 5, litra a) eller b), eller artikel 6 omhandlede lovovertrædelser udgør en strafbar handling. Med hensyn til artikel 5, litra d), træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at i det mindste forsøg på uretmæssig anskaffelse af et uretmæssigt erhvervet, forfalsket eller efterlignet ikkefysisk andet betalingsinstrument end kontanter til sig selv eller en anden udgør en strafbar handling.

Artikel 9

Sanktioner over for fysiske personer

1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser kan straffes med strafferetlige sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning.

2.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de i artikel 3, artikel 4, litra a) og b), og artikel 5, litra a) og b), omhandlede lovovertrædelser kan straffes med en maksimal fængselsstraf på mindst to år.

3.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de i artikel 4, litra c) og d), og artikel 5, litra c) og d), omhandlede lovovertrædelser kan straffes med en maksimal fængselsstraf på mindst et år.

4.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at den i artikel 6 omhandlede lovovertrædelse kan straffes med en maksimal fængselsstraf på mindst tre år.

5.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at den i artikel 7 omhandlede lovovertrædelse kan straffes med en maksimal fængselsstraf på mindst to år.

6.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de i artikel 3-6 omhandlede lovovertrædelser kan straffes med en maksimal fængselsstraf på mindst fem år, hvis de begås inden for rammerne af en kriminel organisation som defineret i rammeafgørelse 2008/841/RIA, uanset den i nævnte afgørelse fastsatte sanktion.

Artikel 10

Juridiske personers ansvar

1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at juridiske personer kan drages til ansvar for de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser, som begås til fordel for dem af en person, der handler enten alene eller som medlem af et organ under den juridiske person, og som har en ledende stilling inden for den juridiske person baseret på et af følgende forhold:

| a) | beføjelse til at repræsentere den juridiske person |
| --- | --- |

a)

beføjelse til at repræsentere den juridiske person

| b) | bemyndigelse til at træffe beslutninger på den juridiske persons vegne |
| --- | --- |

b)

bemyndigelse til at træffe beslutninger på den juridiske persons vegne

| c) | bemyndigelse til at udøve kontrol inden for den juridiske person. |
| --- | --- |

c)

bemyndigelse til at udøve kontrol inden for den juridiske person.

2.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at juridiske personer kan drages til ansvar, hvis manglende tilsyn eller kontrol fra en af de i stk. 1 omhandlede personers side har gjort det muligt for en person, der er underlagt den juridiske persons myndighed, at begå en af de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser til fordel for den juridiske person.

3.   Juridiske personers ansvar i henhold til stk. 1 og 2 udelukker ikke strafferetlig forfølgning af fysiske personer, der begår, anstifter eller medvirker til en af de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser.

Artikel 11

Sanktioner over for juridiske personer

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at juridiske personer, som kendes ansvarlige efter artikel 10, stk. 1 eller 2, pålægges sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning, hvilket omfatter strafferetlige eller administrative bøder og kan omfatte andre sanktioner, såsom:

| a) | udelukkelse fra ret til offentlige ydelser eller tilskud |
| --- | --- |

a)

udelukkelse fra ret til offentlige ydelser eller tilskud

| b) | midlertidig udelukkelse fra adgang til offentlig finansiering, herunder udbudsprocedurer, tilskud og koncessioner |
| --- | --- |

b)

midlertidig udelukkelse fra adgang til offentlig finansiering, herunder udbudsprocedurer, tilskud og koncessioner

| c) | midlertidig eller varig udelukkelse fra at udøve erhvervsvirksomhed |
| --- | --- |

c)

midlertidig eller varig udelukkelse fra at udøve erhvervsvirksomhed

| d) | anbringelse under retsligt tilsyn |
| --- | --- |

d)

anbringelse under retsligt tilsyn

| e) | tvangsopløsning efter retskendelse |
| --- | --- |

e)

tvangsopløsning efter retskendelse

| f) | midlertidig eller varig lukning af forretningssteder, der er blevet brugt til at begå lovovertrædelsen. |
| --- | --- |

f)

midlertidig eller varig lukning af forretningssteder, der er blevet brugt til at begå lovovertrædelsen.

AFSNIT III

KOMPETENCE OG EFTERFORSKNING

Artikel 12

Kompetence

1.   Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger til at fastlægge sin kompetence med hensyn til de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser, i de tilfælde hvor et eller flere af følgende gør sig gældende:

| a) | lovovertrædelsen er helt eller delvis begået på dens område |
| --- | --- |

a)

lovovertrædelsen er helt eller delvis begået på dens område

| b) | gerningsmanden er en af dens statsborgere. |
| --- | --- |

b)

gerningsmanden er en af dens statsborgere.

2.   Med henblik på stk. 1, litra a), anses en lovovertrædelse for at være helt eller delvist begået på en medlemsstats område, når gerningsmanden begår lovovertrædelsen, mens vedkommende fysisk befinder sig på dette område, uanset om lovovertrædelsen begås ved hjælp af et informationssystem på dette område.

3.   Medlemsstaten underretter Kommissionen, hvis den beslutter at fastlægge kompetence med hensyn til en af de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser, som er begået uden for dens område, herunder når:

| a) | gerningsmanden har sit sædvanlige opholdssted på dens område |
| --- | --- |

a)

gerningsmanden har sit sædvanlige opholdssted på dens område

| b) | lovovertrædelsen er begået til fordel for en juridisk person, som er etableret på dens område |
| --- | --- |

b)

lovovertrædelsen er begået til fordel for en juridisk person, som er etableret på dens område

| c) | lovovertrædelsen er begået mod en af dens statsborgere eller mod en person, der har sædvanligt opholdssted på dens område. |
| --- | --- |

c)

lovovertrædelsen er begået mod en af dens statsborgere eller mod en person, der har sædvanligt opholdssted på dens område.

Artikel 13

Effektiv efterforskning og effektivt samarbejde

1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at personer, enheder eller tjenester, som er ansvarlige for efterforskning eller retsforfølgning af de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser, råder over efterforskningsmidler, som er effektive og står i et rimeligt forhold til den begåede kriminalitet, såsom dem, der anvendes til bekæmpelse af organiseret kriminalitet eller anden grov kriminalitet.

2.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at oplysninger, som fysiske eller juridiske personer i henhold til national ret har pligt til at videregive vedrørende de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser, uden unødigt ophold når frem til de myndigheder, som efterforsker eller retsforfølger disse lovovertrædelser.

AFSNIT IV

UDVEKSLING AF OPLYSNINGER OG ANMELDELSE AF KRIMINALITET

Artikel 14

Udveksling af oplysninger

1.   Med henblik på udveksling af oplysninger om de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser, sikrer medlemsstaterne, at de har et nationalt operationelt kontaktpunkt, som står til disposition døgnet rundt alle ugens dage. Medlemsstaterne sikrer endvidere, at der findes procedurer, således at hasteanmodninger om bistand behandles omgående, og at den kompetente myndighed svarer inden for otte timer fra modtagelsen, idet den som minimum angiver, om anmodningen vil blive besvaret og i hvilken form samt det forventede tidspunkt, inden for hvilket svaret vil blive sendt. Medlemsstaterne kan beslutte at benytte de eksisterende netværk af operationelle kontaktpunkter.

2.   Medlemsstaterne underretter Kommissionen, Europol og Eurojust om deres udpegede kontaktpunkt som omhandlet i stk. 1. De opdaterer oplysningerne, når det er nødvendigt. Kommissionen videregiver disse oplysninger til de øvrige medlemsstater.

Artikel 15

Anmeldelse af kriminalitet

1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at der stilles passende anmeldelseskanaler til rådighed med henblik på at lette anmeldelse af de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser til de retshåndhævende myndigheder og andre kompetente nationale myndigheder uden unødigt ophold.

2.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at tilskynde finansielle institutioner og andre juridiske personer, der er aktive på deres område, til uden unødigt ophold at anmelde mistanke om svig til de retshåndhævende myndigheder og andre kompetente myndigheder med henblik på afsløring, forebyggelse, efterforskning eller retsforfølgning af de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser.

Artikel 16

Bistand og støtte til ofre

1.   Medlemsstaterne sikrer, at fysiske og juridiske personer, der har lidt skade som følge af en af de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser, som begås ved misbrug af personlige oplysninger:

| a) | tilbydes specifik oplysning og rådgivning om, hvordan de kan beskytte sig selv mod lovovertrædelsernes negative konsekvenser, såsom skade på omdømmet, og |
| --- | --- |

a)

tilbydes specifik oplysning og rådgivning om, hvordan de kan beskytte sig selv mod lovovertrædelsernes negative konsekvenser, såsom skade på omdømmet, og

| b) | får en liste over særlige institutioner, som beskæftiger sig med forskellige aspekter af identitetsrelateret kriminalitet og støtte til ofre. |
| --- | --- |

b)

får en liste over særlige institutioner, som beskæftiger sig med forskellige aspekter af identitetsrelateret kriminalitet og støtte til ofre.

2.   Medlemsstaterne opfordres til at indføre centrale nationale onlineinformationsværktøjer for at lette adgangen til bistand og støtte for fysiske eller juridiske personer, der har lidt skade som følge af de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser, som begås ved misbrug af personlige oplysninger.

3.   Medlemsstaterne sikrer, at juridiske personer, der er ofre for de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser, uden unødigt ophold efter deres første kontakt med en kompetent myndighed tilbydes følgende oplysninger:

| a) | procedurerne for indgivelse af klage vedrørende lovovertrædelsen og ofrets rolle i sådanne procedurer |
| --- | --- |

a)

procedurerne for indgivelse af klage vedrørende lovovertrædelsen og ofrets rolle i sådanne procedurer

| b) | retten til at modtage oplysninger om sagen i overensstemmelse med national ret |
| --- | --- |

b)

retten til at modtage oplysninger om sagen i overensstemmelse med national ret

| c) | de til rådighed værende procedurer for at indgive en klage, hvis den kompetente myndighed ikke respekterer ofrets rettigheder under straffesagen |
| --- | --- |

c)

de til rådighed værende procedurer for at indgive en klage, hvis den kompetente myndighed ikke respekterer ofrets rettigheder under straffesagen

| d) | kontaktoplysninger med henblik på kommunikation om deres sag. |
| --- | --- |

d)

kontaktoplysninger med henblik på kommunikation om deres sag.

Artikel 17

Forebyggelse

Medlemsstaterne iværksætter egnede tiltag, herunder via internettet, såsom oplysnings- og bevidstgørelseskampagner og forsknings- og uddannelsesprogrammer med henblik på at nedbringe omfanget af svig, øge bevidstheden og nedbringe risikoen for at blive offer for svig. Hvor det er relevant, handler medlemsstaterne i samarbejde med interessenter.

Artikel 18

Overvågning og statistik

1.   Senest den 31. august 2019 fastlægger Kommissionen et detaljeret program for overvågning af dette direktivs udbytte, resultater og virkninger. I overvågningsprogrammet fastlægges metoderne til samt intervallerne for indsamling af de nødvendige data og øvrig dokumentation. Det skal præcisere, hvilke tiltag Kommissionen og medlemsstaterne skal træffe med hensyn til indsamling, udveksling og analyse af dataene og den øvrige dokumentation.

2.   Medlemsstaterne sikrer, at der findes et system til registrering, fremstilling og fremlæggelse af anonymiserede statistiske data, som måler anmeldelses-, efterforsknings- og rettergangsfaserne i forbindelse med de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser.

3.   De statistiske data omhandlet i stk. 2 skal mindst omfatte de eksisterende data om det antal af de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser, som er registreret af medlemsstaterne, og om det antal personer, der er blevet retsforfulgt og dømt for de i artikel 3-7 omhandlede lovovertrædelser.

4.   Medlemsstaterne fremsender årligt de data, der indsamles efter stk. 1, 2 og 3, til Kommissionen. Kommissionen sørger for, at der hvert år offentliggøres en konsolideret oversigt over disse statistiske rapporter, og at denne fremsendes til de kompetente specialiserede EU-agenturer og -organer.

Artikel 19

Erstatning af rammeafgørelse 2001/413/RIA

Rammeafgørelse 2001/413/RIA erstattes for så vidt angår medlemsstater, der er bundet af dette direktiv, idet dette dog ikke berører disse medlemsstaters forpligtelser for så vidt angår fristen for gennemførelse af nævnte rammeafgørelse i den nationale lovgivning.

For så vidt angår de medlemsstater, der er bundet af dette direktiv, gælder henvisninger til rammeafgørelse 2001/413/RIA som henvisninger til dette direktiv.

Artikel 20

Gennemførelse

1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. maj 2021. De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Medlemsstaterne fastsætter de nærmere regler for henvisningen.

2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 21

Evaluering og rapportering

1.   Kommissionen forelægger senest den 31. maj 2023 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport, hvori det vurderes, i hvilket omfang medlemsstaterne har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at efterleve dette direktiv. Medlemsstaterne giver Kommissionen alle de oplysninger, der er nødvendige for udarbejdelsen af denne rapport.

2.   Kommissionen foretager senest den 31. maj 2026 en evaluering af dette direktivs indvirkning på bekæmpelse af svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter samt på de grundlæggende rettigheder og forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en rapport. Medlemsstaterne giver Kommissionen alle de oplysninger, der er nødvendige for udarbejdelsen af denne rapport.

3.   I forbindelse med evalueringen omhandlet i denne artikels stk. 2 rapporterer Kommissionen også om nødvendigheden, gennemførligheden og effektiviteten af at skabe sikre nationale onlinesystemer, der skal give ofrene mulighed for at anmelde de i artikel 3-8 omhandlede lovovertrædelser, samt af at indføre en standardiseret EU-indberetningsmodel som grundlag for medlemsstaterne.

Artikel 22

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den Europæiske Unions Tidende

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.

Udfærdiget i Strasbourg, den 17. april 2019.

På Europa-Parlamentets vegne

A. TAJANI

Formand

På Rådets vegne

G. CIAMBA

Formand

---

(1)  
  EUT C 197 af 8.6.2018, s. 24.

1

(2)  Europa-Parlamentets holdning af 13.3.2019 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 9.4.2019.

2

(3)  Rådets rammeafgørelse 2001/413/RIA af 28. maj 2001 om bekæmpelse af svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter (EFT L 149 af 2.6.2001, s. 1).

3

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/40/EU af 12. august 2013 om angreb på informationssystemer og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2005/222/RIA (EUT L 218 af 14.8.2013, s. 8).

4

(5)  Rådets rammeafgørelse 2008/841/RIA af 24. oktober 2008 om bekæmpelse af organiseret kriminalitet (EUT L 300 af 11.11.2008, s. 42).

5

(6)  Rådets rammeafgørelse 2009/948/RIA af 30. november 2009 om forebyggelse og bilæggelse af konflikter om udøvelse af jurisdiktion i straffesager (EUT L 328 af 15.12.2009, s. 42).

6

(7)  Rådets afgørelse 2002/187/RIA af 28. februar 2002 om oprettelse af Eurojust for at styrke bekæmpelsen af grov kriminalitet (EFT L 63 af 6.3.2002, s. 1).

7

(8)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/1148 af 6. juli 2016 om foranstaltninger, der skal sikre et højt fælles sikkerhedsniveau for net- og informationssystemer i hele Unionen (EUT L 194 af 19.7.2016, s. 1).

8

(9)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2366 af 25. november 2015 om betalingstjenester i det indre marked, om ændring af direktiv 2002/65/EF, 2009/110/EF og 2013/36/EU og forordning (EU) nr. 1093/2010 og om ophævelse af direktiv 2007/64/EF (EUT L 337 af 23.12.2015, s. 35).

9

(10)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (generel forordning om databeskyttelse) (EUT L 119 af 4.5.2016, s. 1).

10

(11)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/29/EU af 25. oktober 2012 om minimumsstandarder for ofre for kriminalitet med hensyn til rettigheder, støtte og beskyttelse og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2001/220/RIA (EUT L 315 af 14.11.2012, s. 57).

11

(12)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/110/EF af 16. september 2009 om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed, ændring af direktiv 2005/60/EF og 2006/48/EF og ophævelse af direktiv 2000/46/EF (EUT L 267 af 10.10.2009, s. 7).

12

---

II Ikke-lovgivningsmæssige retsakter

FORORDNINGER

| 10.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 123/30 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 123/30

---

KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) 2019/714

af 7. marts 2019

om erstatning af bilag I og ændring af bilag II og VII til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 211/2011 om borgerinitiativer

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 211/2011 af 16. februar 2011 om borgerinitiativer (1), særlig artikel 16, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Ifølge artikel 7, stk. 2, i forordning (EU) nr. 211/2011 skal minimumstallet for underskrivere af et borgerinitiativ i mindst en fjerdedel af medlemsstaterne svare til antallet af medlemmer af Europa-Parlamentet for hver medlemsstat multipliceret med en faktor på 750. Disse minimumstal er fastsat i bilag I til nævnte forordning. |
| --- | --- |

(1)

Ifølge artikel 7, stk. 2, i forordning (EU) nr. 211/2011 skal minimumstallet for underskrivere af et borgerinitiativ i mindst en fjerdedel af medlemsstaterne svare til antallet af medlemmer af Europa-Parlamentet for hver medlemsstat multipliceret med en faktor på 750. Disse minimumstal er fastsat i bilag I til nævnte forordning.

| (2) | Den 29. marts 2017 meddelte Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (»Det Forenede Kongerige«), at det havde til hensigt at udtræde af Unionen i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union. Traktaterne ophører med at finde anvendelse på Det Forenede Kongerige på datoen for udtrædelsesaftalens ikrafttræden eller, hvis en sådan aftale ikke indgås, to år efter meddelelsen, dvs. den 30. marts 2019, medmindre Det Europæiske Råd efter aftale med Det Forenede Kongerige beslutter at forlænge fristen. |
| --- | --- |

(2)

Den 29. marts 2017 meddelte Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (»Det Forenede Kongerige«), at det havde til hensigt at udtræde af Unionen i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union. Traktaterne ophører med at finde anvendelse på Det Forenede Kongerige på datoen for udtrædelsesaftalens ikrafttræden eller, hvis en sådan aftale ikke indgås, to år efter meddelelsen, dvs. den 30. marts 2019, medmindre Det Europæiske Råd efter aftale med Det Forenede Kongerige beslutter at forlænge fristen.

| (3) | Den 28. juni 2018 vedtog Det Europæiske Råd afgørelse (EU) 2018/937 (2) om Europa-Parlamentets sammensætning. Afgørelsen, som trådte i kraft den 3. juli 2018, fastsætter antallet af repræsentanter i Europa-Parlamentet, der vælges i hver enkelt medlemsstat for valgperioden 2019-2024, som starter den 2. juli 2019.
  Bilag I til forordning (EU) nr. 211/2011 bør ændres, så det afspejler reglerne om minimumstallet for underskrivere, der er anført i bilag I til forordning (EU) nr. 211/2011. Ændringen bør finde anvendelse fra den 2. juli 2019, hvor valgperioden 2019-2024 starter. Skulle den frist på to år, som er omhandlet i artikel 50, stk. 3, i traktaten om den Europæiske Union, imidlertid blive forlænget, bør ændringen først finde anvendelse efter udløbet af den forlængede frist. Af klarhedshensyn bør bilag I erstattes. |
| --- | --- |

(3)

Den 28. juni 2018 vedtog Det Europæiske Råd afgørelse (EU) 2018/937 (2) om Europa-Parlamentets sammensætning. Afgørelsen, som trådte i kraft den 3. juli 2018, fastsætter antallet af repræsentanter i Europa-Parlamentet, der vælges i hver enkelt medlemsstat for valgperioden 2019-2024, som starter den 2. juli 2019.

Bilag I til forordning (EU) nr. 211/2011 bør ændres, så det afspejler reglerne om minimumstallet for underskrivere, der er anført i bilag I til forordning (EU) nr. 211/2011. Ændringen bør finde anvendelse fra den 2. juli 2019, hvor valgperioden 2019-2024 starter. Skulle den frist på to år, som er omhandlet i artikel 50, stk. 3, i traktaten om den Europæiske Union, imidlertid blive forlænget, bør ændringen først finde anvendelse efter udløbet af den forlængede frist. Af klarhedshensyn bør bilag I erstattes.

| (4) | Det fastsættes i artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 211/2011, at initiativtagere til et forslag til borgerinitiativ skal lade initiativet registrere i Kommissionen og indgive de oplysninger, der er fastsat i bilag II til samme forordning. |
| --- | --- |

(4)

Det fastsættes i artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 211/2011, at initiativtagere til et forslag til borgerinitiativ skal lade initiativet registrere i Kommissionen og indgive de oplysninger, der er fastsat i bilag II til samme forordning.

| (5) | Ifølge artikel 9 i forordning (EU) nr. 211/2011 skal initiativtagerne anvende formularen i bilag VII til samme forordning, når de indgiver borgerinitiativet til Kommissionen. |
| --- | --- |

(5)

Ifølge artikel 9 i forordning (EU) nr. 211/2011 skal initiativtagerne anvende formularen i bilag VII til samme forordning, når de indgiver borgerinitiativet til Kommissionen.

| (6) | Formularerne i bilag II og VII til forordning (EU) nr. 211/2011 indeholder en fodnote med oplysninger om, hvordan initiativtagernes og sponsorers personoplysninger behandles. Fodnoten bør indeholde færre og enklere oplysninger, således at der ikke skabes forvirring i forhold til den erklæring om databeskyttelse, der benyttes til den pågældende databehandling. |
| --- | --- |

(6)

Formularerne i bilag II og VII til forordning (EU) nr. 211/2011 indeholder en fodnote med oplysninger om, hvordan initiativtagernes og sponsorers personoplysninger behandles. Fodnoten bør indeholde færre og enklere oplysninger, således at der ikke skabes forvirring i forhold til den erklæring om databeskyttelse, der benyttes til den pågældende databehandling.

| (7) | I fodnoterne henvises til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (3). Forordning (EF) nr. 45/2001 blev ophævet og erstattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 (4) med virkning fra den 11. december 2018. Henvisningen til forordning (EF) nr. 45/2001 bør således udgå af fodnoterne. |
| --- | --- |

(7)

I fodnoterne henvises til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (3). Forordning (EF) nr. 45/2001 blev ophævet og erstattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 (4) med virkning fra den 11. december 2018. Henvisningen til forordning (EF) nr. 45/2001 bør således udgå af fodnoterne.

| (8) | Bilag I til forordning (EU) nr. 211/2011 bør erstattes, og bilag II og VII til nævnte forordning bør ændres — |
| --- | --- |

(8)

Bilag I til forordning (EU) nr. 211/2011 bør erstattes, og bilag II og VII til nævnte forordning bør ændres —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

I forordning (EU) nr. 211/2011 foretages følgende ændringer:

| 1) | Bilag I erstattes af teksten i bilaget til denne forordning. |
| --- | --- |

1)

Bilag I erstattes af teksten i bilaget til denne forordning.

| 2) | I bilag II affattes fodnote 1 således:






  »(1) | Kun initiativtagernes fulde navn, kontaktpersonernes e-mail-adresse og oplysninger vedrørende støtte- og finansieringskilder vil blive gjort offentligt tilgængelige i Kommissionens onlineregister.
  De registrerede har ret til at gøre indsigelse mod offentliggørelse af deres personlige oplysninger af vægtige legitime grunde, der vedrører deres specifikke forhold.« |
| --- | --- | --- |

2)

I bilag II affattes fodnote 1 således:

»(1)

De registrerede har ret til at gøre indsigelse mod offentliggørelse af deres personlige oplysninger af vægtige legitime grunde, der vedrører deres specifikke forhold.«

| 3) | I bilag VII affattes fodnote 1 således:






  »(1) | Kun initiativtagernes fulde navn, kontaktpersonernes e-mail-adresse og oplysninger vedrørende støtte- og finansieringskilder vil blive gjort offentligt tilgængelige i Kommissionens onlineregister.
  De registrerede har ret til at gøre indsigelse mod offentliggørelse af deres personlige oplysninger af vægtige legitime grunde, der vedrører deres specifikke forhold.« |
| --- | --- | --- |

3)

I bilag VII affattes fodnote 1 således:

»(1)

De registrerede har ret til at gøre indsigelse mod offentliggørelse af deres personlige oplysninger af vægtige legitime grunde, der vedrører deres specifikke forhold.«

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 1, nr. 1), finder anvendelse fra den 2. juli 2019 eller dagen efter, at traktaterne ikke længere finder anvendelse på Det Forenede Kongerige i henhold til artikel 50, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, alt efter hvilken af disse datoer der er den seneste.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 7. marts 2019.

På Kommissionens vegne

Jean-Claude JUNCKER

Formand

---

(1)  
  EUT L 65 af 11.3.2011, s. 1.

1

(2)  Det Europæiske Råds afgørelse (EU) 2018/937 af 28. juni 2018 om Europa-Parlamentets sammensætning (EUT L 165 I af 2.7.2018, s. 1).

2

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 8 af 12.1.2001, s. 1).

3

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 af 23. oktober 2018 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af forordning (EF) nr. 45/2001 og afgørelse nr. 1247/2002/EF (EUT L 295 af 21.11.2018, s. 39).

4

---

BILAG

MINIMUM AF UNDERSKRIFTER FRA HVER MEDLEMSSTAT

| Belgien | 15 750 |
| --- | --- |
| Bulgarien | 12 750 |
| Den Tjekkiske Republik | 15 750 |
| Danmark | 10 500 |
| Tyskland | 72 000 |
| Estland | 5 250 |
| Irland | 9 750 |
| Grækenland | 15 750 |
| Spanien | 44 250 |
| Frankrig | 59 250 |
| Kroatien | 9 000 |
| Italien | 57 000 |
| Cypern | 4 500 |
| Letland | 6 000 |
| Litauen | 8 250 |
| Luxembourg | 4 500 |
| Ungarn | 15 750 |
| Malta | 4 500 |
| Nederlandene | 21 750 |
| Østrig | 14 250 |
| Polen | 39 000 |
| Portugal | 15 750 |
| Rumænien | 24 750 |
| Slovenien | 6 000 |
| Slovakiet | 10 500 |
| Finland | 10 500 |
| Sverige | 15 750 |

Belgien

15 750

Bulgarien

12 750

Den Tjekkiske Republik

15 750

Danmark

10 500

Tyskland

72 000

Estland

5 250

Irland

9 750

Grækenland

15 750

Spanien

44 250

Frankrig

59 250

Kroatien

9 000

Italien

57 000

Cypern

4 500

Letland

6 000

Litauen

8 250

Luxembourg

4 500

Ungarn

15 750

Malta

4 500

Nederlandene

21 750

Østrig

14 250

Polen

39 000

Portugal

15 750

Rumænien

24 750

Slovenien

6 000

Slovakiet

10 500

Finland

10 500

Sverige

15 750

---