# Europeiska unionens L 91/2019

| | ISSN 1977-0820 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | L 91 |
| | |
| Svensk utgåva | Lagstiftning | 62 årgången29 mars 2019 |

ISSN 1977-0820

Europeiska unionens

officiella tidning

L 91

Svensk utgåva

Lagstiftning

62 årgången29 mars 2019

---

| Innehållsförteckning | | I   Lagstiftningsakter | Sida |
| --- | --- | --- | --- |
| | | FÖRORDNINGAR |
| | * | Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/515 av den 19 mars 2019 om ömsesidigt erkännande av varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat och om upphävande av förordning (EG) nr 764/2008 (
  1
  ) | 1 |
| | * | Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/516 av den 19 mars 2019 om harmonisering av bruttonationalinkomsten till marknadspris och om upphävande av rådets direktiv 89/130/EEG, Euratom och rådets förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 (BNI-förordningen) (
  1
  ) | 19 |
| | * | Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/517 av den 19 mars 2019 om genomförandet och driften av toppdomännamnet .eu och om ändring och upphävande av förordning (EG) nr 733/2002 och om upphävande av kommissionens förordning (EG) nr 874/2004 (
  1
  ) | 25 |
| | * | Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/518 av den 19 mars 2019 om ändring av förordning (EG) nr 924/2009 vad gäller vissa avgifter för gränsöverskridande betalningar i unionen och valutaväxlingsavgifter (
  1
  ) | 36 |
| | * | Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/519 av den 19 mars 2019 om ändring av förordning (EU) nr 167/2013 om godkännande och marknadstillsyn av jordbruks- och skogsbruksfordon (
  1
  ) | 42 |
| | | DIREKTIV |
| | * | Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/520 av den 19 mars 2019 om driftskompatibilitet mellan elektroniska vägtullsystem och underlättande av gränsöverskridande informationsutbyte om underlåtenhet att betala vägavgifter i unionen (
  1
  ) | 45 |

Innehållsförteckning

I   Lagstiftningsakter

Sida

FÖRORDNINGAR

*

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/515 av den 19 mars 2019 om ömsesidigt erkännande av varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat och om upphävande av förordning (EG) nr 764/2008 (
  1
  )

1

1

*

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/516 av den 19 mars 2019 om harmonisering av bruttonationalinkomsten till marknadspris och om upphävande av rådets direktiv 89/130/EEG, Euratom och rådets förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 (BNI-förordningen) (
  1
  )

1

19

*

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/517 av den 19 mars 2019 om genomförandet och driften av toppdomännamnet .eu och om ändring och upphävande av förordning (EG) nr 733/2002 och om upphävande av kommissionens förordning (EG) nr 874/2004 (
  1
  )

1

25

*

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/518 av den 19 mars 2019 om ändring av förordning (EG) nr 924/2009 vad gäller vissa avgifter för gränsöverskridande betalningar i unionen och valutaväxlingsavgifter (
  1
  )

1

36

*

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/519 av den 19 mars 2019 om ändring av förordning (EU) nr 167/2013 om godkännande och marknadstillsyn av jordbruks- och skogsbruksfordon (
  1
  )

1

42

DIREKTIV

*

Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/520 av den 19 mars 2019 om driftskompatibilitet mellan elektroniska vägtullsystem och underlättande av gränsöverskridande informationsutbyte om underlåtenhet att betala vägavgifter i unionen (
  1
  )

1

45

| | | Rättelser |
| --- | --- | --- |
| | * | Rättelse till Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/957 av den 28 juni 2018 om ändring av direktiv 96/71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster ( EUT L 173, 9.7.2018 ) | 77 |

Rättelser

*

Rättelse till Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/957 av den 28 juni 2018 om ändring av direktiv 96/71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster ( EUT L 173, 9.7.2018 )

( EUT L 173, 9.7.2018 )

77

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES. |

---

(1)   Text av betydelse för EES.

1

| SV | De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.
  Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk. |
| --- | --- |

SV

De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.

Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk.

---

I Lagstiftningsakter

FÖRORDNINGAR

| 29.3.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 91/1 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 91/1

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2019/515

av den 19 mars 2019

om ömsesidigt erkännande av varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat och om upphävande av förordning (EG) nr 764/2008

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och

av följande skäl:

| (1) | Den inre marknaden omfattar ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för varor säkerställs i enlighet med fördragen. Kvantitativa importrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan är förbjudna mellan medlemsstaterna. Förbudet gäller varje nationell åtgärd som kan hindra varuhandeln inom unionen, direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt. Den fria rörligheten för varor säkerställs på den inre marknaden genom harmoniserade regler på unionsnivå som ställer gemensamma krav på saluföringen av vissa varor, eller genom tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande såsom denna definierats av Europeiska unionens domstol när det gäller varor eller aspekter av varor som inte helt och hållet omfattas av unionens harmoniserade regler. |
| --- | --- |

(1)

Den inre marknaden omfattar ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för varor säkerställs i enlighet med fördragen. Kvantitativa importrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan är förbjudna mellan medlemsstaterna. Förbudet gäller varje nationell åtgärd som kan hindra varuhandeln inom unionen, direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt. Den fria rörligheten för varor säkerställs på den inre marknaden genom harmoniserade regler på unionsnivå som ställer gemensamma krav på saluföringen av vissa varor, eller genom tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande såsom denna definierats av Europeiska unionens domstol när det gäller varor eller aspekter av varor som inte helt och hållet omfattas av unionens harmoniserade regler.

| (2) | En välfungerande princip om ömsesidigt erkännande utgör ett viktigt komplement till harmoniserade regler på unionsnivå, särskilt med tanke på att många varor både har harmoniserade och icke-harmoniserade aspekter. |
| --- | --- |

(2)

En välfungerande princip om ömsesidigt erkännande utgör ett viktigt komplement till harmoniserade regler på unionsnivå, särskilt med tanke på att många varor både har harmoniserade och icke-harmoniserade aspekter.

| (3) | Hinder för den fria rörligheten för varor mellan medlemsstaterna kan skapas olagligen om en medlemsstats behöriga myndigheter, i avsaknad av harmoniserade regler på unionsnivå som omfattar varor eller vissa aspekter av varor, tillämpar nationella regler på varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat, enligt vilka varorna måste uppfylla vissa tekniska krav avseende exempelvis benämning, form, storlek, vikt, sammansättning, presentation, märkning och förpackning. Tillämpningen av sådana regler på varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat kan strida mot artiklarna 34 och 36 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), även om reglerna tillämpas på alla varor utan åtskillnad. |
| --- | --- |

(3)

Hinder för den fria rörligheten för varor mellan medlemsstaterna kan skapas olagligen om en medlemsstats behöriga myndigheter, i avsaknad av harmoniserade regler på unionsnivå som omfattar varor eller vissa aspekter av varor, tillämpar nationella regler på varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat, enligt vilka varorna måste uppfylla vissa tekniska krav avseende exempelvis benämning, form, storlek, vikt, sammansättning, presentation, märkning och förpackning. Tillämpningen av sådana regler på varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat kan strida mot artiklarna 34 och 36 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), även om reglerna tillämpas på alla varor utan åtskillnad.

| (4) | Principen om ömsesidigt erkännande härrör från rättspraxis från Europeiska unionens domstol. Enligt denna princip får medlemsstaterna på sina territorier inte förbjuda försäljning av varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat även om varorna producerats enligt andra tekniska regler, inklusive varor som inte kommit till genom en tillverkningsprocess, men principen om ömsesidigt erkännande är inte absolut. Medlemsstaterna kan införa restriktioner för saluföringen av varor som är lagligen saluförda i andra medlemsstater när sådana restriktioner kan motiveras med hänvisning till artikel 36 i EUF-fördraget eller med hänvisning till andra tvingande hänsyn av allmänt intresse som erkänns i Europeiska unionens domstols rättspraxis i fråga om fri rörlighet för varor och när dessa restriktioner står i proportion till det uppsatta målet. Denna förordning föreskriver en skyldighet att klart motivera varför marknadstillträde har begränsats eller nekats. |
| --- | --- |

(4)

Principen om ömsesidigt erkännande härrör från rättspraxis från Europeiska unionens domstol. Enligt denna princip får medlemsstaterna på sina territorier inte förbjuda försäljning av varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat även om varorna producerats enligt andra tekniska regler, inklusive varor som inte kommit till genom en tillverkningsprocess, men principen om ömsesidigt erkännande är inte absolut. Medlemsstaterna kan införa restriktioner för saluföringen av varor som är lagligen saluförda i andra medlemsstater när sådana restriktioner kan motiveras med hänvisning till artikel 36 i EUF-fördraget eller med hänvisning till andra tvingande hänsyn av allmänt intresse som erkänns i Europeiska unionens domstols rättspraxis i fråga om fri rörlighet för varor och när dessa restriktioner står i proportion till det uppsatta målet. Denna förordning föreskriver en skyldighet att klart motivera varför marknadstillträde har begränsats eller nekats.

| (5) | Begreppet tvingande hänsyn till allmänintresset är ett begrepp som befinner sig under utveckling genom Europeiska unionens domstols rättspraxis när det gäller artiklarna 34 och 36 i EUF-fördraget. När det finns legitima skillnader mellan olika medlemsstater kan sådana tvingande hänsyn berättiga behöriga myndigheter att tillämpa nationella tekniska regler. Myndighetsbeslut måste dock alltid vara vederbörligen motiverade för att vara legitima och lämpliga och respektera proportionalitetsprincipen, och de behöriga myndigheterna måste fatta det minst restriktiva beslutet. För att förbättra det sätt på vilket den inre marknaden för varor fungerar bör de nationella tekniska reglerna vara ändamålsenliga och inte skapa oproportionella icke-tariffära hinder. Myndighetsbeslut om nekat eller begränsat marknadstillträde i fråga om varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat får dessutom inte enbart grunda sig på den omständigheten att de varor som är under bedömning uppfyller det legitima allmänna mål som eftersträvas av medlemsstaten på ett annat sätt än hur varor i den medlemsstaten uppfyller målet. För att bistå medlemsstaterna bör kommissionen ge icke-bindande vägledning i förhållande till Europeiska unionens domstols rättspraxis avseende begreppet tvingande hänsyn till allmänintresset och om tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande. De behöriga myndigheterna bör ges tillfälle att lämna synpunkter och ge återkoppling om vägledningen. |
| --- | --- |

(5)

Begreppet tvingande hänsyn till allmänintresset är ett begrepp som befinner sig under utveckling genom Europeiska unionens domstols rättspraxis när det gäller artiklarna 34 och 36 i EUF-fördraget. När det finns legitima skillnader mellan olika medlemsstater kan sådana tvingande hänsyn berättiga behöriga myndigheter att tillämpa nationella tekniska regler. Myndighetsbeslut måste dock alltid vara vederbörligen motiverade för att vara legitima och lämpliga och respektera proportionalitetsprincipen, och de behöriga myndigheterna måste fatta det minst restriktiva beslutet. För att förbättra det sätt på vilket den inre marknaden för varor fungerar bör de nationella tekniska reglerna vara ändamålsenliga och inte skapa oproportionella icke-tariffära hinder. Myndighetsbeslut om nekat eller begränsat marknadstillträde i fråga om varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat får dessutom inte enbart grunda sig på den omständigheten att de varor som är under bedömning uppfyller det legitima allmänna mål som eftersträvas av medlemsstaten på ett annat sätt än hur varor i den medlemsstaten uppfyller målet. För att bistå medlemsstaterna bör kommissionen ge icke-bindande vägledning i förhållande till Europeiska unionens domstols rättspraxis avseende begreppet tvingande hänsyn till allmänintresset och om tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande. De behöriga myndigheterna bör ges tillfälle att lämna synpunkter och ge återkoppling om vägledningen.

| (6) | Konkurrenskraftrådet konstaterade i sina slutsatser om politiken för den inre marknaden från december 2013 att för att förbättra förutsättningarna för företag och konsumenter på den inre marknaden måste alla relevanta instrument utnyttjas på rätt sätt, inklusive principen om ömsesidigt erkännande. Kommissionen uppmanades därför att rapportera till rådet om de fall där tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande fortfarande inte fungerar tillräckligt bra eller är problematisk. I sina slutsatser om politiken för den inre marknaden från februari 2015 uppmanade Konkurrenskraftrådet kommissionen att vidta åtgärder för att säkerställa att principen om ömsesidigt erkännande fungerar effektivt och att lägga fram förslag i detta syfte. |
| --- | --- |

(6)

Konkurrenskraftrådet konstaterade i sina slutsatser om politiken för den inre marknaden från december 2013 att för att förbättra förutsättningarna för företag och konsumenter på den inre marknaden måste alla relevanta instrument utnyttjas på rätt sätt, inklusive principen om ömsesidigt erkännande. Kommissionen uppmanades därför att rapportera till rådet om de fall där tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande fortfarande inte fungerar tillräckligt bra eller är problematisk. I sina slutsatser om politiken för den inre marknaden från februari 2015 uppmanade Konkurrenskraftrådet kommissionen att vidta åtgärder för att säkerställa att principen om ömsesidigt erkännande fungerar effektivt och att lägga fram förslag i detta syfte.

| (7) | Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 764/2008 (3) antogs i syfte att underlätta tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande genom inrättande av förfaranden för att minska risken för att det skapas olagliga hinder för den fria rörligheten för varor som redan är lagligen saluförda i en annan medlemsstat. Trots antagandet av den förordningen återstår många problem när det gäller tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande. Den utvärdering som utfördes mellan 2014 och 2016 visade att principen om ömsesidigt erkännande inte fungerar som den ska och att förordning (EG) nr 764/2008 har haft en begränsad effekt när det gäller att underlätta tillämpningen av den principen. De verktyg och förfarandegarantier som inrättats genom den förordningen har misslyckats med målet att förbättra tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande. Exempelvis är det nätverk av kontaktpunkter för produkter som inrättades i syfte att tillhandahålla information till ekonomiska aktörer om tillämpliga nationella regler och tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande så gott som okänt och används sällan av ekonomiska aktörer. Inom det nätverket är samarbetet mellan nationella myndigheter inte tillräckligt. Kravet på att meddela myndighetsbeslut om begränsat eller nekat marknadstillträde följs sällan. Det får till följd att hindren mot den fria rörligheten för varor kvarstår på den inre marknaden. |
| --- | --- |

(7)

Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 764/2008 (3) antogs i syfte att underlätta tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande genom inrättande av förfaranden för att minska risken för att det skapas olagliga hinder för den fria rörligheten för varor som redan är lagligen saluförda i en annan medlemsstat. Trots antagandet av den förordningen återstår många problem när det gäller tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande. Den utvärdering som utfördes mellan 2014 och 2016 visade att principen om ömsesidigt erkännande inte fungerar som den ska och att förordning (EG) nr 764/2008 har haft en begränsad effekt när det gäller att underlätta tillämpningen av den principen. De verktyg och förfarandegarantier som inrättats genom den förordningen har misslyckats med målet att förbättra tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande. Exempelvis är det nätverk av kontaktpunkter för produkter som inrättades i syfte att tillhandahålla information till ekonomiska aktörer om tillämpliga nationella regler och tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande så gott som okänt och används sällan av ekonomiska aktörer. Inom det nätverket är samarbetet mellan nationella myndigheter inte tillräckligt. Kravet på att meddela myndighetsbeslut om begränsat eller nekat marknadstillträde följs sällan. Det får till följd att hindren mot den fria rörligheten för varor kvarstår på den inre marknaden.

| (8) | Det finns flera brister i förordning (EG) nr 764/2008, och den bör därför ses över och förbättras. Förordning (EG) nr 764/2008 bör av tydlighetsskäl ersättas med denna förordning. I denna förordning bör tydliga förfaranden fastställas så att den fria rörligheten för varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat kan säkerställas och den fria rörligheten enbart kan begränsas om en medlemsstat gör detta på grundval av ett legitimt allmänintresse och begränsningen är motiverad och proportionerlig. Denna förordning bör även säkerställa att de befintliga rättigheterna och skyldigheterna som följer av principen om ömsesidigt erkännande följs av både ekonomiska aktörer och nationella myndigheter. |
| --- | --- |

(8)

Det finns flera brister i förordning (EG) nr 764/2008, och den bör därför ses över och förbättras. Förordning (EG) nr 764/2008 bör av tydlighetsskäl ersättas med denna förordning. I denna förordning bör tydliga förfaranden fastställas så att den fria rörligheten för varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat kan säkerställas och den fria rörligheten enbart kan begränsas om en medlemsstat gör detta på grundval av ett legitimt allmänintresse och begränsningen är motiverad och proportionerlig. Denna förordning bör även säkerställa att de befintliga rättigheterna och skyldigheterna som följer av principen om ömsesidigt erkännande följs av både ekonomiska aktörer och nationella myndigheter.

| (9) | Denna förordning bör dock inte hindra, när så är lämpligt, ytterligare harmonisering av villkoren för saluföring av varor, som syftar till att förbättra det sätt på vilket den inre marknaden fungerar. |
| --- | --- |

(9)

Denna förordning bör dock inte hindra, när så är lämpligt, ytterligare harmonisering av villkoren för saluföring av varor, som syftar till att förbättra det sätt på vilket den inre marknaden fungerar.

| (10) | Handelshinder kan också vara resultatet av andra åtgärder som omfattas av artiklarna 34 och 36 i EUF-fördraget. Sådana åtgärder kan till exempel utgöras av tekniska specifikationer som utarbetats för offentlig upphandling eller krav på att använda officiella språk i medlemsstaterna. Dessa åtgärder bör emellertid inte utgöra nationella tekniska regler i den mening som avses i denna förordning och bör inte omfattas av dess tillämpning. |
| --- | --- |

(10)

Handelshinder kan också vara resultatet av andra åtgärder som omfattas av artiklarna 34 och 36 i EUF-fördraget. Sådana åtgärder kan till exempel utgöras av tekniska specifikationer som utarbetats för offentlig upphandling eller krav på att använda officiella språk i medlemsstaterna. Dessa åtgärder bör emellertid inte utgöra nationella tekniska regler i den mening som avses i denna förordning och bör inte omfattas av dess tillämpning.

| (11) | Nationella tekniska regler får ibland verkan i en medlemsstat genom ett förfarande för förhandstillstånd, enligt vilket ett formellt godkännande måste fås från en behörig myndighet innan varorna får släppas ut på marknaden i medlemsstaten. Förekomsten av ett förfarande för förhandstillstånd utgör i sig en begränsning av den fria rörligheten för varor. För att kunna vara motiverat med avseende på den grundläggande principen om fri rörlighet för varor inom den inre marknaden måste sådana förfaranden eftersträva mål som enligt unionsrätten är motiverade av allmänintresset samt vara proportionella och icke-diskriminerande. Huruvida ett sådant förfarande överensstämmer med unionsrätten bör avgöras mot bakgrund av de överväganden som återfinns i Europeiska unionens domstols rättspraxis. Myndighetsbeslut om begränsat eller nekat marknadstillträde enbart med motiveringen att en vara inte har giltigt förhandsgodkännande bör därför undantas från denna förordnings tillämpningsområde. Dock bör alla myndighetsbeslut om att avslå en ansökan om obligatoriskt förhandsgodkännande för en vara på grundval av en nationell teknisk regel i en medlemsstat endast fattas enligt denna förordning, så att den sökande ska kunna omfattas av det förfarandeskydd som denna förordning tillhandahåller. Detsamma gäller, i förekommande fall, för frivilligt förhandsgodkännande för varor. |
| --- | --- |

(11)

Nationella tekniska regler får ibland verkan i en medlemsstat genom ett förfarande för förhandstillstånd, enligt vilket ett formellt godkännande måste fås från en behörig myndighet innan varorna får släppas ut på marknaden i medlemsstaten. Förekomsten av ett förfarande för förhandstillstånd utgör i sig en begränsning av den fria rörligheten för varor. För att kunna vara motiverat med avseende på den grundläggande principen om fri rörlighet för varor inom den inre marknaden måste sådana förfaranden eftersträva mål som enligt unionsrätten är motiverade av allmänintresset samt vara proportionella och icke-diskriminerande. Huruvida ett sådant förfarande överensstämmer med unionsrätten bör avgöras mot bakgrund av de överväganden som återfinns i Europeiska unionens domstols rättspraxis. Myndighetsbeslut om begränsat eller nekat marknadstillträde enbart med motiveringen att en vara inte har giltigt förhandsgodkännande bör därför undantas från denna förordnings tillämpningsområde. Dock bör alla myndighetsbeslut om att avslå en ansökan om obligatoriskt förhandsgodkännande för en vara på grundval av en nationell teknisk regel i en medlemsstat endast fattas enligt denna förordning, så att den sökande ska kunna omfattas av det förfarandeskydd som denna förordning tillhandahåller. Detsamma gäller, i förekommande fall, för frivilligt förhandsgodkännande för varor.

| (12) | Det är viktigt att förtydliga att också jordbruksprodukter ingår i de varutyper som omfattas av denna förordning. Termen jordbruksprodukter inbegriper fiskets produkter enligt artikel 38.1 i EUF-fördraget. Kommissionen bör bedöma genomförbarheten av och fördelarna med att vidareutveckla en vägledande förteckning över produkter för ömsesidigt erkännande för att hjälpa till att identifiera vilka varutyper som omfattas av denna förordning. |
| --- | --- |

(12)

Det är viktigt att förtydliga att också jordbruksprodukter ingår i de varutyper som omfattas av denna förordning. Termen jordbruksprodukter inbegriper fiskets produkter enligt artikel 38.1 i EUF-fördraget. Kommissionen bör bedöma genomförbarheten av och fördelarna med att vidareutveckla en vägledande förteckning över produkter för ömsesidigt erkännande för att hjälpa till att identifiera vilka varutyper som omfattas av denna förordning.

| (13) | Det är även viktigt att förtydliga att termen producent inte bara inbegriper tillverkaren av en vara, utan också de personer som producerar en vara som inte är resultatet av en tillverkningsprocess, inklusive jordbruksprodukter, samt de personer som utger sig för att vara producenter av varor. |
| --- | --- |

(13)

Det är även viktigt att förtydliga att termen producent inte bara inbegriper tillverkaren av en vara, utan också de personer som producerar en vara som inte är resultatet av en tillverkningsprocess, inklusive jordbruksprodukter, samt de personer som utger sig för att vara producenter av varor.

| (14) | Nationella domstolsavgöranden som rör lagenligheten i fall där varor som är lagligen saluförda i en medlemsstat inte får tillträde till marknaden i en annan medlemsstat till följd av tillämpningen av nationella tekniska regler, och nationella domstolsavgöranden som innebär tillämpning av sanktioner, bör undantas från denna förordnings tillämpningsområde. |
| --- | --- |

(14)

Nationella domstolsavgöranden som rör lagenligheten i fall där varor som är lagligen saluförda i en medlemsstat inte får tillträde till marknaden i en annan medlemsstat till följd av tillämpningen av nationella tekniska regler, och nationella domstolsavgöranden som innebär tillämpning av sanktioner, bör undantas från denna förordnings tillämpningsområde.

| (15) | För att kunna dra nytta av principen om ömsesidigt erkännande måste varorna vara lagligen saluförda i en annan medlemsstat. Det bör förtydligas att för att en vara ska anses lagligen saluförd i en annan medlemsstat måste varan överensstämma med gällande regler i den medlemsstaten och tillhandahållas till slutanvändare i den medlemsstaten. |
| --- | --- |

(15)

För att kunna dra nytta av principen om ömsesidigt erkännande måste varorna vara lagligen saluförda i en annan medlemsstat. Det bör förtydligas att för att en vara ska anses lagligen saluförd i en annan medlemsstat måste varan överensstämma med gällande regler i den medlemsstaten och tillhandahållas till slutanvändare i den medlemsstaten.

| (16) | Medlemsstaterna bör, för att öka kunskapen hos nationella myndigheter och ekonomiska aktörer om principen om ömsesidigt erkännande, överväga att införa tydliga och otvetydiga inremarknadsklausuler i sina nationella tekniska regler i syfte att förenkla tillämpningen av den principen. |
| --- | --- |

(16)

Medlemsstaterna bör, för att öka kunskapen hos nationella myndigheter och ekonomiska aktörer om principen om ömsesidigt erkännande, överväga att införa tydliga och otvetydiga inremarknadsklausuler i sina nationella tekniska regler i syfte att förenkla tillämpningen av den principen.

| (17) | Den bevisning som behövs för att visa att varorna är lagligen saluförda i en annan medlemsstat varierar stort mellan olika medlemsstater. Detta ger upphov till onödiga belastningar, dröjsmål och merkostnader för ekonomiska aktörer, och hindrar nationella myndigheter från att få tag på den information som krävs för att kunna göra en bedömning av varorna i god tid. Detta kan hindra tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande. Det är därför viktigt att göra det enklare för ekonomiska aktörer att kunna visa att deras varor är lagligen saluförda i en annan medlemsstat. Ekonomiska aktörer bör dra nytta av en egen försäkran som förser behöriga myndigheter med all nödvändig information om varorna och om deras överensstämmelse med de gällande bestämmelserna i den andra medlemsstaten. Användningen av frivilliga försäkringar bör inte hindra de nationella myndigheterna att fatta myndighetsbeslut om att begränsa eller neka tillträdet till marknaden, under förutsättning att sådana beslut är proportionella, motiverade och tar hänsyn till principen om ömsesidigt erkännande och är i enlighet med denna förordning. |
| --- | --- |

(17)

Den bevisning som behövs för att visa att varorna är lagligen saluförda i en annan medlemsstat varierar stort mellan olika medlemsstater. Detta ger upphov till onödiga belastningar, dröjsmål och merkostnader för ekonomiska aktörer, och hindrar nationella myndigheter från att få tag på den information som krävs för att kunna göra en bedömning av varorna i god tid. Detta kan hindra tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande. Det är därför viktigt att göra det enklare för ekonomiska aktörer att kunna visa att deras varor är lagligen saluförda i en annan medlemsstat. Ekonomiska aktörer bör dra nytta av en egen försäkran som förser behöriga myndigheter med all nödvändig information om varorna och om deras överensstämmelse med de gällande bestämmelserna i den andra medlemsstaten. Användningen av frivilliga försäkringar bör inte hindra de nationella myndigheterna att fatta myndighetsbeslut om att begränsa eller neka tillträdet till marknaden, under förutsättning att sådana beslut är proportionella, motiverade och tar hänsyn till principen om ömsesidigt erkännande och är i enlighet med denna förordning.

| (18) | Producenten, importören eller distributören bör ha möjlighet att upprätta en försäkran om laglig saluföring av varor med hänseende på ömsesidigt erkännande (nedan kallad försäkran om ömsesidigt erkännande). Eftersom producenten känner till sina varor bäst och har de bevis som krävs för att bekräfta informationen i en försäkran är producenten bäst lämpad att tillhandahålla informationen i försäkran om ömsesidigt erkännande. Producenten bör kunna bemyndiga en representant att upprätta en sådan försäkran om ömsesidigt erkännande för producentens räkning och på producentens ansvar. Om en ekonomisk aktör i försäkran endast kan ange informationen om laglig saluföring av varan bör det dock vara möjligt för en annan ekonomisk aktör att ange informationen om att varorna tillhandahålls till slutanvändare i den berörda medlemsstaten, under förutsättning att den ekonomiska aktören i fråga tar ansvar för den information denne har fyllt i försäkran om ömsesidigt erkännande och kan tillhandahålla de bevis som krävs för att bekräfta denna information. |
| --- | --- |

(18)

Producenten, importören eller distributören bör ha möjlighet att upprätta en försäkran om laglig saluföring av varor med hänseende på ömsesidigt erkännande (nedan kallad försäkran om ömsesidigt erkännande). Eftersom producenten känner till sina varor bäst och har de bevis som krävs för att bekräfta informationen i en försäkran är producenten bäst lämpad att tillhandahålla informationen i försäkran om ömsesidigt erkännande. Producenten bör kunna bemyndiga en representant att upprätta en sådan försäkran om ömsesidigt erkännande för producentens räkning och på producentens ansvar. Om en ekonomisk aktör i försäkran endast kan ange informationen om laglig saluföring av varan bör det dock vara möjligt för en annan ekonomisk aktör att ange informationen om att varorna tillhandahålls till slutanvändare i den berörda medlemsstaten, under förutsättning att den ekonomiska aktören i fråga tar ansvar för den information denne har fyllt i försäkran om ömsesidigt erkännande och kan tillhandahålla de bevis som krävs för att bekräfta denna information.

| (19) | Försäkran om ömsesidigt erkännande bör alltid innehålla korrekt och fullständig information om varorna. Försäkran ska därför uppdateras för att återspegla ändringar, exempelvis ändringar av relevanta nationella tekniska regler. |
| --- | --- |

(19)

Försäkran om ömsesidigt erkännande bör alltid innehålla korrekt och fullständig information om varorna. Försäkran ska därför uppdateras för att återspegla ändringar, exempelvis ändringar av relevanta nationella tekniska regler.

| (20) | För att säkerställa att informationen i en försäkran om ömsesidigt erkännande är fullständig bör en harmoniserad struktur för försäkran fastställas som ekonomiska aktörer kan använda sig av när de ska upprätta en sådan försäkran. |
| --- | --- |

(20)

För att säkerställa att informationen i en försäkran om ömsesidigt erkännande är fullständig bör en harmoniserad struktur för försäkran fastställas som ekonomiska aktörer kan använda sig av när de ska upprätta en sådan försäkran.

| (21) | Det är viktigt att säkerställa att försäkran om ömsesidigt erkännande fylls i sanningsenligt och korrekt. Därför är det nödvändigt att kräva att ekonomiska aktörer är ansvariga för den information som de anger i försäkran om ömsesidigt erkännande. |
| --- | --- |

(21)

Det är viktigt att säkerställa att försäkran om ömsesidigt erkännande fylls i sanningsenligt och korrekt. Därför är det nödvändigt att kräva att ekonomiska aktörer är ansvariga för den information som de anger i försäkran om ömsesidigt erkännande.

| (22) | För att öka effektiviteten och konkurrenskraften hos företag som verkar inom det område för varor som inte omfattas av unionens harmoniserade lagstiftning bör det vara möjligt att använda sig av ny it-teknik för att enklare kunna tillhandahålla en försäkran om ömsesidigt erkännande. Därför bör ekonomiska aktörer kunna göra sin försäkran om ömsesidigt erkännande offentligt tillgänglig online, under förutsättning att försäkran om ömsesidigt erkännande är lättillgänglig och i ett tillförlitligt format. |
| --- | --- |

(22)

För att öka effektiviteten och konkurrenskraften hos företag som verkar inom det område för varor som inte omfattas av unionens harmoniserade lagstiftning bör det vara möjligt att använda sig av ny it-teknik för att enklare kunna tillhandahålla en försäkran om ömsesidigt erkännande. Därför bör ekonomiska aktörer kunna göra sin försäkran om ömsesidigt erkännande offentligt tillgänglig online, under förutsättning att försäkran om ömsesidigt erkännande är lättillgänglig och i ett tillförlitligt format.

| (23) | Kommissionen bör se till att en mall för försäkran om ömsesidigt erkännande och relevanta riktlinjer för hur den fylls i görs tillgänglig på den gemensamma digitala ingången på alla unionens officiella språk. |
| --- | --- |

(23)

Kommissionen bör se till att en mall för försäkran om ömsesidigt erkännande och relevanta riktlinjer för hur den fylls i görs tillgänglig på den gemensamma digitala ingången på alla unionens officiella språk.

| (24) | Denna förordning bör också tillämpas på varor för vilka endast vissa aspekter omfattas av unionens harmoniserade lagstiftning. I de fall ekonomiska aktörer enligt unionens harmoniserade lagstiftning måste upprätta en EU-försäkran om överensstämmelse för att visa att de följer lagstiftningen, bör det vara tillåtet för dessa ekonomiska aktörer att bifoga försäkran om ömsesidigt erkännande enligt denna förordning till EU-försäkran om överensstämmelse. |
| --- | --- |

(24)

Denna förordning bör också tillämpas på varor för vilka endast vissa aspekter omfattas av unionens harmoniserade lagstiftning. I de fall ekonomiska aktörer enligt unionens harmoniserade lagstiftning måste upprätta en EU-försäkran om överensstämmelse för att visa att de följer lagstiftningen, bör det vara tillåtet för dessa ekonomiska aktörer att bifoga försäkran om ömsesidigt erkännande enligt denna förordning till EU-försäkran om överensstämmelse.

| (25) | Om en ekonomisk aktör bestämmer sig för att inte använda försäkran om ömsesidigt erkännande bör den mottagande medlemsstatens behöriga myndigheter begära klart definierad och specifik information som de anser vara nödvändig för att bedöma en vara, med beaktande av proportionalitetsprincipen. |
| --- | --- |

(25)

Om en ekonomisk aktör bestämmer sig för att inte använda försäkran om ömsesidigt erkännande bör den mottagande medlemsstatens behöriga myndigheter begära klart definierad och specifik information som de anser vara nödvändig för att bedöma en vara, med beaktande av proportionalitetsprincipen.

| (26) | En ekonomisk aktör bör ges tillräckligt med tid för att inkomma med de handlingar eller annan information som de behöriga myndigheterna i den mottagande medlemsstaten begär, eller inkomma med eventuella argument eller synpunkter gällande bedömningen av de berörda varorna. |
| --- | --- |

(26)

En ekonomisk aktör bör ges tillräckligt med tid för att inkomma med de handlingar eller annan information som de behöriga myndigheterna i den mottagande medlemsstaten begär, eller inkomma med eventuella argument eller synpunkter gällande bedömningen av de berörda varorna.

| (27) | Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 (4) är medlemsstaterna skyldiga att underrätta kommissionen och de övriga medlemsstaterna om eventuella förslag till nationella tekniska föreskrifter som avser produkter, inbegripet jordbruks- och fiskeriprodukter, samt att ange skälen för att föreskriften anses vara nödvändig. Efter det att en nationell teknisk föreskrift antagits är det emellertid nödvändigt att se till att principen om ömsesidigt erkännande tillämpas korrekt på specifika varor i de enskilda fallen. Denna förordning fastställer förfaranden för tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande i enskilda fall genom att exempelvis kräva att medlemsstaterna anger de nationella tekniska regler som myndighetsbeslutet grundas på och det legitima allmänintresse som motiverar tillämpningen av den nationella tekniska regeln på en vara som är lagligen saluförd i en annan medlemsstat. Den nationella tekniska regelns proportionalitet utgör grunden för att påvisa att ett myndighetsbeslut som grundar sig på denna regel är proportionellt. Det bör dock avgöras från fall till fall hur myndighetsbeslutets proportionalitet ska påvisas. |
| --- | --- |

(27)

Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 (4) är medlemsstaterna skyldiga att underrätta kommissionen och de övriga medlemsstaterna om eventuella förslag till nationella tekniska föreskrifter som avser produkter, inbegripet jordbruks- och fiskeriprodukter, samt att ange skälen för att föreskriften anses vara nödvändig. Efter det att en nationell teknisk föreskrift antagits är det emellertid nödvändigt att se till att principen om ömsesidigt erkännande tillämpas korrekt på specifika varor i de enskilda fallen. Denna förordning fastställer förfaranden för tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande i enskilda fall genom att exempelvis kräva att medlemsstaterna anger de nationella tekniska regler som myndighetsbeslutet grundas på och det legitima allmänintresse som motiverar tillämpningen av den nationella tekniska regeln på en vara som är lagligen saluförd i en annan medlemsstat. Den nationella tekniska regelns proportionalitet utgör grunden för att påvisa att ett myndighetsbeslut som grundar sig på denna regel är proportionellt. Det bör dock avgöras från fall till fall hur myndighetsbeslutets proportionalitet ska påvisas.

| (28) | Eftersom myndighetsbeslut om begränsat eller nekat marknadstillträde för varor som redan är lagligen saluförda i en annan medlemsstat skulle utgöra undantag från den grundläggande principen om fri rörlighet för varor, är det nödvändigt att säkerställa att sådana beslut beaktar de befintliga skyldigheter som följer av principen om ömsesidigt erkännande. Det är därför lämpligt att fastställa ett tydligt förfarande för att avgöra om varorna är lagligen saluförda i den andra medlemsstaten och om de legitima allmänintressen som omfattas av den tillämpliga nationella tekniska regeln i den mottagande medlemsstaten i sådana fall åtnjuter tillräckligt skydd i enlighet med artikel 36 i EUF-fördraget och Europeiska unionens domstols rättspraxis. Ett sådant förfarande bör säkerställa att de myndighetsbeslut som fattas är proportionella och tar hänsyn till principen om ömsesidigt erkännande och är i enlighet med denna förordning. |
| --- | --- |

(28)

Eftersom myndighetsbeslut om begränsat eller nekat marknadstillträde för varor som redan är lagligen saluförda i en annan medlemsstat skulle utgöra undantag från den grundläggande principen om fri rörlighet för varor, är det nödvändigt att säkerställa att sådana beslut beaktar de befintliga skyldigheter som följer av principen om ömsesidigt erkännande. Det är därför lämpligt att fastställa ett tydligt förfarande för att avgöra om varorna är lagligen saluförda i den andra medlemsstaten och om de legitima allmänintressen som omfattas av den tillämpliga nationella tekniska regeln i den mottagande medlemsstaten i sådana fall åtnjuter tillräckligt skydd i enlighet med artikel 36 i EUF-fördraget och Europeiska unionens domstols rättspraxis. Ett sådant förfarande bör säkerställa att de myndighetsbeslut som fattas är proportionella och tar hänsyn till principen om ömsesidigt erkännande och är i enlighet med denna förordning.

| (29) | Under tiden en behörig myndighet gör en bedömning av en vara innan den beslutar om huruvida marknadstillträde ska begränsas eller nekas, bör den myndigheten inte kunna fatta beslut som tillfälligt upphäver marknadstillträde, förutom om det krävs snabba insatser för att förhindra att personers säkerhet eller hälsa eller miljön hotas, eller i fall där det är förbjudet att tillhandahålla varan i sammanhang där detta tillhandahållande är förbjudet på grundval av den allmänna moralen eller säkerheten, exempelvis för att förebygga brottslighet. |
| --- | --- |

(29)

Under tiden en behörig myndighet gör en bedömning av en vara innan den beslutar om huruvida marknadstillträde ska begränsas eller nekas, bör den myndigheten inte kunna fatta beslut som tillfälligt upphäver marknadstillträde, förutom om det krävs snabba insatser för att förhindra att personers säkerhet eller hälsa eller miljön hotas, eller i fall där det är förbjudet att tillhandahålla varan i sammanhang där detta tillhandahållande är förbjudet på grundval av den allmänna moralen eller säkerheten, exempelvis för att förebygga brottslighet.

| (30) | Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 (5) införs ett system för ackreditering för att säkerställa ömsesidigt erkännande av att organen för bedömning av överensstämmelse har likvärdig kompetens. De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna bör därför inte vägra att godta provningsrapporter och intyg som utfärdats av ett ackrediterat organ för bedömning av överensstämmelse av skäl som hänför sig till detta organs kompetens. För att så långt som möjligt undvika att provningar och förfaranden som redan genomförts i en annan medlemsstat upprepas bör medlemsstaterna inte vägra att godta provningsrapporter och intyg som utfärdats av andra organ för bedömning av överensstämmelse i enlighet med unionsrätten. Behöriga myndigheter bör också ta vederbörlig hänsyn till innehållet i de provningsrapporter eller intyg som lämnats in. |
| --- | --- |

(30)

Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 (5) införs ett system för ackreditering för att säkerställa ömsesidigt erkännande av att organen för bedömning av överensstämmelse har likvärdig kompetens. De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna bör därför inte vägra att godta provningsrapporter och intyg som utfärdats av ett ackrediterat organ för bedömning av överensstämmelse av skäl som hänför sig till detta organs kompetens. För att så långt som möjligt undvika att provningar och förfaranden som redan genomförts i en annan medlemsstat upprepas bör medlemsstaterna inte vägra att godta provningsrapporter och intyg som utfärdats av andra organ för bedömning av överensstämmelse i enlighet med unionsrätten. Behöriga myndigheter bör också ta vederbörlig hänsyn till innehållet i de provningsrapporter eller intyg som lämnats in.

| (31) | Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/95/EG (6) föreskriver att endast säkra produkter får släppas ut på marknaden och anger tillverkarens och distributörens skyldigheter när det gäller produktsäkerheten. Enligt direktivet får de behöriga myndigheterna, tillfälligt under den tid som krävs för att utföra olika säkerhetsbedömningar, kontroller och verifikationer, förbjuda alla farliga produkter med omedelbar verkan eller förbjuda produkter som kan vara farliga. I det direktivet beskrivs också de förfaranden som behöriga myndigheter ska följa för att vidta lämpliga åtgärder om dessa produkter utgör en risk, exempelvis de åtgärder som avses i artikel 8.1 b–f, och i direktivet fastställs också medlemsstaternas skyldighet att meddela sådana åtgärder till kommissionen och de andra medlemsstaterna. Behöriga myndigheter bör därför få fortsätta att tillämpa det direktivet, i synnerhet artikel 8.1 b–f och 8.3 i det direktivet. |
| --- | --- |

(31)

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/95/EG (6) föreskriver att endast säkra produkter får släppas ut på marknaden och anger tillverkarens och distributörens skyldigheter när det gäller produktsäkerheten. Enligt direktivet får de behöriga myndigheterna, tillfälligt under den tid som krävs för att utföra olika säkerhetsbedömningar, kontroller och verifikationer, förbjuda alla farliga produkter med omedelbar verkan eller förbjuda produkter som kan vara farliga. I det direktivet beskrivs också de förfaranden som behöriga myndigheter ska följa för att vidta lämpliga åtgärder om dessa produkter utgör en risk, exempelvis de åtgärder som avses i artikel 8.1 b–f, och i direktivet fastställs också medlemsstaternas skyldighet att meddela sådana åtgärder till kommissionen och de andra medlemsstaterna. Behöriga myndigheter bör därför få fortsätta att tillämpa det direktivet, i synnerhet artikel 8.1 b–f och 8.3 i det direktivet.

| (32) | Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 (7) inrättas bl.a. ett system för snabb varning för anmälan av direkta och indirekta risker för människors hälsa till följd av livsmedel eller djurfoder. Medlemsstaterna är enligt den skyldiga att omedelbart till kommissionen, med användning av systemet för snabb varning, anmäla alla åtgärder de vidtar för att begränsa utsläppandet på marknaden av livsmedel eller foder eller för att återkalla livsmedel eller foder för att skydda människors hälsa, i de fall där det krävs snabba åtgärder. Behöriga myndigheter bör få fortsätta att tillämpa den förordningen, och i synnerhet artiklarna 50.3 och 54 i den förordningen. |
| --- | --- |

(32)

Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 (7) inrättas bl.a. ett system för snabb varning för anmälan av direkta och indirekta risker för människors hälsa till följd av livsmedel eller djurfoder. Medlemsstaterna är enligt den skyldiga att omedelbart till kommissionen, med användning av systemet för snabb varning, anmäla alla åtgärder de vidtar för att begränsa utsläppandet på marknaden av livsmedel eller foder eller för att återkalla livsmedel eller foder för att skydda människors hälsa, i de fall där det krävs snabba åtgärder. Behöriga myndigheter bör få fortsätta att tillämpa den förordningen, och i synnerhet artiklarna 50.3 och 54 i den förordningen.

| (33) | Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/625 (8) fastställer harmoniserade unionsramar för organisationen av offentlig kontroll, och av annan offentlig verksamhet än offentlig kontroll, i alla led i den jordbruksbaserade livsmedelskedjan, med beaktande av bestämmelserna om offentlig kontroll i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 (9) och i relevant sektorsspecifik unionslagstiftning. I förordning (EU) 2017/625 fastställs ett särskilt förfarande för att se till att ekonomiska aktörer avhjälper en situation där livsmedels- och foderlagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd inte efterlevs. Behöriga myndigheter bör få fortsätta att tillämpa förordning (EU) 2017/625, i synnerhet artikel 138 i den förordningen. |
| --- | --- |

(33)

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/625 (8) fastställer harmoniserade unionsramar för organisationen av offentlig kontroll, och av annan offentlig verksamhet än offentlig kontroll, i alla led i den jordbruksbaserade livsmedelskedjan, med beaktande av bestämmelserna om offentlig kontroll i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 (9) och i relevant sektorsspecifik unionslagstiftning. I förordning (EU) 2017/625 fastställs ett särskilt förfarande för att se till att ekonomiska aktörer avhjälper en situation där livsmedels- och foderlagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd inte efterlevs. Behöriga myndigheter bör få fortsätta att tillämpa förordning (EU) 2017/625, i synnerhet artikel 138 i den förordningen.

| (34) | Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 (10) inrättas ett harmoniserat ramverk på unionsnivå för utförandet av kontroller när det gäller de skyldigheter som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 (11), i enlighet med de kriterier som anges i förordning (EG) nr 882/2004, och anges att medlemsstaterna ska säkerställa att alla aktörer som fullgör dessa skyldigheter har rätt att omfattas av ett system med kontroller. Behöriga myndigheter bör få fortsätta att tillämpa förordning (EU) nr 1306/2013, i synnerhet artikel 90 i den förordningen. |
| --- | --- |

(34)

Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 (10) inrättas ett harmoniserat ramverk på unionsnivå för utförandet av kontroller när det gäller de skyldigheter som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 (11), i enlighet med de kriterier som anges i förordning (EG) nr 882/2004, och anges att medlemsstaterna ska säkerställa att alla aktörer som fullgör dessa skyldigheter har rätt att omfattas av ett system med kontroller. Behöriga myndigheter bör få fortsätta att tillämpa förordning (EU) nr 1306/2013, i synnerhet artikel 90 i den förordningen.

| (35) | I varje myndighetsbeslut som fattas av en medlemsstats behöriga myndigheter enligt denna förordning bör de rättsmedel som är tillgängliga för den ekonomiska aktören anges, så att en ekonomisk aktörer, i enlighet med nationell rätt, kan överklaga beslutet eller väcka talan vid behörig nationell domstol. Myndighetsbeslutet bör också ange möjligheten för ekonomiska aktörer att använda sig av problemlösningsnätverket för den inre marknaden (nedan kallat Solvit) och det problemlösningsförfarande som föreskrivs i denna förordning. |
| --- | --- |

(35)

I varje myndighetsbeslut som fattas av en medlemsstats behöriga myndigheter enligt denna förordning bör de rättsmedel som är tillgängliga för den ekonomiska aktören anges, så att en ekonomisk aktörer, i enlighet med nationell rätt, kan överklaga beslutet eller väcka talan vid behörig nationell domstol. Myndighetsbeslutet bör också ange möjligheten för ekonomiska aktörer att använda sig av problemlösningsnätverket för den inre marknaden (nedan kallat Solvit) och det problemlösningsförfarande som föreskrivs i denna förordning.

| (36) | Det är viktigt att det finns effektiva lösningar för ekonomiska aktörer som vill ha ett företagsvänligt alternativ vid överklaganden av myndighetsbeslut om begränsat eller nekat marknadstillträde så att korrekt och konsekvent tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande kan säkerställas. För att garantera att sådana lösningar finns, och för att undvika rättegångskostnader, särskilt för små och medelstora företag, bör ett förfarande för lösning av problem som inte är av rättslig karaktär finnas tillgängligt för ekonomiska aktörer. |
| --- | --- |

(36)

Det är viktigt att det finns effektiva lösningar för ekonomiska aktörer som vill ha ett företagsvänligt alternativ vid överklaganden av myndighetsbeslut om begränsat eller nekat marknadstillträde så att korrekt och konsekvent tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande kan säkerställas. För att garantera att sådana lösningar finns, och för att undvika rättegångskostnader, särskilt för små och medelstora företag, bör ett förfarande för lösning av problem som inte är av rättslig karaktär finnas tillgängligt för ekonomiska aktörer.

| (37) | Solvit är en tjänst som tillhandahålls av den nationella förvaltningen i varje medlemsstat och som syftar till att hitta lösningar för privatpersoner och företag om deras rättigheter överträtts av myndigheterna i en annan medlemsstat. De principer som styr hur Solvit fungerar anges i kommissionens rekommendation 2013/461/EU (12), enligt vilken varje medlemsstat bör ha ett Solvit-center med tillräckliga personalresurser och finansiella resurser för att säkerställa dess deltagande i Solvit. Kommissionen bör, särskilt bland företag, öka medvetenheten om Solvit och dess fördelar. |
| --- | --- |

(37)

Solvit är en tjänst som tillhandahålls av den nationella förvaltningen i varje medlemsstat och som syftar till att hitta lösningar för privatpersoner och företag om deras rättigheter överträtts av myndigheterna i en annan medlemsstat. De principer som styr hur Solvit fungerar anges i kommissionens rekommendation 2013/461/EU (12), enligt vilken varje medlemsstat bör ha ett Solvit-center med tillräckliga personalresurser och finansiella resurser för att säkerställa dess deltagande i Solvit. Kommissionen bör, särskilt bland företag, öka medvetenheten om Solvit och dess fördelar.

| (38) | Solvit är ett effektivt icke-judiciellt problemlösningsförfarande som tillhandahålls utan kostnad. Den fungerar inom korta tidsfrister och erbjuder praktiska lösningar för privatpersoner och företag som har problem med att få sina rättigheter enligt unionslagstiftningen erkända av offentliga myndigheter. Om den ekonomiska aktören, det aktuella Solvit-centret och de berörda medlemsstaterna har kommit överens om ett lämpligt utfall bör ingen ytterligare åtgärd krävas. |
| --- | --- |

(38)

Solvit är ett effektivt icke-judiciellt problemlösningsförfarande som tillhandahålls utan kostnad. Den fungerar inom korta tidsfrister och erbjuder praktiska lösningar för privatpersoner och företag som har problem med att få sina rättigheter enligt unionslagstiftningen erkända av offentliga myndigheter. Om den ekonomiska aktören, det aktuella Solvit-centret och de berörda medlemsstaterna har kommit överens om ett lämpligt utfall bör ingen ytterligare åtgärd krävas.

| (39) | Om Solvits informella tillvägagångssätt inte fungerar, och om det kvarstår tvivel om huruvida myndighetsbeslutet är förenligt med principen om ömsesidigt erkännande, bör kommissionen ges befogenhet att undersöka ärendet på något av de berörda Solvit-centrens begäran. Efter en bedömning bör kommissionen avge ett yttrande som ska delges den berörda ekonomiska aktören och de behöriga myndigheterna genom relevant Solvit-center och som bör beaktas under Solvit-förfarandet. Kommissionens insats ska ske inom en tidsgräns på 45 arbetsdagar, vilket inte inbegriper den tid som krävs för att ta emot de ytterligare uppgifter och handlingar som kommissionen anser vara nödvändiga. Om ärendet får en lösning under denna period bör kommissionen inte behöva avge ett yttrande. Sådana Solvit-ärenden bör hanteras i ett separat arbetsflöde i Solvit-databasen och bör inte tas med i den vanliga Solvit-statistiken. |
| --- | --- |

(39)

Om Solvits informella tillvägagångssätt inte fungerar, och om det kvarstår tvivel om huruvida myndighetsbeslutet är förenligt med principen om ömsesidigt erkännande, bör kommissionen ges befogenhet att undersöka ärendet på något av de berörda Solvit-centrens begäran. Efter en bedömning bör kommissionen avge ett yttrande som ska delges den berörda ekonomiska aktören och de behöriga myndigheterna genom relevant Solvit-center och som bör beaktas under Solvit-förfarandet. Kommissionens insats ska ske inom en tidsgräns på 45 arbetsdagar, vilket inte inbegriper den tid som krävs för att ta emot de ytterligare uppgifter och handlingar som kommissionen anser vara nödvändiga. Om ärendet får en lösning under denna period bör kommissionen inte behöva avge ett yttrande. Sådana Solvit-ärenden bör hanteras i ett separat arbetsflöde i Solvit-databasen och bör inte tas med i den vanliga Solvit-statistiken.

| (40) | Kommissionens yttrande när det gäller ett myndighetsbeslut om begränsat eller nekat marknadstillträde bör endast ta upp frågor som gäller huruvida myndighetsbeslutet är förenligt med principen om ömsesidigt erkännande och med kraven i denna förordning. Detta ska inte påverka kommissionens befogenheter enligt artikel 258 i EUF-fördraget eller medlemsstaternas skyldighet att följa unionsrätten för att åtgärda fastställda systemrelaterade problem avseende tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande. |
| --- | --- |

(40)

Kommissionens yttrande när det gäller ett myndighetsbeslut om begränsat eller nekat marknadstillträde bör endast ta upp frågor som gäller huruvida myndighetsbeslutet är förenligt med principen om ömsesidigt erkännande och med kraven i denna förordning. Detta ska inte påverka kommissionens befogenheter enligt artikel 258 i EUF-fördraget eller medlemsstaternas skyldighet att följa unionsrätten för att åtgärda fastställda systemrelaterade problem avseende tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande.

| (41) | Det är viktigt för den inre marknaden för varor att företagen, särskilt små och medelstora företag, kan inhämta tillförlitlig och exakt information om gällande rätt i en viss medlemsstat. Kontaktpunkter för produkter bör ha en viktig roll när det gäller att underlätta kommunikationen mellan nationella myndigheter och ekonomiska aktörer genom att de tillhandahåller information om specifika produktregler och hur principen om ömsesidigt erkännande tillämpas inom deras medlemsstaters territorium. Det är därför viktigt att förbättra rollen för kontaktpunkterna för produkter till att bli den främsta informationskanalen för alla produktrelaterade regler, inbegripet nationella tekniska regler som omfattas av ömsesidigt erkännande. |
| --- | --- |

(41)

Det är viktigt för den inre marknaden för varor att företagen, särskilt små och medelstora företag, kan inhämta tillförlitlig och exakt information om gällande rätt i en viss medlemsstat. Kontaktpunkter för produkter bör ha en viktig roll när det gäller att underlätta kommunikationen mellan nationella myndigheter och ekonomiska aktörer genom att de tillhandahåller information om specifika produktregler och hur principen om ömsesidigt erkännande tillämpas inom deras medlemsstaters territorium. Det är därför viktigt att förbättra rollen för kontaktpunkterna för produkter till att bli den främsta informationskanalen för alla produktrelaterade regler, inbegripet nationella tekniska regler som omfattas av ömsesidigt erkännande.

| (42) | För att underlätta den fria rörligheten för varor bör kontaktpunkterna för produkter utan kostnad, upp till en rimlig nivå, tillhandahålla information om nationella tekniska regler och om tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande. Kontaktpunkterna för produkter bör ha tillräcklig utrustning och tillräckliga resurser. I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1724 (13) bör de tillhandahålla informationen via en webbplats och omfattas av kvalitetskraven i den förordningen. De uppgifter som kontaktpunkterna för produkter har gällande tillhandahållandet av sådan information, inklusive elektroniska kopior av de nationella tekniska reglerna eller tillgång till dessa online, bör utföras utan att det påverkar tillämpningen av de nationella regler som styr spridningen av nationella tekniska regler. Vidare bör kontaktpunkterna för produkter inte vara skyldiga att tillhandahålla kopior av eller ge tillgång online till standarder som omfattas av immateriella rättigheter som innehas av standardiseringsorgan eller standardiseringsorganisationer. |
| --- | --- |

(42)

För att underlätta den fria rörligheten för varor bör kontaktpunkterna för produkter utan kostnad, upp till en rimlig nivå, tillhandahålla information om nationella tekniska regler och om tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande. Kontaktpunkterna för produkter bör ha tillräcklig utrustning och tillräckliga resurser. I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1724 (13) bör de tillhandahålla informationen via en webbplats och omfattas av kvalitetskraven i den förordningen. De uppgifter som kontaktpunkterna för produkter har gällande tillhandahållandet av sådan information, inklusive elektroniska kopior av de nationella tekniska reglerna eller tillgång till dessa online, bör utföras utan att det påverkar tillämpningen av de nationella regler som styr spridningen av nationella tekniska regler. Vidare bör kontaktpunkterna för produkter inte vara skyldiga att tillhandahålla kopior av eller ge tillgång online till standarder som omfattas av immateriella rättigheter som innehas av standardiseringsorgan eller standardiseringsorganisationer.

| (43) | Samarbete mellan behöriga myndigheter är viktigt för att principen om ömsesidigt erkännande ska fungera smidigt och för att skapa en kultur av ömsesidigt erkännande. Kontaktpunkterna för produkter och nationella behöriga myndigheter bör därför samarbeta och utbyta information och sakkunskaper så att korrekt och konsekvent tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande och denna förordning kan säkerställas. |
| --- | --- |

(43)

Samarbete mellan behöriga myndigheter är viktigt för att principen om ömsesidigt erkännande ska fungera smidigt och för att skapa en kultur av ömsesidigt erkännande. Kontaktpunkterna för produkter och nationella behöriga myndigheter bör därför samarbeta och utbyta information och sakkunskaper så att korrekt och konsekvent tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande och denna förordning kan säkerställas.

| (44) | Det är viktigt att medlemsstaterna får tillgång till ett informations- och kommunikationssystem så att myndighetsbeslut om begränsat eller nekat marknadstillträde kan meddelas och för att möjliggöra kommunikation mellan kontaktpunkter för produkter samt för att säkerställa det administrativa samarbetet. |
| --- | --- |

(44)

Det är viktigt att medlemsstaterna får tillgång till ett informations- och kommunikationssystem så att myndighetsbeslut om begränsat eller nekat marknadstillträde kan meddelas och för att möjliggöra kommunikation mellan kontaktpunkter för produkter samt för att säkerställa det administrativa samarbetet.

| (45) | För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (14). |
| --- | --- |

(45)

För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (14).

| (46) | Om tillämpningen av denna förordning medför behandling av personuppgifter bör sådan behandling ske i enlighet med unionsrätten om skydd av personuppgifter. All behandling av personuppgifter enligt denna förordning omfattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (15) eller Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 (16). |
| --- | --- |

(46)

Om tillämpningen av denna förordning medför behandling av personuppgifter bör sådan behandling ske i enlighet med unionsrätten om skydd av personuppgifter. All behandling av personuppgifter enligt denna förordning omfattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (15) eller Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 (16).

| (47) | Tillförlitliga och effektiva mekanismer för övervakning bör inrättas så att information kan tillhandahållas om tillämpningen av denna förordning och dess inverkan på den fria rörligheten för varor. Sådana mekanismer bör inte gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. |
| --- | --- |

(47)

Tillförlitliga och effektiva mekanismer för övervakning bör inrättas så att information kan tillhandahållas om tillämpningen av denna förordning och dess inverkan på den fria rörligheten för varor. Sådana mekanismer bör inte gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

| (48) | För att öka medvetenheten om principen om ömsesidigt erkännande och säkerställa att denna förordning tillämpas korrekt och konsekvent bör åtgärder vidtas för unionsfinansiering av kampanjer för att öka medvetenheten, utbildningar, tjänstemannautbyte och annan verksamhet som syftar till att öka och främja förtroendet och samarbetet mellan behöriga myndigheter, kontaktpunkter för produkter och ekonomiska aktörer. |
| --- | --- |

(48)

För att öka medvetenheten om principen om ömsesidigt erkännande och säkerställa att denna förordning tillämpas korrekt och konsekvent bör åtgärder vidtas för unionsfinansiering av kampanjer för att öka medvetenheten, utbildningar, tjänstemannautbyte och annan verksamhet som syftar till att öka och främja förtroendet och samarbetet mellan behöriga myndigheter, kontaktpunkter för produkter och ekonomiska aktörer.

| (49) | För att åtgärda bristen på korrekta uppgifter om hur principen om ömsesidigt erkännande fungerar och vilken inverkan den har på den inre marknaden för varor bör unionen finansiera insamlingen av sådana uppgifter. |
| --- | --- |

(49)

För att åtgärda bristen på korrekta uppgifter om hur principen om ömsesidigt erkännande fungerar och vilken inverkan den har på den inre marknaden för varor bör unionen finansiera insamlingen av sådana uppgifter.

| (50) | Unionens ekonomiska intressen bör skyddas genom proportionella åtgärder under hela utgiftscykeln, inbegripet förebyggande, upptäckt och utredning av oriktigheter, krav på återbetalning av belopp som gått förlorade, betalats ut på felaktiga grunder eller använts felaktigt samt, i tillämpliga fall, administrativa och ekonomiska sanktioner. |
| --- | --- |

(50)

Unionens ekonomiska intressen bör skyddas genom proportionella åtgärder under hela utgiftscykeln, inbegripet förebyggande, upptäckt och utredning av oriktigheter, krav på återbetalning av belopp som gått förlorade, betalats ut på felaktiga grunder eller använts felaktigt samt, i tillämpliga fall, administrativa och ekonomiska sanktioner.

| (51) | Det är lämpligt att skjuta upp tillämpningen av denna förordning för att behöriga myndigheter och ekonomiska aktörer ska kunna anpassa sig efter kraven i denna förordning. |
| --- | --- |

(51)

Det är lämpligt att skjuta upp tillämpningen av denna förordning för att behöriga myndigheter och ekonomiska aktörer ska kunna anpassa sig efter kraven i denna förordning.

| (52) | Kommissionen bör utvärdera denna förordning med utgångspunkt i de mål som den syftar till att uppnå. Kommissionen bör använda de insamlade uppgifter om hur principen om ömsesidigt erkännande fungerar och vilken inverkan den principen har på den inre marknaden för varor samt den information som finns tillgänglig i informations- och kommunikationssystemet vid utvärderingen av denna förordning. Kommissionen bör kunna begära att medlemsstaterna ska tillhandahålla ytterligare information som krävs för utvärderingen av denna förordning. Enligt punkt 22 i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (17) bör utvärderingen av denna förordning, som i sin tur bör grundas på effektivitet, ändamålsenlighet, relevans, konsekvens och mervärde ligga till grund för konsekvensbedömningar av olika alternativ för vidare åtgärder. |
| --- | --- |

(52)

Kommissionen bör utvärdera denna förordning med utgångspunkt i de mål som den syftar till att uppnå. Kommissionen bör använda de insamlade uppgifter om hur principen om ömsesidigt erkännande fungerar och vilken inverkan den principen har på den inre marknaden för varor samt den information som finns tillgänglig i informations- och kommunikationssystemet vid utvärderingen av denna förordning. Kommissionen bör kunna begära att medlemsstaterna ska tillhandahålla ytterligare information som krävs för utvärderingen av denna förordning. Enligt punkt 22 i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (17) bör utvärderingen av denna förordning, som i sin tur bör grundas på effektivitet, ändamålsenlighet, relevans, konsekvens och mervärde ligga till grund för konsekvensbedömningar av olika alternativ för vidare åtgärder.

| (53) | Eftersom målet för denna förordning, nämligen att säkerställa en smidig, konsekvent och korrekt tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dess omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(53)

Eftersom målet för denna förordning, nämligen att säkerställa en smidig, konsekvent och korrekt tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dess omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Syfte

1.   Syftet med denna förordning är att stärka den inre marknadens funktion genom att förbättra tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande och genom att avlägsna omotiverade handelshinder.

2.   Denna förordning fastställer regler och förfaranden avseende medlemsstaternas tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande i enskilda fall, i förhållande till varor som omfattas av artikel 34 i EUF-fördraget och som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat, med beaktande av artikel 36 i EUF-fördraget och Europeiska unionens domstols rättspraxis.

3.   Denna förordning föreskriver också upprättande och underhåll av kontaktpunkter för produkter i medlemsstaterna samt samarbete och utbyte av information inom ramen för principen om ömsesidigt erkännande.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1.   Denna förordning ska tillämpas på varor av alla slag, inbegripet jordbruksprodukter i den mening som avses i artikel 38.1 andra stycket i EUF-fördraget, och myndighetsbeslut som fattats eller ska fattas av en behörig myndighet i en mottagande medlemsstat när det gäller sådana varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat, såvida myndighetsbeslutet uppfyller båda följande två villkor:

| a) | Grunden för myndighetsbeslutet är en nationell teknisk regel som gäller i den mottagande medlemsstaten. |
| --- | --- |

a)

Grunden för myndighetsbeslutet är en nationell teknisk regel som gäller i den mottagande medlemsstaten.

| b) | Den direkta eller indirekta verkan av myndighetsbeslutet är begränsat eller nekat marknadstillträde i den mottagande medlemsstaten. |
| --- | --- |

b)

Den direkta eller indirekta verkan av myndighetsbeslutet är begränsat eller nekat marknadstillträde i den mottagande medlemsstaten.

Myndighetsbeslut inbegriper alla administrativa åtgärder som grundar sig på en nationell teknisk regel och har samma eller väsentligen samma rättsverkan som den som avses i led b.

2.   Med nationella tekniska regler avses i denna förordning alla bestämmelser i en medlemsstats lagar eller andra författningar med följande särdrag:

| a) | gäller varor eller aspekter av varor som inte omfattas av harmonisering på unionsnivå, |
| --- | --- |

a)

gäller varor eller aspekter av varor som inte omfattas av harmonisering på unionsnivå,

| b) | förbjuder tillhandahållandet av en vara eller varutyp på marknaden i den medlemsstaten eller gör efterlevnaden av bestämmelsen obligatorisk, antingen rättsligt eller faktiskt, när en vara eller varutyp tillhandahålls på den marknaden, och |
| --- | --- |

b)

förbjuder tillhandahållandet av en vara eller varutyp på marknaden i den medlemsstaten eller gör efterlevnaden av bestämmelsen obligatorisk, antingen rättsligt eller faktiskt, när en vara eller varutyp tillhandahålls på den marknaden, och

| c) | innebär något av följande:






  i) | De föreskriver vilka krav som gäller för en vara eller varutyp, såsom kvalitetsnivåer, prestanda, säkerhet eller dimensioner, inbegripet krav på dessa varor med avseende på varubeteckning, terminologi, symboler, provning och provningsmetoder, förpackning, märkning eller etikettering samt förfaranden för bedömning av överensstämmelse. |
| --- | --- | --- |

c)

innebär något av följande:

i)

De föreskriver vilka krav som gäller för en vara eller varutyp, såsom kvalitetsnivåer, prestanda, säkerhet eller dimensioner, inbegripet krav på dessa varor med avseende på varubeteckning, terminologi, symboler, provning och provningsmetoder, förpackning, märkning eller etikettering samt förfaranden för bedömning av överensstämmelse.

| ii) | De föreskriver vilka andra krav som gäller för varan eller varutypen i konsument- eller miljöskyddssyfte, och som påverkar varans livscykel efter det att den har släppts ut på marknaden i den medlemsstaten, såsom villkor för användning, återvinning, återanvändning eller omhändertagande, om sådana villkor på ett väsentligt sätt kan påverka dessa varors sammansättning, beskaffenhet eller tillhandahållandet av dem på marknaden i den medlemsstaten. |
| --- | --- |

ii)

De föreskriver vilka andra krav som gäller för varan eller varutypen i konsument- eller miljöskyddssyfte, och som påverkar varans livscykel efter det att den har släppts ut på marknaden i den medlemsstaten, såsom villkor för användning, återvinning, återanvändning eller omhändertagande, om sådana villkor på ett väsentligt sätt kan påverka dessa varors sammansättning, beskaffenhet eller tillhandahållandet av dem på marknaden i den medlemsstaten.

3.   Punkt 2 c i i denna artikel omfattar också produktionsmetoder och processer för jordbruksprodukter, såsom avses i andra stycket i artikel 38.1 i EUF-fördraget, och för produkter avsedda att konsumeras av människor eller djur, liksom produktionsmetoder och processer för andra produkter om de påverkar dessa produkters egenskaper.

4.   Ett förfarande för förhandsgodkännande bör inte i sig utgöra en nationell teknisk regel enligt denna förordning, men ett beslut om att neka förhandsgodkännande med grund i en nationell teknisk regel ska anses som ett myndighetsbeslut som denna förordning är tillämplig på, om det beslutet uppfyller de övriga kraven i punkt 1 första stycket.

5.   Denna förordning är inte tillämplig på

| a) | nationella domstolars domar och beslut, |
| --- | --- |

a)

nationella domstolars domar och beslut,

| b) | beslut som fattas av brottsbekämpande myndigheter i samband med utredningen eller lagföringen av ett brott i fråga om terminologi, symboler eller sakuppgifter avseende författningsstridiga eller kriminella organisationer eller brott av rasistisk, diskriminerande eller främlingsfientlig karaktär. |
| --- | --- |

b)

beslut som fattas av brottsbekämpande myndigheter i samband med utredningen eller lagföringen av ett brott i fråga om terminologi, symboler eller sakuppgifter avseende författningsstridiga eller kriminella organisationer eller brott av rasistisk, diskriminerande eller främlingsfientlig karaktär.

6.   Artiklarna 5 och 6 påverkar inte tillämpningen av följande bestämmelser:

| a) | Artikel 8.1 b–f och 8.3 i direktiv 2001/95/EG. |
| --- | --- |

a)

Artikel 8.1 b–f och 8.3 i direktiv 2001/95/EG.

| b) | Artiklarna 50.3 a och 54 i förordning (EG) nr 178/2002. |
| --- | --- |

b)

Artiklarna 50.3 a och 54 i förordning (EG) nr 178/2002.

| c) | Artikel 90 i förordning (EU) nr 1306/2013. |
| --- | --- |

c)

Artikel 90 i förordning (EU) nr 1306/2013.

| d) | Artikel 138 i förordning (EU) 2017/625. |
| --- | --- |

d)

Artikel 138 i förordning (EU) 2017/625.

7.   Denna förordning påverkar inte skyldigheten enligt direktiv (EU) 2015/1535 att underrätta kommissionen och medlemsstaterna om nationella tekniska föreskrifter innan de antas.

Artikel 3

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

1.   
  lagligen saluförd i en annan medlemsstat
  : en vara eller varutyp som uppfyller gällande regler i den medlemsstaten eller som inte omfattas av några sådana regler i den medlemsstaten och tillhandahålls slutanvändare i den medlemsstaten.

lagligen saluförd i en annan medlemsstat

2.   
  tillhandahållande på marknaden
  : all leverans av en vara för distribution, förbrukning eller användning på marknaden inom en berörd medlemsstats territorium i samband med kommersiell verksamhet, mot betalning eller gratis.

tillhandahållande på marknaden

3.   
  begränsat marknadstillträde
  : uppställande av villkor som måste uppfyllas innan en vara kan tillhandahållas på marknaden i den mottagande medlemsstaten eller villkor för att behålla varan på den marknaden, vilket i respektive fall kräver att en eller flera av varans egenskaper ändras, såsom avses i artikel 2.2 c i, eller att ytterligare provning utförs.

begränsat marknadstillträde

4.   
  nekat marknadstillträde
  :

nekat marknadstillträde

| a) | förbud mot att varan tillhandahålls på marknaden i den mottagande medlemsstaten eller mot att finnas kvar på den marknaden, eller |
| --- | --- |

a)

förbud mot att varan tillhandahålls på marknaden i den mottagande medlemsstaten eller mot att finnas kvar på den marknaden, eller

| b) | krav på att varan dras tillbaka eller återkallas från marknaden. |
| --- | --- |

b)

krav på att varan dras tillbaka eller återkallas från marknaden.

5.   
  tillbakadragande
  : alla åtgärder som syftar till att förhindra att varor i leveranskedjan tillhandahålls på marknaden.

tillbakadragande

6.   
  återkallelse
  : alla åtgärder som syftar till att dra tillbaka en vara som redan tillhandahålls för slutanvändaren.

återkallelse

7.   
  förfarande för förhandsgodkännande
  : ett administrativt förfarande enligt en medlemsstat lagstiftning, där behöriga myndigheter i samma medlemsstat på grundval av en ansökan från en ekonomisk aktör är tvungna att ge sitt formella godkännande innan en vara får tillhandahållas på marknaden i den medlemsstaten.

förfarande för förhandsgodkännande

8.   
  producent
  :

producent

| a) | varje fysisk eller juridisk person som tillverkar en vara eller som låter utforma eller tillverka en vara, eller som producerar en vara som inte är resultatet av en tillverkningsprocess, inbegripet jordbruksprodukter, och saluför denna, i eget namn eller under eget varumärke, |
| --- | --- |

a)

varje fysisk eller juridisk person som tillverkar en vara eller som låter utforma eller tillverka en vara, eller som producerar en vara som inte är resultatet av en tillverkningsprocess, inbegripet jordbruksprodukter, och saluför denna, i eget namn eller under eget varumärke,

| b) | varje fysisk eller juridisk person som bearbetar varor som redan är lagligen saluförda i en medlemsstat på ett sådant sätt att överensstämmelsen med de relevanta reglerna i denna medlemsstat kan påverkas, eller |
| --- | --- |

b)

varje fysisk eller juridisk person som bearbetar varor som redan är lagligen saluförda i en medlemsstat på ett sådant sätt att överensstämmelsen med de relevanta reglerna i denna medlemsstat kan påverkas, eller

| c) | varje annan fysisk eller juridisk person som genom att sätta sitt namn, varumärke eller något annat kännetecken på varan eller på de handlingar som åtföljer varan utger sig för att vara producent av varan. |
| --- | --- |

c)

varje annan fysisk eller juridisk person som genom att sätta sitt namn, varumärke eller något annat kännetecken på varan eller på de handlingar som åtföljer varan utger sig för att vara producent av varan.

9.   
  producentens representant
  : varje fysisk eller juridisk person som är etablerad i unionen och som enligt skriftlig fullmakt från en producent har rätt att handla i dennes ställe när det gäller tillhandahållandet av en vara på den berörda marknaden.

producentens representant

10.   
  importör
  : varje fysisk eller juridisk person som är etablerad inom unionen och som tillhandahåller en vara från ett tredjeland på unionsmarknaden för första gången.

importör

11.   
  distributör
  : varje fysisk eller juridisk person i leveranskedjan, utöver producenten eller importören, som tillhandahåller en vara på marknaden i en medlemsstat.

distributör

12.   
  ekonomisk aktör
  : någon av följande i förhållande till en vara: producenten, producentens representant, importören eller distributören.

ekonomisk aktör

13.   
  slutanvändare
  : varje fysisk eller juridisk person som är bosatt eller etablerad i unionen och till vilken en vara har tillhandahållits eller tillhandahålls, antingen som konsument utom ramen för handel, företag, hantverk eller yrke, eller som yrkesmässig slutanvändare inom ramen för sin industriella eller yrkesmässiga verksamhet.

slutanvändare

14.   
  legitimt allmänintresse
  : någon av de grunder som anges i artikel 36 i EUF-fördraget eller andra tvingande hänsyn av allmänt intresse.

legitimt allmänintresse

15.   
  organ för bedömning av överensstämmelse
  : organ för bedömning av överensstämmelse enligt definitionen i artikel 2.13 i förordning (EG) nr 765/2008.

organ för bedömning av överensstämmelse

KAPITEL II

FÖRFARANDEN AVSEENDE TILLÄMPNING AV PRINCIPEN OM ÖMSESIDIGT ERKÄNNANDE I ENSKILDA FALL

Artikel 4

Försäkran om ömsesidigt erkännande

1.   Producenten av en vara eller varutyp som tillhandahålls eller ska tillhandahållas på marknaden i den mottagande medlemsstaten kan upprätta en frivillig försäkran om laglig saluföring av varor med ömsesidigt erkännande (nedan kallad försäkran om ömsesidigt erkännande) för att visa de behöriga myndigheterna i den mottagande medlemsstaten att varan eller varutypen är lagligen saluförd i en annan medlemsstat.

Producenten kan bemyndiga sin representant att upprätta försäkran om ömsesidigt erkännande för producentens räkning.

Försäkran om ömsesidigt erkännande ska följa den struktur som anges i delarna I och II i bilagan och innehålla all den information som anges däri.

Producenten eller dennes representant får, i fall då denne är bemyndigad, fylla i försäkran om ömsesidigt erkännande med enbart de uppgifter som anges i del I i bilagan. I detta fall ska de uppgifter som anges i del II i bilagan fyllas i av importören eller distributören.

Alternativt får försäkran om ömsesidigt erkännande upprättas av importören eller distributören under förutsättning att undertecknaren kan lägga fram den bevisning som avses i artikel 5.4 a.

Försäkran om ömsesidigt erkännande ska upprättas på ett av unionens officiella språk. Ifall det språket inte är det som efterfrågas av den mottagande medlemsstaten, ska den ekonomiska aktören översätta försäkran om ömsesidigt erkännande till ett språk som efterfrågas av den mottagande medlemsstaten.

2.   De ekonomiska aktörer som fyller i försäkran om ömsesidigt erkännande eller en del av den ska ansvara för det innehåll i informationen som de anger i försäkran om ömsesidigt erkännande och för att denna information är korrekt, även vad gäller korrektheten hos den information som de översätter. Vid tillämpningen av denna punkt ska de ekonomiska aktörerna vara ansvariga i enlighet med nationell rätt.

3.   De ekonomiska aktörerna ska se till att försäkran om ömsesidigt erkännande hela tiden är uppdaterad och att alla ändringar av deras information anges i försäkran om ömsesidigt erkännande.

4.   Försäkran om ömsesidigt erkännande kan tillhandahållas till den behöriga myndigheten i den mottagande medlemsstaten med syftet att genomföra en bedömning enligt artikel 5. Den kan tillhandahållas i pappersform, på elektronisk väg eller göras tillgänglig online, i enlighet med de krav som den mottagande medlemsstaten ställer.

5.   Om en ekonomisk aktör gör försäkran om ömsesidigt erkännande tillgänglig online ska följande villkor tillämpas:

| a) | Den varutyp eller varuserie som försäkran om ömsesidigt erkännande gäller ska enkelt kunna identifieras. |
| --- | --- |

a)

Den varutyp eller varuserie som försäkran om ömsesidigt erkännande gäller ska enkelt kunna identifieras.

| b) | Den teknik som används ska säkerställa enkel navigering och övervakas så att tillgängligheten av och tillgången till försäkran om ömsesidigt erkännande kan säkerställas. |
| --- | --- |

b)

Den teknik som används ska säkerställa enkel navigering och övervakas så att tillgängligheten av och tillgången till försäkran om ömsesidigt erkännande kan säkerställas.

6.   Om den vara som försäkran om ömsesidigt erkännande gäller också omfattas av en unionsakt som kräver en EU-försäkran om överensstämmelse, kan försäkran om ömsesidigt erkännande bifogas EU-försäkran om överensstämmelse.

Artikel 5

Bedömning av varor

1.   Om en behörig myndighet i den mottagande medlemsstaten avser att bedöma varor som omfattas av denna förordning i syfte att fastställa huruvida varan eller varutypen är lagligen saluförd i en annan medlemsstat och, om så är fallet, huruvida det legitima allmänintresset som utgör grund för den mottagande medlemsstatens tillämpliga nationella tekniska regel åtnjuter tillräckligt skydd med beaktande av den aktuella varans egenskaper, ska den behöriga myndigheten utan dröjsmål kontakta den berörda ekonomiska aktören.

2.   När den mottagande medlemsstatens behöriga myndighet kontaktar den berörda ekonomiska aktören ska myndigheten informera om bedömningen och ange vilka varor som är föremål för bedömningen, samt ange den tillämpliga nationella tekniska regeln eller förfarandet för förhandsgodkännande. Den mottagande medlemsstatens behöriga myndighet ska också informera den ekonomiska aktören om möjligheten att tillhandahålla en försäkran om ömsesidigt erkännande i enlighet med artikel 4.

3.   En ekonomisk aktör ska tillåtas att tillhandahålla varan på den mottagande medlemsstatens marknad under tiden som den behöriga myndigheten genomför bedömningen enligt punkt 1 i denna artikel och får fortsätta med det såvida inte den ekonomiska aktören mottar ett myndighetsbeslut om begränsat eller nekat marknadstillträde för varan. Denna punkt ska inte tillämpas om bedömningen utförs inom ramen för ett förfarande för förhandsgodkännande eller om den behöriga myndigheten tillfälligt upphäver tillhandahållandet på marknaden av de varor som är föremål för den bedömningen i enlighet med artikel 6.

4.   Om en försäkran om ömsesidigt erkännande tillhandahålls en behörig myndighet i den mottagande medlemsstaten i enlighet med artikel 4 gäller följande för bedömningen enligt punkt 1 i den här artikeln:

| a) | försäkran om ömsesidigt erkännande, tillsammans med annan bevisning som bekräftar informationen i försäkran, och som har lämnats till följd av en begäran av den behöriga myndigheten, ska av den behöriga myndigheten anses vara tillräcklig för att visa att varan är lagligen saluförd i en annan medlemsstat, och |
| --- | --- |

a)

försäkran om ömsesidigt erkännande, tillsammans med annan bevisning som bekräftar informationen i försäkran, och som har lämnats till följd av en begäran av den behöriga myndigheten, ska av den behöriga myndigheten anses vara tillräcklig för att visa att varan är lagligen saluförd i en annan medlemsstat, och

| b) | den behöriga myndigheten får inte kräva annan information eller dokumentation från en ekonomisk aktör i syfte att denne ska visa att en vara är lagligen saluförd i en annan medlemsstat. |
| --- | --- |

b)

den behöriga myndigheten får inte kräva annan information eller dokumentation från en ekonomisk aktör i syfte att denne ska visa att en vara är lagligen saluförd i en annan medlemsstat.

5.   Om en försäkran om ömsesidigt erkännande inte tillhandahålls en behörig myndighet i den mottagande medlemsstaten i enlighet med artikel 4 får den behöriga myndigheten, i syfte att göra en bedömning enligt punkt 1 i den här artikeln, begära att den berörda ekonomiska aktören ska tillhandahålla den dokumentation och information som krävs för bedömningen, avseende följande:

| a) | den berörda varans eller varutypens egenskaper, och |
| --- | --- |

a)

den berörda varans eller varutypens egenskaper, och

| b) | laglig saluföring av varan i en annan medlemsstat. |
| --- | --- |

b)

laglig saluföring av varan i en annan medlemsstat.

6.   Den berörda ekonomiska aktören ska ha minst 15 arbetsdagar på sig från begäran från den behöriga myndigheten i den mottagande medlemsstaten att inkomma med de handlingar och den information som avses i punkt 4 a eller 5, eller inkomma med eventuella synpunkter eller argument.

7.   I syfte att göra en bedömning enligt punkt 1 i denna artikel får den mottagande medlemsstatens behöriga myndighet i enlighet med artikel 10.3 kontakta de behöriga myndigheterna eller kontaktpunkten för produkter i den medlemsstat där en ekonomisk aktör anser sig saluföra sina varor lagligen, om den behöriga myndigheten behöver kontrollera någon av de uppgifter som den ekonomiska aktören lämnat.

8.   Vid genomförande av bedömningen enligt punkt 1 ska behöriga myndigheter i de mottagande medlemsstaterna ta vederbörlig hänsyn till innehållet i provrapporter eller intyg som utfärdats av ett organ för bedömning av överensstämmelse och som en ekonomisk aktör tillhandahållit som en del av bedömningen. Behöriga myndigheter i de mottagande medlemsstaterna får inte vägra att godta provrapporter eller intyg från ett organ för bedömning av överensstämmelse med ackreditering för bedömning av överensstämmelse inom ett särskilt område i enlighet med förordning (EG) nr 765/2008 av skäl som hänför sig till detta organs kompetens.

9.   Om en behörig myndighet i en medlemsstat fattar ett myndighetsbeslut gällande en vara myndigheten har gjort en bedömning av enligt punkt 1 i denna artikel, ska den anmäla sitt myndighetsbeslut utan dröjsmål till den ekonomiska aktör som avses i punkt 1 i denna artikel. Den behöriga myndigheten ska också anmäla det myndighetsbeslutet till kommissionen och övriga medlemsstater senast inom 20 arbetsdagar efter det att beslutet har fattats. Den behöriga myndigheten ska i detta syfte använda det system som avses i artikel 11.

10.   Det myndighetsbeslut som avses i punkt 9 ska redogöra för skälen till beslutet på ett tillräckligt detaljerat och motiverat sätt för att underlätta en bedömning av dess överensstämmelse med principen om ömsesidigt erkännande och kraven i denna förordning.

11.   Särskilt följande uppgifter ska lämnas i det myndighetsbeslut som avses i punkt 9:

| a) | Den nationella tekniska regel som myndighetsbeslutet grundar sig på. |
| --- | --- |

a)

Den nationella tekniska regel som myndighetsbeslutet grundar sig på.

| b) | Det legitima allmänintresse som motiverar tillämpningen av den nationella tekniska regel som myndighetsbeslutet grundar sig på. |
| --- | --- |

b)

Det legitima allmänintresse som motiverar tillämpningen av den nationella tekniska regel som myndighetsbeslutet grundar sig på.

| c) | De tekniska eller vetenskapliga bevis som den behöriga myndigheten i den mottagande medlemsstaten beaktat, inbegripet, i tillämpliga fall, eventuell ny teknisk utveckling som kan ha skett sedan den nationella tekniska regeln trädde i kraft. |
| --- | --- |

c)

De tekniska eller vetenskapliga bevis som den behöriga myndigheten i den mottagande medlemsstaten beaktat, inbegripet, i tillämpliga fall, eventuell ny teknisk utveckling som kan ha skett sedan den nationella tekniska regeln trädde i kraft.

| d) | En sammanfattning av de skäl som, i förekommande fall, anförts av den berörda ekonomiska aktören som är av relevans för bedömningen enligt punkt 1. |
| --- | --- |

d)

En sammanfattning av de skäl som, i förekommande fall, anförts av den berörda ekonomiska aktören som är av relevans för bedömningen enligt punkt 1.

| e) | Bevis på att myndighetsbeslutet är ändamålsenligt för att det eftersträvade målet ska uppnås och att myndighetsbeslutet inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det målet. |
| --- | --- |

e)

Bevis på att myndighetsbeslutet är ändamålsenligt för att det eftersträvade målet ska uppnås och att myndighetsbeslutet inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det målet.

12.   Det myndighetsbeslut som avses i punkt 9 i denna artikel ska ange hur beslutet enligt den mottagande medlemsstatens nationella lagstiftning kan överklagas och inom vilka tidsfrister detta ska ske. Beslutet ska även innehålla en hänvisning till den ekonomiska aktörens möjlighet att använda sig av Solvit och förfarandet enligt artikel 8.

13.   Det myndighetsbeslut som avses i punkt 9 träder inte i kraft förrän det har meddelats till den berörda ekonomiska aktören enligt den punkten.

Artikel 6

Tillfälligt upphävande av marknadstillträde

1.   En behörig myndighet i en medlemsstat får när den genomför en bedömning av en vara enligt artikel 5 tillfälligt upphäva tillhandahållandet av varan på marknaden i den medlemsstaten, endast om

| a) | varan under normala eller rimligen förutsebara användningsförhållanden utgör en allvarlig risk för personers säkerhet eller hälsa eller för miljön, även i fall där verkningarna inte är omedelbara, vilket kräver ett snabbt ingripande från den behöriga myndigheten, eller |
| --- | --- |

a)

varan under normala eller rimligen förutsebara användningsförhållanden utgör en allvarlig risk för personers säkerhet eller hälsa eller för miljön, även i fall där verkningarna inte är omedelbara, vilket kräver ett snabbt ingripande från den behöriga myndigheten, eller

| b) | det råder ett generellt förbud att tillhandahålla varan eller varutypen på marknaden i den medlemsstaten med hänvisning till allmän moral eller allmän säkerhet. |
| --- | --- |

b)

det råder ett generellt förbud att tillhandahålla varan eller varutypen på marknaden i den medlemsstaten med hänvisning till allmän moral eller allmän säkerhet.

2.   Den behöriga myndigheten i medlemsstaten ska omgående meddela den berörda ekonomiska aktören, kommissionen och övriga medlemsstater om tillfälliga upphävanden i enlighet med punkt 1 i denna artikel. Anmälan till kommissionen och de övriga medlemsstaterna ska göras med hjälp av det system som avses i artikel 11. När det gäller sådana åtgärder som avses i punkt 1 a i denna artikel ska anmälan åtföljas av detaljerade tekniska eller vetenskapliga uppgifter som motiverar varför åtgärderna omfattas av den punkten.

Artikel 7

Anmälan genom Rapex eller RASFF

Om ett myndighetsbeslut som avses i artikel 5 eller ett tillfälligt upphävande som avses i artikel 6 också utgör åtgärder som ska anmälas genom systemet för snabbt informationsutbyte (Rapex) i enlighet med direktiv 2001/95/EG eller genom eller systemet för snabb varning för livsmedel och foder (RASFF) i enlighet med förordning (EG) nr 178/2002, behövs ingen separat anmälan till kommissionen och övriga medlemsstater göras enligt den här förordningen, under förutsättning att följande villkor uppfylls:

| a) | I Rapex- eller RASFF-anmälan framgår att anmälan av åtgärden också räknas som en anmälan enligt denna förordning. |
| --- | --- |

a)

I Rapex- eller RASFF-anmälan framgår att anmälan av åtgärden också räknas som en anmälan enligt denna förordning.

| b) | Det underlag som krävs för ett myndighetsbeslut enligt artikel 5 eller ett tillfälligt upphävande enligt artikel 6 ingår i Rapex- eller RASFF-anmälan. |
| --- | --- |

b)

Det underlag som krävs för ett myndighetsbeslut enligt artikel 5 eller ett tillfälligt upphävande enligt artikel 6 ingår i Rapex- eller RASFF-anmälan.

Artikel 8

Problemlösningsförfarande

1.   När en ekonomisk aktör som påverkas av ett myndighetsbeslut har skickat in beslutet till Solvit och, om hemcentret eller det huvudansvariga centret under Solvit-förfarandet ber kommissionen om ett yttrande för att bistå med att lösa ärendet, ska hemcentret och det huvudansvariga centret ge kommissionen alla relevanta handlingar för det berörda myndighetsbeslutet.

2.   Efter mottagandet av den begäran som avses i punkt 1 ska kommissionen bedöma huruvida myndighetsbeslutet är förenligt med principen om ömsesidigt erkännande och med kraven i denna förordning.

3.   Vid den bedömning som avses i punkt 2 i den här artikeln ska kommissionen beakta det myndighetsbeslut som anmälts i enlighet med artikel 5.9 och handlingar och information som lämnats inom ramen för Solvit-förfarandet. Om ytterligare information eller handlingar krävs för den bedömning som avses i punkt 2 i den här artikeln ska kommissionen utan oskäligt dröjsmål begära att Solvit-centret i fråga tar kontakt med den berörda ekonomiska aktören eller med de behöriga myndigheter som fattat myndighetsbeslutet för att sådan information eller sådana handlingar ska kunna tillhandahållas.

4.   Inom 45 arbetsdagar från mottagandet av den begäran som avses i punkt 1 ska kommissionen slutföra sin bedömning och avge ett yttrande. När så är lämpligt ska kommissionens yttrande ta upp eventuella frågor som bör behandlas i Solvit-ärendet eller ge rekommendationer för att bistå vid lösandet av ärendet. Perioden på 45 arbetsdagar ska inte omfatta den tid som krävs för att kommissionen ska kunna ta del av ytterligare information och handlingar enligt punkt 3.

5.   Kommissionen behöver inte avge något yttrande om den under sin bedömning enligt punkt 2 har informerats om att ärendet har fått en lösning.

6.   Kommissionens yttrande ska delges den berörda ekonomiska aktören och de berörda behöriga myndigheterna genom relevant Solvit-center. Kommissionen ska tillkännage yttrandet för alla medlemsstater med hjälp av det system som anges i artikel 11. Yttrandet ska beaktas under det Solvit-förfarande som avses i punkt 1 i den här artikeln.

KAPITEL III

ADMINISTRATIVT SAMARBETE, UPPFÖLJNING OCH KOMMUNIKATION

Artikel 9

Uppgifter för kontaktpunkterna för produkter

1.   Medlemsstaterna ska utse och underhålla kontaktpunkter för produkter inom sina territorier och se till att kontaktpunkterna har tillräcklig befogenhet och är rätt utrustade för att kunna utföra sina uppgifter korrekt. Medlemsstaterna ska se till att kontaktpunkterna för produkter tillhandahåller sina tjänster i enlighet med förordning (EU) 2018/1724.

2.   Kontaktpunkterna för produkter ska tillhandahålla följande information online:

| a) | Information om principen om ömsesidigt erkännande och tillämpningen av denna förordning inom sin medlemsstats territorium, inklusive information om det förfarande som anges i artikel 5. |
| --- | --- |

a)

Information om principen om ömsesidigt erkännande och tillämpningen av denna förordning inom sin medlemsstats territorium, inklusive information om det förfarande som anges i artikel 5.

| b) | Kontaktuppgifter, genom vilka de behöriga myndigheterna i den medlemsstaten kan kontaktas direkt, inklusive uppgifter om de myndigheter som ansvarar för att övervaka tillämpningen av de nationella tekniska regler som gäller inom sin medlemsstats territorium. |
| --- | --- |

b)

Kontaktuppgifter, genom vilka de behöriga myndigheterna i den medlemsstaten kan kontaktas direkt, inklusive uppgifter om de myndigheter som ansvarar för att övervaka tillämpningen av de nationella tekniska regler som gäller inom sin medlemsstats territorium.

| c) | Tillgängliga rättsmedel och förfaranden inom sin medlemsstats territorium vid en eventuell tvist mellan en behörig myndighet och en ekonomisk aktör, inbegripet det förfarande som fastställs i artikel 8. |
| --- | --- |

c)

Tillgängliga rättsmedel och förfaranden inom sin medlemsstats territorium vid en eventuell tvist mellan en behörig myndighet och en ekonomisk aktör, inbegripet det förfarande som fastställs i artikel 8.

3.   För att vid behov komplettera den information som tillhandahålls online i enlighet med punkt 2 ska kontaktpunkterna för produkter på begäran av en ekonomisk aktör eller behörig myndighet i en annan medlemsstat tillhandahålla all användbar information, exempelvis elektroniska kopior av de nationella tekniska regler och nationella administrativa förfaranden som gäller en specifik vara eller varutyp för det territorium inom vilket kontaktpunkten för produkter är etablerad eller tillgång till dessa online, eller information om huruvida varan eller varutypen omfattas av förhandsgodkännande enligt nationell rätt.

4.   Kontaktpunkterna för produkter ska svara inom 15 arbetsdagar från mottagandet av varje begäran enligt punkt 3.

5.   Kontaktpunkterna för produkter får inte ta ut avgifter för att tillhandahålla information enligt punkt 3.

Artikel 10

Administrativt samarbete

1.   Kommissionen ska säkerställa ett effektivt samarbete mellan behöriga myndigheter och kontaktpunkter för produkter i olika medlemsstater genom följande verksamheter:

| a) | Främja och samordna utbyte och insamling av information och bästa praxis rörande tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande. |
| --- | --- |

a)

Främja och samordna utbyte och insamling av information och bästa praxis rörande tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande.

| b) | Stödja kontaktpunkterna för produkter i deras funktion och förbättra deras gränsöverskridande samarbete. |
| --- | --- |

b)

Stödja kontaktpunkterna för produkter i deras funktion och förbättra deras gränsöverskridande samarbete.

| c) | Främja och samordna utbyte av tjänstepersoner bland medlemsstaterna och anordnande av gemensamma utbildningar och informationsprogram för myndigheter och företag. |
| --- | --- |

c)

Främja och samordna utbyte av tjänstepersoner bland medlemsstaterna och anordnande av gemensamma utbildningar och informationsprogram för myndigheter och företag.

2.   Medlemsstaterna ska säkerställa att deras behöriga myndigheter och kontaktpunkter för produkter deltar i den verksamhet som avses i punkt 1.

3.   På begäran av en behörig myndighet i den mottagande medlemsstaten enligt artikel 5.7 ska de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där en ekonomisk aktör anser sig saluföra sina varor lagligen inom 15 arbetsdagar till den behöriga myndigheten i den mottagande medlemsstaten tillhandahålla all information om dessa varor som är av relevans för kontrollen av de uppgifter och handlingar som tillhandahållits av den ekonomiska aktören under bedömningen enligt artikel 5. Kontaktpunkterna för produkter får användas för att underlätta kontakterna mellan de relevanta behöriga myndigheterna i enlighet med den tidsfrist för att inkomma med den begärda informationen som fastställs i artikel 9.4.

Artikel 11

Informations- och kommunikationssystem

1.   För artiklarna 5, 6 och 10 i denna förordning ska det informations- och kommunikationssystem som föreskrivs i artikel 23 i förordning (EG) nr 765/2008 användas, förutom när så anges i artikel 7 i den här förordningen.

2.   Kommissionen ska för tillämpningen av denna förordning anta genomförandeakter som beskriver detaljerna och funktionerna för det system som avses i punkt 1 i denna artikel. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 15.2.

KAPITEL IV

FINANSIERING

Artikel 12

Finansiering av åtgärder till stöd för denna förordning

1.   Unionen får finansiera följande verksamhet till stöd för denna förordning:

| a) | Informationskampanjer. |
| --- | --- |

a)

Informationskampanjer.

| b) | Utbildning och praktik. |
| --- | --- |

b)

Utbildning och praktik.

| c) | Utbyte av tjänstepersoner och utbyte av bästa praxis. |
| --- | --- |

c)

Utbyte av tjänstepersoner och utbyte av bästa praxis.

| d) | Samarbete mellan kontaktpunkter för produkter och behöriga myndigheter samt tekniskt och logistiskt stöd till detta samarbete. |
| --- | --- |

d)

Samarbete mellan kontaktpunkter för produkter och behöriga myndigheter samt tekniskt och logistiskt stöd till detta samarbete.

| e) | Insamlande av uppgifter om hur principen om ömsesidigt erkännande fungerar och vilken inverkan principen har på den inre marknaden för varor. |
| --- | --- |

e)

Insamlande av uppgifter om hur principen om ömsesidigt erkännande fungerar och vilken inverkan principen har på den inre marknaden för varor.

2.   Unionens finansiering av åtgärderna till stöd för denna förordning ska genomföras i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) 2018/1046 (18), antingen direkt eller genom att uppgifter som ingår i budgetgenomförandet anförtros de enheter som anges i artikel 62.1 c i den förordningen.

3.   De medel som anslås till den verksamhet som avses i denna förordning ska fastställas varje år av budgetmyndigheten inom den gällande budgetramen.

Artikel 13

Skydd av unionens ekonomiska intressen

1.   Kommissionen ska säkerställa att unionens ekonomiska intressen skyddas vid genomförandet av insatser som finansieras enligt denna förordning, genom förebyggande åtgärder mot bedrägeri, korruption och annan olaglig verksamhet, genom effektiva kontroller och, om oriktigheter upptäcks, genom återkrav av felaktigt utbetalda belopp samt vid behov genom effektiva, proportionella och avskräckande administrativa och ekonomiska sanktioner.

2.   Kommissionen eller dess företrädare och revisionsrätten ska ha befogenhet att utföra revisioner, av dokument och på plats, hos alla stödmottagare, uppdragstagare och underleverantörer som erhållit unionsfinansiering enligt denna förordning.

3.   Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) får, i enlighet med bestämmelserna och förfarandena i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 883/2013 (19) och rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 (20), göra utredningar, inklusive kontroller på plats och inspektioner, i syfte att fastställa om det har förekommit bedrägeri, korruption eller annan olaglig verksamhet som påverkar unionens ekonomiska intressen i samband med bidragsavtal, bidragsbeslut eller kontrakt som finansierats inom ramen för den här förordningen.

4.   Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 1, 2 och 3 ska samarbetsavtal med tredjeland och med internationella organisationer, kontrakt, bidragsavtal och bidragsbeslut som ingås med tillämpning av denna förordning innehålla bestämmelser som uttryckligen tillerkänner kommissionen, revisionsrätten och Olaf rätten att utföra sådan revision och genomföra sådana utredningar inom ramen för sina respektive behörigheter.

KAPITEL V

UTVÄRDERING OCH KOMMITTÉFÖRFARANDE

Artikel 14

Utvärdering

1.   Kommissionen ska senast den 20 april 2025, och därefter vart fjärde år, göra en utvärdering av denna förordning mot bakgrund av de mål som den syftar till att uppnå och lämna en rapport härom till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén.

2.   För de syften som avses i punkt 1 i denna artikel ska kommissionen använda den tillgängliga informationen i det system som avses i artikel 11 och de insamlade uppgifter som avses i artikel 12.1 e. Kommissionen får också be medlemsstaterna att skicka relevant information för utvärdering av den fria rörligheten för varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat eller för utvärdering av denna förordnings ändamålsenlighet samt för bedömning av hur kontaktpunkterna för produkter fungerar.

Artikel 15

Kommittéförfarande

1.   Kommissionen ska biträdas av en kommitté. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.

2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.

KAPITEL VI

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 16

Upphävande

Förordning (EG) nr 764/2008 ska upphöra att gälla med verkan från och med den 19 april 2020.

Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till den här förordningen.

Artikel 17

Ikraftträdande och tillämpning

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Europeiska unionens officiella tidning

Den ska tillämpas från och med den 19 april 2020.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 19 mars 2019.

På Europaparlamentets vägnar

A. TAJANI

Ordförande

På rådets vägnar

G. CIAMBA

Ordförande

---

(1)  
  EUT C 283, 10.8.2018, s. 19.

1

(2)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 14 februari 2019 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 5 mars 2019.

2

(3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 764/2008 av den 9 juli 2008 om förfaranden för tillämpning av vissa nationella tekniska regler på produkter som lagligen saluförts i en annan medlemsstat och om upphävande av beslut nr 3052/95/EG (EUT L 218, 13.8.2008, s. 21).

3

(4)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 av den 9 september 2015 om ett informationsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (EUT L 241, 17.9.2015, s. 1).

4

(5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av den 9 juli 2008 om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93 (EUT L 218, 13.8.2008, s. 30).

5

(6)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/95/EG av den 3 december 2001 om allmän produktsäkerhet (EGT L 11, 15.1.2002, s. 4).

6

(7)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (EGT L 31, 1.2.2002, s. 1).

7

(8)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/625 av den 15 mars 2017 om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet för att säkerställa tillämpningen av livsmedels- och foderlagstiftningen och av bestämmelser om djurs hälsa och djurskydd, växtskydd och växtskyddsmedel samt om ändring av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 999/2001, (EG) nr 396/2005, (EG) nr 1069/2009, (EG) nr 1107/2009, (EU) nr 1151/2012, (EU) nr 652/2014, (EU) 2016/429 och (EU) 2016/2031, rådets förordningar (EG) nr 1/2005 och (EG) nr 1099/2009 och rådets direktiv 98/58/EG, 1999/74/EG, 2007/43/EG, 2008/119/EG och 2008/120/EG och om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 854/2004 och (EG) nr 882/2004, rådets direktiv 89/608/EEG, 89/662/EEG, 90/425/EEG, 91/496/EEG, 96/23/EG, 96/93/EG och 97/78/EG samt rådets beslut 92/438/EEG (förordningen om offentlig kontroll) (EUT L 95, 7.4.2017, s. 1).

8

(9)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (EUT L 165, 30.4.2004, s. 1).

9

(10)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 av den 17 december 2013 om finansiering, förvaltning och övervakning av den gemensamma jordbrukspolitiken och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 352/78, (EG) nr 165/94, (EG) nr 2799/98, (EG) nr 814/2000, (EG) nr 1290/2005 och (EG) nr 485/2008 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 549).

10

(11)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 av den 17 december 2013 om upprättande av en samlad marknadsordning för jordbruksprodukter och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 922/72, (EEG) nr 234/79, (EG) nr 1037/2001 och (EG) nr 1234/2007 (EGT L 347, 20.12.2013, s. 671),

11

(12)  Kommissionens rekommendation 2013/461/EU av den 17 september 2013 om principerna för Solvit (EUT L 249, 19.9.2013, s. 10).

12

(13)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1724 av den 2 oktober 2018 om inrättande av en gemensam digital ingång för tillhandahållande av information, förfaranden samt hjälp- och problemlösningstjänster och om ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 (EUT L 295, 21.11.2018, s. 1).

13

(14)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).

14

(15)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning) (EUT L 119, 4.5.2016, s. 1).

15

(16)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 av den 23 oktober 2018 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter som utförs av unionens institutioner, organ och byråer och om det fria flödet av sådana uppgifter samt om upphävande av förordning (EG) nr 45/2001 och beslut nr 1247/2002/EG (EUT L 295, 21.11.2018, s. 39).

16

(17)  
  EUT L 123, 12.5.2016, s. 1.

17

(18)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) 2018/1046 av den 18 juli 2018 om finansiella regler för unionens allmänna budget, om ändring av förordningarna (EU) nr 1296/2013, (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013, (EU) nr 1304/2013, (EU) nr 1309/2013, (EU) nr 1316/2013, (EU) nr 223/2014, (EU) nr 283/2014 och beslut nr 541/2014/EU samt om upphävande av förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (EUT L 193, 30.7.2018, s. 1).

18

(19)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 883/2013 av den 11 september 2013 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) och om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999 och rådets förordning (Euratom) nr 1074/1999 (EUT L 248, 18.9.2013, s. 1).

19

(20)  Rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 av den 11 november 1996 om de kontroller och inspektioner på platsen som kommissionen utför för att skydda Europeiska gemenskapernas finansiella intressen mot bedrägerier och andra oegentligheter (EGT L 292, 15.11.1996, s. 2).

20

---

BILAGA

Försäkran om ömsesidigt erkännande i enlighet med artikel 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/515 (1)

Del I

1.   Unik identifieringsbeteckning för varan eller varutypen: ... [Anm.: Ange identifieringsnummer eller annan referensmarkering som entydigt identifierar varan eller varutypen.]

2.   Den ekonomiska aktörens namn och adress: ... [Anm.: Ange namn på och adress till den person som undertecknat del I av försäkran om ömsesidigt erkännande: producenten och, i tillämpliga fall, producentens representant, eller importören eller distributören.]

3.   Beskrivning av den vara eller varutyp som försäkran om ömsesidigt erkännande gäller: ... [Anm.: Beskrivningen ska vara tillräckligt tydlig för att varan eller varutypen ska kunna identifieras i spårbarhetssyfte. Ett fotografi kan vid behov läggas till.]

4.   Försäkran och information om laglig saluföring av varan eller varutypen:

4.1   Den vara eller varutyp som beskrivs ovan, inbegripet dess/deras egenskap(er), överensstämmer med följande bestämmelser i ... [Anm.: Ange den medlemsstat där varan eller varutypen uppges vara lagligen saluförd.]: ... [Anm.: Ange titel och kungörelsereferens för varje bestämmelse som gäller i respektive fall i medlemsstaten samt hänvisning till beslutet om godkännande, om varan varit föremål för ett förfarande för förhandsgodkännande.],

eller

den vara eller varutyp som beskrivs ovan omfattas inte av några relevanta bestämmelser i ... [Anm.: Ange den medlemsstat där varan eller varutypen uppges vara lagligen saluförd.].

4.2   Hänvisning till det förfarande för bedömning av överensstämmelse som är tillämpligt på varan eller varutypen eller hänvisning till provningsrapporter om eventuell provning som utförts av ett organ för bedömning av överensstämmelse, med angivande av namn- och adressuppgifter för organet (såvida ett sådant förfarande eller sådan provning har genomförts): ...

5.   Eventuell ytterligare information som anses relevant för bedömningen av huruvida varan eller varutypen är lagligen saluförd i den medlemsstat som anges i punkt 4.1: ...

6.   Denna del av försäkran om ömsesidigt erkännande har upprättats på eget ansvar av den ekonomiska aktör som anges i punkt 2.

Undertecknat för:

(ort och datum):

(namn, befattning) (namnteckning):

Del II

7.   Försäkran och information om varans eller varutypens saluföring:

7.1   Varan eller varutypen som avses i del I tillhandahålls till slutanvändare på marknaden i den medlemsstat som anges i punkt 4.1.

7.2   Information om att varan eller varutypen tillhandahålls till slutanvändare i den medlemsstat som anges i punkt 4.1, inbegripet uppgifter om det datum som varan först tillhandahölls till slutanvändarna på marknaden i medlemsstaten: ...

8.   Eventuell ytterligare information som anses relevant för bedömningen av huruvida varan eller varutypen är lagligen saluförd i den medlemsstat som anges i punkt 4.1: ...

9.   Denna del av försäkran om ömsesidigt erkännande har upprättats på eget ansvar av ... [Anm.: Ange namn på och adress till den person som undertecknat del II av försäkran om ömsesidigt erkännande: producenten och, i tillämpliga fall, producentens representant, eller importören eller distributören.]

Undertecknat för:

(ort och datum):

(namn, befattning) (namnteckning):

---

(1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/515 av den 19 mars 2019 om ömsesidigt erkännande av varor som är lagligen saluförda i en annan medlemsstat och om upphävande av förordning (EG) nr 764/2008 (EUT L 91, 29.3.2019, s. 1).

---

| 29.3.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 91/19 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 91/19

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2019/516

av den 19 mars 2019

om harmonisering av bruttonationalinkomsten till marknadspris och om upphävande av rådets direktiv 89/130/EEG, Euratom och rådets förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 (BNI-förordningen)

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 338.1,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (1), och

av följande skäl:

| (1) | Bruttonationalinkomsten till marknadspris (nedan kallad BNI) används som grund för att beräkna den största andelen egna medel i unionens allmänna budget. Det är därför nödvändigt att förbättra det aggregatets jämförbarhet, tillförlitlighet och fullständighet. |
| --- | --- |

(1)

Bruttonationalinkomsten till marknadspris (nedan kallad BNI) används som grund för att beräkna den största andelen egna medel i unionens allmänna budget. Det är därför nödvändigt att förbättra det aggregatets jämförbarhet, tillförlitlighet och fullständighet.

| (2) | Statistisk integritet genom iakttagande av principerna i riktlinjerna för europeisk statistik, som sågs över och uppdaterades i kommittén för det europeiska statistiksystemet (nedan kallad ESS-kommittén) den 16 november 2017, och i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 223/2009 (2), är särskilt viktig när statistik används direkt för administrativa ändamål och i utformningen av politiken på unionsnivå och på nationell nivå. |
| --- | --- |

(2)

Statistisk integritet genom iakttagande av principerna i riktlinjerna för europeisk statistik, som sågs över och uppdaterades i kommittén för det europeiska statistiksystemet (nedan kallad ESS-kommittén) den 16 november 2017, och i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 223/2009 (2), är särskilt viktig när statistik används direkt för administrativa ändamål och i utformningen av politiken på unionsnivå och på nationell nivå.

| (3) | Dessa statistiska uppgifter är också ett viktigt analytiskt instrument vid samordning av den ekonomiska politiken i medlemsstaterna och i samband med unionens politik på olika områden samt för forskningsverksamhet. |
| --- | --- |

(3)

Dessa statistiska uppgifter är också ett viktigt analytiskt instrument vid samordning av den ekonomiska politiken i medlemsstaterna och i samband med unionens politik på olika områden samt för forskningsverksamhet.

| (4) | I enlighet med artikel 2.7 i rådets beslut 2014/335/EU, Euratom (3) avses med BNI i fråga om egna medel årlig BNI till marknadspriser enligt den metod som fastställs i bilaga A till Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 549/2013 (4) genom vilken det reviderade europeiska räkenskapssystemet inrättades (nedan kallat ENS 2010). I enlighet med artikel 10.1 i beslut 2014/335/EU, Euratom, och med förbehåll för artikel 10.2 i samma beslut, har rådets beslut 2007/436/EG, Euratom (5) upphävts. |
| --- | --- |

(4)

I enlighet med artikel 2.7 i rådets beslut 2014/335/EU, Euratom (3) avses med BNI i fråga om egna medel årlig BNI till marknadspriser enligt den metod som fastställs i bilaga A till Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 549/2013 (4) genom vilken det reviderade europeiska räkenskapssystemet inrättades (nedan kallat ENS 2010). I enlighet med artikel 10.1 i beslut 2014/335/EU, Euratom, och med förbehåll för artikel 10.2 i samma beslut, har rådets beslut 2007/436/EG, Euratom (5) upphävts.

| (5) | Det är viktigt att BNI-uppgifter är jämförbara mellan medlemsstaterna och att relevanta definitioner och redovisningsregler i ENS 2010 efterlevs. Detta betyder att de bedömningsmetoder och grunduppgifter som faktiskt används bör vara sådana att de medger en riktig tillämpning av definitionerna och redovisningsreglerna enligt ENS 2010. |
| --- | --- |

(5)

Det är viktigt att BNI-uppgifter är jämförbara mellan medlemsstaterna och att relevanta definitioner och redovisningsregler i ENS 2010 efterlevs. Detta betyder att de bedömningsmetoder och grunduppgifter som faktiskt används bör vara sådana att de medger en riktig tillämpning av definitionerna och redovisningsreglerna enligt ENS 2010.

| (6) | Det är viktigt att de källor och metoder som används för att sammanställa BNI-uppgifter är tillförlitliga. Detta betyder att sunda metoder i möjligaste mån bör tillämpas på stabila, ändamålsenliga och aktuella statistiska grunduppgifter. |
| --- | --- |

(6)

Det är viktigt att de källor och metoder som används för att sammanställa BNI-uppgifter är tillförlitliga. Detta betyder att sunda metoder i möjligaste mån bör tillämpas på stabila, ändamålsenliga och aktuella statistiska grunduppgifter.

| (7) | Det är viktigt att BNI-uppgifter är fullständiga. Därför bör dessa uppgifter även ta hänsyn till informella, oregistrerade och andra verksamheter och transaktioner som inte redovisas i statistiska undersökningar eller anmäls till skattemyndigheten, socialförsäkringsmyndigheten och andra förvaltningsmyndigheter. En bättre täckningsgrad för BNI förutsätter att bra statistikunderlag och bedömningsmetoder utarbetas för att ta fram tillförlitlig statistik och, i tillämpliga fall, göra nödvändiga justeringar för att undvika luckor och dubbelräkning. |
| --- | --- |

(7)

Det är viktigt att BNI-uppgifter är fullständiga. Därför bör dessa uppgifter även ta hänsyn till informella, oregistrerade och andra verksamheter och transaktioner som inte redovisas i statistiska undersökningar eller anmäls till skattemyndigheten, socialförsäkringsmyndigheten och andra förvaltningsmyndigheter. En bättre täckningsgrad för BNI förutsätter att bra statistikunderlag och bedömningsmetoder utarbetas för att ta fram tillförlitlig statistik och, i tillämpliga fall, göra nödvändiga justeringar för att undvika luckor och dubbelräkning.

| (8) | Enligt rådets förordning (EU, Euratom) nr 608/2014 (6) ska kontroller göras i medlemsstater för att kontrollera egna medel. För BNI-kontrolländamål bör kommissionen (Eurostat) ha rätt att göra BNI-informationsbesök för att kontrollera kvaliteten på BNI-aggregat och deras komponenter och kontrollera efterlevnaden av ENS 2010, samt för att säkerställa att BNI-uppgifterna är jämförbara, tillförlitliga och fullständiga. Kommissionen (Eurostat) bör respektera reglerna om konfidentialitet för statistiska uppgifter. Deltagande av företrädare för nationella statistikmyndigheter i BNI-informationsbesök i andra medlemsstater är avgörande för att öka insynen i och kvaliteten på förfarandet för BNI-kontroll. |
| --- | --- |

(8)

Enligt rådets förordning (EU, Euratom) nr 608/2014 (6) ska kontroller göras i medlemsstater för att kontrollera egna medel. För BNI-kontrolländamål bör kommissionen (Eurostat) ha rätt att göra BNI-informationsbesök för att kontrollera kvaliteten på BNI-aggregat och deras komponenter och kontrollera efterlevnaden av ENS 2010, samt för att säkerställa att BNI-uppgifterna är jämförbara, tillförlitliga och fullständiga. Kommissionen (Eurostat) bör respektera reglerna om konfidentialitet för statistiska uppgifter. Deltagande av företrädare för nationella statistikmyndigheter i BNI-informationsbesök i andra medlemsstater är avgörande för att öka insynen i och kvaliteten på förfarandet för BNI-kontroll.

| (9) | För att säkerställa BNI-uppgifternas tillförlitlighet, fullständighet och högsta möjliga grad av jämförbarhet, enligt ENS 2010, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på den förteckning över frågor som ska behandlas vid varje kontrollcykel. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (7). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. |
| --- | --- |

(9)

För att säkerställa BNI-uppgifternas tillförlitlighet, fullständighet och högsta möjliga grad av jämförbarhet, enligt ENS 2010, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på den förteckning över frågor som ska behandlas vid varje kontrollcykel. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (7). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter.

| (10) | För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning genom att BNI-aggregaten tillhandahålls för beräkning av egna medel bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter att fastställa strukturen och de detaljerade arrangemangen för förteckningen över de källor och metoder som används för att ta fram BNI-uppgifter och deras komponenter i enlighet med bilaga A till förordning (EU) nr 549/2013 samt en tidsplan för uppdateringen och överföringen av denna, och de särskilda åtgärder som syftar till att förbättra jämförbarheten, tillförlitligheten och fullständigheten när det gäller medlemsstaternas BNI-uppgifter på grundval av den förteckning över frågor som fastställts av kommissionen. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (8). |
| --- | --- |

(10)

För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning genom att BNI-aggregaten tillhandahålls för beräkning av egna medel bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter att fastställa strukturen och de detaljerade arrangemangen för förteckningen över de källor och metoder som används för att ta fram BNI-uppgifter och deras komponenter i enlighet med bilaga A till förordning (EU) nr 549/2013 samt en tidsplan för uppdateringen och överföringen av denna, och de särskilda åtgärder som syftar till att förbättra jämförbarheten, tillförlitligheten och fullständigheten när det gäller medlemsstaternas BNI-uppgifter på grundval av den förteckning över frågor som fastställts av kommissionen. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (8).

| (11) | ESS-kommittén som inrättats genom förordning (EG) nr 223/2009 har i enlighet med artikel 7 i den förordningen ombetts att ge professionell vägledning. |
| --- | --- |

(11)

ESS-kommittén som inrättats genom förordning (EG) nr 223/2009 har i enlighet med artikel 7 i den förordningen ombetts att ge professionell vägledning.

| (12) | Den BNI-kommitté som avses i artikel 4 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 (9) har avgett yttranden, gett råd till och bistått kommissionen när denna utövat sina genomförandebefogenheter. Enligt strategin för en ny struktur för det europeiska statistiksystemet som syftar till bättre samordning och partnerskap i en tydlig pyramidstruktur inom systemet, bör ESS-kommittén ha en rådgivande funktion och bistå kommissionen när denna utövar sina genomförandebefogenheter. BNI-kommittén bör därför ersättas av ESS-kommittén när det gäller att bistå kommissionen när den utövar sina genomförandebefogenheter enligt den här förordningen. När det gäller andra funktioner som BNI-kommittén tidigare utövade enligt förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 och som inte rör bistånd vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter, bör kommissionen dock inrätta en formell expertgrupp som bistår den i dessa funktioner. |
| --- | --- |

(12)

Den BNI-kommitté som avses i artikel 4 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 (9) har avgett yttranden, gett råd till och bistått kommissionen när denna utövat sina genomförandebefogenheter. Enligt strategin för en ny struktur för det europeiska statistiksystemet som syftar till bättre samordning och partnerskap i en tydlig pyramidstruktur inom systemet, bör ESS-kommittén ha en rådgivande funktion och bistå kommissionen när denna utövar sina genomförandebefogenheter. BNI-kommittén bör därför ersättas av ESS-kommittén när det gäller att bistå kommissionen när den utövar sina genomförandebefogenheter enligt den här förordningen. När det gäller andra funktioner som BNI-kommittén tidigare utövade enligt förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 och som inte rör bistånd vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter, bör kommissionen dock inrätta en formell expertgrupp som bistår den i dessa funktioner.

| (13) | I rådets direktiv 89/130/EEG, Euratom (10) och förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 fastställs ett förfarande för att kontrollera och utvärdera uppgifter om bruttonationalprodukt (BNP) och BNI-uppgifters jämförbarhet, tillförlitlighet och fullständighet i BNP-kommittén och BNI-kommittén där medlemsstaterna och kommissionen bedriver ett nära samarbete. Det förfarandet bör anpassas till beslutet att använda BNI-uppgifter enligt ENS 2010 för att beräkna egna medel, den reviderade tidsplanen för att göra de egna medlen tillgängliga och den senaste utvecklingen inom det europeiska statistiksystemet. Direktiv 89/130/EEG, Euratom och förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 bör därför upphöra att gälla. |
| --- | --- |

(13)

I rådets direktiv 89/130/EEG, Euratom (10) och förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 fastställs ett förfarande för att kontrollera och utvärdera uppgifter om bruttonationalprodukt (BNP) och BNI-uppgifters jämförbarhet, tillförlitlighet och fullständighet i BNP-kommittén och BNI-kommittén där medlemsstaterna och kommissionen bedriver ett nära samarbete. Det förfarandet bör anpassas till beslutet att använda BNI-uppgifter enligt ENS 2010 för att beräkna egna medel, den reviderade tidsplanen för att göra de egna medlen tillgängliga och den senaste utvecklingen inom det europeiska statistiksystemet. Direktiv 89/130/EEG, Euratom och förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 bör därför upphöra att gälla.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

DEFINITION OCH BERÄKNING AV BRUTTONATIONALINKOMST TILL MARKNADSPRIS

Artikel 1

1.   Bruttonationalinkomst till marknadspris (nedan kallat BNI) och bruttonationalprodukt till marknadspris (nedan kallad BNP) ska definieras enligt det europeiska räkenskapssystemet (nedan kallat ENS 2010) som inrättats genom förordning (EU) nr 549/2013.

2.   I enlighet med punkt 8.89 i bilaga A till förordning (EU) nr 549/2013 är BNP det slutliga resultatet av produktionsaktiviteten hos inhemska produktionsenheter. Den kan fastställas på följande tre sätt:

| a) | Beräkning från produktionssidan: BNP är summan av förädlingsvärden brutto för de olika institutionella sektorerna eller de olika branscherna plus produktskatter minus produktsubventioner (vilka inte har allokerats till sektorer eller branscher). Den är också saldoposten i produktionskontot för den totala ekonomin. |
| --- | --- |

a)

Beräkning från produktionssidan: BNP är summan av förädlingsvärden brutto för de olika institutionella sektorerna eller de olika branscherna plus produktskatter minus produktsubventioner (vilka inte har allokerats till sektorer eller branscher). Den är också saldoposten i produktionskontot för den totala ekonomin.

| b) | Beräkning från användningssidan: BNP är summan av inhemska institutionella enheters slutliga användning av varor och tjänster (faktisk konsumtion och bruttoinvestering), plus export minus import av varor och tjänster. |
| --- | --- |

b)

Beräkning från användningssidan: BNP är summan av inhemska institutionella enheters slutliga användning av varor och tjänster (faktisk konsumtion och bruttoinvestering), plus export minus import av varor och tjänster.

| c) | Beräkning från inkomstsidan: BNP är summan av användningen på kontot för den totala ekonomins inkomstbildning (ersättningar till anställda, skatter minus subventioner på produktion och import, driftsöverskott brutto och sammansatt förvärvsinkomst för den totala ekonomin). |
| --- | --- |

c)

Beräkning från inkomstsidan: BNP är summan av användningen på kontot för den totala ekonomins inkomstbildning (ersättningar till anställda, skatter minus subventioner på produktion och import, driftsöverskott brutto och sammansatt förvärvsinkomst för den totala ekonomin).

3.   I enlighet med punkt 8.94 i bilaga A till förordning (EU) nr 549/2013 innefattar BNI hela den primära inkomst som erhålls av inhemska institutionella enheter: ersättningar till anställda, skatter minus subventioner på produktion och import, kapitalinkomst (mottagen minus utbetald), driftöverskott brutto och sammansatt förvärvsinkomst brutto. BNI är lika med BNP minus primär inkomst som inhemska institutionella enheter betalar till utländska institutionella enheter plus primär inkomst som inhemska institutionella enheter mottar från utlandet.

KAPITEL II

ÖVERFÖRING AV BNI-UPPGIFTER OCH ANNAN INFORMATION

Artikel 2

1.   Medlemsstaterna ska beräkna BNI enligt definitionen i artikel 1 när de sammanställer nationalräkenskaper.

2.   Före den 1 oktober varje år ska medlemsstaterna, i samband med att de upprättar sina nationalräkenskaper, förse kommissionen (Eurostat) med siffror för BNI-aggregat och deras komponenter i enlighet med de definitioner som anges i artikel 1. Totaler för BNP och dess komponenter, ska uttryckas i enlighet med de tre metoder som anges i artikel 1.2. Uppgifter ska överföras för föregående år och alla justeringar som kan ha gjorts av uppgifterna för tidigare redovisningsår ska meddelas samtidigt.

3.   Den överföring av uppgifter som anges i punkt 2 ska åtföljas av en rapport om BNI-uppgifternas kvalitet. Den rapporten ska specificera vilken metod som använts för att ta fram uppgifterna, och den ska särskilt beskriva eventuella viktiga skillnader när det gäller de källor och metoder som använts och förklara justeringar jämfört med BNI-aggregat och deras komponenter jämfört med tidigare perioder.

Artikel 3

1.   Medlemsstaterna ska förse kommissionen (Eurostat) med en förteckning över de källor och metoder som används för att ta fram BNI-aggregat och deras komponenter i enlighet med ENS 2010.

2.   Kommissionen ska genom genomförandeakter fastställa strukturen och de detaljerade arrangemangen för den förteckning som avses i punkt 1 i denna artikel, i enlighet med bilaga A till förordning (EU) nr 549/2013, samt tidsplanen för uppdateringen och överföringen av den. Vid utövandet av sina befogenheter ska kommissionen se till att sådana genomförandeakter inte innebär någon betydande extra kostnad som leder till en oproportionerlig och omotiverad börda för medlemsstaterna. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 8.2 i den här förordningen. Förteckningen ska vara förenlig med ENS 2010 och dubbelarbete och överbelastning ska förhindras.

3.   För att göra det lättare att ta fram jämförbara analyser av efterlevnaden ska kommissionen utarbeta en vägledning för förteckningen i nära samarbete med den expertgrupp som avses i artikel 4.

KAPITEL III

FÖRFARANDEN OCH KONTROLLER VID BERÄKNING AV BNI

Artikel 4

Kommissionen ska inrätta en formell expertgrupp som består av företrädare för alla medlemsstater och har en företrädare för kommissionen som ordförande och som ska ha i uppgift att ge råd till kommissionen och uttrycka sina synpunkter när det gäller BNI-beräkningarnas jämförbarhet, tillförlitlighet och fullständighet, behandla frågor som rör genomförandet av denna förordning och avge årliga yttranden om hur ändamålsenliga de BNI-uppgifter som medlemsstaterna lämnar är för beräkning av egna medel.

Artikel 5

1.   Kommissionen ska kontrollera källorna och deras användning samt metoderna i den förteckning som avses i artikel 3.1. En kontrollmodell som kommissionen utarbetat i nära samarbete med den expertgrupp som avses i artikel 4 ska användas för detta ändamål. Modellen ska basera sig på principerna för sakkunnigbedömning och kostnadseffektivitet och ska ta hänsyn till de delegerade akter som avses i punkt 2 andra stycket i den här artikeln.

2.   BNI-uppgifterna ska vara tillförlitliga, fullständiga och jämförbara.

Kommissionen ska anta delegerade akter i enlighet med artikel 7 för att komplettera den bestämmelse som anges i första stycket i denna punkt genom att fastställa den förteckning över frågor som ska behandlas vid varje kontrollcykel för att säkerställa BNI-uppgifternas tillförlitlighet, fullständighet och högsta möjliga grad av jämförbarhet, i överensstämmelse med ENS 2010.

3.   Kommissionen ska genom genomförandeakter fastställa särskilda åtgärder för att göra BNI-uppgifterna mer jämförbara, tillförlitliga och fullständiga på grundval av den förteckning över frågor som fastställts av kommissionen i de delegerade akter som avses i punkt 2 andra stycket i denna artikel. Sådana genomförandeakter ska vara vederbörligen motiverade och i enlighet med ENS 2010. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 8.2.

Artikel 6

1.   Utan att det påverkar kontrollerna enligt artikel 2 i förordning (EU, Euratom) nr 608/2014 får kommissionen (Eurostat) genomföra BNI-informationsbesök i medlemsstaterna när det anses lämpligt.

2.   Syftena med de informationsbesök som avses i punkt 1 i denna artikel ska vara att kontrollera kvaliteten hos BNI-aggregat och deras komponenter samt kontrollen av överensstämmelsen med ENS 2010. När kommissionen (Eurostat) utövar sin rätt till sådana informationsbesök ska den respektera reglerna om statistisk konfidentialitet som föreskrivs i kapitel V i förordning (EG) nr 223/2009.

3.   När kommissionen (Eurostat) genomför informationsbesök i medlemsstaterna får den begära och uppmanas att begära bistånd av nationalräkenskapsexperter som företräder nationella statistikmyndigheter i andra medlemsstater.

Nationalräkenskapsexperterna ska registreras på en förteckning som utarbetats på basis av frivilliga förslag som skickats till kommissionen (Eurostat) av de nationella myndigheter som ansvarar för rapporteringen om nationalräkenskaperna.Det ska vara frivilligt för nationalräkenskapsexperter från andra medlemsstater att delta i sådana informationsbesök.

Artikel 7

1.   Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.

2.   Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 5.2 andra stycket ska ges till kommissionen för en period på fem år från och med den 18 april 2019. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden på fem år. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.

3.   Den delegering av befogenhet som avses i artikel 5.2 andra stycket får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.

4.   Innan kommissionen antar en delegerad akt ska den samråda med experter som utsetts av varje medlemsstat i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning.

5.   Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.

6.   En delegerad akt som antas enligt artikel 5.2 andra stycket ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.

Artikel 8

1.   Kommissionen ska biträdas av kommittén för det europeiska statistiksystemet, som inrättats genom förordning (EG) nr 223/2009. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.

2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.

KAPITEL IV

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 9

Före den 1 januari 2023 ska kommissionen till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om tillämpningen av denna förordning.

Artikel 10

Direktiv 89/130/EEG, Euratom och förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 ska upphöra att gälla.

Hänvisningar till de upphävda akterna ska anses som hänvisningar till den här förordningen och läsas i enlighet med jämförelsetabellerna i bilagan.

Artikel 11

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 19 mars 2019.

På Europaparlamentets vägnar

A. TAJANI

Ordförande

På rådets vägnar

G. CIAMBA

Ordförande

---

(1)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 31 januari 2019 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 18 februari 2019.

1

(2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 223/2009 av den 11 mars 2009 om europeisk statistik och om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG, Euratom) nr 1101/2008 om utlämnande av insynsskyddade statistiska uppgifter till Europeiska gemenskapernas statistikkontor, rådets förordning (EG) nr 322/97 om gemenskapsstatistik och rådets beslut 89/382/EEG, Euratom om inrättande av en kommitté för Europeiska gemenskapernas statistiska program (EUT L 87, 31.3.2009, s. 164).

2

(3)  Rådets beslut 2014/335/EU, Euratom av den 26 maj 2014 om systemet för Europeiska unionens egna medel (EUT L 168, 7.6.2014, s. 105).

3

(4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 549/2013 av den 21 maj 2013 om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i Europeiska unionen (EUT L 174, 26.6.2013, s. 1).

4

(5)  Rådets beslut 2007/436/EG, Euratom av den 7 juni 2007 om systemet för Europeiska gemenskapernas egna medel (EUT L 163, 23.6.2007, s. 17).

5

(6)  Rådets förordning (EU, Euratom) nr 608/2014 av den 26 maj 2014 om genomförandebestämmelser till systemet för Europeiska unionens egna medel (EUT L 168, 7.6.2014, s. 29).

6

(7)  
  EUT L 123, 12.5.2016, s. 1.

7

(8)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).

8

(9)  Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 av den 15 juli 2003 om harmonisering av bruttonationalinkomsten till marknadspris (”BNI-förordning”) (EUT L 181, 19.7.2003, s. 1).

9

(10)  Rådets direktiv 89/130/EEG, Euratom av den 13 februari 1989 om harmonisering av beräkningen av bruttonationalinkomst till marknadspriser (EGT L 49, 21.2.1989, s. 26).

10

---

BILAGA

Jämförelsetabeller

| Direktiv 89/130/EEG, Euratom | Denna förordning |
| --- | --- |
| Artikel 1 | Artikel 1.1 och 1.3 |
| Artikel 2 | Artikel 1.2 |
| Artikel 3 | Artikel 2.1 och 2.2 |
| — | Artikel 4 |
| Artikel 4 | Artikel 3 |
| Artikel 5 | Artikel 2.3 |
| — | Artikel 5 |
| — | Artikel 6 |
| — | Artikel 7 |
| Artikel 6 | Artikel 8 |
| Artikel 7 | — |
| Artikel 8 | — |
| Artikel 9 | — |
| Artikel 10 | Artikel 9 |
| — | Artikel 10 |
| Artikel 11 | — |
| — | Artikel 11 |

Direktiv 89/130/EEG, Euratom

Denna förordning

Artikel 1

Artikel 1.1 och 1.3

Artikel 2

Artikel 1.2

Artikel 3

Artikel 2.1 och 2.2

—

Artikel 4

Artikel 4

Artikel 3

Artikel 5

Artikel 2.3

—

Artikel 5

—

Artikel 6

—

Artikel 7

Artikel 6

Artikel 8

Artikel 7

—

Artikel 8

—

Artikel 9

—

Artikel 10

Artikel 9

—

Artikel 10

Artikel 11

—

—

Artikel 11

| Förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 | Denna förordning |
| --- | --- |
| Artikel 1 | Artikel 1 |
| Artikel 2 | Artikel 2 |
| Artikel 3 | Artikel 3 |
| — | Artikel 4 |
| Artikel 4 | Artikel 8 |
| Artikel 5.1 | Artikel 5 |
| Artikel 5.2 | — |
| Artikel 5.3 | — |
| Artikel 6 | Artikel 6 |
| — | Artikel 7 |
| Artikel 7 | Artikel 9 |
| — | Artikel 10 |
| Artikel 8 | Artikel 11 |

Förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003

Denna förordning

Artikel 1

Artikel 1

Artikel 2

Artikel 2

Artikel 3

Artikel 3

—

Artikel 4

Artikel 4

Artikel 8

Artikel 5.1

Artikel 5

Artikel 5.2

—

Artikel 5.3

—

Artikel 6

Artikel 6

—

Artikel 7

Artikel 7

Artikel 9

—

Artikel 10

Artikel 8

Artikel 11

---

| 29.3.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 91/25 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 91/25

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2019/517

av den 19 mars 2019

om genomförandet och driften av toppdomännamnet .eu och om ändring och upphävande av förordning (EG) nr 733/2002 och om upphävande av kommissionens förordning (EG) nr 874/2004

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 172,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

efter att ha hört Regionkommittén,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och

av följande skäl:

| (1) | Toppdomänen .eu inrättades genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 733/2002 (3) och kommissionens förordning (EG) nr 874/2004 (4). Sedan dessa förordningar antogs har den politiska och rättsliga situationen i unionen, onlinemiljön och onlinemarknaden förändrats avsevärt. |
| --- | --- |

(1)

Toppdomänen .eu inrättades genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 733/2002 (3) och kommissionens förordning (EG) nr 874/2004 (4). Sedan dessa förordningar antogs har den politiska och rättsliga situationen i unionen, onlinemiljön och onlinemarknaden förändrats avsevärt.

| (2) | Den snabba utvecklingen på toppdomänmarknaden och det dynamiska digitala landskapet kräver en framtidssäker och flexibel lagstiftning. Toppdomänen .eu är en av de största landskodstoppdomänerna. Toppdomänen .eu används av unionens alla institutioner, byråer och organ, bland annat för EU-projekt och EU-initiativ. Syftet med toppdomänen .eu är att genom god förvaltning bidra till att stärka unionens identitet och främja unionens värden online, till exempel flerspråkighet, respekt för användarnas integritet och säkerhet och respekt för de mänskliga rättigheterna, samt särskilda online-prioriteringar. |
| --- | --- |

(2)

Den snabba utvecklingen på toppdomänmarknaden och det dynamiska digitala landskapet kräver en framtidssäker och flexibel lagstiftning. Toppdomänen .eu är en av de största landskodstoppdomänerna. Toppdomänen .eu används av unionens alla institutioner, byråer och organ, bland annat för EU-projekt och EU-initiativ. Syftet med toppdomänen .eu är att genom god förvaltning bidra till att stärka unionens identitet och främja unionens värden online, till exempel flerspråkighet, respekt för användarnas integritet och säkerhet och respekt för de mänskliga rättigheterna, samt särskilda online-prioriteringar.

| (3) | Toppdomänerna är en viktig del av den hierarkiska strukturen i domännamnssystemet (DNS) som säkerställer ett interoperabelt system av unika identifierare, som är tillgängliga i hela världen, för varje tillämpning och varje nät. |
| --- | --- |

(3)

Toppdomänerna är en viktig del av den hierarkiska strukturen i domännamnssystemet (DNS) som säkerställer ett interoperabelt system av unika identifierare, som är tillgängliga i hela världen, för varje tillämpning och varje nät.

| (4) | Toppdomänen .eu bör främja användningen av och tillgången till internet i enlighet med artiklarna 170 och 171 i EUF-fördraget, genom att erbjuda registrering som kompletterar de befintliga landskodstoppdomänerna och den globala registreringen av generiska toppdomäner. |
| --- | --- |

(4)

Toppdomänen .eu bör främja användningen av och tillgången till internet i enlighet med artiklarna 170 och 171 i EUF-fördraget, genom att erbjuda registrering som kompletterar de befintliga landskodstoppdomänerna och den globala registreringen av generiska toppdomäner.

| (5) | Toppdomänen .eu, som är en tydlig och lättigenkännlig beteckning, bör fungera som en lättidentifierad länk till unionen och den europeiska marknadsplatsen. Den bör göra det möjligt för företag, organisationer och fysiska personer i unionen att registrera ett domännamn under toppdomänen .eu. Det är viktigt att det finns ett sådant domännamn för att stärka unionens identitet online. Förordning (EG) nr 733/2002 bör därför ändras för att göra det möjligt för unionens medborgare att registrera ett .eu-toppdomännamn, oberoende av sin hemvist, från och med den 19 oktober 2019. |
| --- | --- |

(5)

Toppdomänen .eu, som är en tydlig och lättigenkännlig beteckning, bör fungera som en lättidentifierad länk till unionen och den europeiska marknadsplatsen. Den bör göra det möjligt för företag, organisationer och fysiska personer i unionen att registrera ett domännamn under toppdomänen .eu. Det är viktigt att det finns ett sådant domännamn för att stärka unionens identitet online. Förordning (EG) nr 733/2002 bör därför ändras för att göra det möjligt för unionens medborgare att registrera ett .eu-toppdomännamn, oberoende av sin hemvist, från och med den 19 oktober 2019.

| (6) | Domännamn i toppdomänen .eu bör tilldelas behöriga parter i mån av tillgång. |
| --- | --- |

(6)

Domännamn i toppdomänen .eu bör tilldelas behöriga parter i mån av tillgång.

| (7) | Kommissionen bör främja samarbete mellan registreringsenheten, Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) och andra unionsorgan i syfte att bekämpa spekulativ och oegentlig registrering av domännamn, inbegripet domänregistrering i ond tro, och tillhandahålla enkla administrativa förfaranden, särskilt för små och medelstora företag. |
| --- | --- |

(7)

Kommissionen bör främja samarbete mellan registreringsenheten, Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) och andra unionsorgan i syfte att bekämpa spekulativ och oegentlig registrering av domännamn, inbegripet domänregistrering i ond tro, och tillhandahålla enkla administrativa förfaranden, särskilt för små och medelstora företag.

| (8) | För att säkerställa ett bättre skydd av parternas rätt att ingå avtal med registreringsenheten respektive ombuden bör tvister om registrering av domännamn i toppdomänen .eu lösas av organ som är belägna inom unionen och som tillämpar relevant nationell rätt, utan att detta påverkar de rättigheter och skyldigheter som erkänns av medlemsstaterna eller av unionen och som följer av internationella instrument. |
| --- | --- |

(8)

För att säkerställa ett bättre skydd av parternas rätt att ingå avtal med registreringsenheten respektive ombuden bör tvister om registrering av domännamn i toppdomänen .eu lösas av organ som är belägna inom unionen och som tillämpar relevant nationell rätt, utan att detta påverkar de rättigheter och skyldigheter som erkänns av medlemsstaterna eller av unionen och som följer av internationella instrument.

| (9) | Kommissionen bör, på grundval av ett öppet, transparent och icke-diskriminerande urvalsförfarande, med hänsyn tagen till kostnadseffektivitet och förenklad administration, utse en registreringsenhet för toppdomänen .eu. I syfte att stödja den digitala inre marknaden, bygga en europeisk identitet online och främja gränsöverskridande online-verksamhet bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på behörighets- och urvalskriterierna samt förfarandet för att utse registreringsenheten. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (5). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. |
| --- | --- |

(9)

Kommissionen bör, på grundval av ett öppet, transparent och icke-diskriminerande urvalsförfarande, med hänsyn tagen till kostnadseffektivitet och förenklad administration, utse en registreringsenhet för toppdomänen .eu. I syfte att stödja den digitala inre marknaden, bygga en europeisk identitet online och främja gränsöverskridande online-verksamhet bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på behörighets- och urvalskriterierna samt förfarandet för att utse registreringsenheten. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (5). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter.

| (10) | För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter att anta förteckningarna över de domännamn som reserverats och spärrats av medlemsstaterna, att fastställa de principer som ska ingå i avtalet mellan kommissionen och registreringsenheten och att utse registreringsenheten när det föreligger vederbörligen motiverade och tvingande skäl till skyndsamhet, i synnerhet för att säkra driftskontinuitet. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (6). Sådana förteckningar bör sammanställas beroende på tillgången till domännamn och med beaktande av de domännamn på huvuddomännivå som redan reserverats eller registrerats av medlemsstaterna. |
| --- | --- |

(10)

För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter att anta förteckningarna över de domännamn som reserverats och spärrats av medlemsstaterna, att fastställa de principer som ska ingå i avtalet mellan kommissionen och registreringsenheten och att utse registreringsenheten när det föreligger vederbörligen motiverade och tvingande skäl till skyndsamhet, i synnerhet för att säkra driftskontinuitet. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (6). Sådana förteckningar bör sammanställas beroende på tillgången till domännamn och med beaktande av de domännamn på huvuddomännivå som redan reserverats eller registrerats av medlemsstaterna.

| (11) | Kommissionen bör ingå ett avtal med den utsedda registreringsenheten, vilket bör innehålla en detaljerad beskrivning av principer och förfaranden som är tillämpliga på registreringsenheten när det gäller organisationen, administrationen och förvaltningen av toppdomänen .eu. Avtalet bör vara tidsbegränsat och bör kunna förlängas en gång utan ett nytt urvalsförfarande. |
| --- | --- |

(11)

Kommissionen bör ingå ett avtal med den utsedda registreringsenheten, vilket bör innehålla en detaljerad beskrivning av principer och förfaranden som är tillämpliga på registreringsenheten när det gäller organisationen, administrationen och förvaltningen av toppdomänen .eu. Avtalet bör vara tidsbegränsat och bör kunna förlängas en gång utan ett nytt urvalsförfarande.

| (12) | Principerna och förfarandena för driften av toppdomänen .eu bör bifogas avtalet mellan kommissionen och den utsedda registreringsenheten. |
| --- | --- |

(12)

Principerna och förfarandena för driften av toppdomänen .eu bör bifogas avtalet mellan kommissionen och den utsedda registreringsenheten.

| (13) | Denna förordning påverkar inte tillämpningen av konkurrensreglerna enligt artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(13)

Denna förordning påverkar inte tillämpningen av konkurrensreglerna enligt artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget.

| (14) | Registreringsenheten bör följa principerna om icke-diskriminering och öppenhet och bör vidta åtgärder för att säkerställa sund konkurrens, vilka ska förhandsgodkännas av kommissionen, i synnerhet när registreringsenheten tillhandahåller tjänster åt företag med vilka den konkurrerar på marknader i senare led. |
| --- | --- |

(14)

Registreringsenheten bör följa principerna om icke-diskriminering och öppenhet och bör vidta åtgärder för att säkerställa sund konkurrens, vilka ska förhandsgodkännas av kommissionen, i synnerhet när registreringsenheten tillhandahåller tjänster åt företag med vilka den konkurrerar på marknader i senare led.

| (15) | Internet Corporation for Assigned Names and Numbers (ICANN) har i dag ansvaret för samordningen av delegeringen av koder för landskodstoppdomäner till registreringsenheterna. Registreringsenheten bör ingå erforderliga avtal med ICANN om delegering av koden för landskodstoppdomänen .eu, med beaktande av de relevanta principer som antagits av den mellanstatliga rådgivande kommittén (GAC). |
| --- | --- |

(15)

Internet Corporation for Assigned Names and Numbers (ICANN) har i dag ansvaret för samordningen av delegeringen av koder för landskodstoppdomäner till registreringsenheterna. Registreringsenheten bör ingå erforderliga avtal med ICANN om delegering av koden för landskodstoppdomänen .eu, med beaktande av de relevanta principer som antagits av den mellanstatliga rådgivande kommittén (GAC).

| (16) | Registreringsenheten bör ingå ett lämpligt depositionsavtal för att säkra driftskontinuitet och, i synnerhet, se till att man kan fortsätta att erbjuda det lokala internetsamhället tjänster med minimala störningar vid en eventuell vidaredelegering eller andra oförutsedda omständigheter. Registreringsenheten bör dagligen lämna en elektronisk kopia av det aktuella innehållet i toppdomänen .eu:s databas till depositarie. |
| --- | --- |

(16)

Registreringsenheten bör ingå ett lämpligt depositionsavtal för att säkra driftskontinuitet och, i synnerhet, se till att man kan fortsätta att erbjuda det lokala internetsamhället tjänster med minimala störningar vid en eventuell vidaredelegering eller andra oförutsedda omständigheter. Registreringsenheten bör dagligen lämna en elektronisk kopia av det aktuella innehållet i toppdomänen .eu:s databas till depositarie.

| (17) | De förfaranden för alternativ tvistlösning som ska antas bör uppfylla kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/11/EU (7) och beakta bästa internationella praxis på detta område och i synnerhet tillämpliga rekommendationer från Världsorganisationen för immateriell äganderätt (Wipo), för att i möjligaste mån förhindra spekulativ och oegentlig registrering. Dessa förfaranden för alternativ tvistlösning bör följa enhetliga procedurregler som är i linje med de regler som anges i ICANN:s enhetliga tvistlösningsriktlinjer för domännamn. |
| --- | --- |

(17)

De förfaranden för alternativ tvistlösning som ska antas bör uppfylla kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/11/EU (7) och beakta bästa internationella praxis på detta område och i synnerhet tillämpliga rekommendationer från Världsorganisationen för immateriell äganderätt (Wipo), för att i möjligaste mån förhindra spekulativ och oegentlig registrering. Dessa förfaranden för alternativ tvistlösning bör följa enhetliga procedurregler som är i linje med de regler som anges i ICANN:s enhetliga tvistlösningsriktlinjer för domännamn.

| (18) | Riktlinjerna i fråga om oegentlig registrering av .eu-domännamn bör föreskriva att registreringsenheten verifierar de data som inkommer till den, i synnerhet data avseende de sökandes identitet, och återkallar och från framtida registrering spärrar domännamn som i en lagakraftvunnen dom från en domstol i en medlemsstat förklarats vara kränkande eller rasistiska eller på annat sätt strida mot medlemsstatens rätt. Registreringsenheten bör göra sitt yttersta för att säkerställa att de data som den tar emot och innehar är korrekta. Innehavaren av domännamnet bör inom ramen för förfarandet för återkallande ges rimlig möjlighet att korrigera eventuella överträdelser av behörighetskriterierna, registreringskraven eller utestående skulder innan återkallandet träder i kraft. |
| --- | --- |

(18)

Riktlinjerna i fråga om oegentlig registrering av .eu-domännamn bör föreskriva att registreringsenheten verifierar de data som inkommer till den, i synnerhet data avseende de sökandes identitet, och återkallar och från framtida registrering spärrar domännamn som i en lagakraftvunnen dom från en domstol i en medlemsstat förklarats vara kränkande eller rasistiska eller på annat sätt strida mot medlemsstatens rätt. Registreringsenheten bör göra sitt yttersta för att säkerställa att de data som den tar emot och innehar är korrekta. Innehavaren av domännamnet bör inom ramen för förfarandet för återkallande ges rimlig möjlighet att korrigera eventuella överträdelser av behörighetskriterierna, registreringskraven eller utestående skulder innan återkallandet träder i kraft.

| (19) | Ett domännamn som är identiskt med eller lätt kan sammanblandas med ett namn för vilket en rättighet fastställts i unionsrätten eller nationell rätt och som har registrerats utan rättigheter eller legitimt intresse i namnet, bör i princip återkallas och, när så är nödvändigt, överföras till den rättmätiga innehavaren. Om det konstaterats att ett sådant domännamn har använts i ond tro bör det alltid återkallas. |
| --- | --- |

(19)

Ett domännamn som är identiskt med eller lätt kan sammanblandas med ett namn för vilket en rättighet fastställts i unionsrätten eller nationell rätt och som har registrerats utan rättigheter eller legitimt intresse i namnet, bör i princip återkallas och, när så är nödvändigt, överföras till den rättmätiga innehavaren. Om det konstaterats att ett sådant domännamn har använts i ond tro bör det alltid återkallas.

| (20) | Registreringsenheten bör anta tydliga riktlinjer för att se till att oegentlig registrering av domännamn identifieras i rätt tid och bör vid behov samarbeta med behöriga myndigheter och andra offentliga organ verksamma inom cybersäkerhet och informationssäkerhet och som är särskilt delaktiga i kampen mot sådana registreringar, såsom nationella it-incidenthanteringsorganisationer (Computer Emergency Response Teams, CERT). |
| --- | --- |

(20)

Registreringsenheten bör anta tydliga riktlinjer för att se till att oegentlig registrering av domännamn identifieras i rätt tid och bör vid behov samarbeta med behöriga myndigheter och andra offentliga organ verksamma inom cybersäkerhet och informationssäkerhet och som är särskilt delaktiga i kampen mot sådana registreringar, såsom nationella it-incidenthanteringsorganisationer (Computer Emergency Response Teams, CERT).

| (21) | Registreringsenheten bör stödja de rättsvårdande myndigheterna i kampen mot brottslighet genom att vidta tekniska och organisatoriska åtgärder som syftar till att ge de behöriga myndigheterna åtkomst till data hos registreringsenheten i syfte att förebygga, avslöja, utreda och lagföra brott, i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt. |
| --- | --- |

(21)

Registreringsenheten bör stödja de rättsvårdande myndigheterna i kampen mot brottslighet genom att vidta tekniska och organisatoriska åtgärder som syftar till att ge de behöriga myndigheterna åtkomst till data hos registreringsenheten i syfte att förebygga, avslöja, utreda och lagföra brott, i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt.

| (22) | Denna förordning bör genomföras i överensstämmelse med principerna om personlig integritet och skydd av personuppgifter. Registreringsenheten bör också följa unionens tillämpliga regler, principer och riktlinjer för dataskydd, i synnerhet relevanta säkerhetskrav samt principerna om nödvändighet, proportionalitet, ändamålsbegränsning och proportionerlig lagringstid för data. Likaså bör inbyggt skydd av personuppgifter och dataskydd som standard finnas i alla databehandlingssystem och databaser som utvecklas och drivs. |
| --- | --- |

(22)

Denna förordning bör genomföras i överensstämmelse med principerna om personlig integritet och skydd av personuppgifter. Registreringsenheten bör också följa unionens tillämpliga regler, principer och riktlinjer för dataskydd, i synnerhet relevanta säkerhetskrav samt principerna om nödvändighet, proportionalitet, ändamålsbegränsning och proportionerlig lagringstid för data. Likaså bör inbyggt skydd av personuppgifter och dataskydd som standard finnas i alla databehandlingssystem och databaser som utvecklas och drivs.

| (23) | För att säkerställa effektiv periodisk tillsyn bör registreringsenheten på egen bekostnad minst vartannat år granskas av ett oberoende organ som, i en rapport om bedömning av överensstämmelse, ska fastställa om registreringsenheten uppfyller de krav som fastställs i denna förordning. Registreringsenheten bör lämna den rapporten till kommissionen i enlighet med sitt avtal med kommissionen. |
| --- | --- |

(23)

För att säkerställa effektiv periodisk tillsyn bör registreringsenheten på egen bekostnad minst vartannat år granskas av ett oberoende organ som, i en rapport om bedömning av överensstämmelse, ska fastställa om registreringsenheten uppfyller de krav som fastställs i denna förordning. Registreringsenheten bör lämna den rapporten till kommissionen i enlighet med sitt avtal med kommissionen.

| (24) | Det avtal som ingås mellan kommissionen och registreringsenheten bör omfatta förfaranden för att förbättra registreringsenhetens organisation, administration och förvaltning av toppdomänen .eu, i enlighet med kommissionens anvisningar till följd av kommissionens tillsynsverksamhet enligt denna förordning. |
| --- | --- |

(24)

Det avtal som ingås mellan kommissionen och registreringsenheten bör omfatta förfaranden för att förbättra registreringsenhetens organisation, administration och förvaltning av toppdomänen .eu, i enlighet med kommissionens anvisningar till följd av kommissionens tillsynsverksamhet enligt denna förordning.

| (25) | I sina slutsatser av den 27 november 2014 om förvaltning av internet bekräftade rådet unionens engagemang för att främja förvaltningsstrukturer enligt en flerpartsmodell som baseras på en sammanhängande uppsättning globala principer för förvaltningen av internet. Inkluderande internetförvaltning avser utveckling och tillämpning av gemensamma principer, normer, regler, beslutsförfaranden och program som formar internets utveckling och användning av myndigheterna, den privata sektorn, det civila samhället, internationella organisationer och det tekniska samfundet, alla inom ramen för sina respektive roller. |
| --- | --- |

(25)

I sina slutsatser av den 27 november 2014 om förvaltning av internet bekräftade rådet unionens engagemang för att främja förvaltningsstrukturer enligt en flerpartsmodell som baseras på en sammanhängande uppsättning globala principer för förvaltningen av internet. Inkluderande internetförvaltning avser utveckling och tillämpning av gemensamma principer, normer, regler, beslutsförfaranden och program som formar internets utveckling och användning av myndigheterna, den privata sektorn, det civila samhället, internationella organisationer och det tekniska samfundet, alla inom ramen för sina respektive roller.

| (26) | Det bör inrättas en rådgivande .eu-flerpartsgrupp med uppgift att ge kommissionen råd i syfte att stärka och bredda underlaget för goda styrelseformer för registreringsenheten. Gruppen bör återspegla flerpartsmodellen för förvaltning av internet, och dess medlemmar – med undantag för de som kommer från medlemsstaternas myndigheter och internationella organisationer – bör utses av kommissionen genom ett öppet, icke-diskriminerande och transparent förfarande. Företrädare som kommer från medlemsstaternas myndigheter bör utses på grundval av ett rotationssystem som säkerställer tillräcklig kontinuitet i deltagandet i gruppen. |
| --- | --- |

(26)

Det bör inrättas en rådgivande .eu-flerpartsgrupp med uppgift att ge kommissionen råd i syfte att stärka och bredda underlaget för goda styrelseformer för registreringsenheten. Gruppen bör återspegla flerpartsmodellen för förvaltning av internet, och dess medlemmar – med undantag för de som kommer från medlemsstaternas myndigheter och internationella organisationer – bör utses av kommissionen genom ett öppet, icke-diskriminerande och transparent förfarande. Företrädare som kommer från medlemsstaternas myndigheter bör utses på grundval av ett rotationssystem som säkerställer tillräcklig kontinuitet i deltagandet i gruppen.

| (27) | Kommissionen bör utvärdera toppdomänen .eu:s ändamålsenlighet och drift. Denna utvärdering bör beakta den utsedda registreringsenhetens arbetsmetoder och relevansen i registreringsenhetens uppgifter. Kommissionen ska även lämna regelbundna rapporter till Europaparlamentet och rådet om driften av toppdomänen .eu. |
| --- | --- |

(27)

Kommissionen bör utvärdera toppdomänen .eu:s ändamålsenlighet och drift. Denna utvärdering bör beakta den utsedda registreringsenhetens arbetsmetoder och relevansen i registreringsenhetens uppgifter. Kommissionen ska även lämna regelbundna rapporter till Europaparlamentet och rådet om driften av toppdomänen .eu.

| (28) | Denna förordning respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan) i enlighet med fördragen, särskilt skyddet av personuppgifter, yttrandefriheten och informationsfriheten samt konsumentskyddet. Lämpliga unionsförfaranden bör iakttas vid säkerställande av att bestämmelser i nationell rätt som påverkar denna förordning är förenliga med unionsrätten och särskilt med stadgan. Registreringsenheten bör begära vägledning från kommissionen om det råder tvivel avseende efterlevnaden av unionsrätten. |
| --- | --- |

(28)

Denna förordning respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan) i enlighet med fördragen, särskilt skyddet av personuppgifter, yttrandefriheten och informationsfriheten samt konsumentskyddet. Lämpliga unionsförfaranden bör iakttas vid säkerställande av att bestämmelser i nationell rätt som påverkar denna förordning är förenliga med unionsrätten och särskilt med stadgan. Registreringsenheten bör begära vägledning från kommissionen om det råder tvivel avseende efterlevnaden av unionsrätten.

| (29) | Eftersom målen för denna förordning, nämligen att genomföra en europeisk toppdomän som kompletterar de nationella toppdomänerna, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, utan snarare, på grund av åtgärdens omfattning och verkan, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(29)

Eftersom målen för denna förordning, nämligen att genomföra en europeisk toppdomän som kompletterar de nationella toppdomänerna, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, utan snarare, på grund av åtgärdens omfattning och verkan, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

| (30) | För att begränsa risken för störning av toppdomänen .eu:s tjänster under genomförandet av det nya regelverket omfattar denna förordning övergångsbestämmelser. |
| --- | --- |

(30)

För att begränsa risken för störning av toppdomänen .eu:s tjänster under genomförandet av det nya regelverket omfattar denna förordning övergångsbestämmelser.

| (31) | Förordning (EG) nr 733/2002 bör därför ändras och upphävas och förordning (EG) nr 874/2004 bör upphävas. |
| --- | --- |

(31)

Förordning (EG) nr 733/2002 bör därför ändras och upphävas och förordning (EG) nr 874/2004 bör upphävas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Syfte och mål

1.   Genom denna förordning genomförs landskodstoppdomänen .eu och dess tillgängliga varianter i andra alfabet, i syfte att stödja den digitala inre marknaden, bygga en unionsidentitet online och främja gränsöverskridande online-verksamhet. Den fastställer också villkoren för dess genomförande, inklusive bestämmelser om hur registreringsenheten ska utses och om registreringsenhetens egenskaper. Genom förordningen fastställs också en rättslig och allmän ram för den utsedda registreringsenhetens verksamhet.

2.   Tillämpningen av denna förordning påverkar inte medlemsstaternas ordningar för sina nationella toppdomäner.

Artikel 2

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

1.   
  registreringsenhet
  : den enhet som har fått i uppdrag att organisera, administrera och förvalta toppdomänen .eu, vilket omfattar driften av tillhörande databaser och offentliga söktjänster, registreringen av domännamn, driften av registreringsenheten för domännamn, driften av toppdomänen eu:s registreringsenhets namnservrar samt fördelningen av zonfiler för toppdomänen på namnservrar.

registreringsenhet

2.   
  ombud
  : en fysisk eller juridisk person som genom ett avtal med registreringsenheten tillhandahåller tjänster till den som ansöker om registrering av domännamn.

ombud

3.   
  internationaliserade domännamnsprotokoll (IDN): standarder och protokoll som stöder användningen av domännamn med hjälp av tecken som inte är ASCII-tecken (American Standard Code for Information Interchange).

internationaliserade domännamnsprotokoll

4.   
  Whois-databas
  : en datasamling som innehåller uppgifter om tekniska och administrativa aspekter av toppdomänen .eu-registreringar.

Whois-databas

5.   
  principer och förfaranden för drift av toppdomänen .eu
  : närmare bestämmelser om drift och förvaltning av toppdomänen .eu.

principer och förfaranden för drift av toppdomänen .eu

6.   
  registrering
  : ett antal handlingar och etapper i ett förfarande, från inledningen till slutförandet, som ett ombud eller en registreringsenhet utför på begäran av en fysisk eller juridisk person för att registrera ett domännamn för en angiven tidsperiod.

registrering

KAPITEL II

GENOMFÖRANDE AV TOPPDOMÄNEN .eu

AVSNITT 1

Allmänna bestämmelser

Artikel 3

Behörighetskriterier

Registrering av ett eller flera domännamn under toppdomänen .eu kan begäras av

| a) | unionsmedborgare, oberoende av hemvist, |
| --- | --- |

a)

unionsmedborgare, oberoende av hemvist,

| b) | fysiska personer som inte är unionsmedborgare men som har sin hemvist i en medlemsstat, |
| --- | --- |

b)

fysiska personer som inte är unionsmedborgare men som har sin hemvist i en medlemsstat,

| c) | företag som är etablerade i unionen, och |
| --- | --- |

c)

företag som är etablerade i unionen, och

| d) | organisationer som är etablerade i unionen, utan att det påverkar tillämpningen av nationell rätt. |
| --- | --- |

d)

organisationer som är etablerade i unionen, utan att det påverkar tillämpningen av nationell rätt.

Artikel 4

Registrering och återkallande av domännamn

1.   Ett domännamn ska tilldelas den part som uppfyller behörighetskriterierna och vars ansökan inkommer först till registreringsenheten i tekniskt korrekt form i enlighet med förfarandena för registreringsansökningar på grundval av artikel 11 b.

2.   Ett registrerat domännamn ska upphöra att vara tillgängligt för ytterligare registrering till dess att registreringen löper ut utan att förnyas eller domännamnet återkallas.

3.   Registreringsenheten får återkalla ett domännamn på eget initiativ, utan alternativ tvistlösning eller rättsligt förfarande, på följande grunder:

| a) | Det finns utestående skulder till registreringsenheten som inte betalats. |
| --- | --- |

a)

Det finns utestående skulder till registreringsenheten som inte betalats.

| b) | Domännamnsinnehavaren uppfyller inte de allmänna behörighetskriterierna enligt artikel 3. |
| --- | --- |

b)

Domännamnsinnehavaren uppfyller inte de allmänna behörighetskriterierna enligt artikel 3.

| c) | Domännamnsinnehavaren överträder de krav för registreringsansökningar som fastställts på grundval av artikel 11 b och c. |
| --- | --- |

c)

Domännamnsinnehavaren överträder de krav för registreringsansökningar som fastställts på grundval av artikel 11 b och c.

4.   Ett domännamn får också återkallas, och när så är nödvändigt överföras till en annan part, efter ett lämpligt alternativt tvistlösningsförfarande eller rättsligt förfarande, i enlighet med de principer och förfaranden för drift av toppdomänen .eu som fastställs i artikel 11, om det namnet är identiskt med eller lätt kan sammanblandas med ett namn för vilket en rättighet fastställs i unionsrätten eller nationell rätt, och om det

| a) | har registrerats av innehavaren utan att vederbörande har rätten till eller ett legitimt intresse av namnet, eller |
| --- | --- |

a)

har registrerats av innehavaren utan att vederbörande har rätten till eller ett legitimt intresse av namnet, eller

| b) | har registrerats eller används i ond tro. |
| --- | --- |

b)

har registrerats eller används i ond tro.

5.   Om en medlemsstats domstol i ett domstolsbeslut slagit fast att ett namn är kränkande, rasistiskt eller kan anses strida mot allmän ordning eller allmän säkerhet enligt unionsrätten eller nationell rätt som är förenlig med unionsrätten, ska registreringsenheten spärra detta domännamn när den delges domen eller, om det är en lagakraftvunnen dom, återkalla det. Registreringsenheten ska spärra domännamn som varit föremål för ett sådant domstolsbeslut för framtida registrering så länge det beslutet gäller.

6.   Domännamn som registrerats under toppdomänen .eu får endast överföras till parter som är behöriga för registrering av namn i toppdomänen .eu.

Artikel 5

Språk, tillämplig rätt och jurisdiktion

1.   Domännamn ska registreras med användning av alla tecken i unionsinstitutionernas officiella språk, i enlighet med tillgängliga internationella standarder som är förenliga med relevanta internationaliserade domännamnsprotokoll.

2.   Utan att det påverkar tillämpningen av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 (8) eller de rättigheter och skyldigheter som erkänns av medlemsstaterna eller unionen och som följer av internationella instrument, får varken avtal mellan registreringsenheten och ombud eller avtal mellan ombud och de som ansöker om registrering av domännamn föreskriva att annan rätt än rätten i en av medlemsstaterna ska vara tillämplig eller att en domstol, skiljedomstol eller annat organ beläget utanför unionen utses till relevant tvistlösningsorgan.

Artikel 6

Reservation av domännamn

1.   Registreringsenheten får reservera eller registrera ett antal domännamn som anses nödvändiga för dess operativa funktioner enligt det avtal som avses i artikel 8.4.

2.   Kommissionen får uppmana registreringsenheten att reservera eller registrera ett domännamn som ska användas av unionens institutioner och organ direkt under toppdomänen .eu.

3.   Utan att det påverkar domännamn som redan reserverats eller registrerats får medlemsstaterna meddela kommissionen en förteckning över domännamn som

| a) | inte får registreras, enligt deras nationella rätt, eller |
| --- | --- |

a)

inte får registreras, enligt deras nationella rätt, eller

| b) | får registreras eller reserveras endast på huvuddomännivå av medlemsstaterna. |
| --- | --- |

b)

får registreras eller reserveras endast på huvuddomännivå av medlemsstaterna.

Vad gäller första stycket led b ska sådana domännamn begränsas till allmänt erkända geografiska eller geopolitiska begrepp som berör medlemsstaternas politiska eller territoriella organisation.

4.   Kommissionen ska genom genomförandeakter anta de förteckningar som medlemsstaterna meddelar. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 17.2.

Artikel 7

Ombud

1.   Registreringsenheten ska ackreditera ombud i enlighet med skäliga, transparenta och icke-diskriminerande ackrediteringsförfaranden som har förhandsgodkänts av kommissionen. Registreringsenheten ska se till att ackrediteringsförfarandena är allmänt tillgängliga i lättillgänglig form.

2.   Registreringsenheten ska tillämpa likvärdiga villkor under likvärdiga omständigheter när det gäller ackrediterande .eu-ombud som tillhandahåller likvärdiga tjänster. Registreringsenheten ska erbjuda dessa ombud tjänster och information på samma villkor och med samma kvalitet som för sina egna likvärdiga tjänster.

AVSNITT 2

Registreringsenheten

Artikel 8

Utnämning av registreringsenheten

1.   Kommissionen ska anta delegerade akter i enlighet med artikel 18 för att komplettera denna förordning genom att fastställa behörighets- och urvalskriterierna och förfarandet för att utse registreringsenheten.

2.   Kommissionen ska genom genomförandeakter fastställa de principer som ska ingå i avtalet mellan kommissionen och registreringsenheten. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 17.2.

3.   Kommissionen ska utse en enhet som registreringsenhet efter slutförandet av det förfarande som avses i punkterna 1 och 2.

4.   Kommissionen ska ingå ett avtal med den utsedda registreringsenheten. Avtalet ska specificera reglerna, riktlinjerna och förfarandena för registreringsenhetens tillhandahållande av tjänster samt villkoren för kommissionens tillsyn över registreringsenhetens organisation, administration och förvaltning av toppdomänen .eu. Avtalet ska vara tidsbegränsat och ska kunna förlängas en gång utan ett nytt urvalsförfarande. Avtalet ska återspegla registreringsenhetens skyldigheter och omfatta de principer och förfaranden för drift av toppdomänen .eu som fastställts på grundval av artiklarna 10 och 11.

5.   Med avvikelse från punkterna 1, 2 och 3 får kommissionen, om det är nödvändigt på grund av tvingande skäl till skyndsamhet, utse registreringsenheten genom omedelbart tillämpliga genomförandeakter i enlighet med det förfarande som avses i artikel 17.3.

Artikel 9

Registreringsenhetens egenskaper

1.   Registreringsenheten ska vara en ideell organisation. Den ska ha sitt säte, sitt huvudkontor och sin huvudsakliga verksamhet på unionens territorium.

2.   Registreringsenheten får införa avgifter. Dessa avgifter ska stå i direkt samband med kostnaderna.

Artikel 10

Registreringsenhetens skyldigheter

Registreringsenheten ska vara skyldig att

| a) | främja toppdomänen .eu i hela unionen och i tredjeländer, |
| --- | --- |

a)

främja toppdomänen .eu i hela unionen och i tredjeländer,

| b) | följa de regler, riktlinjer och förfaranden som fastställs i denna förordning och i de avtal som avses i artikel 8.4, och i synnerhet unionens dataskyddslagstiftning, |
| --- | --- |

b)

följa de regler, riktlinjer och förfaranden som fastställs i denna förordning och i de avtal som avses i artikel 8.4, och i synnerhet unionens dataskyddslagstiftning,

| c) | organisera, administrera och förvalta toppdomänen .eu i allmänhetens intresse och – i förhållande till alla aspekter av administrationen och förvaltningen av toppdomänen .eu – sörja för hög kvalitet, öppenhet, säkerhet, stabilitet, förutsägbarhet, tillförlitlighet, tillgänglighet, effektivitet, icke-diskriminering, rättvisa konkurrensvillkor och konsumentskydd, |
| --- | --- |

c)

organisera, administrera och förvalta toppdomänen .eu i allmänhetens intresse och – i förhållande till alla aspekter av administrationen och förvaltningen av toppdomänen .eu – sörja för hög kvalitet, öppenhet, säkerhet, stabilitet, förutsägbarhet, tillförlitlighet, tillgänglighet, effektivitet, icke-diskriminering, rättvisa konkurrensvillkor och konsumentskydd,

| d) | ingå ett lämpligt avtal om delegering av .eu-toppdomänkoden efter kommissionens förhandsgodkännande, |
| --- | --- |

d)

ingå ett lämpligt avtal om delegering av .eu-toppdomänkoden efter kommissionens förhandsgodkännande,

| e) | registrera domännamn under toppdomänen .eu på begäran av varje part som uppfyller behörighetskriterierna enligt artikel 3, |
| --- | --- |

e)

registrera domännamn under toppdomänen .eu på begäran av varje part som uppfyller behörighetskriterierna enligt artikel 3,

| f) | utan att det påverkar eventuella domstolsförfaranden och under former som ger de berörda parterna adekvata förfarandegarantier, se till att det är möjligt för ombud och de som ansöker om registrering att lösa eventuella avtalstvister med registreringsenheten genom alternativ tvistlösning, |
| --- | --- |

f)

utan att det påverkar eventuella domstolsförfaranden och under former som ger de berörda parterna adekvata förfarandegarantier, se till att det är möjligt för ombud och de som ansöker om registrering att lösa eventuella avtalstvister med registreringsenheten genom alternativ tvistlösning,

| g) | säkerställa tillgängligheten och integriteten för databaserna över domännamn, |
| --- | --- |

g)

säkerställa tillgängligheten och integriteten för databaserna över domännamn,

| h) | på egen bekostnad och med kommissionens samtycke ingå avtal med en ansedd förvaltare eller annan depositarie som är etablerad på unionens territorium, där kommissionen utses till depositionsavtalets förmånstagare, och dagligen lämna en uppdaterad elektronisk kopia av innehållet i toppdomänen .eu:s databas till respektive förvaltare eller depositarie, |
| --- | --- |

h)

på egen bekostnad och med kommissionens samtycke ingå avtal med en ansedd förvaltare eller annan depositarie som är etablerad på unionens territorium, där kommissionen utses till depositionsavtalets förmånstagare, och dagligen lämna en uppdaterad elektronisk kopia av innehållet i toppdomänen .eu:s databas till respektive förvaltare eller depositarie,

| i) | upprätta de förteckningar som avses i artikel 6.3, |
| --- | --- |

i)

upprätta de förteckningar som avses i artikel 6.3,

| j) | främja unionens mål på området internetförvaltning, bland annat genom att delta i internationella forum, |
| --- | --- |

j)

främja unionens mål på området internetförvaltning, bland annat genom att delta i internationella forum,

| k) | på unionsinstitutionernas samtliga officiella språk offentliggöra de principer och förfaranden för drift av toppdomänen .eu som fastställts på grundval av artikel 11, |
| --- | --- |

k)

på unionsinstitutionernas samtliga officiella språk offentliggöra de principer och förfaranden för drift av toppdomänen .eu som fastställts på grundval av artikel 11,

| l) | på egen bekostnad låta sig granskas av ett oberoende organ minst vartannat år för att kontrollera sin efterlevnad av denna förordning och skicka resultatet av sådana granskningar till kommissionen, |
| --- | --- |

l)

på egen bekostnad låta sig granskas av ett oberoende organ minst vartannat år för att kontrollera sin efterlevnad av denna förordning och skicka resultatet av sådana granskningar till kommissionen,

| m) | på begäran av kommissionen delta i den rådgivande .eu-flerpartsgruppens arbete och samarbeta med kommissionen för att förbättra drift och förvaltning av toppdomänen .eu. |
| --- | --- |

m)

på begäran av kommissionen delta i den rådgivande .eu-flerpartsgruppens arbete och samarbeta med kommissionen för att förbättra drift och förvaltning av toppdomänen .eu.

Artikel 11

Principer och förfaranden för drift av toppdomänen .eu

Det avtal som ingås mellan kommissionen och den utsedda registreringsenheten i enlighet med artikel 8.4 ska innehålla principerna och förfarandena för drift av toppdomänen .eu, i enlighet med denna förordning, inklusive

| a) | riktlinjer för alternativ tvistlösning, |
| --- | --- |

a)

riktlinjer för alternativ tvistlösning,

| b) | krav och förfaranden för ansökningar om registrering, riktlinjer för verifiering av registreringskriterier, riktlinjer för verifiering av de sökandes data och riktlinjer i fråga om spekulativ registrering av domännamn, |
| --- | --- |

b)

krav och förfaranden för ansökningar om registrering, riktlinjer för verifiering av registreringskriterier, riktlinjer för verifiering av de sökandes data och riktlinjer i fråga om spekulativ registrering av domännamn,

| c) | riktlinjer i fråga om oegentlig registrering av domännamn och riktlinjer för identifiering i rätt tid av domännamn som har registrerats och används i ond tro, i enlighet med artikel 4, |
| --- | --- |

c)

riktlinjer i fråga om oegentlig registrering av domännamn och riktlinjer för identifiering i rätt tid av domännamn som har registrerats och används i ond tro, i enlighet med artikel 4,

| d) | riktlinjer för återkallande av domännamn, |
| --- | --- |

d)

riktlinjer för återkallande av domännamn,

| e) | hantering av immateriella rättigheter, |
| --- | --- |

e)

hantering av immateriella rättigheter,

| f) | åtgärder för att ge de behöriga myndigheterna åtkomst till data hos registreringsenheten i syfte att förebygga, avslöja, utreda och lagföra brott, i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt som är förenlig med unionslagstiftningen, och som är föremål lämpliga kontrollmekanismer, |
| --- | --- |

f)

åtgärder för att ge de behöriga myndigheterna åtkomst till data hos registreringsenheten i syfte att förebygga, avslöja, utreda och lagföra brott, i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt som är förenlig med unionslagstiftningen, och som är föremål lämpliga kontrollmekanismer,

| g) | detaljerade förfaranden för ändring av avtalet. |
| --- | --- |

g)

detaljerade förfaranden för ändring av avtalet.

Artikel 12

Whois-databasen

1.   Registreringsenheten ska, med tillbörlig aktsamhet, inrätta och förvalta Whois-databasen i syfte att säkerställa toppdomänen .eu:s säkerhet, stabilitet och resiliens genom att tillhandahålla tillförlitliga och aktuella registreringsuppgifter om domännamnen under toppdomänen .eu.

2.   Whois-databasen ska innehålla relevanta uppgifter om kontaktpunkter som administrerar domännamnen under toppdomänen .eu och om domännamnsinnehavarna. Uppgifterna i Whois-databasen ska inte gå utöver vad som behövs med avseende på databasens syften. Registreringsenheten ska uppfylla kraven i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (9).

AVSNITT 3

Tillsyn över registreringsenheten

Artikel 13

Tillsyn

1.   Kommissionen ska övervaka och utöva tillsyn över registreringsenhetens organisation, administration och förvaltning av toppdomänen .eu.

2.   Kommissionen ska förvissa sig om att registreringsenheten har en sund ekonomisk förvaltning och att den agerar i enlighet med denna förordning och med de principer och förfaranden för drift av toppdomänen .eu som avses i artikel 11. Kommissionen får begära information från registreringsenheten i detta syfte.

3.   I enlighet med sin tillsynsverksamhet får kommissionen lämna särskilda anvisningar till registreringsenheten för att korrigera eller förbättra organisationen, administrationen och förvaltningen av toppdomänen .eu.

4.   Kommissionen får, efter behov, samråda med den rådgivande .eu-flerpartsgruppen och andra relevanta intressenter och får begära råd från sakkunniga om resultatet av tillsynsverksamheten enligt denna artikel och om sätt att förbättra registreringsenhetens organisation, administration och förvaltning av toppdomänen .eu.

Artikel 14

Den rådgivande .eu-flerpartsgruppen

1.   Kommissionen ska inrätta en rådgivande .eu-flerpartsgrupp. Den rådgivande .eu-flerpartsgruppen ska ha i uppgift att

| a) | ge kommissionen råd om genomförandet av denna förordning, |
| --- | --- |

a)

ge kommissionen råd om genomförandet av denna förordning,

| b) | avge yttranden till kommissionen om strategiska frågor som rör förvaltningen, organisationen och administrationen av toppdomänen .eu, inbegripet frågor som rör cybersäkerhet och dataskydd, |
| --- | --- |

b)

avge yttranden till kommissionen om strategiska frågor som rör förvaltningen, organisationen och administrationen av toppdomänen .eu, inbegripet frågor som rör cybersäkerhet och dataskydd,

| c) | ge kommissionen råd i frågor som rör övervakningen och tillsynen av registreringsenheten, särskilt med avseende på den granskning som avses i artikel 10 l, |
| --- | --- |

c)

ge kommissionen råd i frågor som rör övervakningen och tillsynen av registreringsenheten, särskilt med avseende på den granskning som avses i artikel 10 l,

| d) | ge kommissionen råd om bästa praxis när det gäller riktlinjer i fråga om och åtgärder mot oegentlig registrering av domännamn, särskilt registreringar utan rättigheter eller legitima intressen och registreringar som används i ond tro. |
| --- | --- |

d)

ge kommissionen råd om bästa praxis när det gäller riktlinjer i fråga om och åtgärder mot oegentlig registrering av domännamn, särskilt registreringar utan rättigheter eller legitima intressen och registreringar som används i ond tro.

2.   Kommissionen ska ta hänsyn till alla råd från den rådgivande .eu-flerpartsgruppen vid genomförandet av denna förordning.

3.   Den rådgivande .eu-flerpartsgruppen ska bestå av företrädare för intressenter som är etablerade i unionen. Dessa företrädare ska komma från den privata sektorn, det tekniska samfundet, det civila samhället och den akademiska världen samt från medlemsstaternas myndigheter och internationella organisationer. Alla företrädare utom företrädarna för medlemsstaternas myndigheter och internationella organisationer ska utses av kommissionen genom ett öppet, icke-diskriminerande och transparent förfarande och med största möjliga hänsyn till jämställdhetsprincipen.

4.   Trots vad som sägs i punkt 3 får den rådgivande .eu-flerpartsgruppen inbegripa en företrädare för intressenter som är etablerade utanför unionen.

5.   Ordförande för den rådgivande .eu-flerpartsgruppen ska vara en företrädare för kommissionen eller en person som utsetts av kommissionen. Kommissionen ska tillhandahålla sekretariatstjänster åt den rådgivande .eu-flerpartsgruppen.

KAPITEL III

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 15

Reservering av rättigheter

Unionen ska behålla alla rättigheter i anslutning till toppdomänen .eu, särskilt sådana immateriella rättigheter och andra rättigheter till registreringsenhetens databaser som krävs för att säkerställa genomförandet av denna förordning samt rätten att utse en ny registreringsenhet.

Artikel 16

Utvärdering och översyn

1.   Senast den 13 oktober 2027 och därefter vart tredje år ska kommissionen bedöma toppdomänen .eu:s genomförande, ändamålsenlighet och drift, utifrån framför allt den information som registreringsenheten lämnat i enlighet med artikel 10 l.

2.   Senast den 30 juni 2020 ska kommissionen, mot bakgrund av rådande praxis, bedöma huruvida och hur registreringsenheten ska samarbeta med EUIPO och andra unionsorgan i syfte att bekämpa spekulativ och oegentlig registrering av domännamn och om enkla administrativa förfaranden ska tillhandahållas, särskilt för små och medelstora företag, och i så fall hur detta ska ske. Kommissionen får vid behov föreslå ytterligare åtgärder i detta avseende.

3.   Senast den 13 oktober 2024 ska kommissionen bedöma om det är möjligt att utvidga kriterierna i artikel 9 och får, om så är lämpligt, lägga fram ett lagstiftningsförslag.

4.   Kommissionen ska lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om resultatet av den bedömning som avses i punkterna 1 och 2.

Artikel 17

Kommittéförfarande

1.   Kommissionen ska biträdas av den kommunikationskommitté som fastställts genom Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1972 (10). Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.

2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.

3.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 8 i förordning (EU) nr 182/2011, jämförd med artikel 5 i den förordningen, tillämpas.

Artikel 18

Utövande av delegeringen

1.   Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.

2.   Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 8.1 ska ges till kommissionen för en period på fem år från och med den 18 april 2019. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden på fem år. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.

3.   Den delegering av befogenhet som avses i artikel 8.1 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.

4.   Innan kommissionen antar en delegerad akt ska den samråda med experter som utsetts av varje medlemsstat i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning.

5.   Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.

6.   En delegerad akt som antas enligt artikel 8.1 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.

Artikel 19

Övergångsbestämmelser

1.   Domännamnsinnehavare som registrerat domännamn i enlighet med artikel 4.2 b i förordning (EG) nr 733/2002 ska behålla sina rättigheter i förhållande till de befintliga registrerade domännamnen.

2.   Senast den 12 oktober 2021 ska kommissionen vidta de åtgärder som är nödvändiga för att utse en enhet som registreringsenhet och ingå avtal med registreringsenheten i enlighet med denna förordning. Avtalet ska gälla från och med den 13 oktober 2022.

3.   Det avtal som ingåtts mellan kommissionen och registreringsenheten i enlighet med artikel 3.1 c i förordning (EG) nr 733/2002 ska fortsättningsvis gälla till och med den 12 oktober 2022.

Artikel 20

Ändring av förordning (EU) nr 733/2002

I artikel 4.2 i förordning (EG) nr 733/2002 ska led b ersättas med följande:

| ”b) | registrera domännamn i toppdomänen .eu genom ackrediterade .eu-ombud på begäran av






  i) | unionsmedborgare, oberoende av hemvist, |
| --- | --- | --- |

”b)

registrera domännamn i toppdomänen .eu genom ackrediterade .eu-ombud på begäran av

i)

unionsmedborgare, oberoende av hemvist,

| ii) | fysiska personer som inte är unionsmedborgare men som har sin hemvist i en medlemsstat, |
| --- | --- |

ii)

fysiska personer som inte är unionsmedborgare men som har sin hemvist i en medlemsstat,

| iii) | företag som är etablerade i unionen, eller |
| --- | --- |

iii)

företag som är etablerade i unionen, eller

| iv) | organisationer som är etablerade i unionen, utan att det påverkar tillämpningen av nationell rätt.” |
| --- | --- |

iv)

organisationer som är etablerade i unionen, utan att det påverkar tillämpningen av nationell rätt.”

Artikel 21

Upphävande

Förordningarna (EG) nr 733/2002 och (EG) nr 874/2004 ska upphöra att gälla med verkan från och med den 13 oktober 2022.

Artikel 22

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Europeiska unionens officiella tidning

Den ska tillämpas från och med den 13 oktober 2022.

Artikel 20 ska dock tillämpas från och med den 19 oktober 2019.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdat i Bryssel den 19 mars 2019.

På Europaparlamentets vägnar

G. CIAMBA

Ordförande

På rådets vägnar

G. CIAMBA

Ordförande

---

(1)  
  EUT C 367, 10.10.2018, s. 112.

1

(2)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 31 januari 2019 (ännu ej offentliggjort i EUT) och rådets beslut av den 18 februari 2019.

2

(3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 733/2002 av den 22 april 2002 om inrättande av toppdomänen .eu (EGT L 113, 30.4.2002, s. 1).

3

(4)  Kommissionens förordning (EG) nr 874/2004 av den 28 april 2004 om allmänna riktlinjer för inrättandet och driften av toppdomänen .eu och allmänna principer för registrering (EUT L 162, 30.4.2004, s. 40).

4

(5)  
  EUT L 123, 12.5.2016, s. 1.

5

(6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).

6

(7)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/11/EU av den 21 maj 2013 om alternativ tvistlösning vid konsumenttvister och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 och direktiv 2009/22/EG (direktivet om alternativ tvistlösning) (EUT L 165, 18.6.2013, s. 63).

7

(8)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 av den 12 december 2012 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (EUT L 351, 20.12.2012, s. 1).

8

(9)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning) (EUT L 119, 4.5.2016, s. 1).

9

(10)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1972 av den 11 december 2018 om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation (EUT L 321, 17.12.2018, s. 36).

10

---

| 29.3.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 91/36 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 91/36

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2019/518

av den 19 mars 2019

om ändring av förordning (EG) nr 924/2009 vad gäller vissa avgifter för gränsöverskridande betalningar i unionen och valutaväxlingsavgifter

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande (1),

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och

av följande skäl:

| (1) | Sedan Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 2560/2001 (4) och (EG) nr 924/2009 (5) antogs har avgifterna för gränsöverskridande betalningar i euro mellan medlemsstater i euroområdet minskat kraftigt, och är numera så låga att de i de flesta fall saknar betydelse. |
| --- | --- |

(1)

Sedan Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 2560/2001 (4) och (EG) nr 924/2009 (5) antogs har avgifterna för gränsöverskridande betalningar i euro mellan medlemsstater i euroområdet minskat kraftigt, och är numera så låga att de i de flesta fall saknar betydelse.

| (2) | Av alla gränsöverskridande betalningar som sker från medlemsstater utanför euroområdet sker cirka 80 % i euro. Avgifterna för sådana gränsöverskridande betalningar är fortfarande överdrivet höga i de flesta medlemsstater utanför euroområdet, trots att betaltjänstleverantörer som är belägna i medlemsstater utanför euroområdet har tillgång till samma effektiva infrastruktur för att behandla sådana transaktioner till mycket låga kostnader som betaltjänstleverantörer som är belägna inom euroområdet. |
| --- | --- |

(2)

Av alla gränsöverskridande betalningar som sker från medlemsstater utanför euroområdet sker cirka 80 % i euro. Avgifterna för sådana gränsöverskridande betalningar är fortfarande överdrivet höga i de flesta medlemsstater utanför euroområdet, trots att betaltjänstleverantörer som är belägna i medlemsstater utanför euroområdet har tillgång till samma effektiva infrastruktur för att behandla sådana transaktioner till mycket låga kostnader som betaltjänstleverantörer som är belägna inom euroområdet.

| (3) | De höga avgifterna för gränsöverskridande betalningar är fortfarande ett hinder för en fullständig integrering för företag och privatpersoner i medlemsstater utanför euroområdet på den inre marknaden, vilket påverkar deras konkurrenskraft. Dessa höga avgifter leder till att betaltjänstanvändare inom unionen hamnar i två kategorier: betaltjänstanvändare som kan utnyttja fördelarna med det gemensamma eurobetalningsområdet (Sepa) och betaltjänstanvändare som betalar höga avgifter för gränsöverskridande betalningar i euro. |
| --- | --- |

(3)

De höga avgifterna för gränsöverskridande betalningar är fortfarande ett hinder för en fullständig integrering för företag och privatpersoner i medlemsstater utanför euroområdet på den inre marknaden, vilket påverkar deras konkurrenskraft. Dessa höga avgifter leder till att betaltjänstanvändare inom unionen hamnar i två kategorier: betaltjänstanvändare som kan utnyttja fördelarna med det gemensamma eurobetalningsområdet (Sepa) och betaltjänstanvändare som betalar höga avgifter för gränsöverskridande betalningar i euro.

| (4) | För att underlätta den inre marknadens funktion och undanröja ojämlikheterna mellan å ena sidan betaltjänstanvändare i euroområdet och å andra sidan betaltjänstanvändare i medlemsstater utanför euroområdet när det gäller gränsöverskridande betalningar i euro, bör det säkerställas att avgifterna för gränsöverskridande betalningar i euro inom unionen ligger i linje med avgifterna för motsvarande nationella betalningar i den nationella valutan i den medlemsstat där betaltjänstanvändarens betaltjänstleverantör är belägen. En betaltjänstleverantör anses vara belägen i den medlemsstat där den tillhandahåller sina tjänster till betaltjänstanvändaren. |
| --- | --- |

(4)

För att underlätta den inre marknadens funktion och undanröja ojämlikheterna mellan å ena sidan betaltjänstanvändare i euroområdet och å andra sidan betaltjänstanvändare i medlemsstater utanför euroområdet när det gäller gränsöverskridande betalningar i euro, bör det säkerställas att avgifterna för gränsöverskridande betalningar i euro inom unionen ligger i linje med avgifterna för motsvarande nationella betalningar i den nationella valutan i den medlemsstat där betaltjänstanvändarens betaltjänstleverantör är belägen. En betaltjänstleverantör anses vara belägen i den medlemsstat där den tillhandahåller sina tjänster till betaltjänstanvändaren.

| (5) | Valutaväxlingsavgifter utgör en betydande kostnad vid gränsöverskridande betalningar i fall där en annan valuta används i betalarens medlemsstat än i betalningsmottagarens medlemsstat. Artikel 45 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2366 (6) kräver att de avgifter och den växelkurs som ska tillämpas är transparenta, i artikel 52.3 i det direktivet anges informationskrav när det gäller betalningstransaktioner som omfattas av ett ramavtal, och artikel 59.2 i det direktivet omfattar informationskrav för parter som erbjuder valutaväxlingstjänster i en uttagsautomat eller på försäljningsstället. Dessa informationskrav har inte säkerställt tillräcklig transparens och jämförbarhet när det gäller valutaväxlingsavgifter i situationer där alternativa möjligheter för valutaväxling erbjuds i en uttagsautomat eller på försäljningsstället. Denna brist på transparens och jämförbarhet förhindrar också konkurrens som skulle minska valutaväxlingsavgifter, och ökar risken för att betaltjänstanvändarna väljer onödigt dyra alternativ för valutaväxling. Det bör därför införas ytterligare åtgärder i syfte att skydda konsumenterna mot överdrivet höga kostnader för valutaväxling och säkerställa att konsumenterna får den information de behöver för att kunna välja de bästa alternativen. |
| --- | --- |

(5)

Valutaväxlingsavgifter utgör en betydande kostnad vid gränsöverskridande betalningar i fall där en annan valuta används i betalarens medlemsstat än i betalningsmottagarens medlemsstat. Artikel 45 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2366 (6) kräver att de avgifter och den växelkurs som ska tillämpas är transparenta, i artikel 52.3 i det direktivet anges informationskrav när det gäller betalningstransaktioner som omfattas av ett ramavtal, och artikel 59.2 i det direktivet omfattar informationskrav för parter som erbjuder valutaväxlingstjänster i en uttagsautomat eller på försäljningsstället. Dessa informationskrav har inte säkerställt tillräcklig transparens och jämförbarhet när det gäller valutaväxlingsavgifter i situationer där alternativa möjligheter för valutaväxling erbjuds i en uttagsautomat eller på försäljningsstället. Denna brist på transparens och jämförbarhet förhindrar också konkurrens som skulle minska valutaväxlingsavgifter, och ökar risken för att betaltjänstanvändarna väljer onödigt dyra alternativ för valutaväxling. Det bör därför införas ytterligare åtgärder i syfte att skydda konsumenterna mot överdrivet höga kostnader för valutaväxling och säkerställa att konsumenterna får den information de behöver för att kunna välja de bästa alternativen.

| (6) | För att säkerställa att marknadsaktörerna inte tvingas till oproportionerligt stora investeringar för att anpassa sin betalningsinfrastruktur, -utrustning och -processer för att säkra ökad transparens, bör de åtgärder som ska vidtas vara ändamålsenliga, adekvata och kostnadseffektiva. I situationer där betalaren erbjuds olika alternativ för valutaväxling i en uttagsautomat eller på försäljningsstället, bör samtidigt den information som ges möjliggöra en jämförelse så att betalaren kan göra ett välgrundat val. |
| --- | --- |

(6)

För att säkerställa att marknadsaktörerna inte tvingas till oproportionerligt stora investeringar för att anpassa sin betalningsinfrastruktur, -utrustning och -processer för att säkra ökad transparens, bör de åtgärder som ska vidtas vara ändamålsenliga, adekvata och kostnadseffektiva. I situationer där betalaren erbjuds olika alternativ för valutaväxling i en uttagsautomat eller på försäljningsstället, bör samtidigt den information som ges möjliggöra en jämförelse så att betalaren kan göra ett välgrundat val.

| (7) | För att säkra jämförbarhet bör valutaväxlingsavgifterna för alla kortbaserade betalningar uttryckas på samma sätt, nämligen som procentuella påslag i förhållande till de senaste tillgängliga växelkurserna från Europeiska centralbanken (ECB). Vid växling mellan två valutor utanför euroområdet kan ett påslag behöva baseras på en kurs som härleds från två ECB-kurser. |
| --- | --- |

(7)

För att säkra jämförbarhet bör valutaväxlingsavgifterna för alla kortbaserade betalningar uttryckas på samma sätt, nämligen som procentuella påslag i förhållande till de senaste tillgängliga växelkurserna från Europeiska centralbanken (ECB). Vid växling mellan två valutor utanför euroområdet kan ett påslag behöva baseras på en kurs som härleds från två ECB-kurser.

| (8) | I enlighet med de allmänna informationskrav avseende valutaväxlingsavgifter som fastställs i direktiv (EU) 2015/2366, bör tillhandahållare av valutaväxlingstjänster lämna information om sina valutaväxlingsavgifter innan betalningstransaktionen initieras. Parter som erbjuder valutaväxlingstjänster i en uttagsautomat eller på försäljningsstället bör lämna information om sina avgifter för sådana tjänster på ett tydligt och tillgängligt sätt, till exempel genom att ange sina avgifter vid disken eller digitalt på terminalen eller på skärmen vid köp online. Utöver den information som anges i artikel 59.2 i direktiv (EU) 2015/2366 bör dessa parter även, innan betalningen initieras, lämna uttrycklig information om det belopp som ska betalas till betalningsmottagaren i den valuta som används av betalningsmottagaren och det totalbelopp som betalaren ska betala i valutan för betalarens konto. Det belopp som ska betalas i den valuta som används av betalningsmottagaren bör utvisa priset för de varor och tjänster som köps och kan visas på kassan i stället för på betalterminalen. Den valuta som används av betalningsmottagaren är i allmänhet den lokala valutan, men kan enligt principen om avtalsfrihet i vissa fall vara en annan unionsvaluta. Det totalbelopp som betalaren ska betala i valutan för betalarens konto bör utgöras av priset på varorna eller tjänsterna och valutaväxlingsavgifterna. Dessutom bör båda beloppen dokumenteras på kvittot eller på ett annat varaktigt medium. |
| --- | --- |

(8)

I enlighet med de allmänna informationskrav avseende valutaväxlingsavgifter som fastställs i direktiv (EU) 2015/2366, bör tillhandahållare av valutaväxlingstjänster lämna information om sina valutaväxlingsavgifter innan betalningstransaktionen initieras. Parter som erbjuder valutaväxlingstjänster i en uttagsautomat eller på försäljningsstället bör lämna information om sina avgifter för sådana tjänster på ett tydligt och tillgängligt sätt, till exempel genom att ange sina avgifter vid disken eller digitalt på terminalen eller på skärmen vid köp online. Utöver den information som anges i artikel 59.2 i direktiv (EU) 2015/2366 bör dessa parter även, innan betalningen initieras, lämna uttrycklig information om det belopp som ska betalas till betalningsmottagaren i den valuta som används av betalningsmottagaren och det totalbelopp som betalaren ska betala i valutan för betalarens konto. Det belopp som ska betalas i den valuta som används av betalningsmottagaren bör utvisa priset för de varor och tjänster som köps och kan visas på kassan i stället för på betalterminalen. Den valuta som används av betalningsmottagaren är i allmänhet den lokala valutan, men kan enligt principen om avtalsfrihet i vissa fall vara en annan unionsvaluta. Det totalbelopp som betalaren ska betala i valutan för betalarens konto bör utgöras av priset på varorna eller tjänsterna och valutaväxlingsavgifterna. Dessutom bör båda beloppen dokumenteras på kvittot eller på ett annat varaktigt medium.

| (9) | Med hänsyn till artikel 59.2 i direktiv (EU) 2015/2366, bör betalaren när en valutaväxlingstjänst erbjuds i en uttagsautomat eller på försäljningsstället kunna avböja denna tjänst och i stället betala i den valuta som används av betalningsmottagaren. |
| --- | --- |

(9)

Med hänsyn till artikel 59.2 i direktiv (EU) 2015/2366, bör betalaren när en valutaväxlingstjänst erbjuds i en uttagsautomat eller på försäljningsstället kunna avböja denna tjänst och i stället betala i den valuta som används av betalningsmottagaren.

| (10) | För att göra det möjligt för betalare att jämföra avgifterna för olika alternativ för valutaväxling i en uttagsautomat eller på försäljningsstället, bör betalarnas betaltjänstleverantörer inte bara lämna fullt jämförbar information om tillämpliga avgifter för valutaväxling i villkoren i sina ramavtal, utan bör också offentliggöra denna information via en allmänt tillgänglig och lättillgänglig elektronisk plattform, framför allt på sina kundwebbplatser, på sina webbplatser för internetbanktjänster och i sina mobila bankapplikationer, på ett lättförståeligt och lättillgängligt sätt. Detta skulle göra det möjligt att utveckla webbplatser för jämförelser för att underlätta för konsumenterna att jämföra priser när de reser eller handlar utomlands. Dessutom bör betalarnas betaltjänstleverantörer påminna betalarna om tillämpliga valutaväxlingsavgifter när en kortbaserad betalning görs i en annan valuta, med hjälp av allmänt och lätt tillgängliga elektroniska kommunikationskanaler, såsom sms-meddelanden, e-post eller pushnotiser via betalarens mobila bankapplikation. Betaltjänstleverantörer bör komma överens med betaltjänstanvändare om den elektroniska kommunikationskanal genom vilken de ska tillhandahålla information om valutaväxlingsavgifter, med beaktande av den mest effektiva kanalen för att nå betalaren. Betaltjänstleverantörer bör också godta betaltjänstanvändares begäranden om att inte erhålla elektroniska meddelanden med information om valutaväxlingsavgifter. |
| --- | --- |

(10)

För att göra det möjligt för betalare att jämföra avgifterna för olika alternativ för valutaväxling i en uttagsautomat eller på försäljningsstället, bör betalarnas betaltjänstleverantörer inte bara lämna fullt jämförbar information om tillämpliga avgifter för valutaväxling i villkoren i sina ramavtal, utan bör också offentliggöra denna information via en allmänt tillgänglig och lättillgänglig elektronisk plattform, framför allt på sina kundwebbplatser, på sina webbplatser för internetbanktjänster och i sina mobila bankapplikationer, på ett lättförståeligt och lättillgängligt sätt. Detta skulle göra det möjligt att utveckla webbplatser för jämförelser för att underlätta för konsumenterna att jämföra priser när de reser eller handlar utomlands. Dessutom bör betalarnas betaltjänstleverantörer påminna betalarna om tillämpliga valutaväxlingsavgifter när en kortbaserad betalning görs i en annan valuta, med hjälp av allmänt och lätt tillgängliga elektroniska kommunikationskanaler, såsom sms-meddelanden, e-post eller pushnotiser via betalarens mobila bankapplikation. Betaltjänstleverantörer bör komma överens med betaltjänstanvändare om den elektroniska kommunikationskanal genom vilken de ska tillhandahålla information om valutaväxlingsavgifter, med beaktande av den mest effektiva kanalen för att nå betalaren. Betaltjänstleverantörer bör också godta betaltjänstanvändares begäranden om att inte erhålla elektroniska meddelanden med information om valutaväxlingsavgifter.

| (11) | Regelbundna påminnelser är lämpligt i situationer där betalaren vistas utomlands under längre perioder, till exempel när betalaren är utstationerad eller studerar utomlands, eller om betalaren regelbundet använder ett kort för köp online i den lokala valutan. En skyldighet att tillhandahålla sådana påminnelser skulle inte kräva oproportionerliga investeringar för att anpassa betaltjänstleverantörens befintliga affärsprocesser och infrastruktur för betalningshanteringen, och skulle säkerställa att betalare är bättre informerade när de överväger olika alternativ för valutaväxling. |
| --- | --- |

(11)

Regelbundna påminnelser är lämpligt i situationer där betalaren vistas utomlands under längre perioder, till exempel när betalaren är utstationerad eller studerar utomlands, eller om betalaren regelbundet använder ett kort för köp online i den lokala valutan. En skyldighet att tillhandahålla sådana påminnelser skulle inte kräva oproportionerliga investeringar för att anpassa betaltjänstleverantörens befintliga affärsprocesser och infrastruktur för betalningshanteringen, och skulle säkerställa att betalare är bättre informerade när de överväger olika alternativ för valutaväxling.

| (12) | Kommissionen bör för Europaparlamentet, rådet, ECB och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén lägga fram en rapport om tillämpningen av regeln om lika kostnader för gränsöverskridande betalningar i euro och nationella transaktioner i nationella valutor och om effektiviteten när det gäller de informationskrav för valutaväxling som fastställs i denna förordning. Kommissionen bör också undersöka ytterligare möjligheter – och den tekniska genomförbarheten av dessa möjligheter – att utvidga regeln om lika avgifter till alla unionsvalutor och att ytterligare öka transparensen och jämförbarheten när det gäller valutaväxlingsavgifter, samt att göra det möjligt att avaktivera eller aktivera den valutaväxlingsfunktion som erbjuds av andra parter än betalarens betaltjänstleverantör. |
| --- | --- |

(12)

Kommissionen bör för Europaparlamentet, rådet, ECB och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén lägga fram en rapport om tillämpningen av regeln om lika kostnader för gränsöverskridande betalningar i euro och nationella transaktioner i nationella valutor och om effektiviteten när det gäller de informationskrav för valutaväxling som fastställs i denna förordning. Kommissionen bör också undersöka ytterligare möjligheter – och den tekniska genomförbarheten av dessa möjligheter – att utvidga regeln om lika avgifter till alla unionsvalutor och att ytterligare öka transparensen och jämförbarheten när det gäller valutaväxlingsavgifter, samt att göra det möjligt att avaktivera eller aktivera den valutaväxlingsfunktion som erbjuds av andra parter än betalarens betaltjänstleverantör.

| (13) | Eftersom målen för denna förordning inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av de berörda betalningarnas gränsöverskridande natur, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. |
| --- | --- |

(13)

Eftersom målen för denna förordning inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av de berörda betalningarnas gränsöverskridande natur, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Ändringar av förordning (EG) nr 924/2009

Förordning (EG) nr 924/2009 ska ändras på följande sätt:

| 1. | Artikel 1 ska ändras på följande sätt:






  a) | Punkt 1 ska ersättas med följande:

  ”1.   I denna förordning fastställs bestämmelser om gränsöverskridande betalningar och om transparens för valutaväxlingsavgifter inom unionen.” |
| --- | --- | --- |

1.

Artikel 1 ska ändras på följande sätt:

a)

Punkt 1 ska ersättas med följande:

”1.   I denna förordning fastställs bestämmelser om gränsöverskridande betalningar och om transparens för valutaväxlingsavgifter inom unionen.”

| b) | I punkt 2 ska följande stycke läggas till:
  ”Utan hinder av första stycket i den här punkten, ska artiklarna 3a och 3b tillämpas på alla nationella och gränsöverskridande betalningar som antingen anges i euro eller i den nationella valutan i en medlemsstat, när denna valuta är en annan än euro och som involverar en valutaväxlingstjänst.” |
| --- | --- |

b)

I punkt 2 ska följande stycke läggas till:

”Utan hinder av första stycket i den här punkten, ska artiklarna 3a och 3b tillämpas på alla nationella och gränsöverskridande betalningar som antingen anges i euro eller i den nationella valutan i en medlemsstat, när denna valuta är en annan än euro och som involverar en valutaväxlingstjänst.”

| 2. | Artikel 2.9 ska ersättas med följande:
  ”9.   
  avgift
  : ett belopp som en betaltjänstleverantör tar ut från betaltjänstanvändaren och som är direkt eller indirekt kopplat till en betalningstransaktion, ett belopp som en betaltjänstleverantör eller en tillhandahållare av valutaväxlingstjänster tar ut från betaltjänstanvändaren i enlighet med artikel 59.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2366 (*1) för en valutaväxlingstjänst, eller en kombination av dessa belopp,

  (*1)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2366 av den 25 november 2015 om betaltjänster på den inre marknaden, om ändring av direktiven 2002/65/EG, 2009/110/EG, 2013/36/EU samt förordning (EU) nr 1093/2010 och om upphävande av direktiv 2007/64/EG (EUT L 337, 23.12.2015, s. 35).”
  " |
| --- | --- |

2.

Artikel 2.9 ska ersättas med följande:

”9.   
  avgift
  : ett belopp som en betaltjänstleverantör tar ut från betaltjänstanvändaren och som är direkt eller indirekt kopplat till en betalningstransaktion, ett belopp som en betaltjänstleverantör eller en tillhandahållare av valutaväxlingstjänster tar ut från betaltjänstanvändaren i enlighet med artikel 59.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2366 (*1) för en valutaväxlingstjänst, eller en kombination av dessa belopp,

avgift

*1

(*1)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2366 av den 25 november 2015 om betaltjänster på den inre marknaden, om ändring av direktiven 2002/65/EG, 2009/110/EG, 2013/36/EU samt förordning (EU) nr 1093/2010 och om upphävande av direktiv 2007/64/EG (EUT L 337, 23.12.2015, s. 35).”
  "

*1

| 3. | Artikel 3 ska ändras på följande sätt:






  a) | Punkt 1 ska ersättas med följande:

  ”1.   De avgifter som en betaltjänstleverantör tar ut av en betaltjänstanvändare för gränsöverskridande betalningar i euro ska vara desamma som de avgifter som denna betaltjänstleverantör tar ut för motsvarande nationella betalningar till samma värde i den nationella valutan i den medlemsstat där betaltjänstanvändarens betaltjänstleverantör är belägen.” |
| --- | --- | --- |

3.

Artikel 3 ska ändras på följande sätt:

a)

Punkt 1 ska ersättas med följande:

”1.   De avgifter som en betaltjänstleverantör tar ut av en betaltjänstanvändare för gränsöverskridande betalningar i euro ska vara desamma som de avgifter som denna betaltjänstleverantör tar ut för motsvarande nationella betalningar till samma värde i den nationella valutan i den medlemsstat där betaltjänstanvändarens betaltjänstleverantör är belägen.”

| b) | Följande punkt ska införas:

  ”1a.   De avgifter som en betaltjänstleverantör tar ut av en betaltjänstanvändare för gränsöverskridande betalningar i nationell valuta i en medlemsstat som har meddelat att denna förordning ska tillämpas på dess nationella valuta i enlighet med artikel 14 ska vara desamma som de avgifter som denna betaltjänstleverantör tar ut av betaltjänstanvändare för motsvarande nationella betalningar till samma värde och i samma valuta.” |
| --- | --- |

b)

Följande punkt ska införas:

”1a.   De avgifter som en betaltjänstleverantör tar ut av en betaltjänstanvändare för gränsöverskridande betalningar i nationell valuta i en medlemsstat som har meddelat att denna förordning ska tillämpas på dess nationella valuta i enlighet med artikel 14 ska vara desamma som de avgifter som denna betaltjänstleverantör tar ut av betaltjänstanvändare för motsvarande nationella betalningar till samma värde och i samma valuta.”

| c) | Punkt 3 ska utgå. |
| --- | --- |

c)

Punkt 3 ska utgå.

| d) | Punkt 4 ska ersättas med följande:

  ”4.   Punkterna 1 och 1a ska inte tillämpas på valutaväxlingsavgifter.” |
| --- | --- |

d)

Punkt 4 ska ersättas med följande:

”4.   Punkterna 1 och 1a ska inte tillämpas på valutaväxlingsavgifter.”

| 4. | Följande artikel ska införas:

  ”Artikel 3a
  Valutaväxlingsavgifter för kortbaserade transaktioner

  1.   När det gäller informationskrav avseende valutaväxlingsavgifter och den växelkurs som ska tillämpas, enligt artiklarna 45.1, 52.3 och 59.2 i direktiv (EU) 2015/2366, ska betaltjänstleverantörer och parter som tillhandahåller valutaväxlingstjänster i en uttagsautomat eller på försäljningsstället i enlighet med vad som avses i artikel 59.2 i det direktivet, uttrycka de totala valutaväxlingsavgifterna som ett procentuellt påslag i förhållande till den senast tillgängliga växelkursen från Europeiska centralbanken (ECB). Detta påslag ska redovisas för betalaren innan betalningstransaktionen initieras.


  2.   Betaltjänstleverantörer ska också offentliggöra de påslag som avses i punkt 1 på ett begripligt och lättillgängligt sätt på en allmänt och lätt tillgänglig elektronisk plattform.


  3.   Utöver den information som avses i punkt 1 ska en part som tillhandahåller en valutaväxlingstjänst i en uttagsautomat eller på försäljningsstället lämna följande information till betalaren innan betalningstransaktionen initieras:






  a) | Det belopp som ska betalas till betalningsmottagaren i den valuta som används av betalningsmottagaren. |
| --- | --- | --- |

4.

Följande artikel ska införas:

”Artikel 3a

Valutaväxlingsavgifter för kortbaserade transaktioner

1.   När det gäller informationskrav avseende valutaväxlingsavgifter och den växelkurs som ska tillämpas, enligt artiklarna 45.1, 52.3 och 59.2 i direktiv (EU) 2015/2366, ska betaltjänstleverantörer och parter som tillhandahåller valutaväxlingstjänster i en uttagsautomat eller på försäljningsstället i enlighet med vad som avses i artikel 59.2 i det direktivet, uttrycka de totala valutaväxlingsavgifterna som ett procentuellt påslag i förhållande till den senast tillgängliga växelkursen från Europeiska centralbanken (ECB). Detta påslag ska redovisas för betalaren innan betalningstransaktionen initieras.

2.   Betaltjänstleverantörer ska också offentliggöra de påslag som avses i punkt 1 på ett begripligt och lättillgängligt sätt på en allmänt och lätt tillgänglig elektronisk plattform.

3.   Utöver den information som avses i punkt 1 ska en part som tillhandahåller en valutaväxlingstjänst i en uttagsautomat eller på försäljningsstället lämna följande information till betalaren innan betalningstransaktionen initieras:

a)

Det belopp som ska betalas till betalningsmottagaren i den valuta som används av betalningsmottagaren.

| b) | Det belopp som betalaren ska betala i valutan för betalarens konto. |
| --- | --- |

b)

Det belopp som betalaren ska betala i valutan för betalarens konto.

4.   En part som tillhandahåller valutaväxlingstjänster i en uttagsautomat eller på försäljningsstället ska tydligt ange den information som avses i punkt 1 i uttagsautomaten eller på försäljningsstället. Innan betalningstransaktionen initieras ska den parten också informera betalaren om möjligheten att betala i den valuta som används av betalningsmottagaren och låta betalarens betaltjänstleverantör därefter göra valutaväxlingen. Den information som avses i punkterna 1 och 3 ska också göras tillgänglig för betalaren på ett varaktigt medium efter det att betalningstransaktionen initierats.

5.   Betalarens betaltjänstleverantör ska, för varje betalkort som har utfärdats till betalaren av betalarens betaltjänstleverantör och som är kopplat till samma konto, skicka ett elektroniskt meddelande till betalaren med den information som avses i punkt 1, utan onödigt dröjsmål efter det att betalarens betaltjänstleverantör mottar en betalningsorder för ett kontantuttag i en uttagsautomat eller en betalning på ett försäljningsställe i en unionsvaluta som är en annan än valutan för betalarens konto.

Utan hinder av första stycket ska, efter det att ett elektroniskt meddelande enligt det stycket har skickats, ett sådant meddelande skickas igen en gång varje månad under vilken betalarens betaltjänstleverantör mottar en betalningsorder i samma valuta från betalaren.

6.   Betaltjänstleverantören ska komma överens med betaltjänstanvändaren om den eller de allmänt och lätt tillgängliga elektroniska kommunikationskanaler genom vilka betaltjänstleverantören kommer att skicka det meddelande som avses i punkt 5.

Betaltjänstleverantören ska erbjuda betaltjänstanvändare möjligheten att välja att inte erhålla de elektroniska meddelanden som avses i punkt 5.

Betaltjänstleverantören och betaltjänstanvändaren får enas om att punkt 5 och denna punkt inte ska tillämpas, helt eller delvis, om betaltjänstanvändaren inte är en konsument.

7.   Den information som avses i denna artikel ska tillhandahållas utan kostnad samt på ett neutralt och begripligt sätt.”

| 5. | Följande artikel ska införas:

  ”Artikel 3b
  Valutaväxlingsavgifter vid betalningar (credit transfers)

  1.   När en valutaväxlingstjänst erbjuds av betalarens betaltjänstleverantör i samband med en betalning, enligt definitionen i artikel 4.24 i direktiv (EU) 2015/2366, som initieras direkt online, via betaltjänstleverantörens webbplats eller mobila bankapplikation, ska betaltjänstleverantören, med avseende på artiklarna 45.1 och 52.3 i det direktivet, på ett tydligt, neutralt och begripligt sätt, innan betalningstransaktionen initieras, informera betalaren om de uppskattade avgifter för valutaväxlingstjänster som är tillämpliga på betalningen.


  2.   Innan en betalningstransaktion initieras ska betaltjänstleverantören på ett tydligt, neutralt och begripligt sätt meddela betalaren det uppskattade totala beloppet för betalningen i valutan för betalarens konto, inklusive eventuella transaktionsavgifter och valutaväxlingsavgifter. Betaltjänstleverantören ska även meddela det uppskattade belopp som ska skickas till betalningsmottagaren i valutan som används av betalningsmottagaren.” |
| --- | --- |

5.

Följande artikel ska införas:

”Artikel 3b

Valutaväxlingsavgifter vid betalningar (credit transfers)

1.   När en valutaväxlingstjänst erbjuds av betalarens betaltjänstleverantör i samband med en betalning, enligt definitionen i artikel 4.24 i direktiv (EU) 2015/2366, som initieras direkt online, via betaltjänstleverantörens webbplats eller mobila bankapplikation, ska betaltjänstleverantören, med avseende på artiklarna 45.1 och 52.3 i det direktivet, på ett tydligt, neutralt och begripligt sätt, innan betalningstransaktionen initieras, informera betalaren om de uppskattade avgifter för valutaväxlingstjänster som är tillämpliga på betalningen.

2.   Innan en betalningstransaktion initieras ska betaltjänstleverantören på ett tydligt, neutralt och begripligt sätt meddela betalaren det uppskattade totala beloppet för betalningen i valutan för betalarens konto, inklusive eventuella transaktionsavgifter och valutaväxlingsavgifter. Betaltjänstleverantören ska även meddela det uppskattade belopp som ska skickas till betalningsmottagaren i valutan som används av betalningsmottagaren.”

| 6. | Artikel 15 ska ersättas med följande:

  ”Artikel 15
  Översyn

  1.   Senast den 19 april 2022 ska kommissionen förelägga Europaparlamentet, rådet, ECB och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén en rapport om tillämpningen och effekterna av denna förordning, vilken framför allt ska åtföljas av följande:






  a) | En utvärdering av hur betaltjänstleverantörer tillämpar artikel 3 i denna förordning, ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/518 (*2). |
| --- | --- | --- |

6.

Artikel 15 ska ersättas med följande:

”Artikel 15

Översyn

1.   Senast den 19 april 2022 ska kommissionen förelägga Europaparlamentet, rådet, ECB och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén en rapport om tillämpningen och effekterna av denna förordning, vilken framför allt ska åtföljas av följande:

a)

En utvärdering av hur betaltjänstleverantörer tillämpar artikel 3 i denna förordning, ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/518 (*2).

| b) | En utvärdering av utvecklingen av volymer och avgifter för nationella och gränsöverskridande betalningar i medlemsstaternas nationella valutor och i euro sedan antagandet av förordning (EU) 2019/518. |
| --- | --- |

b)

En utvärdering av utvecklingen av volymer och avgifter för nationella och gränsöverskridande betalningar i medlemsstaternas nationella valutor och i euro sedan antagandet av förordning (EU) 2019/518.

| c) | En utvärdering av effekterna av artikel 3 i denna förordning, ändrad genom förordning (EU) 2019/518, för utvecklingen av valutaväxlingsavgifter och andra avgifter som avser betaltjänster, både för betalare och betalningsmottagare. |
| --- | --- |

c)

En utvärdering av effekterna av artikel 3 i denna förordning, ändrad genom förordning (EU) 2019/518, för utvecklingen av valutaväxlingsavgifter och andra avgifter som avser betaltjänster, både för betalare och betalningsmottagare.

| d) | En utvärdering av den uppskattade effekten av ändringen av artikel 3.1 i denna förordning till att täcka medlemsstaternas alla valutor. |
| --- | --- |

d)

En utvärdering av den uppskattade effekten av ändringen av artikel 3.1 i denna förordning till att täcka medlemsstaternas alla valutor.

| e) | En utvärdering av hur tillhandahållare av valutaväxlingstjänster tillämpar informationskraven i artiklarna 3a och 3b i denna förordning och den nationella lagstiftning som genomför artiklarna 45.1, 52.3 och 59.2 i direktiv (EU) 2015/2366, och huruvida dessa bestämmelser har ökat transparensen när det gäller valutaväxlingsavgifter. |
| --- | --- |

e)

En utvärdering av hur tillhandahållare av valutaväxlingstjänster tillämpar informationskraven i artiklarna 3a och 3b i denna förordning och den nationella lagstiftning som genomför artiklarna 45.1, 52.3 och 59.2 i direktiv (EU) 2015/2366, och huruvida dessa bestämmelser har ökat transparensen när det gäller valutaväxlingsavgifter.

| f) | En utvärdering av huruvida och i vilken omfattning tillhandahållare av valutaväxlingstjänster har haft svårigheter i samband med den praktiska tillämpningen av artiklarna 3a och 3b i denna förordning och den nationella lagstiftning som genomför artiklarna 45.1, 52.3 och 59.2 i direktiv (EU) 2015/2366. |
| --- | --- |

f)

En utvärdering av huruvida och i vilken omfattning tillhandahållare av valutaväxlingstjänster har haft svårigheter i samband med den praktiska tillämpningen av artiklarna 3a och 3b i denna förordning och den nationella lagstiftning som genomför artiklarna 45.1, 52.3 och 59.2 i direktiv (EU) 2015/2366.

| g) | En kostnads-nyttoanalys av de kommunikationskanaler och -tekniker som används av eller finns tillgängliga för tillhandahållare av valutaväxlingstjänster och som ytterligare kan öka transparensen när det gäller valutaväxlingsavgifter, inbegripet en utvärdering av huruvida det finns vissa kanaler som betaltjänstleverantörer bör vara skyldiga att erbjuda för lämnandet av den information som avses i artikel 3a. Analysen ska även omfatta en utvärdering av den tekniska möjligheten att offentliggöra informationen i artikel 3a.1 och 3a.3 i denna förordning samtidigt, före initieringen av varje transaktion, för alla tillgängliga valutaväxlingsalternativ i en uttagsautomat eller på försäljningsstället. |
| --- | --- |

g)

En kostnads-nyttoanalys av de kommunikationskanaler och -tekniker som används av eller finns tillgängliga för tillhandahållare av valutaväxlingstjänster och som ytterligare kan öka transparensen när det gäller valutaväxlingsavgifter, inbegripet en utvärdering av huruvida det finns vissa kanaler som betaltjänstleverantörer bör vara skyldiga att erbjuda för lämnandet av den information som avses i artikel 3a. Analysen ska även omfatta en utvärdering av den tekniska möjligheten att offentliggöra informationen i artikel 3a.1 och 3a.3 i denna förordning samtidigt, före initieringen av varje transaktion, för alla tillgängliga valutaväxlingsalternativ i en uttagsautomat eller på försäljningsstället.

| h) | En kostnads-nyttoanalys av att ge betalaren möjlighet att blockera den valutaväxlingsfunktion som erbjuds av en annan part än betalarens betaltjänstleverantör i en uttagsautomat eller på försäljningsstället och att ändra sina preferenser i detta avseende. |
| --- | --- |

h)

En kostnads-nyttoanalys av att ge betalaren möjlighet att blockera den valutaväxlingsfunktion som erbjuds av en annan part än betalarens betaltjänstleverantör i en uttagsautomat eller på försäljningsstället och att ändra sina preferenser i detta avseende.

| i) | En kostnads-nyttoanalys av att införa ett krav för betalarens betaltjänstleverantör att vid tillhandahållande av valutaväxlingstjänster i samband med en enskild betalningstransaktion tillämpa den valutaväxlingskurs som var tillämplig vid tidpunkten för initieringen av transaktionen vid clearing och avveckling av transaktionen. |
| --- | --- |

i)

En kostnads-nyttoanalys av att införa ett krav för betalarens betaltjänstleverantör att vid tillhandahållande av valutaväxlingstjänster i samband med en enskild betalningstransaktion tillämpa den valutaväxlingskurs som var tillämplig vid tidpunkten för initieringen av transaktionen vid clearing och avveckling av transaktionen.

2.   Den rapport som avses i punkt 1 i denna artikel ska omfatta åtminstone perioden från och med den 15 december 2019 till och med den 19 oktober 2021. Den ska ta hänsyn till särdragen för olika betalningstransaktioner och särskilt göra skillnad mellan transaktioner som initierats i en uttagsautomat och på försäljningsstället.

När kommissionen utarbetar sin rapport får den använda de uppgifter som samlats in av medlemsstater med avseende på punkt 1.

(*2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/518 av den 19 mars 2019 om ändring av förordning (EG) nr 924/2009 vad gäller vissa avgifter för gränsöverskridande betalningar i unionen och valutaväxlingsavgifter (EUT L 91, 29.3.2019, s. 36).”
  "

*2

Artikel 2

1.   Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

2.   Den ska tillämpas från och med den 15 december 2019, med undantag av följande:

| a) | Artikel 1.6 ska tillämpas från och med den 18 april 2019. |
| --- | --- |

a)

Artikel 1.6 ska tillämpas från och med den 18 april 2019.

| b) | Artikel 1.4 och 1.5, vad gäller artikel 3a.1–3a.4 och artikel 3b i förordning (EG) nr 924/2009, ska tillämpas från och med den 19 april 2020. |
| --- | --- |

b)

Artikel 1.4 och 1.5, vad gäller artikel 3a.1–3a.4 och artikel 3b i förordning (EG) nr 924/2009, ska tillämpas från och med den 19 april 2020.

| c) | Artikel 1.4, vad gäller artikel 3a.5 och 3a.6 i förordning (EG) nr 924/2009, ska tillämpas från och med den 19 april 2021. |
| --- | --- |

c)

Artikel 1.4, vad gäller artikel 3a.5 och 3a.6 i förordning (EG) nr 924/2009, ska tillämpas från och med den 19 april 2021.

| d) | Artikel 1.4, vad gäller artikel 3a.7 i förordning (EG) nr 924/2009 i den mån den hänför sig till artikel 3a.1–3a.4 i den förordningen, ska tillämpas från och med den 19 april 2020. |
| --- | --- |

d)

Artikel 1.4, vad gäller artikel 3a.7 i förordning (EG) nr 924/2009 i den mån den hänför sig till artikel 3a.1–3a.4 i den förordningen, ska tillämpas från och med den 19 april 2020.

| e) | Artikel 1.4, vad gäller artikel 3a.7 i förordning (EG) nr 924/2009 i den mån den hänför sig till artikel 3a.5 och 3a.6 i den förordningen, ska tillämpas från och med den 19 april 2021. |
| --- | --- |

e)

Artikel 1.4, vad gäller artikel 3a.7 i förordning (EG) nr 924/2009 i den mån den hänför sig till artikel 3a.5 och 3a.6 i den förordningen, ska tillämpas från och med den 19 april 2021.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdat i Bryssel den 19 mars 2019.

På Europaparlamentets vägnar

A. TAJANI

Ordförande

På rådets vägnar

G. CIAMBA

Ordförande

---

(1)  
  EUT C 382, 23.10.2018, s. 7.

1

(2)  
  EUT C 367, 10.10.2018, s. 28.

2

(3)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 14 februari 2019 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 4 mars 2019.

3

(4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2560/2001 av den 19 december 2001 om gränsöverskridande betalningar i euro (EGT L 344, 28.12.2001, s. 13).

4

(5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 924/2009 av den 16 september 2009 om gränsöverskridande betalningar i gemenskapen och om upphävande av förordning (EG) nr 2560/2001 (EUT L 266, 9.10.2009, s. 11).

5

(6)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2366 av den 25 november 2015 om betaltjänster på den inre marknaden, om ändring av direktiven 2002/65/EG, 2009/110/EG, 2013/36/EU samt förordning (EU) nr 1093/2010 och om upphävande av direktiv 2007/64/EG (EUT L 337, 23.12.2015, s. 35).

6

---

| 29.3.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 91/42 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 91/42

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2019/519

av den 19 mars 2019

om ändring av förordning (EU) nr 167/2013 om godkännande och marknadstillsyn av jordbruks- och skogsbruksfordon

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och

av följande skäl:

| (1) | Beskrivningarna av fordon av kategorierna T1 och T2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 167/2013 (3) behöver tydliggöras när det gäller positionen för den axel som befinner sig närmast föraren för traktorer med vändbar förarplats och när det gäller metoden för beräkning av tyngdpunktens höjd. För att på ett korrekt och enhetligt sätt fastställa tyngdpunktens höjd för fordon av kategori T2 bör hänvisning göras till internationella normer som fastställer tyngdpunkten för en traktor. |
| --- | --- |

(1)

Beskrivningarna av fordon av kategorierna T1 och T2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 167/2013 (3) behöver tydliggöras när det gäller positionen för den axel som befinner sig närmast föraren för traktorer med vändbar förarplats och när det gäller metoden för beräkning av tyngdpunktens höjd. För att på ett korrekt och enhetligt sätt fastställa tyngdpunktens höjd för fordon av kategori T2 bör hänvisning göras till internationella normer som fastställer tyngdpunkten för en traktor.

| (2) | Det är ytterst viktigt att det finns en korrekt definition av jordbrukstraktorers olika egenskaper baserad på analysen av deras tekniska egenskaper för att denna förordning och de delegerade akter och genomförandeakter som antagits i enlighet med den ska kunna genomföras korrekt och fullständigt. Eftersom diskussioner om definitionerna av kategorierna äger rum i de relevanta internationella forumen, som unionen är part i, bör kommissionen beakta detta arbete för att förhindra eventuella oproportionella och negativa effekter på tillämpningen av tekniska krav och provningsförfaranden, liksom en eventuell negativ inverkan för tillverkarna, särskilt tillverkare av mycket specialiserade traktorer. |
| --- | --- |

(2)

Det är ytterst viktigt att det finns en korrekt definition av jordbrukstraktorers olika egenskaper baserad på analysen av deras tekniska egenskaper för att denna förordning och de delegerade akter och genomförandeakter som antagits i enlighet med den ska kunna genomföras korrekt och fullständigt. Eftersom diskussioner om definitionerna av kategorierna äger rum i de relevanta internationella forumen, som unionen är part i, bör kommissionen beakta detta arbete för att förhindra eventuella oproportionella och negativa effekter på tillämpningen av tekniska krav och provningsförfaranden, liksom en eventuell negativ inverkan för tillverkarna, särskilt tillverkare av mycket specialiserade traktorer.

| (3) | I förordning (EU) nr 167/2013 bör det tydliggöras att termen utbytbara maskiner innebär utbytbar utrustning för att säkerställa en konsekvent användning av terminologin i hela förordningen. |
| --- | --- |

(3)

I förordning (EU) nr 167/2013 bör det tydliggöras att termen utbytbara maskiner innebär utbytbar utrustning för att säkerställa en konsekvent användning av terminologin i hela förordningen.

| (4) | Enligt förordning (EU) nr 167/2013 ska importörerna behålla en kopia av intyget om överensstämmelse för produkter som inte uppfyller kraven i den förordningen eller som utgör en allvarlig risk. Det bör tydliggöras att det som avses är ett EU-typgodkännandeintyg. Den förordningen bör därför ändras så att den hänvisar till det korrekta dokumentet. |
| --- | --- |

(4)

Enligt förordning (EU) nr 167/2013 ska importörerna behålla en kopia av intyget om överensstämmelse för produkter som inte uppfyller kraven i den förordningen eller som utgör en allvarlig risk. Det bör tydliggöras att det som avses är ett EU-typgodkännandeintyg. Den förordningen bör därför ändras så att den hänvisar till det korrekta dokumentet.

| (5) | Enligt förordning (EU) nr 167/2013 ska EU-typgodkännandeintyget innehålla en bilaga med provningsresultaten. Det bör tydliggöras att det som avses är formuläret med provningsresultaten. Den förordningen bör därför ändras så att den hänvisar till den korrekta bilagan. |
| --- | --- |

(5)

Enligt förordning (EU) nr 167/2013 ska EU-typgodkännandeintyget innehålla en bilaga med provningsresultaten. Det bör tydliggöras att det som avses är formuläret med provningsresultaten. Den förordningen bör därför ändras så att den hänvisar till den korrekta bilagan.

| (6) | Genom förordning (EU) nr 167/2013 gavs kommissionen befogenhet att anta delegerade akter under en period på fem år, vilken löpte ut den 21 mars 2018. Eftersom ett behov av att uppdatera olika delar av typgodkännandeförfarandet enligt den förordningen och de akter som antagits i enlighet med den förordningen, fortsättningsvis föreligger, framför allt för att anpassa dem till den tekniska utvecklingen eller för att införa rättelser, bör tidsperioden för utövandet av delegeringen av befogenheter förlängas, med möjlighet till ytterligare förlängningar genom tyst medgivande. |
| --- | --- |

(6)

Genom förordning (EU) nr 167/2013 gavs kommissionen befogenhet att anta delegerade akter under en period på fem år, vilken löpte ut den 21 mars 2018. Eftersom ett behov av att uppdatera olika delar av typgodkännandeförfarandet enligt den förordningen och de akter som antagits i enlighet med den förordningen, fortsättningsvis föreligger, framför allt för att anpassa dem till den tekniska utvecklingen eller för att införa rättelser, bör tidsperioden för utövandet av delegeringen av befogenheter förlängas, med möjlighet till ytterligare förlängningar genom tyst medgivande.

| (7) | Förordning (EU) nr 167/2013 hänvisar till upphävandet av rådets direktiv 74/347/EEG (4) när den i stället borde hänvisa till upphävandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/2/EG (5), som kodifierade det tidigare direktivet. Det är därför nödvändigt att ändra den berörda hänvisningen i förordning (EU) nr 167/2013. |
| --- | --- |

(7)

Förordning (EU) nr 167/2013 hänvisar till upphävandet av rådets direktiv 74/347/EEG (4) när den i stället borde hänvisa till upphävandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/2/EG (5), som kodifierade det tidigare direktivet. Det är därför nödvändigt att ändra den berörda hänvisningen i förordning (EU) nr 167/2013.

| (8) | Eftersom den här förordningen ändrar förordning (EU) nr 167/2013 utan att utvidga dess normativa innehåll, och eftersom målen för den här förordningen inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dess omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. |
| --- | --- |

(8)

Eftersom den här förordningen ändrar förordning (EU) nr 167/2013 utan att utvidga dess normativa innehåll, och eftersom målen för den här förordningen inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dess omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

| (9) | Förordning (EU) nr 167/2013 bör därför ändras i enlighet med detta. |
| --- | --- |

(9)

Förordning (EU) nr 167/2013 bör därför ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Ändringar av förordning (EU) nr 167/2013

Förordning (EU) nr 167/2013 ska ändras på följande sätt:

| 1. | Artikel 2.2 ska ersättas med följande:

  ”2.   Denna förordning ska inte tillämpas på utbytbar utrustning som helt och hållet lyfts från marken eller som inte kan röra sig runt en vertikal axel när det fordon som den är kopplad till kör på väg.” |
| --- | --- |

1.

Artikel 2.2 ska ersättas med följande:

”2.   Denna förordning ska inte tillämpas på utbytbar utrustning som helt och hållet lyfts från marken eller som inte kan röra sig runt en vertikal axel när det fordon som den är kopplad till kör på väg.”

| 2. | Artikel 4.2 och 4.3 ska ersättas med följande:
  ”2.   kategori T1: hjultraktorer vars minsta spårvidd på den av axlarna som är närmast föraren inte understiger 1 150 mm, vars vikt i olastat och körklart tillstånd överstiger 600 kg och vars markfrigång inte överstiger 1 000 mm; för traktorer med vändbar förarplats (vändbart säte och vändbar ratt) är axeln närmast föraren den som är försedd med däcken med den största diametern.
  3.   kategori T2: hjultraktorer vars minsta spårvidd understiger 1 150 mm, vars vikt i olastat och körklart tillstånd överstiger 600 kg och vars markfrigång inte överstiger 600 mm; om höjden för traktorns tyngdpunkt (fastställd i enlighet med ISO-standarden 789–6: 1982 och mätt från marken) delat med medelvärdet för axlarnas minsta spårvidd är större än 0,90 ska den konstruktionsmässiga högsta hastigheten begränsas till 30 km/tim.” |
| --- | --- |

2.

Artikel 4.2 och 4.3 ska ersättas med följande:

”2.   kategori T1: hjultraktorer vars minsta spårvidd på den av axlarna som är närmast föraren inte understiger 1 150 mm, vars vikt i olastat och körklart tillstånd överstiger 600 kg och vars markfrigång inte överstiger 1 000 mm; för traktorer med vändbar förarplats (vändbart säte och vändbar ratt) är axeln närmast föraren den som är försedd med däcken med den största diametern.

kategori T1

3.   kategori T2: hjultraktorer vars minsta spårvidd understiger 1 150 mm, vars vikt i olastat och körklart tillstånd överstiger 600 kg och vars markfrigång inte överstiger 600 mm; om höjden för traktorns tyngdpunkt (fastställd i enlighet med ISO-standarden 789–6: 1982 och mätt från marken) delat med medelvärdet för axlarnas minsta spårvidd är större än 0,90 ska den konstruktionsmässiga högsta hastigheten begränsas till 30 km/tim.”

kategori T2

| 3. | Artikel 12.3 ska ersättas med följande:

  ”3.   Under en period av tio år efter utsläppandet på marknaden av ett fordon och under en period av fem år efter utsläppandet på marknaden av ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet ska importörerna hålla ett exemplar av EU-typgodkännandeintyget tillgängligt för godkännande- och marknadskontrollmyndigheterna och säkerställa att dessa myndigheter på begäran kan få tillgång till det informationsmaterial som avses i artikel 24.10.” |
| --- | --- |

3.

Artikel 12.3 ska ersättas med följande:

”3.   Under en period av tio år efter utsläppandet på marknaden av ett fordon och under en period av fem år efter utsläppandet på marknaden av ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet ska importörerna hålla ett exemplar av EU-typgodkännandeintyget tillgängligt för godkännande- och marknadskontrollmyndigheterna och säkerställa att dessa myndigheter på begäran kan få tillgång till det informationsmaterial som avses i artikel 24.10.”

| 4. | I artikel 25.1 ska led b ersättas med följande:






  ”b) | Formuläret med provningsresultaten.” |
| --- | --- | --- |

4.

I artikel 25.1 ska led b ersättas med följande:

”b)

Formuläret med provningsresultaten.”

| 5. | I artikel 39.1 ska andra stycket ersättas med följande:
  ”Första stycket ska tillämpas endast på fordon inom unionens territorium som omfattades av ett giltigt EU-typgodkännande när de tillverkades, men som varken hade registrerats eller tagits i bruk innan giltighetstiden för detta EU-typgodkännande gick ut.” |
| --- | --- |

5.

I artikel 39.1 ska andra stycket ersättas med följande:

”Första stycket ska tillämpas endast på fordon inom unionens territorium som omfattades av ett giltigt EU-typgodkännande när de tillverkades, men som varken hade registrerats eller tagits i bruk innan giltighetstiden för detta EU-typgodkännande gick ut.”

| 6. | Artikel 71.2 ska ersättas med följande:

  ”2.   Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 17.5, 18.4, 19.6, 20.8, 27.6, 28.6, 45.4, 49.3, 53.12, 61 och 70 ska ges till kommissionen för en period på fem år från och med den 22 mars 2013. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast den 22 juni 2022 och nio månader före utgången av varje påföljande period på fem år.” |
| --- | --- |

6.

Artikel 71.2 ska ersättas med följande:

”2.   Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 17.5, 18.4, 19.6, 20.8, 27.6, 28.6, 45.4, 49.3, 53.12, 61 och 70 ska ges till kommissionen för en period på fem år från och med den 22 mars 2013. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast den 22 juni 2022 och nio månader före utgången av varje påföljande period på fem år.”

| 7. | Artikel 76.1 ska ersättas med följande:

  ”1.   Utan att det påverkar artikel 73.2 i denna förordning, ska direktiven 76/432/EEG, 76/763/EEG, 77/537/EEG, 78/764/EEG, 80/720/EEG, 86/297/EEG, 86/298/EEG, 86/415/EEG, 87/402/EEG, 2000/25/EG, 2003/37/EG, 2008/2/EG, 2009/57/EG, 2009/58/EG, 2009/59/EG, 2009/60/EG, 2009/61/EG, 2009/63/EG, 2009/64/EG, 2009/66/EG, 2009/68/EG, 2009/75/EG, 2009/76/EG och 2009/144/EG upphöra att gälla med verkan från och med den 1 januari 2016.” |
| --- | --- |

7.

Artikel 76.1 ska ersättas med följande:

”1.   Utan att det påverkar artikel 73.2 i denna förordning, ska direktiven 76/432/EEG, 76/763/EEG, 77/537/EEG, 78/764/EEG, 80/720/EEG, 86/297/EEG, 86/298/EEG, 86/415/EEG, 87/402/EEG, 2000/25/EG, 2003/37/EG, 2008/2/EG, 2009/57/EG, 2009/58/EG, 2009/59/EG, 2009/60/EG, 2009/61/EG, 2009/63/EG, 2009/64/EG, 2009/66/EG, 2009/68/EG, 2009/75/EG, 2009/76/EG och 2009/144/EG upphöra att gälla med verkan från och med den 1 januari 2016.”

Artikel 2

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Europeiska unionens officiella tidning

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdat i Bryssel den 19 mars 2019.

På Europaparlamentets vägnar

A. TAJANI

Ordförande

På rådets vägnar

G. CIAMBA

Ordförande

---

(1)  
  EUT C 440, 6.12.2018, s. 104.

1

(2)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 12 februari 2019 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 4 mars 2019.

2

(3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 167/2013 av den 5 februari 2013 om godkännande och marknadskontroll av jordbruks- och skogsbruksfordon (EUT L 60, 2.3.2013, s. 1).

3

(4)  Rådets direktiv 74/347/EEG av den 25 juni 1974 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om siktfält och vindrutetorkare för jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul (EGT L 191, 15.7.1974, s. 5).

4

(5)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/2/EG av den 15 januari 2008 om siktfält och vindrutetorkare för jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul (EUT L 24, 29.1.2008, s. 30).

5

---

DIREKTIV

| 29.3.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 91/45 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 91/45

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV (EU) 2019/520

av den 19 mars 2019

om driftskompatibilitet mellan elektroniska vägtullsystem och underlättande av gränsöverskridande informationsutbyte om underlåtenhet att betala vägavgifter i unionen

(omarbetning)

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 91.1,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och

av följande skäl:

| (1) | Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/52/EG (4) har ändrats väsentligt. Eftersom ytterligare ändringar ska göras, bör det direktivet av tydlighetsskäl omarbetas. |
| --- | --- |

(1)

Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/52/EG (4) har ändrats väsentligt. Eftersom ytterligare ändringar ska göras, bör det direktivet av tydlighetsskäl omarbetas.

| (2) | Det är önskvärt att uppnå ett allmänt införande av elektroniska vägtullsystem i medlemsstaterna och i grannländerna, och att i största möjliga utsträckning ha tillförlitliga, användarvänliga och kostnadseffektiva system som är anpassade till den framtida utvecklingen av unionens strategi för vägavgifter och till den framtida tekniska utvecklingen. Elektroniska vägtullsystem måste därför göras driftskompatibla så att de kostnader och de bördor som är förknippade med betalning av vägtullar i unionen kan minskas. |
| --- | --- |

(2)

Det är önskvärt att uppnå ett allmänt införande av elektroniska vägtullsystem i medlemsstaterna och i grannländerna, och att i största möjliga utsträckning ha tillförlitliga, användarvänliga och kostnadseffektiva system som är anpassade till den framtida utvecklingen av unionens strategi för vägavgifter och till den framtida tekniska utvecklingen. Elektroniska vägtullsystem måste därför göras driftskompatibla så att de kostnader och de bördor som är förknippade med betalning av vägtullar i unionen kan minskas.

| (3) | Driftskompatibla elektroniska vägtullsystem bidrar till att uppnå de mål som fastställs i unionsrätten om vägtullar. |
| --- | --- |

(3)

Driftskompatibla elektroniska vägtullsystem bidrar till att uppnå de mål som fastställs i unionsrätten om vägtullar.

| (4) | Den bristande driftskompatibiliteten är ett betydande problem i sådana elektroniska vägtullsystem där den vägavgift som ska betalas är kopplad till den sträcka som fordonet har färdats (distansbaserade vägtullar) eller till att fordonet passerar en specifik punkt (t.ex. trängselavgift). Bestämmelserna om driftskompabilitet mellan elektroniska vägtullsystem bör därför tillämpas endast på dessa system och inte på system där vägavgiften är kopplad till den tid som fordonet befinner sig på den avgiftsbelagda infrastrukturen (t.ex. tidsbaserade system som vinjetter). |
| --- | --- |

(4)

Den bristande driftskompatibiliteten är ett betydande problem i sådana elektroniska vägtullsystem där den vägavgift som ska betalas är kopplad till den sträcka som fordonet har färdats (distansbaserade vägtullar) eller till att fordonet passerar en specifik punkt (t.ex. trängselavgift). Bestämmelserna om driftskompabilitet mellan elektroniska vägtullsystem bör därför tillämpas endast på dessa system och inte på system där vägavgiften är kopplad till den tid som fordonet befinner sig på den avgiftsbelagda infrastrukturen (t.ex. tidsbaserade system som vinjetter).

| (5) | Gränsöverskridande verkställighet av skyldigheten att betala vägavgifter i unionen är ett betydande problem i alla typer av system, oavsett om det är distans-, trängsel- eller tidsbaserade system och oavsett om de är elektroniska eller manuella. För att åtgärda problemet med gränsöverskridande verkställighet till följd av en underlåtenhet att betala en vägavgift bör bestämmelserna om gränsöverskridande informationsutbyte tillämpas på alla dessa system. |
| --- | --- |

(5)

Gränsöverskridande verkställighet av skyldigheten att betala vägavgifter i unionen är ett betydande problem i alla typer av system, oavsett om det är distans-, trängsel- eller tidsbaserade system och oavsett om de är elektroniska eller manuella. För att åtgärda problemet med gränsöverskridande verkställighet till följd av en underlåtenhet att betala en vägavgift bör bestämmelserna om gränsöverskridande informationsutbyte tillämpas på alla dessa system.

| (6) | I nationell rätt kan överträdelsen bestående i underlåtenhet att betala vägavgift klassificeras antingen som en administrativ överträdelse eller som ett brott. Detta direktiv bör gälla oberoende av hur överträdelsen klassificeras. |
| --- | --- |

(6)

I nationell rätt kan överträdelsen bestående i underlåtenhet att betala vägavgift klassificeras antingen som en administrativ överträdelse eller som ett brott. Detta direktiv bör gälla oberoende av hur överträdelsen klassificeras.

| (7) | Eftersom parkeringsavgifter inte klassificeras på ett enhetligt sätt i hela unionen och indirekt är kopplade till användning av infrastrukturen bör de inte ingå i detta direktivs tillämpningsområde. |
| --- | --- |

(7)

Eftersom parkeringsavgifter inte klassificeras på ett enhetligt sätt i hela unionen och indirekt är kopplade till användning av infrastrukturen bör de inte ingå i detta direktivs tillämpningsområde.

| (8) | Driftskompatibilitet mellan elektroniska vägtullsystem kräver harmonisering av den teknik som används och av gränssnitten mellan driftskompatibilitetskomponenterna. |
| --- | --- |

(8)

Driftskompatibilitet mellan elektroniska vägtullsystem kräver harmonisering av den teknik som används och av gränssnitten mellan driftskompatibilitetskomponenterna.

| (9) | Harmoniseringen av teknik och gränssnitt bör stödjas genom utveckling och underhåll av lämpliga öppna och offentliga standarder som är tillgängliga utan diskriminering för alla systemleverantörer. |
| --- | --- |

(9)

Harmoniseringen av teknik och gränssnitt bör stödjas genom utveckling och underhåll av lämpliga öppna och offentliga standarder som är tillgängliga utan diskriminering för alla systemleverantörer.

| (10) | För att leverantörer av vägtulltjänster i Europeiska systemet för elektroniska vägtulltjänster (EETS) ska kunna täcka den kommunikationsteknik som krävs med sin fordonsutrustning bör de tillåtas att utnyttja och ansluta till andra maskinvaru- och programvarusystem som redan finns i fordonet, t.ex. satellitnavigeringssystem eller bärbara enheter. |
| --- | --- |

(10)

För att leverantörer av vägtulltjänster i Europeiska systemet för elektroniska vägtulltjänster (EETS) ska kunna täcka den kommunikationsteknik som krävs med sin fordonsutrustning bör de tillåtas att utnyttja och ansluta till andra maskinvaru- och programvarusystem som redan finns i fordonet, t.ex. satellitnavigeringssystem eller bärbara enheter.

| (11) | De särskilda egenskaperna hos elektroniska vägtullsystem som för närvarande tillämpas på lätta fordon bör beaktas. Eftersom inga sådana elektroniska vägtullsystem för närvarande utnyttjar satellitbaserad positionsbestämning eller mobil kommunikation bör EETS-leverantörer tillåtas att under en begränsad tidsperiod förse användare av lätta fordon med sådan fordonsutrustning som endast lämpar sig för användning med 5,8 GHz mikrovågsteknik. Denna avvikelse bör inte påverka medlemsstaternas rätt att införa satellitbaserade vägtullar för lätta fordon. |
| --- | --- |

(11)

De särskilda egenskaperna hos elektroniska vägtullsystem som för närvarande tillämpas på lätta fordon bör beaktas. Eftersom inga sådana elektroniska vägtullsystem för närvarande utnyttjar satellitbaserad positionsbestämning eller mobil kommunikation bör EETS-leverantörer tillåtas att under en begränsad tidsperiod förse användare av lätta fordon med sådan fordonsutrustning som endast lämpar sig för användning med 5,8 GHz mikrovågsteknik. Denna avvikelse bör inte påverka medlemsstaternas rätt att införa satellitbaserade vägtullar för lätta fordon.

| (12) | Vägtullsystem som baseras på teknik för automatisk nummerplåtsavläsning kräver fler manuella kontroller av vägtullstransaktioner i back office än system som använder fordonsutrustning. System som använder fordonsutrustning är effektivare för stora områden med elektroniska vägtullar, och system som använder teknik för automatisk nummerplåtsavläsning är lämpligare för små områden, såsom vägtullar i städer, där användningen av fordonsutrustning skulle medföra oproportionerliga kostnader eller administrativa bördor. Teknik för automatisk nummerplåtsavläsning kan vara användbar särskilt i kombination med annan teknik. |
| --- | --- |

(12)

Vägtullsystem som baseras på teknik för automatisk nummerplåtsavläsning kräver fler manuella kontroller av vägtullstransaktioner i back office än system som använder fordonsutrustning. System som använder fordonsutrustning är effektivare för stora områden med elektroniska vägtullar, och system som använder teknik för automatisk nummerplåtsavläsning är lämpligare för små områden, såsom vägtullar i städer, där användningen av fordonsutrustning skulle medföra oproportionerliga kostnader eller administrativa bördor. Teknik för automatisk nummerplåtsavläsning kan vara användbar särskilt i kombination med annan teknik.

| (13) | Mot bakgrund av teknisk utveckling knuten till lösningar som baseras på teknik för automatisk nummerplåtsavläsning bör standardiseringsorganen uppmuntras att fastställa nödvändiga tekniska standarder. |
| --- | --- |

(13)

Mot bakgrund av teknisk utveckling knuten till lösningar som baseras på teknik för automatisk nummerplåtsavläsning bör standardiseringsorganen uppmuntras att fastställa nödvändiga tekniska standarder.

| (14) | EETS-leverantörers särskilda rättigheter och skyldigheter bör gälla enheter som visar att de uppfyller vissa krav och har beviljats registrering som EETS-leverantörer i den medlemsstat där de är etablerade. |
| --- | --- |

(14)

EETS-leverantörers särskilda rättigheter och skyldigheter bör gälla enheter som visar att de uppfyller vissa krav och har beviljats registrering som EETS-leverantörer i den medlemsstat där de är etablerade.

| (15) | För att säkerställa att marknaden fungerar på ett rättvist och effektivt sätt bör rättigheter och skyldigheter för de huvudsakliga EETS-aktörerna, dvs. EETS-leverantörer, avgiftsupptagare och EETS-användare, tydligt anges. |
| --- | --- |

(15)

För att säkerställa att marknaden fungerar på ett rättvist och effektivt sätt bör rättigheter och skyldigheter för de huvudsakliga EETS-aktörerna, dvs. EETS-leverantörer, avgiftsupptagare och EETS-användare, tydligt anges.

| (16) | Det är särskilt viktigt att värna om vissa rättigheter för EETS-leverantörerna, såsom rätten till skydd av kommersiellt känsliga uppgifter, och att detta sker utan att kvaliteten på de tjänster som avgiftsupptagare och EETS-användare tillhandahålls påverkas negativt. I synnerhet bör avgiftsupptagaren åläggas att inte lämna ut kommersiellt känsliga uppgifter till någon av EETS-leverantörens konkurrenter. Den mängd och typ av uppgifter som EETS-leverantörer översänder till avgiftsupptagare, för beräkning och tillämpning av vägtullar eller för kontroll av beräkningen av den vägtull som EETS-leverantörerna tillämpar på EETS-användares fordon, bör begränsas till ett strikt minimum. |
| --- | --- |

(16)

Det är särskilt viktigt att värna om vissa rättigheter för EETS-leverantörerna, såsom rätten till skydd av kommersiellt känsliga uppgifter, och att detta sker utan att kvaliteten på de tjänster som avgiftsupptagare och EETS-användare tillhandahålls påverkas negativt. I synnerhet bör avgiftsupptagaren åläggas att inte lämna ut kommersiellt känsliga uppgifter till någon av EETS-leverantörens konkurrenter. Den mängd och typ av uppgifter som EETS-leverantörer översänder till avgiftsupptagare, för beräkning och tillämpning av vägtullar eller för kontroll av beräkningen av den vägtull som EETS-leverantörerna tillämpar på EETS-användares fordon, bör begränsas till ett strikt minimum.

| (17) | För att höja de elektroniska vägtullsystemens övergripande effektivitet bör EETS-leverantörerna åläggas att till fullo samarbeta med avgiftsupptagarna vid deras ansträngningar när det gäller verkställighet. Därför bör avgiftsupptagare, i fall där det finns misstankar om en underlåtenhet att betala vägavgift, ha rätt att av EETS-leverantören begära uppgifter om fordonet och den ägare eller innehavare av fordonet som är EETS-leverantörens kund, under förutsättning att dessa uppgifter inte används för något annat syfte än verkställighet. |
| --- | --- |

(17)

För att höja de elektroniska vägtullsystemens övergripande effektivitet bör EETS-leverantörerna åläggas att till fullo samarbeta med avgiftsupptagarna vid deras ansträngningar när det gäller verkställighet. Därför bör avgiftsupptagare, i fall där det finns misstankar om en underlåtenhet att betala vägavgift, ha rätt att av EETS-leverantören begära uppgifter om fordonet och den ägare eller innehavare av fordonet som är EETS-leverantörens kund, under förutsättning att dessa uppgifter inte används för något annat syfte än verkställighet.

| (18) | För att göra det möjligt för EETS-leverantörer att konkurrera om alla kunder inom ett visst EETS-område på ett icke-diskriminerande sätt är det viktigt att de ges möjlighet att bli ackrediterade för detta område i tillräckligt god tid för att de ska kunna erbjuda användarna tjänster från den dag då vägtullsystemet tas i drift. |
| --- | --- |

(18)

För att göra det möjligt för EETS-leverantörer att konkurrera om alla kunder inom ett visst EETS-område på ett icke-diskriminerande sätt är det viktigt att de ges möjlighet att bli ackrediterade för detta område i tillräckligt god tid för att de ska kunna erbjuda användarna tjänster från den dag då vägtullsystemet tas i drift.

| (19) | Avgiftsupptagare bör ge EETS-leverantörer tillgång till sitt EETS-område på icke-diskriminerande grund. |
| --- | --- |

(19)

Avgiftsupptagare bör ge EETS-leverantörer tillgång till sitt EETS-område på icke-diskriminerande grund.

| (20) | För att säkerställa transparens och tillgång till EETS-områdena på icke-diskriminerande grund för alla EETS-leverantörer bör avgiftsupptagare offentliggöra all nödvändig information om rätt till tillgång i en EETS-områdesdeklaration. |
| --- | --- |

(20)

För att säkerställa transparens och tillgång till EETS-områdena på icke-diskriminerande grund för alla EETS-leverantörer bör avgiftsupptagare offentliggöra all nödvändig information om rätt till tillgång i en EETS-områdesdeklaration.

| (21) | Alla rabatter eller avdrag på vägtullar som en medlemsstat eller avgiftsupptagare erbjuder bör vara transparenta, tillkännages offentligt och tillhandahållas enligt samma villkor till EETS-leverantörers kunder. |
| --- | --- |

(21)

Alla rabatter eller avdrag på vägtullar som en medlemsstat eller avgiftsupptagare erbjuder bör vara transparenta, tillkännages offentligt och tillhandahållas enligt samma villkor till EETS-leverantörers kunder.

| (22) | EETS-leverantörer bör ha rätt till skälig ersättning, beräknad på grundval av en transparent, icke-diskriminerande och identisk metod. |
| --- | --- |

(22)

EETS-leverantörer bör ha rätt till skälig ersättning, beräknad på grundval av en transparent, icke-diskriminerande och identisk metod.

| (23) | Avgiftsupptagare bör ha rätt att dra av skäliga kostnader för att tillhandahålla, driva och underhålla de EETS-specifika delarna av det elektroniska vägtullsystemet från ersättningen till EETS-leverantörer. |
| --- | --- |

(23)

Avgiftsupptagare bör ha rätt att dra av skäliga kostnader för att tillhandahålla, driva och underhålla de EETS-specifika delarna av det elektroniska vägtullsystemet från ersättningen till EETS-leverantörer.

| (24) | EETS-leverantörerna bör betala avgiftsupptagaren alla de vägtullar som deras kunder är skyldiga att betala. EETS-leverantörerna bör dock inte vara ansvariga för vägtullar som deras kunder inte har betalat när kunderna har fordonsutrustning som till avgiftsupptagaren har anmälts som ogiltigförklarad. |
| --- | --- |

(24)

EETS-leverantörerna bör betala avgiftsupptagaren alla de vägtullar som deras kunder är skyldiga att betala. EETS-leverantörerna bör dock inte vara ansvariga för vägtullar som deras kunder inte har betalat när kunderna har fordonsutrustning som till avgiftsupptagaren har anmälts som ogiltigförklarad.

| (25) | Om en rättslig enhet som är en leverantör av vägtulltjänster även har andra funktioner i ett elektroniskt vägtullsystem eller bedriver andra verksamheter som inte är direkt kopplade till uttaget av elektroniska vägtullar, bör enheten vara skyldig att föra räkenskaper som gör det möjligt att tydligt skilja kostnader och intäkter i samband med tillhandahållande av vägtulltjänster från kostnader och intäkter i samband med annan verksamhet, och att på begäran informera det relevanta förlikningsorganet eller den berörda rättsliga myndigheten om kostnaderna och intäkterna i samband med tillhandahållande av vägtulltjänster. Korssubventionering mellan verksamhet som utförs i egenskap av leverantör av vägtulltjänster och annan verksamhet bör inte vara tillåten. |
| --- | --- |

(25)

Om en rättslig enhet som är en leverantör av vägtulltjänster även har andra funktioner i ett elektroniskt vägtullsystem eller bedriver andra verksamheter som inte är direkt kopplade till uttaget av elektroniska vägtullar, bör enheten vara skyldig att föra räkenskaper som gör det möjligt att tydligt skilja kostnader och intäkter i samband med tillhandahållande av vägtulltjänster från kostnader och intäkter i samband med annan verksamhet, och att på begäran informera det relevanta förlikningsorganet eller den berörda rättsliga myndigheten om kostnaderna och intäkterna i samband med tillhandahållande av vägtulltjänster. Korssubventionering mellan verksamhet som utförs i egenskap av leverantör av vägtulltjänster och annan verksamhet bör inte vara tillåten.

| (26) | Oberoende av nationalitet, bosättningsmedlemsstat och registreringsmedlemsstat för fordonet bör användare ha möjlighet att abonnera på EETS genom vilken EETS-leverantör som helst. |
| --- | --- |

(26)

Oberoende av nationalitet, bosättningsmedlemsstat och registreringsmedlemsstat för fordonet bör användare ha möjlighet att abonnera på EETS genom vilken EETS-leverantör som helst.

| (27) | För att undvika dubbel betalning och för att ge användarna rättslig säkerhet bör användarens skyldigheter gentemot den relevanta avgiftsupptagaren anses fullgjorda när användaren har betalat en vägtull till en EETS-leverantör. |
| --- | --- |

(27)

För att undvika dubbel betalning och för att ge användarna rättslig säkerhet bör användarens skyldigheter gentemot den relevanta avgiftsupptagaren anses fullgjorda när användaren har betalat en vägtull till en EETS-leverantör.

| (28) | Kontraktsförhållandena mellan avgiftsupptagare och EETS-leverantörer bör bland annat säkerställa att vägtullarna betalas korrekt. |
| --- | --- |

(28)

Kontraktsförhållandena mellan avgiftsupptagare och EETS-leverantörer bör bland annat säkerställa att vägtullarna betalas korrekt.

| (29) | Ett medlingsförfarande bör fastställas för lösning av tvister mellan avgiftsupptagare och EETS-leverantörer under kontraktsförhandlingar och i kontraktsförhållandena mellan dessa. Avgiftsupptagare och EETS-leverantörer bör samråda med nationella förlikningsorgan när de söker tvistlösning beträffande rätten till tillgång till EETS-områden på icke-diskriminerande grund. |
| --- | --- |

(29)

Ett medlingsförfarande bör fastställas för lösning av tvister mellan avgiftsupptagare och EETS-leverantörer under kontraktsförhandlingar och i kontraktsförhållandena mellan dessa. Avgiftsupptagare och EETS-leverantörer bör samråda med nationella förlikningsorgan när de söker tvistlösning beträffande rätten till tillgång till EETS-områden på icke-diskriminerande grund.

| (30) | Förlikningsorgan bör ha befogenhet att kontrollera att de kontraktsvillkor som ålagts en EETS-leverantör är icke-diskriminerande. De bör särskilt ha befogenhet att kontrollera att den ersättning som avgiftsupptagaren erbjuder EETS-leverantörerna är förenlig med de principer som fastställs i detta direktiv. |
| --- | --- |

(30)

Förlikningsorgan bör ha befogenhet att kontrollera att de kontraktsvillkor som ålagts en EETS-leverantör är icke-diskriminerande. De bör särskilt ha befogenhet att kontrollera att den ersättning som avgiftsupptagaren erbjuder EETS-leverantörerna är förenlig med de principer som fastställs i detta direktiv.

| (31) | Trafikuppgifter om EETS-användare utgör ett bidrag som är avgörande för att förstärka medlemsstaternas transportplanering. Medlemsstaterna bör därför ha möjlighet att begära sådana uppgifter från leverantörer av vägtulltjänster, inbegripet EETS-leverantörer för att utforma trafikplaneringen och förbättra trafikledningen eller för annan icke-kommersiell statlig användning, i överensstämmelse med tillämpliga dataskyddsregler. |
| --- | --- |

(31)

Trafikuppgifter om EETS-användare utgör ett bidrag som är avgörande för att förstärka medlemsstaternas transportplanering. Medlemsstaterna bör därför ha möjlighet att begära sådana uppgifter från leverantörer av vägtulltjänster, inbegripet EETS-leverantörer för att utforma trafikplaneringen och förbättra trafikledningen eller för annan icke-kommersiell statlig användning, i överensstämmelse med tillämpliga dataskyddsregler.

| (32) | Det behövs en ram som fastställer förfarandena för ackreditering av EETS-leverantörer för ett EETS-område och som säkerställer rättvis tillgång till marknaden samtidigt som en adekvat servicenivå garanteras. EETS-områdesförklaringen bör utförligt beskriva förfarandet för ackreditering av en EETS-leverantör till EETS-området, och i synnerhet förfarandet för kontroll av driftskompatibilitetskomponenternas överensstämmelse med specifikationerna och lämplighet för användning. Förfarandet bör vara identiskt för alla EETS-leverantörer. |
| --- | --- |

(32)

Det behövs en ram som fastställer förfarandena för ackreditering av EETS-leverantörer för ett EETS-område och som säkerställer rättvis tillgång till marknaden samtidigt som en adekvat servicenivå garanteras. EETS-områdesförklaringen bör utförligt beskriva förfarandet för ackreditering av en EETS-leverantör till EETS-området, och i synnerhet förfarandet för kontroll av driftskompatibilitetskomponenternas överensstämmelse med specifikationerna och lämplighet för användning. Förfarandet bör vara identiskt för alla EETS-leverantörer.

| (33) | För att säkerställa att information från EETS-marknadsaktörer är lättillgänglig bör medlemsstaterna åläggas att sammanställa och offentliggöra alla viktiga uppgifter rörande EETS i allmänt tillgängliga nationella register. |
| --- | --- |

(33)

För att säkerställa att information från EETS-marknadsaktörer är lättillgänglig bör medlemsstaterna åläggas att sammanställa och offentliggöra alla viktiga uppgifter rörande EETS i allmänt tillgängliga nationella register.

| (34) | För att tillåta tekniska framsteg är det viktigt att avgiftsupptagare har möjlighet att testa ny vägtullsteknik eller nya vägtullskoncept. Sådana tester bör dock vara begränsade, och EETS-leverantörer bör inte vara skyldiga att delta i dem. Kommissionen bör ha möjlighet att inte godkänna sådana tester om de kan störa det normala elektroniska vägtullsystemets eller EETS funktion. |
| --- | --- |

(34)

För att tillåta tekniska framsteg är det viktigt att avgiftsupptagare har möjlighet att testa ny vägtullsteknik eller nya vägtullskoncept. Sådana tester bör dock vara begränsade, och EETS-leverantörer bör inte vara skyldiga att delta i dem. Kommissionen bör ha möjlighet att inte godkänna sådana tester om de kan störa det normala elektroniska vägtullsystemets eller EETS funktion.

| (35) | Stora skillnader i de tekniska specifikationerna för elektroniska vägtullsystem skulle kunna hämma uppnåendet av driftskompatibilitet mellan elektroniska vägtullar i hela EU, och därigenom bidra till att den nuvarande situationen, där användare behöver flera olika fordonsutrustningar för att betala vägtullar i unionen, kvarstår. Denna situation gör transportverksamheten mindre effektiv och vägtullsystemen mindre kostnadseffektiva, samt gör det svårare att uppnå de transportpolitiska målen. Problemen som orsakar denna situation bör därför åtgärdas. |
| --- | --- |

(35)

Stora skillnader i de tekniska specifikationerna för elektroniska vägtullsystem skulle kunna hämma uppnåendet av driftskompatibilitet mellan elektroniska vägtullar i hela EU, och därigenom bidra till att den nuvarande situationen, där användare behöver flera olika fordonsutrustningar för att betala vägtullar i unionen, kvarstår. Denna situation gör transportverksamheten mindre effektiv och vägtullsystemen mindre kostnadseffektiva, samt gör det svårare att uppnå de transportpolitiska målen. Problemen som orsakar denna situation bör därför åtgärdas.

| (36) | Även om den gränsöverskridande driftskompatibiliteten i unionen blir allt bättre så är målet på medellång till lång sikt att göra det möjligt att resa i hela unionen med endast en fordonsutrustning. I syfte att undvika administrativa bördor och kostnader för väganvändare är det därför viktigt att kommissionen utarbetar en färdplan för att uppnå detta mål, och för att underlätta den fria rörligheten för personer och varor i unionen, utan negativ inverkan på konkurrensen på marknaden. |
| --- | --- |

(36)

Även om den gränsöverskridande driftskompatibiliteten i unionen blir allt bättre så är målet på medellång till lång sikt att göra det möjligt att resa i hela unionen med endast en fordonsutrustning. I syfte att undvika administrativa bördor och kostnader för väganvändare är det därför viktigt att kommissionen utarbetar en färdplan för att uppnå detta mål, och för att underlätta den fria rörligheten för personer och varor i unionen, utan negativ inverkan på konkurrensen på marknaden.

| (37) | Eftersom EETS är en marknadsbaserad tjänst bör EETS-leverantörer inte åläggas att tillhandahålla sina tjänster i hela unionen. För användarnas skull bör EETS-leverantörer dock vara skyldiga att täcka samtliga EETS-områden i varje medlemsstat där de beslutar att tillhandahålla sina tjänster. Dessutom bör kommissionen bedöma om den flexibilitet som ges EETS-leverantörer leder till att små eller perifera EETS-områden lämnas utanför EETS och, om den finner att så är fallet, vidta nödvändiga åtgärder. |
| --- | --- |

(37)

Eftersom EETS är en marknadsbaserad tjänst bör EETS-leverantörer inte åläggas att tillhandahålla sina tjänster i hela unionen. För användarnas skull bör EETS-leverantörer dock vara skyldiga att täcka samtliga EETS-områden i varje medlemsstat där de beslutar att tillhandahålla sina tjänster. Dessutom bör kommissionen bedöma om den flexibilitet som ges EETS-leverantörer leder till att små eller perifera EETS-områden lämnas utanför EETS och, om den finner att så är fallet, vidta nödvändiga åtgärder.

| (38) | EETS-områdesdeklarationen bör utförligt beskriva de kommersiella ramvillkoren för den verksamhet som EETS-leverantörer bedriver i EETS-området i fråga. Den bör i synnerhet beskriva den metod som används för att beräkna ersättningen till EETS-leverantörer. |
| --- | --- |

(38)

EETS-områdesdeklarationen bör utförligt beskriva de kommersiella ramvillkoren för den verksamhet som EETS-leverantörer bedriver i EETS-området i fråga. Den bör i synnerhet beskriva den metod som används för att beräkna ersättningen till EETS-leverantörer.

| (39) | När ett nytt elektroniskt vägtullsystem lanseras eller när ett befintligt system ändras väsentligt bör avgiftsupptagaren offentliggöra de nya eller uppdaterade EETS-områdesdeklarationerna i tillräckligt god tid för att göra det möjligt för EETS-leverantörer att bli ackrediterade för systemet eller få sin ackreditering förnyad senast en månad innan systemet tas i drift. Avgiftsupptagaren bör utforma och följa förfarandet för ackreditering respektive förnyad ackreditering av EETS-leverantörer på ett sådant sätt att förfarandet kan avslutas senast en månad innan det nya eller väsentligt ändrade systemet tas i drift. Avgiftsupptagare bör respektera sin del av det planerade förfarandet såsom det definieras i EETS-områdesdeklarationen. |
| --- | --- |

(39)

När ett nytt elektroniskt vägtullsystem lanseras eller när ett befintligt system ändras väsentligt bör avgiftsupptagaren offentliggöra de nya eller uppdaterade EETS-områdesdeklarationerna i tillräckligt god tid för att göra det möjligt för EETS-leverantörer att bli ackrediterade för systemet eller få sin ackreditering förnyad senast en månad innan systemet tas i drift. Avgiftsupptagaren bör utforma och följa förfarandet för ackreditering respektive förnyad ackreditering av EETS-leverantörer på ett sådant sätt att förfarandet kan avslutas senast en månad innan det nya eller väsentligt ändrade systemet tas i drift. Avgiftsupptagare bör respektera sin del av det planerade förfarandet såsom det definieras i EETS-områdesdeklarationen.

| (40) | Avgiftsupptagare bör inte begära eller kräva sådana särskilda tekniska lösningar av EETS-leverantörer som skulle kunna äventyra driftskompatibiliteten med andra EETS-områden och med EETS-leverantörernas befintliga driftskompatibilitetskomponenter. |
| --- | --- |

(40)

Avgiftsupptagare bör inte begära eller kräva sådana särskilda tekniska lösningar av EETS-leverantörer som skulle kunna äventyra driftskompatibiliteten med andra EETS-områden och med EETS-leverantörernas befintliga driftskompatibilitetskomponenter.

| (41) | EETS har potential att avsevärt minska de administrativa kostnaderna och bördorna för operatörer och förare av internationella vägtransporter. |
| --- | --- |

(41)

EETS har potential att avsevärt minska de administrativa kostnaderna och bördorna för operatörer och förare av internationella vägtransporter.

| (42) | EETS-leverantörer bör ha rätt att ställa ut fakturor till EETS-användare. Avgiftsupptagare bör dock ha rätt att begära att fakturor skickas för deras räkning och i deras namn, eftersom fakturering som sker direkt i en EETS-leverantörs namn kan få negativa administrativa och skattemässiga konsekvenser i vissa EETS-områden. |
| --- | --- |

(42)

EETS-leverantörer bör ha rätt att ställa ut fakturor till EETS-användare. Avgiftsupptagare bör dock ha rätt att begära att fakturor skickas för deras räkning och i deras namn, eftersom fakturering som sker direkt i en EETS-leverantörs namn kan få negativa administrativa och skattemässiga konsekvenser i vissa EETS-områden.

| (43) | Varje medlemsstat med minst två EETS-områden bör utse ett kontaktställe för EETS-leverantörer som vill tillhandahålla EETS på medlemsstatens territorium, i syfte att underlätta deras kontakter med avgiftsupptagarna. |
| --- | --- |

(43)

Varje medlemsstat med minst två EETS-områden bör utse ett kontaktställe för EETS-leverantörer som vill tillhandahålla EETS på medlemsstatens territorium, i syfte att underlätta deras kontakter med avgiftsupptagarna.

| (44) | Elektroniska vägtulltjänster och andra tjänster, såsom C-ITS-tillämpningar (cooperative ITS), utnyttjar liknande teknik och angränsande frekvensband för kommunikation över korta avstånd mellan olika fordon och mellan fordon och infrastruktur. I framtiden förtjänar potentialen för tillämpning av annan ny teknik för elektroniska vägtullar att utforskas, efter en grundlig bedömning av de kostnader, fördelar, tekniska hinder och möjliga lösningar som hänger samman med detta. Det är viktigt att åtgärder vidtas för att skydda befintliga investeringar i 5,8 GHz mikrovågsteknik från störningar från annan teknik. |
| --- | --- |

(44)

Elektroniska vägtulltjänster och andra tjänster, såsom C-ITS-tillämpningar (cooperative ITS), utnyttjar liknande teknik och angränsande frekvensband för kommunikation över korta avstånd mellan olika fordon och mellan fordon och infrastruktur. I framtiden förtjänar potentialen för tillämpning av annan ny teknik för elektroniska vägtullar att utforskas, efter en grundlig bedömning av de kostnader, fördelar, tekniska hinder och möjliga lösningar som hänger samman med detta. Det är viktigt att åtgärder vidtas för att skydda befintliga investeringar i 5,8 GHz mikrovågsteknik från störningar från annan teknik.

| (45) | Utan att det påverkar stadsstödsrätt och konkurrensrätt bör medlemsstaterna ha rätt att utarbeta åtgärder för att främja uttag och fakturering av elektroniska vägtullar. |
| --- | --- |

(45)

Utan att det påverkar stadsstödsrätt och konkurrensrätt bör medlemsstaterna ha rätt att utarbeta åtgärder för att främja uttag och fakturering av elektroniska vägtullar.

| (46) | När standarder som är relevanta för EETS ses över av standardiseringsorganen bör det finnas lämpliga övergångsbestämmelser för att säkerställa kontinuiteten i EETS och att de driftskompatibilitetskomponenter som redan används när standarderna ses över är kompatibla med vägtullsystemen. |
| --- | --- |

(46)

När standarder som är relevanta för EETS ses över av standardiseringsorganen bör det finnas lämpliga övergångsbestämmelser för att säkerställa kontinuiteten i EETS och att de driftskompatibilitetskomponenter som redan används när standarderna ses över är kompatibla med vägtullsystemen.

| (47) | EETS bör tillåta utveckling av intermodalitet, samtidigt som principerna ”användaren betalar” och ”förorenaren betalar” följs. |
| --- | --- |

(47)

EETS bör tillåta utveckling av intermodalitet, samtidigt som principerna ”användaren betalar” och ”förorenaren betalar” följs.

| (48) | Problem med att identifiera personer som kommer från utlandet och som bryter mot regler för elektroniska vägtullsystem hämmar en fortsatt utbredning av sådana system och en bredare tillämpning på unionens vägar av principerna ”användaren betalar” och ”förorenaren betalar”, och det finns därför ett behov av att hitta ett sätt att identifiera sådana personer och behandla deras personuppgifter. |
| --- | --- |

(48)

Problem med att identifiera personer som kommer från utlandet och som bryter mot regler för elektroniska vägtullsystem hämmar en fortsatt utbredning av sådana system och en bredare tillämpning på unionens vägar av principerna ”användaren betalar” och ”förorenaren betalar”, och det finns därför ett behov av att hitta ett sätt att identifiera sådana personer och behandla deras personuppgifter.

| (49) | Med tanke på konsekvens och effektiv resursanvändning bör systemet för utbyte av information om dem som underlåter att betala en vägavgift och om deras fordon utnyttja samma verktyg som används för det utbyte av information om trafiksäkerhetsrelaterade brott som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/413 (5). |
| --- | --- |

(49)

Med tanke på konsekvens och effektiv resursanvändning bör systemet för utbyte av information om dem som underlåter att betala en vägavgift och om deras fordon utnyttja samma verktyg som används för det utbyte av information om trafiksäkerhetsrelaterade brott som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/413 (5).

| (50) | I vissa medlemsstater fastställs en underlåtenhet att betala en vägavgift först när användaren har underrättats om skyldigheten att betala vägavgiften. Eftersom detta direktiv inte harmoniserar nationell rätt i detta avseende bör medlemsstaterna ha möjlighet att tillämpa detta direktiv för att identifiera användare och fordon för underrättelseändamål. En sådan utökad tillämpning bör dock endast vara tillåten om vissa villkor är uppfyllda. |
| --- | --- |

(50)

I vissa medlemsstater fastställs en underlåtenhet att betala en vägavgift först när användaren har underrättats om skyldigheten att betala vägavgiften. Eftersom detta direktiv inte harmoniserar nationell rätt i detta avseende bör medlemsstaterna ha möjlighet att tillämpa detta direktiv för att identifiera användare och fordon för underrättelseändamål. En sådan utökad tillämpning bör dock endast vara tillåten om vissa villkor är uppfyllda.

| (51) | Uppföljningsförfaranden som inleds efter en underlåtenhet att betala vägavgift är inte harmoniserade i unionen. I många fall ges den identifierade väganvändaren möjlighet att betala den utestående vägavgiften, eller ett fast ersättningsbelopp, direkt till den enhet som ansvarar för att ta ut vägavgiften, innan några ytterligare administrativa eller straffrättsliga förfaranden inleds av medlemsstatens myndigheter. Det är viktigt att ett sådant effektivt förfarande för att sätta stopp för underlåtenheten att betala vägavgift finns tillgängligt på liknande villkor för alla väganvändare. I detta syfte bör medlemsstaterna få tillhandahålla den enhet som är ansvarig för att ta ut vägavgiften de uppgifter som behövs för att identifiera dels det fordon med avseende på vilket en underlåtenhet att betala vägavgift har ägt rum, dels dess ägare eller innehavare, förutsatt att ett korrekt skydd av personuppgifter säkerställs. I detta sammanhang bör medlemsstaterna säkerställa att fullgörandet av den betalningsanmodan som utfärdats av den berörda enheten betyder att underlåtenheten att betala vägavgift har åtgärdats. |
| --- | --- |

(51)

Uppföljningsförfaranden som inleds efter en underlåtenhet att betala vägavgift är inte harmoniserade i unionen. I många fall ges den identifierade väganvändaren möjlighet att betala den utestående vägavgiften, eller ett fast ersättningsbelopp, direkt till den enhet som ansvarar för att ta ut vägavgiften, innan några ytterligare administrativa eller straffrättsliga förfaranden inleds av medlemsstatens myndigheter. Det är viktigt att ett sådant effektivt förfarande för att sätta stopp för underlåtenheten att betala vägavgift finns tillgängligt på liknande villkor för alla väganvändare. I detta syfte bör medlemsstaterna få tillhandahålla den enhet som är ansvarig för att ta ut vägavgiften de uppgifter som behövs för att identifiera dels det fordon med avseende på vilket en underlåtenhet att betala vägavgift har ägt rum, dels dess ägare eller innehavare, förutsatt att ett korrekt skydd av personuppgifter säkerställs. I detta sammanhang bör medlemsstaterna säkerställa att fullgörandet av den betalningsanmodan som utfärdats av den berörda enheten betyder att underlåtenheten att betala vägavgift har åtgärdats.

| (52) | I vissa medlemsstater betraktas avsaknaden av, eller funktionsfel hos, fordonsutrustning som en underlåtenhet att betala en vägavgift när sådana avgifter endast kan betalas med fordonsutrustning. |
| --- | --- |

(52)

I vissa medlemsstater betraktas avsaknaden av, eller funktionsfel hos, fordonsutrustning som en underlåtenhet att betala en vägavgift när sådana avgifter endast kan betalas med fordonsutrustning.

| (53) | Medlemsstaterna bör förse kommissionen med den information och de uppgifter som krävs för att utvärdera ändamålsenligheten och effektiviteten i systemet för utbyte av information om dem som underlåter att betala en vägavgift. Kommissionen bör bedöma de uppgifter och den information som erhålls och vid behov föreslå ändringar av detta direktiv. |
| --- | --- |

(53)

Medlemsstaterna bör förse kommissionen med den information och de uppgifter som krävs för att utvärdera ändamålsenligheten och effektiviteten i systemet för utbyte av information om dem som underlåter att betala en vägavgift. Kommissionen bör bedöma de uppgifter och den information som erhålls och vid behov föreslå ändringar av detta direktiv.

| (54) | Utöver att analysera möjliga åtgärder för att ytterligare underlätta gränsöverskridande verkställighet av skyldigheten att betala vägavgifter i unionen, bör kommissionen i sin rapport också bedöma behovet av ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaterna. |
| --- | --- |

(54)

Utöver att analysera möjliga åtgärder för att ytterligare underlätta gränsöverskridande verkställighet av skyldigheten att betala vägavgifter i unionen, bör kommissionen i sin rapport också bedöma behovet av ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaterna.

| (55) | Verkställighet av skyldigheten att betala vägavgifter, identifiering av fordonet och av ägaren eller innehavaren av det fordon för vilket en underlåtenhet att betala en vägavgift har fastställts och insamling av information om användaren för att säkerställa att avgiftsupptagaren fullgör sina skyldigheter gentemot skattemyndigheterna medför behandling av personuppgifter. Sådan behandling måste ske i enlighet med unionsregler, bland annat de i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (6), Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 (7) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG (8). Rätten till skydd av personuppgifter erkänns uttryckligen i artikel 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. |
| --- | --- |

(55)

Verkställighet av skyldigheten att betala vägavgifter, identifiering av fordonet och av ägaren eller innehavaren av det fordon för vilket en underlåtenhet att betala en vägavgift har fastställts och insamling av information om användaren för att säkerställa att avgiftsupptagaren fullgör sina skyldigheter gentemot skattemyndigheterna medför behandling av personuppgifter. Sådan behandling måste ske i enlighet med unionsregler, bland annat de i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (6), Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 (7) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG (8). Rätten till skydd av personuppgifter erkänns uttryckligen i artikel 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

| (56) | Detta direktiv påverkar inte medlemsstaternas frihet att fastställa regler om avgiftsbeläggning av väginfrastruktur och om beskattningsfrågor. |
| --- | --- |

(56)

Detta direktiv påverkar inte medlemsstaternas frihet att fastställa regler om avgiftsbeläggning av väginfrastruktur och om beskattningsfrågor.

| (57) | För att underlätta gränsöverskridande utbyte av information om fordon och ägare till, eller innehavare av, fordon för vilka det har förekommit en underlåtenhet att betala vägavgifter bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) delegeras till kommissionen med avseende på ändringar av bilaga I för att spegla ändringar i unionsrätten. Befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget bör delegeras till kommissionen även med avseende på fastställande av närmare bestämmelser för klassificering av fordon i syfte att fastställa tillämpliga taxesystem, att närmare fastställa EETS-användarnas skyldigheter när det gäller tillhandahållande av uppgifter till EETS-leverantören och användning och hantering av fordonsutrustningen, fastställa krav för driftskompatibilitetskomponenter avseende säkerhet och hälsa, driftsäkerhet och tillgänglighet, miljöskydd, teknisk kompatibilitet, säkerhet och integritet samt drift och skötsel, fastställa allmänna infrastrukturkrav för driftskompatibilitetskomponenter och fastställa minimikriterier för anmälda organs behörighet. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (9). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. |
| --- | --- |

(57)

För att underlätta gränsöverskridande utbyte av information om fordon och ägare till, eller innehavare av, fordon för vilka det har förekommit en underlåtenhet att betala vägavgifter bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) delegeras till kommissionen med avseende på ändringar av bilaga I för att spegla ändringar i unionsrätten. Befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget bör delegeras till kommissionen även med avseende på fastställande av närmare bestämmelser för klassificering av fordon i syfte att fastställa tillämpliga taxesystem, att närmare fastställa EETS-användarnas skyldigheter när det gäller tillhandahållande av uppgifter till EETS-leverantören och användning och hantering av fordonsutrustningen, fastställa krav för driftskompatibilitetskomponenter avseende säkerhet och hälsa, driftsäkerhet och tillgänglighet, miljöskydd, teknisk kompatibilitet, säkerhet och integritet samt drift och skötsel, fastställa allmänna infrastrukturkrav för driftskompatibilitetskomponenter och fastställa minimikriterier för anmälda organs behörighet. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (9). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter.

| (58) | Genomförandet av detta direktiv kräver enhetliga villkor för tillämpningen av tekniska och administrativa specifikationer för införande, i medlemsstaterna, av förfaranden som rör EETS-aktörer och gränssnitt mellan dem för att underlätta driftskompatibilitet och säkerställa att nationella marknader för uttag av vägtullar regleras med likvärdiga regler. För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av detta direktiv och för att fastställa dessa tekniska och administrativa specifikationer bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (10). |
| --- | --- |

(58)

Genomförandet av detta direktiv kräver enhetliga villkor för tillämpningen av tekniska och administrativa specifikationer för införande, i medlemsstaterna, av förfaranden som rör EETS-aktörer och gränssnitt mellan dem för att underlätta driftskompatibilitet och säkerställa att nationella marknader för uttag av vägtullar regleras med likvärdiga regler. För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av detta direktiv och för att fastställa dessa tekniska och administrativa specifikationer bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (10).

| (59) | Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter vad gäller den tidsfrist för införlivande i nationell rätt av direktivet som anges i del B i bilaga III. |
| --- | --- |

(59)

Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter vad gäller den tidsfrist för införlivande i nationell rätt av direktivet som anges i del B i bilaga III.

| (60) | Detta direktiv respekterar de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt skyddet av personuppgifter. |
| --- | --- |

(60)

Detta direktiv respekterar de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt skyddet av personuppgifter.

| (61) | Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 28.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (11). |
| --- | --- |

(61)

Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 28.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (11).

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Syfte och tillämpningsområde

1.   I detta direktiv fastställs de villkor som är nödvändiga för följande syften:

| a) | Säkerställa driftskompatibilitet mellan elektroniska vägtullsystem på hela unionens vägnät, motorvägar i och utanför städer, större och mindre vägar, samt olika konstruktioner, såsom tunnlar eller broar, och färjor. |
| --- | --- |

a)

Säkerställa driftskompatibilitet mellan elektroniska vägtullsystem på hela unionens vägnät, motorvägar i och utanför städer, större och mindre vägar, samt olika konstruktioner, såsom tunnlar eller broar, och färjor.

| b) | Underlätta gränsöverskridande informationsutbyte av fordonsregistreringsuppgifter för fordon samt ägare eller innehavare av fordon för vilka det förekommit en underlåtenhet att betala vägavgifter av något slag i unionen. |
| --- | --- |

b)

Underlätta gränsöverskridande informationsutbyte av fordonsregistreringsuppgifter för fordon samt ägare eller innehavare av fordon för vilka det förekommit en underlåtenhet att betala vägavgifter av något slag i unionen.

I syfte att respektera subsidiaritetsprincipen ska detta direktiv tillämpas utan att det påverkar de beslut som medlemsstaterna fattar om uttag av vägavgifter för särskilda typer av fordon och om nivån på och ändamålet med sådana avgifter.

2.   Artiklarna 3–22 ska inte tillämpas på

| a) | vägtullsystem som inte är elektroniska i den mening som avses i artikel 2.10, och |
| --- | --- |

a)

vägtullsystem som inte är elektroniska i den mening som avses i artikel 2.10, och

| b) | små, rent lokala vägtullsystem för vilka kostnaderna för att uppfylla kraven i artiklarna 3–22 inte skulle stå i proportion till fördelarna. |
| --- | --- |

b)

små, rent lokala vägtullsystem för vilka kostnaderna för att uppfylla kraven i artiklarna 3–22 inte skulle stå i proportion till fördelarna.

3.   Detta direktiv ska inte tillämpas på parkeringsavgifter.

4.   Målet för driftskompatibilitet mellan elektroniska vägtullsystem i unionen ska uppnås med hjälp av Europeiska systemet för elektroniska vägtulltjänster (EETS, European Electronic Toll Service), som ska vara ett komplement till medlemsstaternas nationella elektroniska vägtullsystem.

5.   Om nationell rätt kräver att användaren underrättas om skyldigheten att betala innan en underlåtenhet att betala en vägavgift kan fastställas får medlemsstaterna även tillämpa detta direktiv för att identifiera ägaren eller innehavaren av fordonet, samt själva fordonet, för underrättelseändamål endast om samtliga följande villkor är uppfyllda:

| a) | Det finns inga andra sätt att identifiera ägaren eller innehavaren av fordonet. |
| --- | --- |

a)

Det finns inga andra sätt att identifiera ägaren eller innehavaren av fordonet.

| b) | Underrättelsen till ägaren eller innehavaren av fordonet om skyldigheten att betala är ett obligatoriskt led i förfarandet för betalning av vägavgift enligt nationell rätt. |
| --- | --- |

b)

Underrättelsen till ägaren eller innehavaren av fordonet om skyldigheten att betala är ett obligatoriskt led i förfarandet för betalning av vägavgift enligt nationell rätt.

6.   Om en medlemsstat tillämpar punkt 5 ska den vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att alla uppföljningsförfaranden rörande skyldigheten att betala vägavgiften handhas av offentliga myndigheter. Hänvisningar till underlåtenhet att betala en vägavgift i detta direktiv ska inbegripa fall som omfattas av punkt 5 om den medlemsstat där underlåtenheten att betala inträffar tillämpar den punkten.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv gäller följande definitioner:

1.   
  vägtulltjänst
  : en tjänst som gör det möjligt för användare att använda ett fordon inom ett eller flera EETS-områden inom ramen för ett och samma kontrakt och, vid behov, med en och samma fordonsutrustning, inbegripet att

vägtulltjänst

| a) | vid behov tillhandahålla en anpassad fordonsutrustning till användare och bibehålla dess funktionalitet, |
| --- | --- |

a)

vid behov tillhandahålla en anpassad fordonsutrustning till användare och bibehålla dess funktionalitet,

| b) | garantera att avgiftsupptagaren får betalning för den vägtull som användaren är skyldig att betala, |
| --- | --- |

b)

garantera att avgiftsupptagaren får betalning för den vägtull som användaren är skyldig att betala,

| c) | tillhandahålla användaren de verktyg genom vilka betalningen ska ske eller acceptera ett befintligt betalningssätt, |
| --- | --- |

c)

tillhandahålla användaren de verktyg genom vilka betalningen ska ske eller acceptera ett befintligt betalningssätt,

| d) | ta ut vägtullen från användaren, |
| --- | --- |

d)

ta ut vägtullen från användaren,

| e) | sköta kundkontakterna med användaren, och |
| --- | --- |

e)

sköta kundkontakterna med användaren, och

| f) | genomföra och följa säkerhets- och integritetspolicyer för vägtullsystemen. |
| --- | --- |

f)

genomföra och följa säkerhets- och integritetspolicyer för vägtullsystemen.

2.   
  leverantör av vägtulltjänster
  : en rättslig enhet som tillhandahåller vägtulltjänster inom ett eller flera EETS-områden för en eller flera fordonsklasser.

leverantör av vägtulltjänster

3.   
  avgiftsupptagare
  : en offentlig eller privat enhet som tar ut vägtullar för fordonstrafik i ett EETS-område.

avgiftsupptagare

4.   
  utsedd avgiftsupptagare
  : en offentlig eller privat enhet som har utsetts till avgiftsupptagare i ett framtida EETS-område.

utsedd avgiftsupptagare

5.   
  Europeiska systemet för elektroniska vägtulltjänster (EETS)
  : en vägtulltjänst som en EETS-leverantör genom ett kontrakt tillhandahåller en EETS-användare inom ett eller flera EETS-områden.

Europeiska systemet för elektroniska vägtulltjänster (EETS)

6.   
  EETS-leverantör
  : en enhet som genom ett separat kontrakt beviljar en EETS-användare tillgång till EETS, överför vägtullarna till den relevanta avgiftsupptagaren och är registrerad i den medlemsstat där den är etablerad.

EETS-leverantör

7.   
  EETS-användare
  : en fysisk eller juridisk person som har ett kontrakt med en EETS-leverantör för att ha tillgång till EETS.

EETS-användare

8.   
  EETS-område
  : en väg, ett vägnät, en konstruktion, såsom en bro eller en tunnel, eller en färja, där vägtullar tas upp med hjälp av ett elektroniskt vägtullsystem.

EETS-område

9.   
  EETS-kompatibelt system
  : de delar av ett elektroniskt vägtullsystem som särskilt behövs för integrationen av EETS-leverantörer i systemet och för driften av EETS.

EETS-kompatibelt system

10.   
  elektroniskt vägtullsystem
  : ett system för uttag av vägtullar i vilket användarens skyldighet att betala vägtullen enbart utlöses av och är kopplad till automatisk upptäckt av att fordonet befinner sig på en viss plats genom fjärrkommunikation med fordonsutrustning i fordonet eller automatisk nummerplåtsavläsning.

elektroniskt vägtullsystem

11.   
  fordonsutrustning
  : den kompletta uppsättning maskinvaru- och programvarukomponenter som ska användas som en del av vägtulltjänsten och som installeras eller medförs i ett fordon för insamling, lagring, bearbetning och fjärrmottagning/-överföring av data, antingen i form av en separat anordning eller inbyggd i fordonet.

fordonsutrustning

12.   
  huvudsaklig tjänsteleverantör
  : en leverantör av vägtulltjänster med särskilda skyldigheter, såsom skyldigheten att underteckna kontrakt med alla intresserade användare, eller särskilda rättigheter, såsom särskild ersättning eller ett garanterat långtidskontrakt, som skiljer sig från de rättigheter och skyldigheter som andra tjänsteleverantörer har.

huvudsaklig tjänsteleverantör

13.   
  driftskompatibilitetskomponenter
  : alla grundläggande komponenter, grupper av komponenter, underenheter eller kompletta enheter av utrustning som har införlivats eller som man avser att införliva i EETS och som systemets driftskompatibilitet är direkt eller indirekt beroende av, inbegripet såväl materiella föremål som immateriella föremål, t.ex. programvara.

driftskompatibilitetskomponenter

14.   
  lämplighet för användning
  : en driftskompatibilitetskomponents förmåga att uppnå och bibehålla specificerade prestanda när den är i bruk, typiskt integrerad i EETS i förbindelse med en avgiftsupptagares system.

lämplighet för användning

15.   
  tullkontextdata
  : den information som ansvarig avgiftsupptagare fastställt som nödvändig för att fastställa den vägtull som ska betalas för att framföra ett fordon i ett visst vägtullsområde och slutföra vägtullstransaktionen.

tullkontextdata

16.   
  färdvägsdeklaration
  : en uppgift till en avgiftsupptagare som bekräftar att ett fordon befinner sig i ett EETS-område, i ett format som leverantören av vägtulltjänster och avgiftsupptagaren har kommit överens om.

färdvägsdeklaration

17.   
  parametrar för klassificering av fordon
  : fordonsrelaterade uppgifter i enlighet med vilka vägtullar beräknas på grundval av tullkontextdata.

parametrar för klassificering av fordon

18.   
  back office
  : ett centralt elektroniskt system som används av avgiftsupptagaren, av en grupp avgiftsupptagare som har skapat en hub för driftskompatibilitet eller av EETS-leverantören för att samla in, bearbeta och skicka uppgifter inom ramen för ett elektroniskt vägtullsystem.

back office

19.   
  väsentligen ändrat system
  : ett befintligt elektroniskt vägtullsystem som har genomgått eller genomgår en förändring som kräver att EETS-leverantörer gör ändringar i de driftskompatibilitetskomponenter som är i drift, såsom omprogrammering eller anpassning av gränssnitten för deras back office, till den grad att förnyad ackreditering krävs.

väsentligen ändrat system

20.   
  ackreditering
  : förfarande som definieras och handhas av avgiftsupptagaren och som EETS-leverantörer måste genomgå innan de får tillstånd att tillhandahålla EETS i ett EETS-område.

ackreditering

21.   
  vägtull eller vägavgift
  : en avgift som en väganvändare måste betala för att få trafikera en viss väg, ett vägnät, en konstruktion, såsom en bro eller en tunnel, eller en färja.

vägtull

vägavgift

22.   
  underlåtenhet att betala vägavgift
  : en överträdelse som består i att en väganvändare underlåter att betala en vägavgift i en medlemsstat och som fastställs genom relevanta nationella bestämmelser i den medlemsstaten.

underlåtenhet att betala vägavgift

23.   
  registreringsmedlemsstat
  : den medlemsstat där det fordon för vilket vägavgiften ska betalas är registrerat.

registreringsmedlemsstat

24.   
  nationell kontaktpunkt
  : en behörig myndighet i en medlemsstat som utsetts av en medlemsstat för gränsöverskridande utbyte av fordonsregistreringsuppgifter.

nationell kontaktpunkt

25.   
  automatisk sökning
  : förfarande för tillgång online för att söka i databaser i en, fler än en eller samtliga medlemsstater.

automatisk sökning

26.   
  fordon
  : motorfordon eller ledade fordonskombinationer som är avsedda för eller som används för person- eller godstransport på väg.

fordon

27.   
  innehavare av fordonet
  : den person i vars namn fordonet är registrerat, såsom denna person definieras i registreringsmedlemsstatens rätt.

innehavare av fordonet

28.   
  tungt fordon
  : ett fordon med en tillåten totalvikt som överstiger 3,5 ton.

tungt fordon

29.   
  lätt fordon
  : ett fordon med en tillåten totalvikt som inte överstiger 3,5 ton.

lätt fordon

Artikel 3

Tekniska lösningar

1.   I alla nya elektroniska vägtullsystem som kräver installation eller användning av fordonsutrustning ska en eller flera av följande tekniska lösningar tillämpas för elektroniska vägtullstransaktioner:

| a) | Satellitbaserad positionsbestämning. |
| --- | --- |

a)

Satellitbaserad positionsbestämning.

| b) | Mobilkommunikation. |
| --- | --- |

b)

Mobilkommunikation.

| c) | 5,8 GHz mikrovågsteknik. |
| --- | --- |

c)

5,8 GHz mikrovågsteknik.

Befintliga elektroniska vägtullsystem som kräver installation eller användning av fordonsutrustning och användning av annan teknik ska uppfylla de krav som anges i första stycket i denna punkt om betydande tekniska förbättringar genomförs.

2.   Kommissionen ska begära att de relevanta standardiseringsorganen i enlighet med förfarandet i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 (12) snabbt antar standarder som är tillämpliga på elektroniska vägtullsystem vad gäller den teknik som anges i punkt 1 första stycket och tekniken för automatisk nummerplåtsavläsning, och uppdaterar dessa när det är nödvändigt. Kommissionen ska begära att standardiseringsorganen säkerställer driftskompatibilitetskomponenternas fortlöpande kompatibilitet.

3.   Fordonsutrustning som använder teknik för satellitbaserad positionsbestämning och som släpps ut på marknaden efter den 19 oktober 2021 ska vara kompatibel med de tjänster för positionsbestämning som tillhandahålls av systemen Galileo och Egnos (European Geostationary Navigation Overlay Service).

4.   Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 6 ska EETS-leverantörer ge EETS-användare tillgång till fordonsutrustning som är lämplig för användning, som är driftskompatibel och som kan kommunicera med alla relevanta elektroniska vägtullsystem som är i bruk i medlemsstaterna och som använder sådan teknik som anges i punkt 1 första stycket.

5.   Fordonsutrustningen får använda egen maskin- och programvara, delar av annan maskin- och programvara som finns i fordonet, eller både och. Fordonsutrustningen får använda annan teknik än sådan som anges i punkt 1 första stycket för att kommunicera med andra maskinvarusystem som finns i fordonet, förutsatt att säkerheten, tjänstens kvalitet och integritetsskyddet säkerställs.

EETS-fordonsutrustning får erbjuda andra tjänster än vägtullar, förutsatt att användningen av sådana tjänster inte hindrar vägtulltjänsterna i något EETS-område.

6.   Utan att det påverkar medlemsstaternas rätt att införa elektroniska vägtullsystem för lätta fordon som bygger på satellitbaserad positionsbestämning eller mobilkommunikation får EETS-leverantörer till och med den 31 december 2027 förse användare av lätta fordon med sådan fordonsutrustning som lämpar sig för användning med endast 5,8 GHz mikrovågsteknik, för användning i EETS-områden som inte kräver satellitbaserad positionsbestämning eller mobilkommunikationsteknik.

KAPITEL II

ALLMÄNNA PRINCIPER FÖR EETS

Artikel 4

Registrering av EETS-leverantörer

Varje medlemsstat ska inrätta ett förfarande för registrering av EETS-leverantörer. Registrering ska beviljas enheter som är etablerade på medlemsstatens territorium, som begär registrering och som kan visa att de uppfyller de följande kraven:

| a) | De innehar certifiering enligt EN ISO 9001 eller motsvarande. |
| --- | --- |

a)

De innehar certifiering enligt EN ISO 9001 eller motsvarande.

| b) | De har den tekniska utrustning och den EG-försäkran eller det intyg som styrker driftskompatibilitetskomponenternas överensstämmelse med specifikationerna. |
| --- | --- |

b)

De har den tekniska utrustning och den EG-försäkran eller det intyg som styrker driftskompatibilitetskomponenternas överensstämmelse med specifikationerna.

| c) | De har kompetens för tillhandahållande av elektroniska vägtulltjänster eller kompetens inom andra relevanta områden. |
| --- | --- |

c)

De har kompetens för tillhandahållande av elektroniska vägtulltjänster eller kompetens inom andra relevanta områden.

| d) | De har en lämplig finansiell ställning. |
| --- | --- |

d)

De har en lämplig finansiell ställning.

| e) | De upprätthåller en global riskhanteringsplan, som granskas minst vartannat år. |
| --- | --- |

e)

De upprätthåller en global riskhanteringsplan, som granskas minst vartannat år.

| f) | De har gott anseende. |
| --- | --- |

f)

De har gott anseende.

Artikel 5

EETS-leverantörers rättigheter och skyldigheter

1.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att EETS-leverantörer som de har registrerat ingår EETS-kontrakt som täcker samtliga EETS områden på minst fyra medlemsstaters territorier inom 36 månader från det att de registrerats i enlighet med artikel 4. De ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att dessa EETS-leverantörer ingår kontrakt som täcker samtliga EETS-områden i en viss medlemsstat inom 24 månader från ingåendet av det första kontraktet i den medlemsstaten, med undantag för de EETS-områden där de ansvariga avgiftsupptagarna inte iakttar artikel 6.3.

2.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att EETS-leverantörer som de har registrerat hela tiden upprätthåller sin täckning av samtliga EETS-områden när de har ingått kontrakt om detta. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att en EETS-leverantör som inte kan upprätthålla täckningen av ett EETS-område på grund av att avgiftsupptagaren inte iakttar detta direktiv så snabbt som möjligt återupprättar täckningen av det berörda området.

3.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att EETS-leverantörer som de har registrerat offentliggör information om sin täckning av EETS-områden och eventuella ändringar av den samt, inom en månad efter registreringen, detaljerade planer för varje utvidgning av deras tjänst till ytterligare EETS-områden, med årliga uppdateringar.

4.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att EETS-leverantörer som de har registrerat, eller som tillhandahåller EETS på deras territorium, förser EETS-användare med fordonsutrustning som uppfyller de krav som fastställs i detta direktiv samt i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/53/EU (13) och 2014/30/EU (14). Medlemsstaterna får begära bevis från berörda EETS-leverantörer på att dessa krav är uppfyllda.

5.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att EETS-leverantörer som tillhandahåller EETS på deras territorium upprättar förteckningar över ogiltigförklarad fordonsutrustning som har anknytning till deras EETS-kontrakt med EETS-användarna. De ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att sådana förteckningar upprätthålls i strikt överensstämmelse med unionens regler om skydd av personuppgifter enligt vad som föreskrivs i bland annat förordning (EU) 2016/679 och direktiv 2002/58/EG.

6.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att EETS-leverantörer som de har registrerat offentliggör sin kontraktspolicy gentemot EETS-användare.

7.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att EETS-leverantörer som tillhandahåller EETS på deras territorium tillhandahåller avgiftsupptagare den information som de behöver för att beräkna och tillämpa vägtullen på EETS-användarnas fordon, eller tillhandahåller avgiftsupptagare all information som är nödvändig för att de ska kunna kontrollera beräkningen av den vägtull som EETS-leverantörerna tillämpar på EETS-användarnas fordon.

8.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att EETS-leverantörer som tillhandahåller EETS på deras territorium samarbetar med avgiftsupptagare i deras ansträngningar att identifiera personer som misstänkts ha underlåtit att betala en vägavgift. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att avgiftsupptagaren, i de fall då en underlåtelse att betala en vägavgift misstänks föreligga, från EETS-leverantören kan erhålla uppgifterna om det fordon som användes i det misstänkta fallet av underlåtenhet att betala vägavgift och om den ägare eller innehavare av fordonet som är kund hos EETS-leverantören. EETS-leverantören ska omedelbart tillgängliggöra sådana uppgifter.

Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att avgiftsupptagaren inte lämnar ut sådana uppgifter till andra leverantörer av vägtulltjänster. De ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att uppgifterna, i de fall då avgiftsupptagaren ingår i samma enhet som en leverantör av vägtulltjänster, uteslutande används för att identifiera personer som misstänkts ha underlåtit att betala en vägavgift, eller i enlighet med artikel 27.3.

9.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att en avgiftsupptagare som ansvarar för ett EETS-område på deras territorium kan erhålla uppgifter från en EETS-leverantör om alla fordon som ägs eller innehas av EETS-leverantörens kunder och som under en viss tidsperiod har körts inom det EETS-område som avgiftsupptagaren ansvarar för, samt uppgifter om dessa fordons ägare eller innehavare, förutsatt att avgiftsupptagaren behöver dessa uppgifter för att kunna fullgöra sina skyldigheter gentemot skattemyndigheterna. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att EETS-leverantören tillhandahåller de begärda uppgifterna senast två dagar efter mottagandet av begäran. De ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att avgiftsupptagaren inte lämnar ut sådana uppgifter till andra leverantörer av vägtulltjänster. De ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att uppgifterna, i de fall då avgiftsupptagaren ingår i samma enhet som en leverantör av vägtulltjänster, uteslutande används för avgiftsupptagarens fullgörande av sina skyldigheter gentemot skattemyndigheterna.

10.   De uppgifter som EETS-leverantörer tillhandahåller avgiftsupptagare ska behandlas i överensstämmelse med unionens regler om skydd av personuppgifter, enligt vad som föreskrivs i förordning (EU) 2016/679, samt med de nationella lagar och andra författningar som införlivar direktiven 2002/58/EG och (EU) 2016/680.

11.   Kommissionen ska anta genomförandeakter senast den 19 oktober 2019 för att ytterligare fastställa EETS-leverantörernas skyldigheter med avseende på följande:

| a) | Övervakning av deras servicenivå, och samarbete med avgiftsupptagare vid verifieringsgranskningar. |
| --- | --- |

a)

Övervakning av deras servicenivå, och samarbete med avgiftsupptagare vid verifieringsgranskningar.

| b) | Samarbete med avgiftsupptagare vid genomförande av tester av avgiftsupptagarnas system. |
| --- | --- |

b)

Samarbete med avgiftsupptagare vid genomförande av tester av avgiftsupptagarnas system.

| c) | Underhåll och tekniskt stöd till EETS-användare och personlig anpassning av fordonsutrustning. |
| --- | --- |

c)

Underhåll och tekniskt stöd till EETS-användare och personlig anpassning av fordonsutrustning.

| d) | Fakturering av EETS-användare. |
| --- | --- |

d)

Fakturering av EETS-användare.

| e) | Den information som EETS-leverantörer måste tillhandahålla avgiftsupptagare med och som avses i punkt 7. |
| --- | --- |

e)

Den information som EETS-leverantörer måste tillhandahålla avgiftsupptagare med och som avses i punkt 7.

| f) | Information till EETS-användare om att det har upptäckts att en färdvägsdeklaration saknas. |
| --- | --- |

f)

Information till EETS-användare om att det har upptäckts att en färdvägsdeklaration saknas.

Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 31.2.

Artikel 6

Avgiftsupptagares rättigheter och skyldigheter

1.   Om ett EETS-område inte uppfyller de tekniska och förfarandemässiga driftskompatibilitetsvillkor för EETS som föreskrivs i detta direktiv ska den medlemsstat på vars territorium EETS-området är beläget vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att den ansvariga avgiftsupptagaren bedömer problemet tillsammans med berörda intressenter och, om det ligger inom avgiftsupptagarens ansvarsområde, vidtar korrigerande åtgärder för att säkerställa vägtullsystemets kompatibilitet med EETS. Medlemsstaterna ska vid behov uppdatera det register som avses i artikel 21.1 vad gäller den information som anges i led a i den artikeln.

2.   Varje medlemsstat ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att varje avgiftsupptagare som ansvarar för ett EETS-område på medlemsstatens territorium utarbetar och upprätthåller en EETS-områdesdeklaration i vilken de allmänna villkoren för EETS-leverantörers tillträde till deras EETS-områden fastställs, i enlighet med de genomförandeakter som avses i punkt 9.

Om ett nytt elektroniskt vägtullsystem inrättas på en medlemsstats territorium ska medlemsstaten vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att den utsedda avgiftsupptagare som ansvarar för systemet offentliggör EETS-områdesdeklarationen i tillräckligt god tid för att möjliggöra ackreditering av intresserade EETS-leverantörer senast en månad innan det nya systemet tas i drift, med vederbörlig hänsyn till längden på det förfarande för bedömning av driftskompatibilitetskomponenters överensstämmelse med specifikationerna och lämplighet för användning som avses i artikel 15.1.

Om ett elektroniskt vägtullsystem på en medlemsstats territorium ändras väsentligt ska medlemsstaten vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att den avgiftsupptagare som ansvarar för systemet offentliggör den uppdaterade EETS-områdesdeklarationen i tillräckligt god tid för att redan ackrediterade EETS-leverantörer ska kunna anpassa sina driftskompatibilitetskomponenter till de nya kraven och erhålla förnyad ackreditering senast en månad innan det ändrade systemet tas i drift, med vederbörlig hänsyn till längden på det förfarande för bedömning av driftskompatibilitetskomponenters överensstämmelse med specifikationerna och lämplighet för användning som avses i artikel 15.1.

3.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att avgiftsupptagare som ansvarar för EETS-områden på deras territorium på icke-diskriminerande grund godtar alla EETS-leverantörer som begär att få tillhandahålla EETS på nämnda EETS-områden.

Godkännandet av en EETS-leverantör i ett EETS-område ska ske på villkor att EETS-leverantören uppfyller skyldigheterna och de allmänna villkoren i EETS-områdesdeklarationen.

Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att avgiftsupptagare inte kräver att EETS-leverantörer ska använda sådana särskilda tekniska lösningar eller processer som gör att EETS-leverantörens driftskompatibilitetskomponenter inte är driftskompatibla med elektroniska vägtullsystem på andra EETS-områden.

Om en avgiftsupptagare och en EETS-leverantör inte kan nå en överenskommelse får ärendet hänvisas till det förlikningsorgan som ansvarar för det berörda vägtullsområdet.

4.   Varje medlemsstat ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att kontrakten mellan avgiftsupptagaren och EETS-leverantören avseende tillhandahållandet av EETS på den medlemsstatens territorium medger att EETS-leverantören utfärdar fakturan för vägtullen direkt till EETS-användaren.

Avgiftsupptagaren får kräva att EETS-leverantören fakturerar användaren i avgiftsupptagarens namn och på uppdrag av avgiftsupptagaren, och EETS-leverantören ska rätta sig efter denna begäran.

5.   Den vägtull som avgiftsupptagare tar ut av EETS-användare får inte överstiga den motsvarande nationella eller lokala vägtullen. Detta påverkar inte medlemsstaternas rätt att införa rabatter eller avdrag för att främja användningen av elektronisk betalning av vägtullar. Alla rabatter eller avdrag på vägtullar som användare av fordonsutrustning erbjuds av en medlemsstat eller en avgiftsupptagare ska vara transparenta, tillkännages offentligt och tillhandahållas EETS-leverantörernas kunder enligt samma villkor.

6.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att avgiftsupptagare inom sina EETS-områden godtar all operativ fordonsutrustning från EETS-leverantörer med vilka de har kontraktsförhållanden som har certifierats i enlighet med det förfarande som fastställs i de genomförandeakter som avses i artikel 15.7 och som inte finns upptagna i en sådan förteckning över ogiltigförklarad fordonsutrustning som avses i artikel 5.5.

7.   I händelse av bristfällig funktion hos EETS som kan tillskrivas avgiftsupptagaren ska avgiftsupptagaren tillhandahålla ett degraderat driftläge som gör det möjligt att framföra fordon med den utrustning som avses i punkt 6 på ett säkert sätt, med minsta möjliga fördröjning och utan att misstänkas för att ha underlåtit att betala en vägavgift.

8.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att avgiftsupptagare på ett icke-diskriminerande sätt samarbetar med EETS-leverantörer eller tillverkare eller anmälda organ för att bedöma driftskompatibilitetskomponenternas lämplighet för användning inom deras EETS-områden.

9.   Kommissionen ska senast den 19 oktober 2019 anta genomförandeakter för att fastställa minimiinnehållet i EETS-områdesdeklarationen, inbegripet

| a) | kraven på EETS-leverantörer, |
| --- | --- |

a)

kraven på EETS-leverantörer,

| b) | de förfarandemässiga villkoren, inklusive kommersiella villkor, |
| --- | --- |

b)

de förfarandemässiga villkoren, inklusive kommersiella villkor,

| c) | förfarandet för ackreditering av EETS-leverantörer, och |
| --- | --- |

c)

förfarandet för ackreditering av EETS-leverantörer, och

| d) | tullkontextdata. |
| --- | --- |

d)

tullkontextdata.

Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 31.2.

Artikel 7

Ersättning

1.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att EETS-leverantörer har rätt till ersättning från avgiftsupptagaren.

2.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att metoden för fastställande av ersättningen till EETS-leverantörer är transparent, icke-diskriminerande och identisk för alla EETS-leverantörer som är ackrediterade för ett visst EETS-område. De ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att metoden offentliggörs som en del av de kommersiella villkoren i EETS-områdesdeklarationen.

3.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att metoden för beräkning av ersättningen till EETS-leverantörer inom EETS-områden med en huvudsaklig tjänsteleverantör följer samma struktur som ersättningen för jämförbara tjänster som tillhandahålls av den huvudsakliga tjänsteleverantören. Ersättningsbeloppet till EETS-leverantörer får skilja sig från ersättningen till den huvudsakliga tjänsteleverantören förutsatt att det är berättigat på grund av

| a) | kostnaden för särskilda krav och skyldigheter som åligger den huvudsakliga tjänsteleverantören men inte EETS-leverantören, och |
| --- | --- |

a)

kostnaden för särskilda krav och skyldigheter som åligger den huvudsakliga tjänsteleverantören men inte EETS-leverantören, och

| b) | behovet av att från EETS-leverantörens ersättning dra av de fasta avgifter som avgiftsupptagaren tar ut baserat på de kostnader som det medför för avgiftsupptagaren att tillhandahålla, driva och underhålla ett EETS-kompatibelt system på sitt vägtullområde, inbegripet kostnader för ackreditering, i de fall då sådana kostnader inte ingår i vägtullen. |
| --- | --- |

b)

behovet av att från EETS-leverantörens ersättning dra av de fasta avgifter som avgiftsupptagaren tar ut baserat på de kostnader som det medför för avgiftsupptagaren att tillhandahålla, driva och underhålla ett EETS-kompatibelt system på sitt vägtullområde, inbegripet kostnader för ackreditering, i de fall då sådana kostnader inte ingår i vägtullen.

Artikel 8

Vägtullar

1.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att det, i de fall då den fordonsklassificering som används av EETS-leverantören skiljer sig från den som används av avgiftsupptagaren, är avgiftsupptagarens klassificering som gäller vid fastställande av vägtullstaxan för ett visst fordon, såvida inte ett fel kan påvisas.

2.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att avgiftsupptagaren har rätt att kräva betalning från en EETS-leverantör för bestyrkta färdvägsdeklarationer och för situationer när bestyrkta färdvägsdeklarationer saknas för EETS-användarkonton som hanteras av den EETS-leverantören.

3.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att en EETS-leverantör som har sänt en sådan förteckning över ogiltigförklarad fordonsutrustning som avses i artikel 5.5 till en avgiftsupptagare inte ska hållas ansvarig för någon ytterligare vägtull som uppkommit genom användning av sådan ogiltigförklarad fordonsutrustning. Avgiftsupptagare och EETS-leverantörer ska komma överens om antalet poster i förteckningen över ogiltigförklarad fordonsutrustning samt förteckningens format och uppdateringsfrekvens.

4.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att avgiftsupptagare i mikrovågsbaserade vägtullsystem meddelar EETS-leverantörer om bestyrkta färdvägsdeklarationer för de vägtullar som uppkommit för deras respektive EETS-användare.

5.   Kommissionen ska anta delegerade akter i enlighet med artikel 30 senast den 19 oktober 2019 med avseende på fastställande av närmare bestämmelser om klassificering av fordon i syfte att fastställa tillämpliga taxesystem, inbegripet förfaranden som är nödvändiga för att fastställa sådana system. De parametrar för klassificering av fordon som ska stödjas av EETS ska inte begränsa avgiftsupptagarnas val av taxesystem. Kommissionen ska säkerställa tillräcklig flexibilitet för att de parametrar för klassificering som ska stödjas av EETS ska kunna utvecklas i enlighet med förutsebara framtida behov. Dessa akter ska inte påverka definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/62/EG (15) av de parametrar i enlighet med vilka vägtullar ska differentieras.

Artikel 9

Redovisning

Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att juridiska personer som tillhandahåller vägtulltjänster för räkenskaper som gör det möjligt att tydligt skilja kostnader och intäkter i samband med tillhandahållande av vägtulltjänster från kostnader och intäkter i samband med annan verksamhet. Det berörda förlikningsorganet eller rättsliga organet ska på begäran informeras om kostnaderna och intäkterna i samband med tillhandahållande av vägtulltjänster. Medlemsstaterna ska också vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att korssubventionering mellan de verksamheter som utförs i egenskap av leverantör av vägtulltjänster och annan verksamhet inte är tillåten.

Artikel 10

EETS-användares rättigheter och skyldigheter

1.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att EETS-användare kan abonnera på EETS via alla EETS-leverantörer, oavsett nationalitet, bosättningsmedlemsstat eller medlemsstat där fordonet är registrerat. Vid ingående av ett kontrakt ska EETS-användare vederbörligen informeras om giltiga betalningssätt och, i enlighet med förordning (EU) 2016/679, om behandlingen av deras personuppgifter och rättigheterna enligt tillämplig lagstiftning om skydd av personuppgifter.

2.   När en EETS-användare betalar en vägtull till sin EETS-leverantör ska EETS-användarens betalningsskyldighet gentemot den relevanta avgiftsupptagaren anses vara uppfylld.

Om två eller flera fordonsutrustningar installeras eller medförs ombord på fordonet, är det EETS-användarens ansvar att använda eller aktivera den relevanta fordonsutrustningen för det specifika EETS-området.

3.   Kommissionen ska anta delegerade akter i enlighet med artikel 30 senast den 19 oktober 2019, för att ytterligare fastställa EETS-användarnas skyldigheter avseende

| a) | tillhandahållande av uppgifter till EETS-leverantörer, och |
| --- | --- |

a)

tillhandahållande av uppgifter till EETS-leverantörer, och

| b) | användning och hantering av fordonsutrustning. |
| --- | --- |

b)

användning och hantering av fordonsutrustning.

KAPITEL III

FÖRLIKNINGSORGAN

Artikel 11

Inrättande och funktioner

1.   Varje medlemsstat med minst ett EETS-område ska utse eller inrätta ett förlikningsorgan för att underlätta medling mellan avgiftsupptagare som har ett EETS-område inom medlemsstatens territorium och EETS-leverantörer som har eller förhandlar om kontrakt med dessa avgiftsupptagare.

2.   Förlikningsorganet ska särskilt ha befogenhet att kontrollera att de kontraktsvillkor som en avgiftsupptagare ålägger EETS-leverantörer inte är diskriminerande. Det ska ha befogenhet att kontrollera att EETS-leverantörer ersätts i enlighet med de principer som anges i artikel 7.

3.   De medlemsstater som avses i punkt 1 ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att deras förlikningsorgan till sin organisation och rättsliga struktur är oberoende av avgiftsupptagares och leverantörer av vägtulltjänsters kommersiella intressen.

Artikel 12

Medlingsförfarande

1.   Varje medlemsstat med minst ett EETS-område ska fastställa ett medlingsförfarande för att göra det möjligt för avgiftsupptagare eller EETS-leverantörer att begära att det relevanta förlikningsorganet ska ingripa i tvister gällande deras kontraktsförhållanden eller kontraktsförhandlingar.

2.   Inom ramen för det medlingsförfarande som avses i punkt 1 ska förlikningsorganet vara skyldigt att inom en månad från det att det har tagit emot en begäran om ingripande uppger om det har alla dokument som behövs för medlingen.

3.   Inom ramen för det medlingsförfarande som avses i punkt 1 ska förlikningsorganet vara skyldigt att avge sitt yttrande om en tvist senast sex månader efter mottagandet av begäran om ingripande.

4.   För att underlätta förlikningsorganets uppgifter ska medlemsstaterna ge det befogenhet att begära relevant information från avgiftsupptagare, EETS-leverantörer och eventuella tredje parter som är aktiva i tillhandahållandet av EETS i den berörda medlemsstaten.

5.   De medlemsstater med minst ett EETS-område och kommissionen ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att förlikningsorganen utbyter information sinsemellan om sitt arbete, sina riktlinjer och sina metoder.

KAPITEL IV

TEKNISKA BESTÄMMELSER

Artikel 13

En enda kontinuerlig tjänst

Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att EETS tillhandahålls EETS-användarna som en enda kontinuerlig tjänst.

Detta innebär att

| a) | när parametrarna för klassificering av fordon, inbegripet de variabla parametrarna, har lagrats eller deklarerats, eller både och, krävs inget ytterligare mänskligt ingrepp på fordonet under en resa om inte fordonsegenskaperna förändras, och |
| --- | --- |

a)

när parametrarna för klassificering av fordon, inbegripet de variabla parametrarna, har lagrats eller deklarerats, eller både och, krävs inget ytterligare mänskligt ingrepp på fordonet under en resa om inte fordonsegenskaperna förändras, och

| b) | den mänskliga interaktionen med en särskild del av fordonsutrustningen är likadan oavsett EETS-område. |
| --- | --- |

b)

den mänskliga interaktionen med en särskild del av fordonsutrustningen är likadan oavsett EETS-område.

Artikel 14

Ytterligare EETS-aspekter

1.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att EETS-användarnas interaktion med avgiftsupptagare som en del av EETS i tillämpliga fall är begränsad till faktureringsförfarandet i enlighet med artikel 6.4 och till förfaranden för verkställighet. Interaktion mellan EETS-användare och EETS-leverantörer (eller deras fordonsutrustning) får vara specifika för varje EETS-leverantör utan att det äventyrar EETS driftskompatibilitet.

2.   Medlemsstaterna får kräva att leverantörer av vägtulltjänster, inbegripet EETS-leverantörer, på begäran av medlemsstaternas myndigheter ska tillhandahålla trafikuppgifter avseende sina kunder, under förutsättning att tillämpliga dataskyddsregler följs. Medlemsstaterna får endast använda sådana uppgifter för trafikplaneringsändamål och för att förbättra trafikledningen, och uppgifterna får inte användas för att identifiera kunderna.

3.   Kommissionen ska senast den 19 oktober 2019 anta genomförandeakter som fastställer specifikationer för elektroniska gränssnitt mellan avgiftsupptagares, EETS-leverantörers och EETS-användares driftskompatibilitetskomponenter, inbegripet, i tillämpliga fall, innehållet i de meddelanden som aktörerna skickar till varandra genom dessa gränssnitt. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 31.2.

Artikel 15

Driftskompatibilitetskomponenter

1.   Om ett nytt elektroniskt vägtullsystem inrättas på en medlemsstats territorium ska medlemsstaten vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att den utsedda avgiftsupptagare som ansvarar för systemet, i EETS-områdesdeklarationen fastställer och offentliggör en detaljerad planering av förfarandet för bedömning av driftskompatibilitetskomponenters överensstämmelse med specifikationerna och lämplighet för användning som medger att intresserade EETS-leverantörer kan ackrediteras senast en månad innan det nya systemet tas i drift.

Om ett elektroniskt vägtullsystem på en medlemsstats territorium ändras väsentligt ska medlemsstaten vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att den avgiftsupptagare som ansvarar för systemet, i EETS-områdesdeklarationen fastställer och offentliggör, utöver de uppgifter som avses i första stycket, en detaljerad planering av den förnyade bedömningen av huruvida driftskompatibilitetskomponenter tillhörande EETS-leverantörer som redan ackrediterats för systemet innan det ändrades väsentligt överensstämmer med specifikationerna och lämpar sig för användning. Planeringen ska medge att berörda EETS-leverantörer kan erhålla förnyad ackreditering senast en månad innan det ändrade systemet tas i drift.

Avgiftsupptagaren ska vara skyldig att respektera planeringen.

2.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att varje avgiftsupptagare som ansvarar för ett EETS-område på medlemsstatens territorium inrättar en testmiljö där EETS-leverantörer eller deras behöriga ombud kan kontrollera att deras fordonsutrustning lämpar sig för användning inom avgiftsupptagarens EETS-område och erhålla certifiering för respektive avklarat test. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att avgiftsupptagare ska kunna inrätta en enda testmiljö för fler än ett EETS-område och för att ett behörigt ombud ska kunna kontrollera en typ av fordonsutrustnings lämplighet för användning på flera EETS-leverantörers vägnar.

Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att avgiftsupptagare ska kunna kräva att EETS-leverantörer eller deras behöriga ombud täcker kostnaderna för respektive test.

3.   Medlemsstaterna får inte förbjuda, begränsa eller förhindra att driftskompatibilitetskomponenter släpps ut på marknaden för användning i EETS om de bär CE-märkning eller antingen en försäkran om överensstämmelse med specifikationer eller en försäkran om lämplighet för användning, eller båda delarna. I synnerhet ska medlemsstaterna inte kräva sådana kontroller som redan har utförts inom ramen för förfarandet för kontroll av överensstämmelse med specifikationer eller lämplighet för användning, eller båda delarna.

4.   Kommissionen ska anta delegerade akter i enlighet med artikel 30 senast den 19 oktober 2019 för att fastställa krav på driftskompatibilitetskomponenter avseende säkerhet och hälsa, driftsäkerhet och tillgänglighet, miljöskydd, teknisk kompatibilitet, säkerhet och integritet samt användning och skötsel.

5.   Kommissionen ska även anta delegerade akter i enlighet med artikel 30 senast den 19 oktober 2019 för att fastställa allmänna infrastrukturkrav avseende

| a) | korrekthet för uppgifter i färdvägsdeklarationen så att likabehandling kan garanteras för EETS-användarna vad gäller vägtullar och avgifter, |
| --- | --- |

a)

korrekthet för uppgifter i färdvägsdeklarationen så att likabehandling kan garanteras för EETS-användarna vad gäller vägtullar och avgifter,

| b) | identifiering av den ansvariga EETS-leverantören genom fordonsutrustningen, |
| --- | --- |

b)

identifiering av den ansvariga EETS-leverantören genom fordonsutrustningen,

| c) | användning av öppna standarder för driftskompatibilitetskomponenterna i EETS-utrustningen, |
| --- | --- |

c)

användning av öppna standarder för driftskompatibilitetskomponenterna i EETS-utrustningen,

| d) | integration av fordonsutrustningen i fordonet, och |
| --- | --- |

d)

integration av fordonsutrustningen i fordonet, och

| e) | signalering till föraren om skyldigheten att betala vägavgift. |
| --- | --- |

e)

signalering till föraren om skyldigheten att betala vägavgift.

6.   Kommissionen ska anta genomförandeakter senast den 19 oktober 2019 för att fastställa följande specifika infrastrukturkrav

| a) | Krav på gemensamma kommunikationsprotokoll mellan avgiftsupptagares och EETS-leverantörers utrustning. |
| --- | --- |

a)

Krav på gemensamma kommunikationsprotokoll mellan avgiftsupptagares och EETS-leverantörers utrustning.

| b) | Krav på mekanismer för avgiftsupptagare för att kontrollera huruvida ett fordon som trafikerar deras EETS-område är utrustat med giltig och fungerande fordonsutrustning. |
| --- | --- |

b)

Krav på mekanismer för avgiftsupptagare för att kontrollera huruvida ett fordon som trafikerar deras EETS-område är utrustat med giltig och fungerande fordonsutrustning.

| c) | Krav på fordonsutrustningens gränssnitt mellan människa och maskin. |
| --- | --- |

c)

Krav på fordonsutrustningens gränssnitt mellan människa och maskin.

| d) | Specifika krav för driftskompatibilitetskomponenter i vägtullsystem baserade på mikrovågsteknik. |
| --- | --- |

d)

Specifika krav för driftskompatibilitetskomponenter i vägtullsystem baserade på mikrovågsteknik.

| e) | Specifika krav för vägtullsystem baserade på satellitbaserad positionsbestämning (GNSS). |
| --- | --- |

e)

Specifika krav för vägtullsystem baserade på satellitbaserad positionsbestämning (GNSS).

Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 31.2.

7.   Kommissionen ska anta genomförandeakter senast den 19 oktober 2019 för att fastställa det förfarande som medlemsstaterna ska tillämpa för att bedöma driftskompatibilitetskomponenters överensstämmelse med specifikationer och lämplighet för användning, inbegripet innehållet i och formatet för EG-försäkran. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 31.2.

KAPITEL V

SKYDDSÅTGÄRDER

Artikel 16

Förfarande för skyddsåtgärder

1.   Om en medlemsstat har anledning att tro att driftskompatibilitetskomponenter som bär CE-märkning som släppts ut på marknaden och som används på avsett sätt sannolikt inte uppfyller de relevanta kraven, ska medlemsstaten vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att begränsa deras användningsområde, förbjuda deras användning eller dra tillbaka dem från marknaden. Medlemsstaten ska genast underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits och ange skälen till beslutet, samt särskilt ange om den bristande uppfyllelsen beror på

| a) | att de tekniska specifikationerna tillämpats på ett felaktigt sätt, eller |
| --- | --- |

a)

att de tekniska specifikationerna tillämpats på ett felaktigt sätt, eller

| b) | att de tekniska specifikationerna är otillräckliga. |
| --- | --- |

b)

att de tekniska specifikationerna är otillräckliga.

2.   Kommissionen ska så snart som möjligt samråda med den berörda medlemsstaten, tillverkaren, EETS-leverantören eller deras i unionen etablerade behöriga ombud. Om kommissionen efter samrådet konstaterar att åtgärden är berättigad ska den genast underrätta den berörda medlemsstaten och övriga medlemsstater om detta. Om kommissionen emellertid, efter det samrådet, konstaterar att åtgärden inte är berättigad ska den genast underrätta den berörda medlemsstaten samt tillverkaren eller dennes i unionen etablerade behöriga ombud och övriga medlemsstater om detta.

3.   Om det visar sig att driftskompatibilitetskomponenter försedda med CE-märkning inte uppfyller driftskompatibilitetskrav, ska den behöriga medlemsstaten kräva att tillverkaren eller dennes i unionen etablerade behöriga ombud återställer driftskompatibilitetskomponenten så att den överensstämmer med specifikationerna eller lämpar sig för användning, eller både och, enligt de villkor som medlemsstaten fastställt samt underrätta kommissionen och övriga medlemsstater om detta.

Artikel 17

Insyn i bedömningar

Alla beslut som en medlemsstat eller en avgiftsupptagare fattar avseende bedömning av driftskompatibilitetskomponenters överensstämmelse med specifikationer eller deras lämplighet för användning, samt beslut som fattas enligt artikel 16, ska motiveras noggrant. Den berörda tillverkaren, EETS-leverantören eller deras behöriga ombud ska underrättas om beslutet så snart som möjligt, med angivande av vilka rättsmedel som finns tillgängliga enligt den berörda medlemsstatens gällande lagstiftning och vilka tidsfrister som gäller för användning av dessa rättsmedel.

KAPITEL VI

ADMINISTRATIVA ÅTGÄRDER

Artikel 18

Gemensamt kontaktställe

Varje medlemsstat med minst två EETS-områden inom sitt territorium ska utse ett gemensamt kontaktställe för EETS-leverantörer. Medlemsstaten ska offentliggöra kontaktuppgifterna för det kontaktstället och, på begäran, lämna dem till intresserade EETS-leverantörer. Medlemsstaten ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att kontaktstället, på begäran av EETS-leverantören, underlättar och samordnar tidiga administrativa kontakter mellan EETS-leverantören och de avgiftsupptagare som ansvarar för EETS-områdena på medlemsstatens territorium. Kontaktstället kan vara en fysisk person eller ett offentligt eller privat organ.

Artikel 19

Anmälda organ

1.   Medlemsstaterna ska till kommissionen och till övriga medlemsstater anmäla alla organ som har rätt att utföra eller övervaka det förfarande för bedömning av överensstämmelse med specifikationer eller lämplighet för användning som avses i de genomförandeakter som avses i artikel 15.7, med uppgift om varje organs behörighetsområde och de identifikationsnummer som i förväg har erhållits från kommissionen. Kommissionen ska i Europeiska unionens officiella tidning offentliggöra förteckningen över organ, deras identifikationsnummer och behörighetsområden, och hålla förteckningen uppdaterad.

2.   Medlemsstaterna ska tillämpa kriterierna i de delegerade akter som avses i punkt 5 i denna artikel vid bedömningen av vilka organ som ska anmälas. De organ som uppfyller bedömningskriterierna enligt relevanta europeiska standarder ska anses uppfylla dessa kriterier.

3.   En medlemsstat ska dra tillbaka godkännandet för ett organ som inte längre uppfyller kriterierna i de delegerade akter som avses i punkt 5 i denna artikel. Medlemsstaten ska genast informera kommissionen och övriga medlemsstater om detta.

4.   Om en medlemsstat eller kommissionen anser att ett organ som har anmälts av en annan medlemsstat inte uppfyller kriterierna i de delegerade akter som avses i punkt 5 i denna artikel, ska ärendet överlämnas till den kommitté för elektroniska vägtullar som avses i artikel 31.1, som inom tre månader ska lämna sitt yttrande. Mot bakgrund av yttrandet från kommittén ska kommissionen informera den medlemsstat som anmält organet i fråga om eventuella ändringar som är nödvändiga för att det anmälda organet ska få behålla den status som det har tilldelats.

5.   Kommissionen ska anta delegerade akter i enlighet med artikel 30 senast den 19 oktober 2019 för att fastställa minimikriterierna för behörighet för anmälda organ.

Artikel 20

Samordningsgrupp

En samordningsgrupp för de organ som anmälts enligt artikel 19.1 (nedan kallad samordningsgruppen) ska inrättas som en arbetsgrupp inom den kommitté för elektroniska vägtullar som avses i artikel 31.1, i enlighet med den kommitténs arbetsordning.

samordningsgruppen

Artikel 21

Register

1.   I syfte att genomföra detta direktiv ska varje medlemsstat föra ett nationellt elektroniskt register över

| a) | EETS-områdena inom deras territorium, däribland information om






  i) | motsvarande avgiftsupptagare, |
| --- | --- | --- |

a)

EETS-områdena inom deras territorium, däribland information om

i)

motsvarande avgiftsupptagare,

| ii) | den vägtullsteknik som används, |
| --- | --- |

ii)

den vägtullsteknik som används,

| iii) | tullkontextdata, |
| --- | --- |

iii)

tullkontextdata,

| iv) | EETS-områdesdeklarationen, och |
| --- | --- |

iv)

EETS-områdesdeklarationen, och

| v) | de EETS-leverantörer som har EETS-kontrakt med den avgiftsupptagare som verkar inom den medlemsstatens territorium, |
| --- | --- |

v)

de EETS-leverantörer som har EETS-kontrakt med den avgiftsupptagare som verkar inom den medlemsstatens territorium,

| b) | de EETS-leverantörer som medlemsstaten har beviljat registrering i enlighet med artikel 4, och |
| --- | --- |

b)

de EETS-leverantörer som medlemsstaten har beviljat registrering i enlighet med artikel 4, och

| c) | uppgifter om det gemensamma kontaktställe som avses i artikel 18 för EETS, inklusive en e-postadress och telefonnummer. |
| --- | --- |

c)

uppgifter om det gemensamma kontaktställe som avses i artikel 18 för EETS, inklusive en e-postadress och telefonnummer.

Om inget annat anges ska medlemsstaterna minst en gång om året kontrollera att kraven i artikel 4 a, d, e och f fortfarande är uppfyllda och uppdatera registret i enlighet därmed. Registret ska också innehålla slutsatserna från den granskning som föreskrivs i artikel 4 e. En medlemsstat ska inte hållas ansvarig för handlingar som utförs av en EETS-leverantör som anges i dess register.

2.   Medlemsstaterna ska vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att alla uppgifter i det nationella elektroniska registret är uppdaterade och korrekta.

3.   Registren ska vara elektroniskt tillgängliga för allmänheten.

4.   Dessa register ska vara tillgängliga från och med den 19 oktober 2021.

5.   De myndigheter som ansvarar för registren i respektive medlemsstat ska på elektronisk väg, i slutet av varje kalenderår, till kommissionen översända registren över EETS-områden och EETS-leverantörer. Kommissionen ska göra informationen tillgänglig för övriga medlemsstater. Registreringsmedlemsstaten och kommissionen ska uppmärksammas på varje fall av inkonsekvens med situationen i en medlemsstat.

KAPITEL VII

PILOTSYSTEM

Artikel 22

Pilotsystem för vägtullar

1.   För att tillåta teknisk utveckling av EETS får medlemsstaterna temporärt, på begränsade delar av sitt vägtullområde och parallellt med det EETS-kompatibla systemet, tillåta pilotsystem för vägtullar som innefattar ny teknik eller nya koncept som inte överensstämmer med en eller flera av bestämmelserna i detta direktiv.

2.   EETS-leverantörer ska inte åläggas att medverka i pilotsystem för vägtullar.

3.   Innan ett pilotsystem för vägtullar börjar användas ska den berörda medlemsstaten begära tillstånd från kommissionen. Kommissionen ska utfärda eller neka tillstånd i form av ett beslut inom sex månader från det att den mottog begäran. Kommissionen får neka tillstånd om pilotsystemet för vägtullar skulle kunna vara till skada för det normala elektroniska vägtullsystemets eller EETS korrekta funktion. Tillståndet ska inledningsvis ges för högst tre år.

KAPITEL VIII

INFORMATIONSUTBYTE OM UNDERLÅTENHET ATT BETALA VÄGAVGIFTER

Artikel 23

Förfarande för informationsutbyte mellan medlemsstaterna

1.   För att göra det möjligt att identifiera det fordon för vilket en underlåtenhet att betala vägavgift har fastställts, och ägaren eller innehavaren av det fordonet, ska varje medlemsstat ge endast övriga medlemsstaters nationella kontaktpunkter tillgång till följande nationella fordonsregistreringsuppgifter, med befogenhet att utföra automatiska sökningar baserade på dessa uppgifter:

| a) | Uppgifter om fordonet. |
| --- | --- |

a)

Uppgifter om fordonet.

| b) | Uppgifter om fordonets ägare eller innehavare. |
| --- | --- |

b)

Uppgifter om fordonets ägare eller innehavare.

De uppgifter som avses i leden a och b som är nödvändiga för att göra en automatisk sökning ska vara förenliga med bilaga I.

2.   Varje medlemsstat ska för utbyte av de uppgifter som avses i punkt 1 utse en nationell kontaktpunkt. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att informationsutbytet mellan medlemsstaterna endast sker mellan nationella kontaktpunkter. De nationella kontaktpunkternas befogenheter ska regleras av den berörda medlemsstatens tillämpliga rätt. Under denna informationsutbytesprocess ska särskild uppmärksamhet ägnas åt att personuppgifter skyddas på ett korrekt sätt.

3.   När en automatisk sökning utförs i form av en utgående förfrågan ska den nationella kontaktpunkten i den medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift ägde rum använda det fullständiga registreringsnumret.

Dessa automatiska sökningar ska utföras i enlighet med de förfaranden som avses i kapitel 3 punkterna 2 och 3 i bilagan till rådets beslut 2008/616/RIF (16) och med kraven i bilaga I till detta direktiv.

Den medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift ägde rum ska använda de uppgifter som erhållits för att fastställa vem som är ansvarig för underlåtenheten att betala den avgiften.

4.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att informationsutbytet sker med hjälp av programvaran för det europeiska informationssystemet avseende fordon och körkort (Eucaris) och ändrade versioner av denna programvara, i överensstämmelse med bilaga I till detta direktiv och kapitel 3 punkterna 2 och 3 i bilagan till beslut 2008/616/RIF.

5.   Varje medlemsstat ska bära sina egna kostnader för administrationen, användningen och underhållet av den programvara som avses i punkt 4.

Artikel 24

Informationsbrev om underlåtenhet att betala vägavgift

1.   Den medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift ägde rum ska besluta om huruvida uppföljningsförfaranden ska inledas avseende underlåtenheten att betala vägavgift.

Om den medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift ägde rum beslutar att inleda sådana förfaranden ska denna medlemsstat i enlighet med sin nationella rätt informera ägaren, innehavaren av fordonet eller den på annat sätt identifierade person som misstänks för underlåtenheten att betala vägavgift.

Denna information ska, i enlighet med nationell rätt, omfatta de rättsliga följderna av denna underlåtenhet på territoriet i den medlemsstat där underlåtenheten att betala vägavgift ägde rum enligt den medlemsstatens rätt.

2.   När den medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift ägde rum skickar ut informationsbrevet till ägaren, innehavaren av fordonet eller den på annat sätt identifierade person som misstänks för underlåtenheten att betala vägavgift, ska denna medlemsstat, i enlighet med sin nationella rätt, inkludera all relevant information, framför allt vilket slags underlåtenhet att betala vägavgift som avses, ort, datum och tidpunkt för underlåtenheten att betala vägavgift, vilken nationell rätt som överträtts, rätten att överklaga och rätten till tillgång till information samt sanktionen och i tillämpliga fall uppgifter om den utrustning som har använts för att upptäcka underlåtenheten att betala vägavgiften. För detta ändamål ska den medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift ägde rum utforma informationsbrevet utifrån mallen i bilaga II.

3.   Om den medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift ägde rum beslutar att inleda ett uppföljningsförfarande avseende underlåtenheten att betala vägavgift ska medlemsstaten, för att säkerställa respekten för de grundläggande rättigheterna, skicka ut informationsbrevet på det språk som registreringsbeviset för fordonet är avfattat på, om detta är tillgängligt, eller på ett av de officiella språken i registreringsmedlemsstaten.

Artikel 25

Uppföljningsförfaranden för enheter som tar ut vägavgifter

1.   Den medlemsstat på vars territorium underlåtenheten att betala vägavgift ägde rum får ge den enhet som ansvarar för att ta ut vägavgiften tillgång till de uppgifter som har inhämtats i enlighet med det förfarande som avses i artikel 23.1 endast om följande villkor är uppfyllda:

| a) | De överförda uppgifterna är begränsade till vad denna enhet behöver för att erhålla den vägavgift som ska betalas. |
| --- | --- |

a)

De överförda uppgifterna är begränsade till vad denna enhet behöver för att erhålla den vägavgift som ska betalas.

| b) | Förfarandet för att erhålla den vägavgift som ska betalas överensstämmer med det förfarande som föreskrivs i artikel 24. |
| --- | --- |

b)

Förfarandet för att erhålla den vägavgift som ska betalas överensstämmer med det förfarande som föreskrivs i artikel 24.

| c) | Den berörda enheten ansvarar för att genomföra detta förfarande. |
| --- | --- |

c)

Den berörda enheten ansvarar för att genomföra detta förfarande.

| d) | Fullgörandet av den betalningsanmodan som utfärdats av den berörda enheten betyder att underlåtenheten att betala vägavgift har åtgärdats. |
| --- | --- |

d)

Fullgörandet av den betalningsanmodan som utfärdats av den berörda enheten betyder att underlåtenheten att betala vägavgift har åtgärdats.

2.   Medlemsstaterna ska säkerställa att de uppgifter som tillhandahålls den ansvariga enheten används endast för att driva in den vägavgift som ska betalas och raderas omedelbart så snart avgiften har betalats eller, om underlåtenheten att betala fortsätter, inom en av medlemsstaten fastställd rimlig period efter överföringen av uppgifter.

Artikel 26

Medlemsstaternas rapportering till kommissionen

Varje medlemsstat ska skicka in en fullständig rapport till kommissionen senast den 19 april 2023 och därefter vart tredje år.

Den fullständiga rapporten ska ange det antal automatiska sökningar som utförts av den medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift ägde rum och som riktats till den nationella kontaktpunkten i registreringsmedlemsstaten, som en följd av underlåtenheter att betala vägavgifter som ägt rum på medlemsstatens territorium, tillsammans med antalet resultatlösa förfrågningar.

Den fullständiga rapporten ska även innehålla en beskrivning av situationen på nationell nivå vad gäller uppföljningen av underlåtenheterna att betala vägavgift, baserat på den andel sådana underlåtenheter att betala vägavgift som har följts upp genom ett informationsbrev.

Artikel 27

Dataskydd

1.   Förordning (EU) 2016/679 och de nationella lagar och andra författningar som införlivar direktiven 2002/58/EG och (EU) 2016/680 ska tillämpas på personuppgifter som behandlas enligt det här direktivet.

2.   Medlemsstaterna ska, i enlighet med tillämplig dataskyddslagstiftning, vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att

| a) | behandlingen av personuppgifter enligt artiklarna 23, 24 och 25 begränsas till de typer av uppgifter som förtecknas i bilaga I till detta direktiv, |
| --- | --- |

a)

behandlingen av personuppgifter enligt artiklarna 23, 24 och 25 begränsas till de typer av uppgifter som förtecknas i bilaga I till detta direktiv,

| b) | personuppgifter är riktiga och uppdaterade samt att begäran om rättelse eller radering hanteras utan onödigt dröjsmål, och |
| --- | --- |

b)

personuppgifter är riktiga och uppdaterade samt att begäran om rättelse eller radering hanteras utan onödigt dröjsmål, och

| c) | en tidsgräns fastställs för lagring av personuppgifter.
  Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att personuppgifter som behandlas enligt detta direktiv endast används för de följande ändamålen:






  a) | Identifiera personer som misstänks ha underlåtit att betala vägavgifter inom tillämpningsområdet för artikel 5.8. |
| --- | --- | --- |

c)

en tidsgräns fastställs för lagring av personuppgifter.

Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att personuppgifter som behandlas enligt detta direktiv endast används för de följande ändamålen:

a)

Identifiera personer som misstänks ha underlåtit att betala vägavgifter inom tillämpningsområdet för artikel 5.8.

| b) | Säkerställa att avgiftsupptagaren uppfyller sina skyldigheter gentemot skattemyndigheterna inom tillämpningsområdet för artikel 5.9. |
| --- | --- |

b)

Säkerställa att avgiftsupptagaren uppfyller sina skyldigheter gentemot skattemyndigheterna inom tillämpningsområdet för artikel 5.9.

| c) | Identifiera det fordon och den ägare eller innehavare av det fordon för vilket en underlåtenhet att betala vägavgift har fastställts inom tillämpningsområdet för artiklarna 23 och 24. |
| --- | --- |

c)

Identifiera det fordon och den ägare eller innehavare av det fordon för vilket en underlåtenhet att betala vägavgift har fastställts inom tillämpningsområdet för artiklarna 23 och 24.

Medlemsstaterna ska också vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de registrerade har samma rätt till information, tillgång, rättelse, radering och begränsning av behandlingen av uppgifter och att lämna in klagomål till en tillsynsmyndighet för dataskydd, att begära ersättning samt att få tillgång till ett effektivt rättsmedel enligt vad som föreskrivs i förordning (EU) 2016/679 eller, i tillämpliga fall, direktiv (EU) 2016/680.

3.   Denna artikel ska inte påverka medlemsstaternas möjlighet att begränsa tillämpningsområdet för de skyldigheter och rättigheter som föreskrivs i vissa bestämmelser i förordning (EU) 2016/679 i enlighet med artikel 23 i den förordningen av de skäl som förtecknas i punkt 1 i den artikeln.

4.   Alla berörda personer ska ha rätt att utan onödigt dröjsmål få information om vilka personuppgifter, registrerade i registreringsmedlemsstaten, som skickats till den medlemsstat där en underlåtenhet att betala vägavgift ägde rum, inklusive datum för förfrågan och den behöriga myndigheten i den medlemsstat på vars territorium underlåtenheten att betala vägavgift ägde rum.

KAPITEL IX

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 28

Rapportering

1.   Senast den 19 april 2023 ska kommissionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om genomförandet och effekterna av detta direktiv, särskilt avseende utvecklingen och införandet av EETS samt avseende hur ändamålsenlig och effektiv mekanismen för utbyte av uppgifter är inom ramen för undersökningar av fall av underlåtenhet att betala vägavgifter.

Rapporten ska särskilt analysera

| a) | den effekt som artikel 5.1 och 5.2 har på införandet av EETS, med särskild inriktning på systemets förekomst i små eller perifera EETS-områden, |
| --- | --- |

a)

den effekt som artikel 5.1 och 5.2 har på införandet av EETS, med särskild inriktning på systemets förekomst i små eller perifera EETS-områden,

| b) | hur ändamålsenliga bestämmelserna i artiklarna 23, 24 och 25 är när det gäller att minska antalet fall av underlåtenhet att betala vägavgifter i unionen, och |
| --- | --- |

b)

hur ändamålsenliga bestämmelserna i artiklarna 23, 24 och 25 är när det gäller att minska antalet fall av underlåtenhet att betala vägavgifter i unionen, och

| c) | de framsteg som har gjorts när det gäller driftskompatibilitet mellan elektroniska vägtullsystem som använder satellitbaserad positionsbestämning och de som använder 5,8 GHz mikrovågsteknik. |
| --- | --- |

c)

de framsteg som har gjorts när det gäller driftskompatibilitet mellan elektroniska vägtullsystem som använder satellitbaserad positionsbestämning och de som använder 5,8 GHz mikrovågsteknik.

2.   Rapporten ska vid behov åtföljas av ett förslag till Europaparlamentet och rådet om ytterligare översyn av detta direktiv, särskilt med avseende på följande:

| a) | Ytterligare åtgärder för att se till att EETS är tillgängligt i alla EETS-områden, inklusive i små och perifera områden. |
| --- | --- |

a)

Ytterligare åtgärder för att se till att EETS är tillgängligt i alla EETS-områden, inklusive i små och perifera områden.

| b) | Åtgärder för att ytterligare underlätta den gränsöverskridande verkställigheten av skyldigheten att betala vägavgifter i unionen, inklusive arrangemang för ömsesidigt bistånd. |
| --- | --- |

b)

Åtgärder för att ytterligare underlätta den gränsöverskridande verkställigheten av skyldigheten att betala vägavgifter i unionen, inklusive arrangemang för ömsesidigt bistånd.

| c) | Utvidgning av bestämmelserna rörande gränsöverskridande verkställighet till lågutsläppszoner, zoner med begränsat tillträde eller andra styrningssystem för fordon i urbana områden. |
| --- | --- |

c)

Utvidgning av bestämmelserna rörande gränsöverskridande verkställighet till lågutsläppszoner, zoner med begränsat tillträde eller andra styrningssystem för fordon i urbana områden.

Artikel 29

Delegerade akter

Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 30 för att uppdatera bilaga I i syfte att beakta relevanta ändringar av rådets beslut 2008/615/RIF (17) och 2008/616/RIF eller om detta krävs enligt andra relevanta unionsrättsakter.

17

Artikel 30

Utövande av delegeringen

1.   Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.

2.   Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 8.5, 10.3, 15.4, 15.5, 19.5 och 29 ska ges till kommissionen för en period på fem år från och med den 18 april 2019. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden på fem år. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.

3.   Den delegering av befogenheter som avses i artiklarna 8.5, 10.3, 15.4, 15.5, 19.5 och 29 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.

4.   Innan kommissionen antar en delegerad akt ska den samråda med experter som utsetts av varje medlemsstat i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning.

5.   Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.

6.   En delegerad akt som antas enligt artiklarna 8.5, 10.3, 15.4, 15.5, 19.5 och 29 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.

Artikel 31

Kommittéförfarande

1.   Kommissionen ska biträdas av kommittén för elektroniska vägtullar.

Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.

2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas. Om kommittén inte avger något yttrande, ska kommissionen inte anta utkastet till genomförandeakt och artikel 5.4 tredje stycket i förordning (EU) nr 182/2011 ska tillämpas.

Artikel 32

Införlivande

1.   Medlemsstaterna ska senast den 19 oktober 2021 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa artiklarna 1–27 samt bilagorna I och II. De ska genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen.

De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 19 oktober 2021.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. De ska även innehålla en uppgift om att hänvisningar i befintliga lagar och andra författningar till det direktiv som upphävs genom det här direktivet ska anses som hänvisningar till det här direktivet. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras och om hur uppgiften ska formuleras ska varje medlemsstat själv utfärda.

2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell rätt som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 33

Upphävande

Direktiv 2004/52/EG upphör att gälla med verkan från och med den 20 oktober 2021, utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter när det gäller den tidsfrist för införlivande med nationell rätt av direktivet som anges i del B i bilaga III.

Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till det här direktivet och läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga IV.

Artikel 34

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Europeiska unionens officiella tidning

Artikel 35

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den 19 mars 2019.

På Europaparlamentets vägnar

A. TAJANI

Ordförande

På rådets vägnar

G. CIAMBA

Ordförande

---

(1)  
  EUT C 81, 2.3.2018, s. 181.

1

(2)  
  EUT C 176, 23.5.2018, s. 66.

2

(3)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 14 februari 2019 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 4 mars 2019.

3

(4)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/52/EG av den 29 april 2004 om driftskompatibilitet mellan elektroniska vägtullsystem i gemenskapen (EUT L 166, 30.4.2004, s. 124).

4

(5)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/413 av den 11 mars 2015 om underlättande av gränsöverskridande informationsutbyte om trafiksäkerhetsrelaterade brott (EUT L 68, 13.3.2015, s. 9).

5

(6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning) (EUT L 119, 4.5.2016, s. 1).

6

(7)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut 2008/977/RIF (EUT L 119, 4.5.2016, s. 89).

7

(8)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation) (EGT L 201, 31.7.2002, s. 37).

8

(9)  
  EUT L 123, 12.5.2016, s. 1.

9

(10)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).

10

(11)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (EGT L 8, 12.1.2001, s. 1).

11

(12)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 av den 9 september 2015 om ett informationsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (EUT L 241, 17.9.2015, s. 1).

12

(13)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/53/EU av den 16 april 2014 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhandahållande på marknaden av radioutrustning och om upphävande av direktiv 1999/5/EG (EUT L 153, 22.5.2014, s. 62).

13

(14)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/30/EU av den 26 februari 2014 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om elektromagnetisk kompatibilitet (EUT L 96, 29.3.2014, s. 79).

14

(15)  Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/62/EG av den 17 juni 1999 om avgifter på tunga godsfordon för användningen av vissa infrastrukturer (EGT L 187, 20.7.1999, s. 42).

15

(16)  Rådets beslut 2008/616/RIF av den 23 juni 2008 om genomförande av beslut 2008/615/RIF om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism och gränsöverskridande brottslighet (EUT L 210, 6.8.2008, s. 12).

16

(17)  Rådets beslut 2008/615/RIF av den 23 juni 2008 om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism och gränsöverskridande brottslighet (EUT L 210, 6.8.2008, s. 1).

17

---

BILAGA I

Uppgifter som är nödvändiga för att göra den automatiska sökning som avses i artikel 23.1

| Typ av uppgift | O/V (1) | Anmärkningar |
| --- | --- | --- |
| Uppgifter om fordon | O | |
| Registrerings-medlemsstat | O | |
| Registrerings-nummer | O | (A (2)) |
| Uppgifter om underlåtenheten att betala vägavgift | O | |
| Medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift ägde rum | O | |
| Händelsens referensdatum | O | |
| Händelsens referenstidpunkt | O | |

Typ av uppgift

O/V (1)

Anmärkningar

Uppgifter om fordon

O

Registrerings-medlemsstat

O

Registrerings-nummer

O

(A (2))

Uppgifter om underlåtenheten att betala vägavgift

O

Medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift ägde rum

O

Händelsens referensdatum

O

Händelsens referenstidpunkt

O

Uppgifter som lämnas till följd av automatisk sökning enligt artikel 23.1

Del I   Uppgifter om fordon

| Typ av uppgift | O/V (3) | Anmärkningar |
| --- | --- | --- |
| Registreringsnummer | O | |
| Chassinummer/fordonets identifieringsnummer | O | |
| Registreringsmedlemsstat | O | |
| Märke | O | (D.1 (4)), t.ex. Ford, Opel, Renault |
| Fordonets modell | O | (D.3), t.ex. Focus, Astra, Megane |
| EU-kategorikod | O | (J), t.ex. mopeder, motorcyklar, bilar |
| Euro-utsläppsklass | O | t.ex. Euro 4, Euro 6 |

Typ av uppgift

O/V (3)

Anmärkningar

Registreringsnummer

O

Chassinummer/fordonets identifieringsnummer

O

Registreringsmedlemsstat

O

Märke

O

(D.1 (4)), t.ex. Ford, Opel, Renault

Fordonets modell

O

(D.3), t.ex. Focus, Astra, Megane

EU-kategorikod

O

(J), t.ex. mopeder, motorcyklar, bilar

Euro-utsläppsklass

O

t.ex. Euro 4, Euro 6

Del II   Uppgifter om fordonsägare eller fordonsinnehavare

| Typ av uppgift | O/V (5) | Anmärkningar |
| --- | --- | --- |
| Uppgifter om fordonsinnehavare | | (C.1 (6))
  Uppgifterna avser innehavaren av det berörda registreringsbeviset. |
| Registrerad innehavares (företags)namn | O | (C.1.1)
  Separata fält ska användas för efternamn, infix, titlar osv., och namnet ska kommuniceras i utskriftsvänligt format. |
| Förnamn | O | (C.1.2)
  Separata fält ska användas för förnamn och initialer, och namnet ska kommuniceras i utskriftsvänligt format. |
| Adress | O | (C.1.3)
  Separata fält ska användas för gata, husnummer och annex, postnummer, bostadsort, bosättningsland osv., och adressen ska kommuniceras i utskriftsvänligt format. |
| Kön | V | Man, kvinna |
| Födelsedatum | O | |
| Rättslig enhet | O | Enskild person, förening, bolag, företag m.m. |
| Födelseort | V | |
| ID-nummer | V | Ett nummer som entydigt identifierar personen eller företaget. |
| Uppgifter om fordonsägaren | | (C.2) Uppgifterna avser fordonets ägare. |
| Ägarens (företagets) namn | O | (C.2.1) |
| Förnamn | O | (C.2.2) |
| Adress | O | (C.2.3) |
| Kön | V | Man, kvinna |
| Födelsedatum | O | |
| Rättslig enhet | O | Enskild person, förening, bolag, företag m.m. |
| Födelseort | V | |
| ID-nummer | V | Ett nummer som entydigt identifierar personen eller företaget. |
| | | För skrotade fordon, stulna fordon eller registreringsskyltar eller inaktuell fordonsregistrering ska inga uppgifter om ägare eller innehavare anges. I stället ska meddelandet ”Information saknas” skickas. |

Typ av uppgift

O/V (5)

Anmärkningar

Uppgifter om fordonsinnehavare

(C.1 (6))

Uppgifterna avser innehavaren av det berörda registreringsbeviset.

Registrerad innehavares (företags)namn

O

(C.1.1)

Separata fält ska användas för efternamn, infix, titlar osv., och namnet ska kommuniceras i utskriftsvänligt format.

Förnamn

O

(C.1.2)

Separata fält ska användas för förnamn och initialer, och namnet ska kommuniceras i utskriftsvänligt format.

Adress

O

(C.1.3)

Separata fält ska användas för gata, husnummer och annex, postnummer, bostadsort, bosättningsland osv., och adressen ska kommuniceras i utskriftsvänligt format.

Kön

V

Man, kvinna

Födelsedatum

O

Rättslig enhet

O

Enskild person, förening, bolag, företag m.m.

Födelseort

V

ID-nummer

V

Ett nummer som entydigt identifierar personen eller företaget.

Uppgifter om fordonsägaren

(C.2) Uppgifterna avser fordonets ägare.

Ägarens (företagets) namn

O

(C.2.1)

Förnamn

O

(C.2.2)

Adress

O

(C.2.3)

Kön

V

Man, kvinna

Födelsedatum

O

Rättslig enhet

O

Enskild person, förening, bolag, företag m.m.

Födelseort

V

ID-nummer

V

Ett nummer som entydigt identifierar personen eller företaget.

För skrotade fordon, stulna fordon eller registreringsskyltar eller inaktuell fordonsregistrering ska inga uppgifter om ägare eller innehavare anges. I stället ska meddelandet ”Information saknas” skickas.

---

(1)  O = obligatorisk när den finns i ett nationellt register, V = valfri.

(2)  Harmoniserad unionskod, se rådets direktiv 1999/37/EG av den 29 april 1999 om registreringsbevis för fordon (EGT L 138, 1.6.1999, s. 57).

(3)  O = obligatorisk när den finns i ett nationellt register, V = valfri.

(4)  Harmoniserad unionskod, se direktiv 1999/37/EG.

(5)  O = obligatorisk när den finns i ett nationellt register, V = valfri.

(6)  Harmoniserad unionskod, se direktiv 1999/37/EG.

---

BILAGA II

MALL FÖR INFORMATIONSBREVET

som det hänvisas till i artikel 24

[Försättsblad]

...

...

[Avsändarens namn, adress och telefonnummer]

...

...

[Adressatens namn och adress]

INFORMATIONSBREV

om den underlåtenhet att betala vägavgift som konstaterats i ...

[namn på den medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift konstaterats]

Sida 2

Den ... upptäcktes en underlåtenhet att betala vägavgift avseende fordonet

[datum]

med registreringsnummer ... av märket... modell...

vilket upptäcktes av ...

[namn på ansvarigt organ]

[Alternativ 1] (1)

Du är registrerad som innehavare av registreringsbeviset för ovannämnda fordon.

[Alternativ 2] (1)

Innehavaren av registreringsbeviset för ovannämnda fordon har uppgett att du körde fordonet vid tidpunkten för underlåtenheten att betala vägavgift.

Underlåtenheten att betala vägavgift beskrivs närmare nedan på sidan 3.

Bötesbeloppet för underlåtenhet att betala vägavgift är ... EUR/nationell valuta.(1)

Vägavgiften att betala är.... EUR/nationell valuta. (1)

Betalningsfristen löper ut den

Om du inte har för avsikt att betala boten (1) / vägavgiften (1) ombeds du att fylla i den bifogade svarsblanketten (sidan 4) och skicka den till den angivna adressen.

Detta brev ska behandlas i enlighet med nationell rätt i ...

[namn på den medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift ägde rum]

Sida 3

Närmare beskrivning av underlåtenheten att betala vägavgift

| a) | Uppgifter om det fordon som användes vid underlåtenheten att betala vägavgift | Registreringsnummer: ... |
| --- | --- | --- |

a)

Uppgifter om det fordon som användes vid underlåtenheten att betala vägavgift

Registreringsnummer: ...

| | Registreringsmedlemsstat: ... |
| --- | --- |

Registreringsmedlemsstat: ...

| | Märke och modell: ... |
| --- | --- |

Märke och modell: ...

| b) | Uppgifter om underlåtenheten att betala vägavgift | Plats, datum och tidpunkt för underlåtenheten att betala vägavgift:
  ...
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

b)

Uppgifter om underlåtenheten att betala vägavgift

Plats, datum och tidpunkt för underlåtenheten att betala vägavgift:

...

...

...

...

| | Art och rättslig rubricering avseende underlåtenheten att betala vägavgift:
  ...
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- |

Art och rättslig rubricering avseende underlåtenheten att betala vägavgift:

...

...

...

...

| | Närmare beskrivning av underlåtenheten att betala vägavgift:
  ...
  ... |
| --- | --- |

Närmare beskrivning av underlåtenheten att betala vägavgift:

...

...

| | Hänvisning till relevant lagstiftning:
  ...
  ... |
| --- | --- |

Hänvisning till relevant lagstiftning:

...

...

| | Beskrivning av eller hänvisning till bevis som rör underlåtenheten att betala vägavgift:
  ...
  ... |
| --- | --- |

Beskrivning av eller hänvisning till bevis som rör underlåtenheten att betala vägavgift:

...

...

| c) | Uppgifter om den utrustning som användes för att upptäcka underlåtenheten att betala vägavgift (2): | Specifikation av utrustningen:
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

c)

Uppgifter om den utrustning som användes för att upptäcka underlåtenheten att betala vägavgift (2):

Specifikation av utrustningen:

...

...

| | Utrustningens identifieringsnummer:
  ...
  ... |
| --- | --- |

Utrustningens identifieringsnummer:

...

...

| | Senaste kalibreringen giltig till och med:
  ...
  ... |
| --- | --- |

Senaste kalibreringen giltig till och med:

...

...

| (1) | Stryk det som ej är tillämpligt. |
| --- | --- |

(1)

| (2) | Ej tillämpligt om ingen utrustning använts. |
| --- | --- |

(2)

Sida 4

Svarsblankett

(ifylles med versaler)

| A. | Förarens personuppgifter:






  — | Fullständigt namn:
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

A.

—

Fullständigt namn:

...

...

| — | Födelseort och födelsedatum:
  ... |
| --- | --- |

—

Födelseort och födelsedatum:

...

| — | Körkortsnummer: ... utställt den (datum): ... i (ort): ... |
| --- | --- |

—

Körkortsnummer: ... utställt den (datum): ... i (ort): ...

| — | Adress: ...
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- |

—

Adress: ...

...

...

...

| B. | Frågor:






  1. | Är fordonet av märket ... med registreringsnummer ..., registrerat i ditt namn? ... ja/nej (1)
  Om inte, ange vem som är innehavare av registreringsbeviset: ...
  ...
  (efternamn, förnamn, adress) |
| --- | --- | --- |

B.

1.

Är fordonet av märket ... med registreringsnummer ..., registrerat i ditt namn? ... ja/nej (1)

Om inte, ange vem som är innehavare av registreringsbeviset: ...

...

(efternamn, förnamn, adress)

| 2. | Medger du att du underlåtit att betala en vägavgift? ja/nej (1) |
| --- | --- |

2.

Medger du att du underlåtit att betala en vägavgift? ja/nej (1)

| 3. | Om inte, förklara varför du inte medger det:
  ...
  ... |
| --- | --- |

3.

Om inte, förklara varför du inte medger det:

...

...

Den ifyllda blanketten ska skickas inom 60 dagar från och med detta informationsbrevs datum till följande myndighet eller enhet: ...

på följande adress: ...

INFORMATION

(Om informationsbrevet skickas av den enhet som är ansvarig för att ta ut vägavgiften enligt artikel 25):

| | Om den utestående vägavgiften inte betalas inom den tidsfrist som anges i detta informationsbrev kommer ärendet att vidarebefordras till och behandlas av den behöriga myndigheten i ...
  [namn på den medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift konstaterats]. |
| --- | --- |

Om den utestående vägavgiften inte betalas inom den tidsfrist som anges i detta informationsbrev kommer ärendet att vidarebefordras till och behandlas av den behöriga myndigheten i ...

[namn på den medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift konstaterats].

| | Om ärendet inte fullföljs kommer du att underrättas inom 60 dagar efter det att myndigheten tagit emot svarsblanketten eller betalningsbekräftelsen. (1) |
| --- | --- |

Om ärendet inte fullföljs kommer du att underrättas inom 60 dagar efter det att myndigheten tagit emot svarsblanketten eller betalningsbekräftelsen. (1)

/

(Om informationsbrevet skickas av medlemsstatens behöriga myndighet):

| | Detta ärende kommer att behandlas av den behöriga myndigheten i ...
  [namn på den medlemsstat på vars territorium det konstaterades en underlåtenhet att betala vägavgift] |
| --- | --- |

Detta ärende kommer att behandlas av den behöriga myndigheten i ...

[namn på den medlemsstat på vars territorium det konstaterades en underlåtenhet att betala vägavgift]

| | Om ärendet inte fullföljs kommer du att underrättas inom 60 dagar efter det att myndigheten tagit emot svarsblanketten eller betalningsbekräftelsen. (1) |
| --- | --- |

Om ärendet inte fullföljs kommer du att underrättas inom 60 dagar efter det att myndigheten tagit emot svarsblanketten eller betalningsbekräftelsen. (1)

| (1) | Stryk om ej tillämpligt. |
| --- | --- |

(1)

Om ärendet fullföljs, kommer följande förfarande att tillämpas:

...

...

...

...

...

...

...

...

...

...

...

...

...

...

...

...

...

...

...

...

...

...

...

[Ifylles av den medlemsstat på vars territorium en underlåtenhet att betala vägavgift ägde rum. Redogörelse för vidare förfarande, inklusive närmare information om möjligheten att överklaga beslutet att fullfölja ärendet och om förfarandet för detta. Denna information ska under alla omständigheter omfatta namn på och adress till den myndighet eller enhet som ansvarar för att fullfölja ärendet, betalningsfrist, namn på och adress till berörd instans för överklagande samt sista dag för överklagande].

Detta brev medför i sig inga rättsliga följder.

Dataskydd – friskrivning

| | [Om förordning (EU) 2016/679 är tillämplig:
  I enlighet med förordning (EU) 2016/679 har du rätt att begära tillgång till och rättelse eller radering av personuppgifter eller begränsning av behandling av dina personuppgifter eller att invända mot behandling, samt rätt till dataportabilitet. Du har också rätt att lämna in ett klagomål hos [namn och adress på relevant tillsynsmyndighet].] |
| --- | --- |

[Om förordning (EU) 2016/679 är tillämplig:

I enlighet med förordning (EU) 2016/679 har du rätt att begära tillgång till och rättelse eller radering av personuppgifter eller begränsning av behandling av dina personuppgifter eller att invända mot behandling, samt rätt till dataportabilitet. Du har också rätt att lämna in ett klagomål hos [namn och adress på relevant tillsynsmyndighet].]

| | [Om direktiv (EU) 2016/680 är tillämpligt:
  I enlighet med [namn på den nationella lag som tillämpar direktiv (EU) 2016/680], har du rätt att av den personuppgiftsansvariga begära tillgång till och rättelse eller radering av personuppgifter och begränsning av behandlingen av personuppgifter. Du har också rätt att lämna in ett klagomål hos [namn och adress på relevant tillsynsmyndighet].] |
| --- | --- |

[Om direktiv (EU) 2016/680 är tillämpligt:

I enlighet med [namn på den nationella lag som tillämpar direktiv (EU) 2016/680], har du rätt att av den personuppgiftsansvariga begära tillgång till och rättelse eller radering av personuppgifter och begränsning av behandlingen av personuppgifter. Du har också rätt att lämna in ett klagomål hos [namn och adress på relevant tillsynsmyndighet].]

---

BILAGA III

DEL A

Upphävt direktiv och en förteckning över ändringar av detta

(som det hänvisas till i artikel 33)

| Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/52/EG | EUT L 166, 30.4.2004, s. 124 |
| --- | --- |
| Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 219/2009 | EUT L 87, 31.3.2009, s. 109 |

Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/52/EG

EUT L 166, 30.4.2004, s. 124

Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 219/2009

EUT L 87, 31.3.2009, s. 109

DEL B

Tidsfrist för införlivande med nationell rätt

(som det hänvisas till i artikel 33)

| Direktiv | Tidsfrist för införlivande |
| --- | --- |
| Direktiv 2004/52/EG | 20 november 2005 |

Direktiv

Tidsfrist för införlivande

Direktiv 2004/52/EG

20 november 2005

---

BILAGA IV

Jämförelsetabell

| Direktiv 2004/52/EG | Detta direktiv |
| --- | --- |
| Artikel 1.1 | Artikel 1.1 första stycket a |
| — | Artikel 1.1 första stycket b |
| Artikel 3.2 första meningen | Artikel 1.1 andra stycket |
| Artikel 1.2 inledningen | Artikel 1.2 inledningen |
| Artikel 1.2 a | Artikel 1.2 a |
| Artikel 1.2 b | — |
| Artikel 1.2 c | Artikel 1.2 b |
| — | Artikel 1.3 |
| Artikel 1.3 | Artikel 1.4 |
| — | Artikel 1.5 |
| — | Artikel 1.6 |
| — | Artikel 2 |
| Artikel 2.1 | Artikel 3.1 första stycket |
| — | Artikel 3.1 andra stycket |
| Artikel 2.2 första meningen | — |
| —Artikel 4.7 | Artikel 3.2 |
| — | Artikel 3.3 |
| Artikel 2.2 andra och tredje meningen | Artikel 3.4 |
| Artikel 2.2 fjärde meningen | — |
| — | Artikel 3.5 |
| — | Artikel 3.6 |
| Artikel 2.3 | — |
| Artikel 2.4 | — |
| Artikel 2.5 | — |
| Artikel 2.6 | — |
| Artikel 2.7 | Artikel 27 |
| Artikel 3.1 | — |
| Artikel 3.2 första meningen | Artikel 1.1 andra stycket |
| Artikel 3.2 andra meningen | — |
| Artikel 3.2 tredje meningen | — |
| artikel 3.3 | — |
| Artikel 3.4 | — |
| Artikel 4.1 | — |
| Artikel 4.2 | — |
| Artikel 4.3 | — |
| Artikel 4.4 | — |
| Artikel 4.5 | — |
| Artikel 4.7 | Artikel 3.2 |
| Artikel 4.8 | Artikel 5.4 |
| — | Artikel 23 |
| — | Artikel 24 |
| — | Artikel 26 |
| Artikel 2.7 | Artikel 27 |
| — | Artikel 28 |
| — | Artikel 29 |
| — | Artikel 30 |
| Artikel 5 | Artikel 31 |
| Artikel 6 | Artikel 32.1 |
| — | Artikel 32.2 |
| — | Artikel 33 |
| Artikel 7 | Artikel 34 |
| Artikel 8 | Artikel 35 |
| Bilaga | — |
| — | Bilaga I |
| — | Bilaga II |
| — | Bilaga III |
| — | Bilaga IV |

Direktiv 2004/52/EG

Detta direktiv

Artikel 1.1

Artikel 1.1 första stycket a

—

Artikel 1.1 första stycket b

Artikel 3.2 första meningen

Artikel 1.1 andra stycket

Artikel 1.2 inledningen

Artikel 1.2 inledningen

Artikel 1.2 a

Artikel 1.2 a

Artikel 1.2 b

—

Artikel 1.2 c

Artikel 1.2 b

—

Artikel 1.3

Artikel 1.3

Artikel 1.4

—

Artikel 1.5

—

Artikel 1.6

—

Artikel 2

Artikel 2.1

Artikel 3.1 första stycket

—

Artikel 3.1 andra stycket

Artikel 2.2 första meningen

—

—Artikel 4.7

Artikel 3.2

—

Artikel 3.3

Artikel 2.2 andra och tredje meningen

Artikel 3.4

Artikel 2.2 fjärde meningen

—

—

Artikel 3.5

—

Artikel 3.6

Artikel 2.3

—

Artikel 2.4

—

Artikel 2.5

—

Artikel 2.6

—

Artikel 2.7

Artikel 27

Artikel 3.1

—

Artikel 3.2 första meningen

Artikel 1.1 andra stycket

Artikel 3.2 andra meningen

—

Artikel 3.2 tredje meningen

—

artikel 3.3

—

Artikel 3.4

—

Artikel 4.1

—

Artikel 4.2

—

Artikel 4.3

—

Artikel 4.4

—

Artikel 4.5

—

Artikel 4.7

Artikel 3.2

Artikel 4.8

Artikel 5.4

—

Artikel 23

—

Artikel 24

—

Artikel 26

Artikel 2.7

Artikel 27

—

Artikel 28

—

Artikel 29

—

Artikel 30

Artikel 5

Artikel 31

Artikel 6

Artikel 32.1

—

Artikel 32.2

—

Artikel 33

Artikel 7

Artikel 34

Artikel 8

Artikel 35

Bilaga

—

—

Bilaga I

—

Bilaga II

—

Bilaga III

—

Bilaga IV

---

Rättelser

| 29.3.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 91/77 |
| --- | --- | --- | --- |

29.3.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 91/77

---

Rättelse till Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/957 av den 28 juni 2018 om ändring av direktiv 96/71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster

(
  Europeiska unionens officiella tidning L 173 av den 9 juli 2018
  )

Sidan 22, artikel 1, punkt 2 c, andra stycket, andra meningen

I stället för:

”Arbetsgivaren ska, utan att det påverkar första stycket punkt 1 h, ersätta utstationerade arbetstagare för sådana utgifter i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis som är tillämplig på anställningsförhållandet.”

ska det stå:

”Arbetsgivaren ska, utan att det påverkar första stycket punkt 1 i, ersätta utstationerade arbetstagare för sådana utgifter i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis som är tillämplig på anställningsförhållandet.”.

---