# Den Europæiske Unions C 164/2019

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 164 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 62. årgang13. maj 2019 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 164

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

62. årgang13. maj 2019

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2019/C 164/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2019/C 164/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | CDJ |
| 2019/C 164/02 | Sag C-700/18 P: Appel iværksat den 7. november 2018 af Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) og Evolution Gaming Advisory Kft. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 12. oktober 2018 i sag T-416/18, Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft (Hungary Restaurant Company Kft.) og Evolution Gaming Advisory Kft. mod Europa-Komissionen | 2 |
| 2019/C 164/03 | Sag C-722/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Warszawie (Polen) den 19. november 2018 — KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S.k. mod Porr S.A. | 2 |
| 2019/C 164/04 | Sag C-745/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Najwyższy (Polen) den 27. november 2018 — JA mod Skarb Państwa — Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości og Minister Finansów | 3 |
| 2019/C 164/05 | Sag C-779/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polen) den 12. december 2018 — Mikrokasa S.A. w Gdyni og Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty w Warszawie mod XO | 4 |
| 2019/C 164/06 | Sag C-824/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Polen) den 28. december 2018 — A.B., C.D., E.F., G.H. og I.J. mod Krajowa Rada Sądownictwa | 5 |
| 2019/C 164/07 | Sag C-3/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 3. januar 2019 — Asmel società consortile a r.l. mod A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione | 6 |
| 2019/C 164/08 | Sag C-11/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 7. januar 2019 — Azienda ULSS n. 6 Euganea mod Pia Opera Croce Verde Padova | 7 |
| 2019/C 164/09 | Sag C-14/19 P: Appel iværksat den 10. januar 2019 af EU-Satellitcentret (SatCen) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidede Afdeling) den 25. oktober 2018 i sag T-286/15, KF mod SatCen | 8 |
| 2019/C 164/10 | Sag C-15/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 10. januar 2019 — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA mod Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri. | 9 |
| 2019/C 164/11 | Sag C-16/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Krakowie (Polen) den 2. januar 2019 — VL mod Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie | 10 |
| 2019/C 164/12 | Sag C-25/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Poznaniu (Polen) den 15. januar 2019 — Corporis Sp. z o.o., Bielsko Biała mod Gefion Insurance A/S, København | 11 |
| 2019/C 164/13 | Sag C-26/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione tributaria provinciale di Modena (Italien) den 15. januar 2019 — Azienda USL di Modena mod Comune di Sassuolo | 11 |
| 2019/C 164/14 | Sag C-28/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 16. januar 2019 — Ryanair Ltd og Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust mod Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust m.fl. | 12 |
| 2019/C 164/15 | Sag C-61/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul București (Rumænien) den 29. januar 2019 — Orange România S.A. mod Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal | 13 |
| 2019/C 164/16 | Sag C-62/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul București (Rumænien) den 29. januar 2019 — Star Taxi App SRL mod Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul București prin Primar General og Consiliul General al Municipiului București | 14 |
| 2019/C 164/17 | Sag C-70/19 P: Appel iværksat den 30. januar 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 21. november 2018 i sag T-587/16, HM mod Europa-Kommissionen | 15 |
| 2019/C 164/18 | Sag C-75/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Specializat Mureș (Rumænien) den 31. januar 2019 — MF mod BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București og Secapital Sàrl | 16 |
| 2019/C 164/19 | Sag C-84/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie (Polen) den 31. januar 2019 — Profi Credit Polska S.A. mod QJ | 17 |
| 2019/C 164/20 | Sag C-85/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spanien) den 6. februar 2018 — Agencia Estatal de la Administración Tributaria mod RK | 18 |
| 2019/C 164/21 | Sag C-86/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Spanien) den 6. februar 2019 — SL mod Vueling Airlines S.A. | 19 |
| 2019/C 164/22 | Sag C-114/19 P: Appel iværksat den 8. februar 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 29. november 2018 i sag T-811/16, Di Bernardo mod Kommissionen | 20 |
| 2019/C 164/23 | Sag C-133/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 19. februar 2019 — B.M.M. og B.S. mod État belge | 21 |
| 2019/C 164/24 | Sag C-136/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 20. februar 2019 — B. M. M. og B. M. mod État belge | 21 |
| 2019/C 164/25 | Sag C-137/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 20. februar 2019 — B. M. O. mod État belge | 22 |
| 2019/C 164/26 | Sag C-152/19 P: Appel iværksat den 21. februar 2019 af Deutsche Telecom AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-827/14, Deutsche Telecom AG mod Europa-Kommissinen | 23 |
| 2019/C 164/27 | Sag C-154/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Eparchiako Dikastirio Larnakas (Cypern) den 22. februar 2019 — Kypriaki Kentriki Archi mod GA | 24 |
| 2019/C 164/28 | Sag C-172/19 P: Appel iværksat den 22. februar 2019 af Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-739/17, Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) m.fl. mod Europa-Kommissionen | 25 |
| 2019/C 164/29 | Sag C-192/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Gerechtshof Amsterdam (Nederlandene) den 27. februar 2019 — Rensen Shipbuilding BV mod Inspecteur van de Belastingdienst/Douane | 27 |
| 2019/C 164/30 | Sag C-194/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 28. februar 2019 — H.A. mod État belge | 27 |
| 2019/C 164/31 | Sag C-197/19 P: Appel iværksat den 28. februar 2019 af Mylan Laboratories Ltd og Mylan, Inc. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-682/14, Mylan Laboratories og Mylan mod Kommissionen | 28 |
| 2019/C 164/32 | Sag C-198/19 P: Appel iværksat den 28. februar 2019 af Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV og Teva Pharmaceutical Industries Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-679/14, Teva UK Ltd m.fl. mod Kommissionen | 29 |
| 2019/C 164/33 | Sag C-199/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polen) den 27. februar 2019 — RL sp. z o.o. mod J.M. | 30 |
| 2019/C 164/34 | Sag C-200/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Trgovački sud u Zagrebu (Kroatien) den 1. marts 2019 — INA-INDUSTRIJA NAFTE d.d. m.fl. mod LJUBLJANSKE BANKE d.d. | 31 |
| 2019/C 164/35 | Sag C-202/19 P: Appel iværksat den 1. marts 2019 af Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-111/15, Ryanair og Airport Marketing Services mod Kommissionen | 32 |
| 2019/C 164/36 | Sag C-203/19 P: Appel iværksat den 1. marts 2019 af Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-165/15, Ryanair og Airport Marketing Services Ltd mod Kommissionen | 33 |
| 2019/C 164/37 | Sag C-204/19 P: Appel iværksat den 1. marts 2019 af Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-53/16, Ryanair og Airport Marketing Services Ltd mod Kommissionen | 34 |
| 2019/C 164/38 | Sag C-205/19 P: Appel iværksat den 1. marts 2019 af Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-165/16, Ryanair og Airport Marketing Services mod Kommissionen | 36 |
| 2019/C 164/39 | Sag C-212/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'État (Frankrig) den 6. marts 2019 — Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation mod Compagnie des pêches de Saint-Malo | 37 |
| 2019/C 164/40 | Sag C-213/19: Sag anlagt den 7. marts 2019 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland | 38 |
| 2019/C 164/41 | Sag C-215/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein hallinto-oikeus (Finland) den 8. marts 2019 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö | 39 |
| 2019/C 164/42 | Sag C-233/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour du travail de Liège (Belgien) den 18. marts 2019 — B mod Centre public d'action sociale de Liège (CPAS) | 40 |
| | GCEU |
| 2019/C 164/43 | Sag T-433/16: Rettens dom af 28. marts 2019 — Pometon mod Kommissionen (Konkurrence — karteller — det europæiske marked for stålslibemidler — afgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse af artikel 101 TEUF og af EØS-aftalens artikel 53 — prissamordning inden for hele EØS — hybrid, kronologisk forskudt procedure — uskyldsformodning — princippet om upartiskhed — chartret om grundlæggende rettigheder — bevis for overtrædelse — samlet og vedvarende overtrædelse — konkurrencebegrænsende formål — overtrædelsens varighed — bøde — ekstraordinær tilpasning af grundbeløbet — begrundelsespligt — proportionalitet — ligebehandling — fuld prøvelsesret) | 42 |
| 2019/C 164/44 | Sag T-766/16: Rettens dom af 20. marts 2019 — Hércules Club de Fútbol mod Kommissionen (Statsstøtte — støtte ydet af Spanien til visse professionelle fodboldklubber — garanti — afgørelse, hvorved støtten erklæres uforenelig med det indre marked — fordel — begrundelsespligt) | 43 |
| 2019/C 164/45 | Sag T-582/17: Rettens dom af 26. marts 2019 — Boshab m.fl. mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Den Demokratiske Republik Congo — liste over de personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer og af forbuddet mod indrejse og transit — sagsøgernes navne opført på listen — ret til forsvar — ret til at blive hørt — begrundelsespligt — åbenbart urigtigt skøn — ret til en effektiv domstolsbeskyttelse) | 43 |
| 2019/C 164/46 | Sag T-725/17: Rettens dom af 26. marts 2019 — Clestra Hauserman mod Parlamentet (Offentlige bygge- og anlægskontrakter — udbudsprocedure — arbejdsopgaver vedrørende »Flytbare skillevægge — døre« som led i projektet om udvidelse og modernisering af Parlamentets Konrad Adenauer-bygning i Luxembourg — afvisning af et bud fra en tilbudsgiver — tildeling af kontrakten til en anden tilbudsgiver — begrundelsespligt — unormalt lavt bud — åbenbart urigtigt skøn — ansvar uden for kontraktforhold) | 44 |
| 2019/C 164/47 | Sag T-787/17: Rettens dom af 26. marts 2019 — Parfümerie Akzente mod EUIPO (GlamHair) (EU-varemærker — ansøgning om EU-ordmærket GlamHair — absolut registreringshindring — mangel på fornødent særpræg — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EU) 2017/1001]) | 45 |
| 2019/C 164/48 | Sag T-829/17: Rettens dom af 28. marts 2019 — Coesia mod EUIPO (Gengivelse af to røde buede linjer) (EU-varemærker — ansøgning om EU-figurmærke, som gengiver to røde buede linjer — absolut registreringshindring — mangel på fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] — begrundelsespligt — artikel 75 i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 94 i forordning 2017/1001)) | 46 |
| 2019/C 164/49 | Sag T-105/18: Rettens dom af 26. marts 2019 — Deray mod EUIPO — Charles Claire (LILI LA TIGRESSE) (EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-ordmærket LILI LA TIGRESSE — det ældre EU-ordmærke TIGRESS — relativ registreringshindring — ingen risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001) | 46 |
| 2019/C 164/50 | Sag T-265/18: Rettens dom af 27. marts 2019 — Biernacka-Hoba mod EUIPO — Formata Bogusław Hoba (Formata) (EU-varemærker — ugyldighedssag — EU-figurmærket Formata — det ældre internationale figurmærke Formata — relativ ugyldighedsgrund — artikel 60, stk. 1, litra a), og artikel 8, stk. 1, litra a) og b), i forordning (EU) 2017/1001 — regel 37 i forordning (EF) nr. 2868/95 [nu artikel 12 i delegeret forordning (EU) 2018/625] — betingelser for gengivelse af det ældre varemærke — regel 19 i forordning nr. 2868/95 (nu artikel 7 i delegeret forordning 2018/625) — berettiget forventning — godtgørelsen af udgifter til repræsentation — artikel 109 i forordning 2017/1001 og regel 94 i forordning nr. 2868/95 (nu artikel 109 i forordning 2017/1001)) | 47 |
| 2019/C 164/51 | Sag T-276/18: Rettens dom af 28. marts 2019 — Julius-K9 mod EUIPO — El Corte Inglés (K9 UNIT) (EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om registrering af EU-figurmærket K9 UNIT — det ældre EU-figurmærke unit — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001) | 48 |
| 2019/C 164/52 | Sag T-239/18: Rettens kendelse af 18. marts 2019 — SKS Import Export mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — frie kapitalbevægelser — forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme (AML/CFT) — direktiv (EU) 2015/849 — delegeret forordning (EU) 2018/212 — opførelse af Tunesien på listen over højrisikotredjelande — ikke umiddelbart berørt — afvisning) | 49 |
| 2019/C 164/53 | Sag T-410/18: Rettens kendelse af 15. marts 2019 — Silgan Closures og Silgan Holdings mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — konkurrence — karteller — markedet for metalemballage — afgørelse om at indlede en undersøgelse — retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål — afvisning) | 50 |
| 2019/C 164/54 | Sag T-503/18: Rettens kendelse af 19. marts 2019 — Haba Trading BV mod EUIPO — Vida (vidaXL) (EU-varemærker — indsigelsessag — tilbagetagelse af indsigelsen — ufornødent at træffe afgørelse) | 50 |
| 2019/C 164/55 | Sag T-75/19: Rettens kendelse af 13. marts 2019 — Comune di Milano mod Parlamentet og Rådet (Erklæring om inkompetence) | 51 |
| 2019/C 164/56 | Sag T-1/19: Sag anlagt den 7. januar 2019 — CJ mod Den Europæiske Unions Domstol | 52 |
| 2019/C 164/57 | Sag T-136/19: Sag anlagt den 1. marts 2019 — Bulgarian Energy Holding m.fl. mod Kommissionen | 53 |
| 2019/C 164/58 | Sag T-148/19: Sag anlagt den 7. marts 2019 — PKK mod Rådet | 55 |
| 2019/C 164/59 | Sag T-163/19: Sag anlagt den 14. marts 2019 — Mersinis mod ESMA | 56 |
| 2019/C 164/60 | Sag T-164/19: Sag anlagt den 14. marts 2019 — AQ mod eu-LISA | 57 |
| 2019/C 164/61 | Sag T-166/19: Sag anlagt den 14. marts 2019 — Bronckers mod Kommissionen | 58 |
| 2019/C 164/62 | Sag T-175/19: Sag anlagt den 18. marts 2019 — Vereinigung der Bayerischen Wirtschaft mod EUIPO (eVoter) | 59 |
| 2019/C 164/63 | Sag T-180/19: Sag anlagt den 26. marts 2019 — Bibita Group mod EUIPO — Benkomers (drikkeflasker) | 60 |
| 2019/C 164/64 | Sag T-336/18: Rettens kendelse af 19. marts 2019 — Eagle IP mod EUIPO — Consolidated Artists (LILLY e VIOLETTA) | 61 |
| 2019/C 164/65 | Sag T-470/18: Rettens kendelse af 21. marts 2019 — Telenet mod Kommissionen | 61 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

CDJ

2019/C 164/02

Sag C-700/18 P: Appel iværksat den 7. november 2018 af Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) og Evolution Gaming Advisory Kft. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 12. oktober 2018 i sag T-416/18, Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft (Hungary Restaurant Company Kft.) og Evolution Gaming Advisory Kft. mod Europa-Komissionen

2

2019/C 164/03

Sag C-722/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Warszawie (Polen) den 19. november 2018 — KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S.k. mod Porr S.A.

2

2019/C 164/04

Sag C-745/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Najwyższy (Polen) den 27. november 2018 — JA mod Skarb Państwa — Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości og Minister Finansów

3

2019/C 164/05

Sag C-779/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polen) den 12. december 2018 — Mikrokasa S.A. w Gdyni og Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty w Warszawie mod XO

4

2019/C 164/06

Sag C-824/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Polen) den 28. december 2018 — A.B., C.D., E.F., G.H. og I.J. mod Krajowa Rada Sądownictwa

5

2019/C 164/07

Sag C-3/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 3. januar 2019 — Asmel società consortile a r.l. mod A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione

6

2019/C 164/08

Sag C-11/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 7. januar 2019 — Azienda ULSS n. 6 Euganea mod Pia Opera Croce Verde Padova

7

2019/C 164/09

Sag C-14/19 P: Appel iværksat den 10. januar 2019 af EU-Satellitcentret (SatCen) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidede Afdeling) den 25. oktober 2018 i sag T-286/15, KF mod SatCen

8

2019/C 164/10

Sag C-15/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 10. januar 2019 — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA mod Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.

9

2019/C 164/11

Sag C-16/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Krakowie (Polen) den 2. januar 2019 — VL mod Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie

10

2019/C 164/12

Sag C-25/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Poznaniu (Polen) den 15. januar 2019 — Corporis Sp. z o.o., Bielsko Biała mod Gefion Insurance A/S, København

11

2019/C 164/13

Sag C-26/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione tributaria provinciale di Modena (Italien) den 15. januar 2019 — Azienda USL di Modena mod Comune di Sassuolo

11

2019/C 164/14

Sag C-28/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 16. januar 2019 — Ryanair Ltd og Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust mod Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust m.fl.

12

2019/C 164/15

Sag C-61/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul București (Rumænien) den 29. januar 2019 — Orange România S.A. mod Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal

13

2019/C 164/16

Sag C-62/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul București (Rumænien) den 29. januar 2019 — Star Taxi App SRL mod Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul București prin Primar General og Consiliul General al Municipiului București

14

2019/C 164/17

Sag C-70/19 P: Appel iværksat den 30. januar 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 21. november 2018 i sag T-587/16, HM mod Europa-Kommissionen

15

2019/C 164/18

Sag C-75/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Specializat Mureș (Rumænien) den 31. januar 2019 — MF mod BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București og Secapital Sàrl

16

2019/C 164/19

Sag C-84/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie (Polen) den 31. januar 2019 — Profi Credit Polska S.A. mod QJ

17

2019/C 164/20

Sag C-85/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spanien) den 6. februar 2018 — Agencia Estatal de la Administración Tributaria mod RK

18

2019/C 164/21

Sag C-86/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Spanien) den 6. februar 2019 — SL mod Vueling Airlines S.A.

19

2019/C 164/22

Sag C-114/19 P: Appel iværksat den 8. februar 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 29. november 2018 i sag T-811/16, Di Bernardo mod Kommissionen

20

2019/C 164/23

Sag C-133/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 19. februar 2019 — B.M.M. og B.S. mod État belge

21

2019/C 164/24

Sag C-136/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 20. februar 2019 — B. M. M. og B. M. mod État belge

21

2019/C 164/25

Sag C-137/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 20. februar 2019 — B. M. O. mod État belge

22

2019/C 164/26

Sag C-152/19 P: Appel iværksat den 21. februar 2019 af Deutsche Telecom AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-827/14, Deutsche Telecom AG mod Europa-Kommissinen

23

2019/C 164/27

Sag C-154/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Eparchiako Dikastirio Larnakas (Cypern) den 22. februar 2019 — Kypriaki Kentriki Archi mod GA

24

2019/C 164/28

Sag C-172/19 P: Appel iværksat den 22. februar 2019 af Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-739/17, Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) m.fl. mod Europa-Kommissionen

25

2019/C 164/29

Sag C-192/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Gerechtshof Amsterdam (Nederlandene) den 27. februar 2019 — Rensen Shipbuilding BV mod Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

27

2019/C 164/30

Sag C-194/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 28. februar 2019 — H.A. mod État belge

27

2019/C 164/31

Sag C-197/19 P: Appel iværksat den 28. februar 2019 af Mylan Laboratories Ltd og Mylan, Inc. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-682/14, Mylan Laboratories og Mylan mod Kommissionen

28

2019/C 164/32

Sag C-198/19 P: Appel iværksat den 28. februar 2019 af Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV og Teva Pharmaceutical Industries Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-679/14, Teva UK Ltd m.fl. mod Kommissionen

29

2019/C 164/33

Sag C-199/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polen) den 27. februar 2019 — RL sp. z o.o. mod J.M.

30

2019/C 164/34

Sag C-200/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Trgovački sud u Zagrebu (Kroatien) den 1. marts 2019 — INA-INDUSTRIJA NAFTE d.d. m.fl. mod LJUBLJANSKE BANKE d.d.

31

2019/C 164/35

Sag C-202/19 P: Appel iværksat den 1. marts 2019 af Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-111/15, Ryanair og Airport Marketing Services mod Kommissionen

32

2019/C 164/36

Sag C-203/19 P: Appel iværksat den 1. marts 2019 af Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-165/15, Ryanair og Airport Marketing Services Ltd mod Kommissionen

33

2019/C 164/37

Sag C-204/19 P: Appel iværksat den 1. marts 2019 af Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-53/16, Ryanair og Airport Marketing Services Ltd mod Kommissionen

34

2019/C 164/38

Sag C-205/19 P: Appel iværksat den 1. marts 2019 af Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-165/16, Ryanair og Airport Marketing Services mod Kommissionen

36

2019/C 164/39

Sag C-212/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'État (Frankrig) den 6. marts 2019 — Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation mod Compagnie des pêches de Saint-Malo

37

2019/C 164/40

Sag C-213/19: Sag anlagt den 7. marts 2019 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland

38

2019/C 164/41

Sag C-215/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein hallinto-oikeus (Finland) den 8. marts 2019 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

39

2019/C 164/42

Sag C-233/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour du travail de Liège (Belgien) den 18. marts 2019 — B mod Centre public d'action sociale de Liège (CPAS)

40

GCEU

2019/C 164/43

Sag T-433/16: Rettens dom af 28. marts 2019 — Pometon mod Kommissionen (Konkurrence — karteller — det europæiske marked for stålslibemidler — afgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse af artikel 101 TEUF og af EØS-aftalens artikel 53 — prissamordning inden for hele EØS — hybrid, kronologisk forskudt procedure — uskyldsformodning — princippet om upartiskhed — chartret om grundlæggende rettigheder — bevis for overtrædelse — samlet og vedvarende overtrædelse — konkurrencebegrænsende formål — overtrædelsens varighed — bøde — ekstraordinær tilpasning af grundbeløbet — begrundelsespligt — proportionalitet — ligebehandling — fuld prøvelsesret)

42

2019/C 164/44

Sag T-766/16: Rettens dom af 20. marts 2019 — Hércules Club de Fútbol mod Kommissionen (Statsstøtte — støtte ydet af Spanien til visse professionelle fodboldklubber — garanti — afgørelse, hvorved støtten erklæres uforenelig med det indre marked — fordel — begrundelsespligt)

43

2019/C 164/45

Sag T-582/17: Rettens dom af 26. marts 2019 — Boshab m.fl. mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Den Demokratiske Republik Congo — liste over de personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer og af forbuddet mod indrejse og transit — sagsøgernes navne opført på listen — ret til forsvar — ret til at blive hørt — begrundelsespligt — åbenbart urigtigt skøn — ret til en effektiv domstolsbeskyttelse)

43

2019/C 164/46

Sag T-725/17: Rettens dom af 26. marts 2019 — Clestra Hauserman mod Parlamentet (Offentlige bygge- og anlægskontrakter — udbudsprocedure — arbejdsopgaver vedrørende »Flytbare skillevægge — døre« som led i projektet om udvidelse og modernisering af Parlamentets Konrad Adenauer-bygning i Luxembourg — afvisning af et bud fra en tilbudsgiver — tildeling af kontrakten til en anden tilbudsgiver — begrundelsespligt — unormalt lavt bud — åbenbart urigtigt skøn — ansvar uden for kontraktforhold)

44

2019/C 164/47

Sag T-787/17: Rettens dom af 26. marts 2019 — Parfümerie Akzente mod EUIPO (GlamHair) (EU-varemærker — ansøgning om EU-ordmærket GlamHair — absolut registreringshindring — mangel på fornødent særpræg — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EU) 2017/1001])

45

2019/C 164/48

Sag T-829/17: Rettens dom af 28. marts 2019 — Coesia mod EUIPO (Gengivelse af to røde buede linjer) (EU-varemærker — ansøgning om EU-figurmærke, som gengiver to røde buede linjer — absolut registreringshindring — mangel på fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] — begrundelsespligt — artikel 75 i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 94 i forordning 2017/1001))

46

2019/C 164/49

Sag T-105/18: Rettens dom af 26. marts 2019 — Deray mod EUIPO — Charles Claire (LILI LA TIGRESSE) (EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-ordmærket LILI LA TIGRESSE — det ældre EU-ordmærke TIGRESS — relativ registreringshindring — ingen risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

46

2019/C 164/50

Sag T-265/18: Rettens dom af 27. marts 2019 — Biernacka-Hoba mod EUIPO — Formata Bogusław Hoba (Formata) (EU-varemærker — ugyldighedssag — EU-figurmærket Formata — det ældre internationale figurmærke Formata — relativ ugyldighedsgrund — artikel 60, stk. 1, litra a), og artikel 8, stk. 1, litra a) og b), i forordning (EU) 2017/1001 — regel 37 i forordning (EF) nr. 2868/95 [nu artikel 12 i delegeret forordning (EU) 2018/625] — betingelser for gengivelse af det ældre varemærke — regel 19 i forordning nr. 2868/95 (nu artikel 7 i delegeret forordning 2018/625) — berettiget forventning — godtgørelsen af udgifter til repræsentation — artikel 109 i forordning 2017/1001 og regel 94 i forordning nr. 2868/95 (nu artikel 109 i forordning 2017/1001))

47

2019/C 164/51

Sag T-276/18: Rettens dom af 28. marts 2019 — Julius-K9 mod EUIPO — El Corte Inglés (K9 UNIT) (EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om registrering af EU-figurmærket K9 UNIT — det ældre EU-figurmærke unit — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

48

2019/C 164/52

Sag T-239/18: Rettens kendelse af 18. marts 2019 — SKS Import Export mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — frie kapitalbevægelser — forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme (AML/CFT) — direktiv (EU) 2015/849 — delegeret forordning (EU) 2018/212 — opførelse af Tunesien på listen over højrisikotredjelande — ikke umiddelbart berørt — afvisning)

49

2019/C 164/53

Sag T-410/18: Rettens kendelse af 15. marts 2019 — Silgan Closures og Silgan Holdings mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — konkurrence — karteller — markedet for metalemballage — afgørelse om at indlede en undersøgelse — retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål — afvisning)

50

2019/C 164/54

Sag T-503/18: Rettens kendelse af 19. marts 2019 — Haba Trading BV mod EUIPO — Vida (vidaXL) (EU-varemærker — indsigelsessag — tilbagetagelse af indsigelsen — ufornødent at træffe afgørelse)

50

2019/C 164/55

Sag T-75/19: Rettens kendelse af 13. marts 2019 — Comune di Milano mod Parlamentet og Rådet (Erklæring om inkompetence)

51

2019/C 164/56

Sag T-1/19: Sag anlagt den 7. januar 2019 — CJ mod Den Europæiske Unions Domstol

52

2019/C 164/57

Sag T-136/19: Sag anlagt den 1. marts 2019 — Bulgarian Energy Holding m.fl. mod Kommissionen

53

2019/C 164/58

Sag T-148/19: Sag anlagt den 7. marts 2019 — PKK mod Rådet

55

2019/C 164/59

Sag T-163/19: Sag anlagt den 14. marts 2019 — Mersinis mod ESMA

56

2019/C 164/60

Sag T-164/19: Sag anlagt den 14. marts 2019 — AQ mod eu-LISA

57

2019/C 164/61

Sag T-166/19: Sag anlagt den 14. marts 2019 — Bronckers mod Kommissionen

58

2019/C 164/62

Sag T-175/19: Sag anlagt den 18. marts 2019 — Vereinigung der Bayerischen Wirtschaft mod EUIPO (eVoter)

59

2019/C 164/63

Sag T-180/19: Sag anlagt den 26. marts 2019 — Bibita Group mod EUIPO — Benkomers (drikkeflasker)

60

2019/C 164/64

Sag T-336/18: Rettens kendelse af 19. marts 2019 — Eagle IP mod EUIPO — Consolidated Artists (LILLY e VIOLETTA)

61

2019/C 164/65

Sag T-470/18: Rettens kendelse af 21. marts 2019 — Telenet mod Kommissionen

61

---

| | Berigtigelser |
| --- | --- |
| 2019/C 164/66 | Berigtigelse til meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende i sag T-45/19 ( EUT C 122 af 1.4.2019 ) | 62 |

Berigtigelser

2019/C 164/66

Berigtigelse til meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende i sag T-45/19 ( EUT C 122 af 1.4.2019 )

Den Europæiske Unions Tidende

( EUT C 122 af 1.4.2019 )

62

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/1 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2019/C 164/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 155 af 6.5.2019

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 148 af 29.4.2019

EUT C 139 af 15.4.2019

EUT C 131 af 8.4.2019

EUT C 122 af 1.4.2019

EUT C 112 af 25.3.2019

EUT C 103 af 18.3.2019

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

CDJ

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/2 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/2

---

Appel iværksat den 7. november 2018 af Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) og Evolution Gaming Advisory Kft. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 12. oktober 2018 i sag T-416/18, Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft (Hungary Restaurant Company Kft.) og Evolution Gaming Advisory Kft. mod Europa-Komissionen

(Sag C-700/18 P)

(2019/C 164/02)

Processprog: tysk

Parter

Appellanter: Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) og Evolution Gaming Advisory Kft. (ved Rechtsanwalt P. Ruth)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Den Europæiske Unions Domstol (Syvende Afdeling) har ved afgørelse af 14. marts 2019 forkastet appellen og bestemt, at appellanterne bærer deres egne omkostninger.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/2 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/2

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Warszawie (Polen) den 19. november 2018 — KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S.k. mod Porr S.A.

(Sag C-722/18)

(2019/C 164/03)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Okręgowy w Warszawie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S.k.

Sagsøgt: Porr S.A.

Præjudicielt spørgsmål

Er det tilladt i henhold til EU-retten, navnlig 13., 20. og 22. betragtning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EF (1) af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner og traktatens artikel 18, som fastsætter princippet om ikke-forskelsbehandling, at udelukke erstatning for forsinket betaling i forbindelse med transaktioner, som helt eller delvis finansieres af midler fra Den Europæiske Unions struktur- og samhørighedsfonde, sådan som det fremgår af artikel 4, nr. 3, litra c), i lov om betalingsfrister i handelstransaktioner (Dz. U. 2003, nr. 139, pos. 1323)?

---

(1)  EUT 2000, L 200, s. 35.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/3 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/3

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Najwyższy (Polen) den 27. november 2018 — JA mod Skarb Państwa — Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości og Minister Finansów

(Sag C-745/18)

(2019/C 164/04)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Najwyższy

Parter i hovedsagen

Kassationsappellant: JA

Kassationsindstævnte: Skarb Państwa — Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości og Minister Finansów

Præjudicielt/Præjudicielle spørgsmål

Skal artikel 73 og artikel 78, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) og den tidligere gældende artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), og artikel 11, punkt A, stk. 2, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (2) set i lyset af de generelle principper om en medlemsstats erstatningspligt, som er fastlagt i Domstolens praksis (navnlig dom af 19.11.1991, Francovich m.fl., C-6/90 og C-9/90, EU:C:1991:428, og af 5.3.1996, Brasserie du pêcheur og Factortame, C-46/93 og C-48/93, EU:C:1996:79) fortolkes således, at de fra den 1. maj 2004 forpligter en medlemsstat, der er tiltrådt Den Europæiske Union på denne dato, til at vedtage bestemmelser, hvorefter kurator i et konkursbo skal ydes et vederlag med tillæg af moms af dette vederlag?

---

(1)  EUT 2006, L 347, s. 1.

(2)  EFT 1977, L 145, s. 1.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/4 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/4

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polen) den 12. december 2018 — Mikrokasa S.A. w Gdyni og Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty w Warszawie mod XO

(Sag C-779/18)

(2019/C 164/05)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Mikrokasa S.A. w Gdyni og Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty w Warszawie

Sagsøgt: XO

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF (1) af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF med senere ændringer), navnlig artikel 3, litra g), artikel 10, stk. 1, og artikel 22, stk. 1, fortolkes således, at de er til hinder for, at såkaldte »renteuafhængige kreditomkostninger«, som fastsættes generelt i henhold til en lovbestemt beregningsformel, der er beskrevet i artikel 36a i lov af 12. maj 2011 om forbrugerkredit (Dz.U. 2018 993, konsolideret udgave), udskilles fra de »samlede omkostninger i forbindelse med forbrugerkreditten« som fastsat i nævnte direktiv på en måde, der kan sløre de renteuafhængige kreditomkostninger, som faktisk afholdes af den erhvervsdrivende? |
| --- | --- |

1)

Skal bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF (1) af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF med senere ændringer), navnlig artikel 3, litra g), artikel 10, stk. 1, og artikel 22, stk. 1, fortolkes således, at de er til hinder for, at såkaldte »renteuafhængige kreditomkostninger«, som fastsættes generelt i henhold til en lovbestemt beregningsformel, der er beskrevet i artikel 36a i lov af 12. maj 2011 om forbrugerkredit (Dz.U. 2018 993, konsolideret udgave), udskilles fra de »samlede omkostninger i forbindelse med forbrugerkreditten« som fastsat i nævnte direktiv på en måde, der kan sløre de renteuafhængige kreditomkostninger, som faktisk afholdes af den erhvervsdrivende?

| 2) | Skal bestemmelserne i Rådets direktiv 93/13/EØF (2) af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, navnlig artikel 1, stk. 2, artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, fortolkes således, at de er til hinder for en efterprøvelse af kontraktvilkår i forbrugerkreditaftaler ud fra de i nævnte direktivs artikel 3 beskrevne betingelser, såfremt der er tale om såkaldte renteuafhængige kreditomkostninger, hvor kriterierne for fastsættelsen er beskrevet i artikel 36a i lov af 12. maj 2011 om forbrugerkredit (Dz.U. 2018 993, konsolideret udgave)? |
| --- | --- |

2)

Skal bestemmelserne i Rådets direktiv 93/13/EØF (2) af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, navnlig artikel 1, stk. 2, artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, fortolkes således, at de er til hinder for en efterprøvelse af kontraktvilkår i forbrugerkreditaftaler ud fra de i nævnte direktivs artikel 3 beskrevne betingelser, såfremt der er tale om såkaldte renteuafhængige kreditomkostninger, hvor kriterierne for fastsættelsen er beskrevet i artikel 36a i lov af 12. maj 2011 om forbrugerkredit (Dz.U. 2018 993, konsolideret udgave)?

---

(1)  EUT 2008, L 133, s. 66.

(2)  EFT 1993, L 95, s. 29.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/5 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/5

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Polen) den 28. december 2018 — A.B., C.D., E.F., G.H. og I.J. mod Krajowa Rada Sądownictwa

(Sag C-824/18)

(2019/C 164/06)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: A.B., C.D., E.F., G.H. og I.J.

Sagsøgt: Krajowa Rada Sądownictwa

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 2 sammenholdt med artikel 4, stk. 3, tredje punktum, artikel 6, stk. 1, artikel 19, stk. 1, TEU sammenholdt med artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder og artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF samt artikel 267, stk. 3, TEUF fortolkes således,
  at der foreligger en tilsidesættelse af retsstatsprincippet samt retten til effektive retsmidler og effektiv domstolsbeskyttelse, når den nationale lovgiver i individuelle procedurer vedrørende udøvelsen af embedet som dommer ved en domstol i sidste instans i en medlemsstat (Sąd Najwyższy (øverste domstol)) ganske vist fastsætter en ret til at anlægge søgsmål, men afgørelsen vedrørende den samlede vurdering af alle kandidater til Sąd Najwyższy (øverste domstol) i den udvælgelsesprocedure, der går forud for videresendelsen af anmodningen om ansættelse som dommer ved den nævnte domstol, er endelig og får virkning, såfremt den ikke anfægtes af alle parter i udvælgelsesproceduren, blandt hvilke der befinder sig en kandidat, som ikke har nogen interesse i anfægtelsen af denne afgørelse, fordi den anmodning om ansættelse som dommer, der vedrører vedkommende, er blevet videresendt, hvilket medfører,






  — | at retsmidlet mister sin effektive virkning og den kompetente ret ikke har nogen mulighed for at gennemføre en reel kontrol af den nævnte udvælgelsesprocedures forløb, |
| --- | --- | --- |

1)

Skal artikel 2 sammenholdt med artikel 4, stk. 3, tredje punktum, artikel 6, stk. 1, artikel 19, stk. 1, TEU sammenholdt med artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder og artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF samt artikel 267, stk. 3, TEUF fortolkes således,

at der foreligger en tilsidesættelse af retsstatsprincippet samt retten til effektive retsmidler og effektiv domstolsbeskyttelse, når den nationale lovgiver i individuelle procedurer vedrørende udøvelsen af embedet som dommer ved en domstol i sidste instans i en medlemsstat (Sąd Najwyższy (øverste domstol)) ganske vist fastsætter en ret til at anlægge søgsmål, men afgørelsen vedrørende den samlede vurdering af alle kandidater til Sąd Najwyższy (øverste domstol) i den udvælgelsesprocedure, der går forud for videresendelsen af anmodningen om ansættelse som dommer ved den nævnte domstol, er endelig og får virkning, såfremt den ikke anfægtes af alle parter i udvælgelsesproceduren, blandt hvilke der befinder sig en kandidat, som ikke har nogen interesse i anfægtelsen af denne afgørelse, fordi den anmodning om ansættelse som dommer, der vedrører vedkommende, er blevet videresendt, hvilket medfører,

—

at retsmidlet mister sin effektive virkning og den kompetente ret ikke har nogen mulighed for at gennemføre en reel kontrol af den nævnte udvælgelsesprocedures forløb,

| — | hvilket i tilfælde af, at denne procedure også omfatter de dommerembeder ved Sąd Najwyższy (øverste domstol), der hidtil har været besat af dommere, der er blevet underlagt den nye lavere pensionsalder, uden at den pågældende dommer har kunnet afgøre, om vedkommende ville gøre brug af lovgivningen om lavere pensionsalder, med henblik på princippet om dommeres uafsættelighed — hvis det antages, at dette princip herved tilsidesættes — også har indflydelse på omfanget og resultatet af den retslige kontrol af den nævnte udvælgelsesprocedure? |
| --- | --- |

—

hvilket i tilfælde af, at denne procedure også omfatter de dommerembeder ved Sąd Najwyższy (øverste domstol), der hidtil har været besat af dommere, der er blevet underlagt den nye lavere pensionsalder, uden at den pågældende dommer har kunnet afgøre, om vedkommende ville gøre brug af lovgivningen om lavere pensionsalder, med henblik på princippet om dommeres uafsættelighed — hvis det antages, at dette princip herved tilsidesættes — også har indflydelse på omfanget og resultatet af den retslige kontrol af den nævnte udvælgelsesprocedure?

| 2) | Skal artikel 2 sammenholdt med artikel 4, stk. 3, tredje punktum, og artikel 6, stk. 1, TEU sammenholdt med artikel 15, stk. 1, og artikel 20 sammenholdt med artikel 21, stk. 1, og artikel 52, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder sammenholdt med artikel 2, stk. 1, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2000/78/EF samt artikel 267, stk. 3, TEUF fortolkes således,
  at der foreligger en tilsidesættelse af retsstatsprincippet, ligebehandlingsprincippet og princippet om lige adgang til offentlig ansættelse — som dommer ved Sąd Najwyższy (øverste domstol) — når der [...] i individuelle procedurer vedrørende udøvelse af embedet som dommer ved Sąd Najwyższy (øverste domstol) ganske vist er fastsat en ret til at anlægge søgsmål ved den kompetente ret, men ansættelsen som dommer ved Sąd Najwyższy (øverste domstol) i et ubesat dommerembede som følge af de regler om endelighed, der er beskrevet i det første spørgsmål, kan ske, uden at den kompetente ret gennemfører en kontrol af den førnævnte udvælgelsesprocedure — i det omfang der er blevet anmodet om en sådan kontrol — og idet denne manglende kontrolmulighed samtidig indebærer en tilsidesættelse af retten til effektive retsmidler og dermed også af retten til lige adgang til offentlig ansættelse, hvilket strider mod den almene interesse, og at der foreligger en tilsidesættelse af princippet om institutionel ligevægt, i en situation, hvor det organ i en medlemsstat, der skal varetage domstoles og dommeres uafhængighed (domstolsrådet), ved hvilken proceduren vedrørende udøvelse af embedet som dommer ved Sąd Najwyższy (øverste domstol) gennemføres, er sammensat således, at den dømmende magts repræsentanter i dette organ vælges af den lovgivende magt? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 2 sammenholdt med artikel 4, stk. 3, tredje punktum, og artikel 6, stk. 1, TEU sammenholdt med artikel 15, stk. 1, og artikel 20 sammenholdt med artikel 21, stk. 1, og artikel 52, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder sammenholdt med artikel 2, stk. 1, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2000/78/EF samt artikel 267, stk. 3, TEUF fortolkes således,

at der foreligger en tilsidesættelse af retsstatsprincippet, ligebehandlingsprincippet og princippet om lige adgang til offentlig ansættelse — som dommer ved Sąd Najwyższy (øverste domstol) — når der [...] i individuelle procedurer vedrørende udøvelse af embedet som dommer ved Sąd Najwyższy (øverste domstol) ganske vist er fastsat en ret til at anlægge søgsmål ved den kompetente ret, men ansættelsen som dommer ved Sąd Najwyższy (øverste domstol) i et ubesat dommerembede som følge af de regler om endelighed, der er beskrevet i det første spørgsmål, kan ske, uden at den kompetente ret gennemfører en kontrol af den førnævnte udvælgelsesprocedure — i det omfang der er blevet anmodet om en sådan kontrol — og idet denne manglende kontrolmulighed samtidig indebærer en tilsidesættelse af retten til effektive retsmidler og dermed også af retten til lige adgang til offentlig ansættelse, hvilket strider mod den almene interesse, og at der foreligger en tilsidesættelse af princippet om institutionel ligevægt, i en situation, hvor det organ i en medlemsstat, der skal varetage domstoles og dommeres uafhængighed (domstolsrådet), ved hvilken proceduren vedrørende udøvelse af embedet som dommer ved Sąd Najwyższy (øverste domstol) gennemføres, er sammensat således, at den dømmende magts repræsentanter i dette organ vælges af den lovgivende magt?

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/6 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/6

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 3. januar 2019 — Asmel società consortile a r.l. mod A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione

(Sag C-3/19)

(2019/C 164/07)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Appellant: Asmel società consortile a r.l.

Indstævnt: A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er EU-retten til hinder for en national bestemmelse såsom artikel 33, stk. 3a, i lovdekret nr. 163 af 12. april 2006, hvorefter kommuners selvbestemmelse i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter gennem en indkøbscentral begrænses til udelukkende to organisationsmodeller, nemlig kommuneforeningen, såfremt en sådan allerede foreligger, eller et kommunekonsortium, der skal stiftes? |
| --- | --- |

1)

Er EU-retten til hinder for en national bestemmelse såsom artikel 33, stk. 3a, i lovdekret nr. 163 af 12. april 2006, hvorefter kommuners selvbestemmelse i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter gennem en indkøbscentral begrænses til udelukkende to organisationsmodeller, nemlig kommuneforeningen, såfremt en sådan allerede foreligger, eller et kommunekonsortium, der skal stiftes?

| 2) | Er EU-retten, og navnlig princippet om fri udveksling af tjenesteydelser og princippet om sikring af en så bred konkurrence som muligt på markedet for offentlige tjenesteydelseskontrakter, til hinder for en national bestemmelse såsom artikel 33, stk. 3a, i lovdekret nr. 163 af 12. april 2006, der, sammenholdt med artikel 3, stk. 25, i lovdekret nr. 163 af 12. april 2006, hvad angår organisationsmodellen i form af kommunekonsortier udelukker muligheden for at stifte privatretlige retssubjekter såsom eksempelvis et privatretligt konsortium med deltagelse også af private aktører? |
| --- | --- |

2)

Er EU-retten, og navnlig princippet om fri udveksling af tjenesteydelser og princippet om sikring af en så bred konkurrence som muligt på markedet for offentlige tjenesteydelseskontrakter, til hinder for en national bestemmelse såsom artikel 33, stk. 3a, i lovdekret nr. 163 af 12. april 2006, der, sammenholdt med artikel 3, stk. 25, i lovdekret nr. 163 af 12. april 2006, hvad angår organisationsmodellen i form af kommunekonsortier udelukker muligheden for at stifte privatretlige retssubjekter såsom eksempelvis et privatretligt konsortium med deltagelse også af private aktører?

| 3) | Er EU-retten, og navnlig princippet om fri udveksling af tjenesteydelser og princippet om sikring af en så bred konkurrence som muligt på markedet for offentlige tjenesteydelseskontrakter, til hinder for en national bestemmelse såsom artikel 33, stk. 3a, der — såfremt den skal fortolkes således, at kommunekonsortier, der også udgør indkøbscentraler, kun må udføre aktiviteter på et område svarende til området for de deltagende kommuner samlet set, og således højst svarende til provinsens område — begrænser de nævnte indkøbscentralers kompetenceområde? |
| --- | --- |

3)

Er EU-retten, og navnlig princippet om fri udveksling af tjenesteydelser og princippet om sikring af en så bred konkurrence som muligt på markedet for offentlige tjenesteydelseskontrakter, til hinder for en national bestemmelse såsom artikel 33, stk. 3a, der — såfremt den skal fortolkes således, at kommunekonsortier, der også udgør indkøbscentraler, kun må udføre aktiviteter på et område svarende til området for de deltagende kommuner samlet set, og således højst svarende til provinsens område — begrænser de nævnte indkøbscentralers kompetenceområde?

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/7 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/7

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 7. januar 2019 — Azienda ULSS n. 6 Euganea mod Pia Opera Croce Verde Padova

(Sag C-11/19)

(2019/C 164/08)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Appellant: Azienda ULSS n. 6 Euganea

Indstævnt: Pia Opera Croce Verde Padova

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er 28. betragtning til og artikel 10 og artikel 12, stk. 4, i direktiv 2014/24/EU (1) til hinder for, at artikel 5, sammenholdt med artikel 1, 2, 3 og 4, i regionallov nr. 26/2012 for Veneto anvendes på grundlag af det samarbejde mellem flere offentlige enheder, som er omhandlet i førnævnte artikel 12, stk. 4, og i artikel 5, stk. 6, i lovdekret nr. 50/2016 og artikel 15 i lov nr. 241/199, såfremt begge parter er offentlige enheder? |
| --- | --- |

1)

Er 28. betragtning til og artikel 10 og artikel 12, stk. 4, i direktiv 2014/24/EU (1) til hinder for, at artikel 5, sammenholdt med artikel 1, 2, 3 og 4, i regionallov nr. 26/2012 for Veneto anvendes på grundlag af det samarbejde mellem flere offentlige enheder, som er omhandlet i førnævnte artikel 12, stk. 4, og i artikel 5, stk. 6, i lovdekret nr. 50/2016 og artikel 15 i lov nr. 241/199, såfremt begge parter er offentlige enheder?

| 2) | Er 28. betragtning til og artikel 10 og artikel 12, stk. 4, i direktiv 2014/24/EU til hinder for, at bestemmelserne i regionallov nr. 26/2012 for Veneto anvendes på grundlag af det samarbejde mellem flere offentlige enheder, som er omhandlet i ovennævnte artikel 12, stk. 4, og i artikel 5, stk. 6, i lovdekret nr. 50/2016 og artikel 15 i lov nr. 241/199, såfremt begge parter er offentlige enheder, således at den ordregivende myndighed er forpligtet til at begrunde valget om at tildele den almindelige sygetransport gennem et udbud i stedet for ved direkte tildeling? |
| --- | --- |

2)

Er 28. betragtning til og artikel 10 og artikel 12, stk. 4, i direktiv 2014/24/EU til hinder for, at bestemmelserne i regionallov nr. 26/2012 for Veneto anvendes på grundlag af det samarbejde mellem flere offentlige enheder, som er omhandlet i ovennævnte artikel 12, stk. 4, og i artikel 5, stk. 6, i lovdekret nr. 50/2016 og artikel 15 i lov nr. 241/199, såfremt begge parter er offentlige enheder, således at den ordregivende myndighed er forpligtet til at begrunde valget om at tildele den almindelige sygetransport gennem et udbud i stedet for ved direkte tildeling?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26.2.2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF (EUT 2014, L 94, s. 65).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/8 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/8

---

Appel iværksat den 10. januar 2019 af EU-Satellitcentret (SatCen) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidede Afdeling) den 25. oktober 2018 i sag T-286/15, KF mod SatCen

(Sag C-14/19 P)

(2019/C 164/09)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: EU-Satellitcentret (SatCen) (ved avocate A. Guillerme)

De andre parter i appelsagen: KF og Rådet for Den Europæiske Union

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Sagsøgeren i første instans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren i første instans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

SatCen har i appelsagen nedlagt følgende anbringender:

| — | Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at den havde kompetence til at tage stilling til appellantens påstande, idet den i) ikke foretog en bedømmelse af, om de faktiske omstændigheder, som danner grundlag for Rettens kompetence, forelå, og idet den ii) fortolkede ligebehandlingsprincippet forkert. |
| --- | --- |

—

Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at den havde kompetence til at tage stilling til appellantens påstande, idet den i) ikke foretog en bedømmelse af, om de faktiske omstændigheder, som danner grundlag for Rettens kompetence, forelå, og idet den ii) fortolkede ligebehandlingsprincippet forkert.

| — | Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at Rettens kompetence til at afgøre denne tvist er baseret på artikel 263 TEUF og artikel 268 TEUF. |
| --- | --- |

—

Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at Rettens kompetence til at afgøre denne tvist er baseret på artikel 263 TEUF og artikel 268 TEUF.

| — | Retten gengav de faktiske omstændigheder urigtigt, da den undersøgte KF’s påstande vedrørende den administrative undersøgelses forløb. |
| --- | --- |

—

Retten gengav de faktiske omstændigheder urigtigt, da den undersøgte KF’s påstande vedrørende den administrative undersøgelses forløb.

| — | Retten begik en retlig fejl ved fortolkningen af artikel 1 i bilag IX til SatCens personalevedtægt og begrebet retten til forsvar. |
| --- | --- |

—

Retten begik en retlig fejl ved fortolkningen af artikel 1 i bilag IX til SatCens personalevedtægt og begrebet retten til forsvar.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/9 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/9

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 10. januar 2019 — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA mod Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.

(Sag C-15/19)

(2019/C 164/10)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Appellant: A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA

Indstævnt: Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er den af appeldomstolen anlagte fortolkning, hvorefter artikel 15 og 17 i lovdekret nr. 36/2003, der har gennemført artikel 10 og 14 i direktiv 1999/31/EF (1) i den nationale retsorden, finder anvendelse med tilbagevirkende kraft, med den virkning, at bestående deponeringsanlæg, som allerede er godkendt, ubetinget omfattes af de herved pålagte forpligtelser, og navnlig den del, hvor efterbehandlingsperioden forlænges fra 10 til 30 år, forenelig med de nævnte [EU-retlige] bestemmelser? |
| --- | --- |

1)

Er den af appeldomstolen anlagte fortolkning, hvorefter artikel 15 og 17 i lovdekret nr. 36/2003, der har gennemført artikel 10 og 14 i direktiv 1999/31/EF (1) i den nationale retsorden, finder anvendelse med tilbagevirkende kraft, med den virkning, at bestående deponeringsanlæg, som allerede er godkendt, ubetinget omfattes af de herved pålagte forpligtelser, og navnlig den del, hvor efterbehandlingsperioden forlænges fra 10 til 30 år, forenelig med de nævnte [EU-retlige] bestemmelser?

| 2) | Er den af appeldomstolen anlagte fortolkning, hvorefter artikel 15 og 17 i lovdekret nr. 36/2003 finder anvendelse på bestående deponeringsanlæg, der allerede er godkendt, selv om artikel 17 som et led i indførelsen af de herved pålagte forpligtelser, herunder på de nævnte anlæg, begrænser gennemførelsesforanstaltningerne til fastsættelsen af en overgangsperiode og slet ikke indeholder foranstaltninger til at dæmpe forlængelsens finansielle virkning på »indehaveren«, forenelig med artikel 10 og 14 i direktiv 1999/31/EF, ifølge hvilke medlemsstaterne træffer »foranstaltninger til at sikre, at alle omkostninger ved etablering og drift af et deponeringsanlæg, herunder så vidt muligt omkostningerne i forbindelse med sikkerhedsstillelse eller tilsvarende som omhandlet i artikel 8, litra a), nr. iv), og de anslåede omkostninger ved deponeringsanlæggets nedlukning samt efterbehandling i en periode på mindst 30 år er dækket af den betaling, operatøren forlanger for deponering af en hvilken som helst type affald på anlægget« og »foranstaltninger til at sikre, at deponeringsanlæg, som allerede er godkendt eller i drift på tidspunktet for dette direktivs gennemførelse, [...] fortsætter driften«, især i forhold til deres præceptive karakter? |
| --- | --- |

2)

Er den af appeldomstolen anlagte fortolkning, hvorefter artikel 15 og 17 i lovdekret nr. 36/2003 finder anvendelse på bestående deponeringsanlæg, der allerede er godkendt, selv om artikel 17 som et led i indførelsen af de herved pålagte forpligtelser, herunder på de nævnte anlæg, begrænser gennemførelsesforanstaltningerne til fastsættelsen af en overgangsperiode og slet ikke indeholder foranstaltninger til at dæmpe forlængelsens finansielle virkning på »indehaveren«, forenelig med artikel 10 og 14 i direktiv 1999/31/EF, ifølge hvilke medlemsstaterne træffer »foranstaltninger til at sikre, at alle omkostninger ved etablering og drift af et deponeringsanlæg, herunder så vidt muligt omkostningerne i forbindelse med sikkerhedsstillelse eller tilsvarende som omhandlet i artikel 8, litra a), nr. iv), og de anslåede omkostninger ved deponeringsanlæggets nedlukning samt efterbehandling i en periode på mindst 30 år er dækket af den betaling, operatøren forlanger for deponering af en hvilken som helst type affald på anlægget« og »foranstaltninger til at sikre, at deponeringsanlæg, som allerede er godkendt eller i drift på tidspunktet for dette direktivs gennemførelse, [...] fortsætter driften«, især i forhold til deres præceptive karakter?

| 3) | Er den af appeldomstolen anlagte fortolkning, hvorefter ovennævnte artikel 15 og 17 i lovdekret nr. 36/2003 finder anvendelse på bestående deponeringsanlæg, der allerede er godkendt, herunder hvad angår de finansielle byrder, der følger af de herved pålagte forpligtelser, og navnlig som følge af efterbehandlingsperiodens forlængelse fra 10 til 30 år, idet denne byrde belaster »indehaveren«, og således at ændring in peius af de takster, som indehaveren modtager i henhold til kontrakterne om regulering af affaldsbortskaffelse, lovliggøres, forenelig med artikel 10 og 14 i direktiv 1999/31/EF? |
| --- | --- |

3)

Er den af appeldomstolen anlagte fortolkning, hvorefter ovennævnte artikel 15 og 17 i lovdekret nr. 36/2003 finder anvendelse på bestående deponeringsanlæg, der allerede er godkendt, herunder hvad angår de finansielle byrder, der følger af de herved pålagte forpligtelser, og navnlig som følge af efterbehandlingsperiodens forlængelse fra 10 til 30 år, idet denne byrde belaster »indehaveren«, og således at ændring in peius af de takster, som indehaveren modtager i henhold til kontrakterne om regulering af affaldsbortskaffelse, lovliggøres, forenelig med artikel 10 og 14 i direktiv 1999/31/EF?

| 4) | Er den af appeldomstolen anlagte fortolkning, hvorefter ovennævnte artikel 15 og 17 i lovdekret nr. 36/2003 finder anvendelse på bestående deponeringsanlæg, der allerede er godkendt, herunder hvad angår de finansielle byrder, der følger af de herved pålagte forpligtelser, og navnlig som følge af efterbehandlingsperiodens forlængelse fra 10 til 30 år, idet ikke kun affald, som indleveres fra og med datoen for ikrafttrædelsen af gennemførelsesforanstaltningerne, men også tidligere indleveret affald, skal tages i betragtning ved fastsættelsen af disse byrder, forenelig med artikel 10 og 14 i direktiv 1999/31/EF? |
| --- | --- |

4)

Er den af appeldomstolen anlagte fortolkning, hvorefter ovennævnte artikel 15 og 17 i lovdekret nr. 36/2003 finder anvendelse på bestående deponeringsanlæg, der allerede er godkendt, herunder hvad angår de finansielle byrder, der følger af de herved pålagte forpligtelser, og navnlig som følge af efterbehandlingsperiodens forlængelse fra 10 til 30 år, idet ikke kun affald, som indleveres fra og med datoen for ikrafttrædelsen af gennemførelsesforanstaltningerne, men også tidligere indleveret affald, skal tages i betragtning ved fastsættelsen af disse byrder, forenelig med artikel 10 og 14 i direktiv 1999/31/EF?

---

(1)  Rådets direktiv 1999/31/EF af 26.4.1999 om deponering af affald (EFT 1999, L 182, s. 1).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/10 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/10

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Krakowie (Polen) den 2. januar 2019 — VL mod Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie

(Sag C-16/19)

(2019/C 164/11)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Okręgowy w Krakowie

Parter i hovedsagen

Sagsøger og appellant: VL

Sagsøgt og indstævnt: Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego, Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 2 i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (1) fortolkes således, at en differentiering af situationen for enkelte personer, som hører til en gruppe, der er kendetegnet ved en beskyttet egenskab (handicap), udgør en form for tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, når den af arbejdsgiveren foretagne differentiering inden for gruppen sker på grundlag af et tilsyneladende neutralt kriterium, dette kriterium ikke kan begrundes objektivt med et legitimt mål, og midlerne til at nå dette mål ikke er forholdsmæssige og nødvendige?

---

(1)  EUT 2000, L 303, s. 16.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/11 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/11

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Poznaniu (Polen) den 15. januar 2019 — Corporis Sp. z o.o., Bielsko Biała mod Gefion Insurance A/S, København

(Sag C-25/19)

(2019/C 164/12)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Okręgowy w Poznaniu

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Corporis Sp. z o.o., Bielsku Białej

Sagsøgt: Gefion Insurance A/S, København

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 152, stk. 1 og 2, sammenholdt med artikel 151 i direktiv 2009/138/EF (1) og ottende betragtning til forordning (EF) nr. 1393/2007 (2) fortolkes således, at repræsentation af et skadesforsikringsselskab ved en hertil udpeget repræsentant omfatter modtagelse af et dokument, som indleder en sag om erstatning som følge af et trafikuheld?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF af 25.11.2009 om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II) (EUT L 335, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1393/2007 af 13.11.2007 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (forkyndelse af dokumenter) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 (EUT L 324, s. 79).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/11 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/11

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione tributaria provinciale di Modena (Italien) den 15. januar 2019 — Azienda USL di Modena mod Comune di Sassuolo

(Sag C-26/19)

(2019/C 164/13)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Commissione tributaria provinciale di Modena

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Azienda USL di Modena

Sagsøgt: Comune di Sassuolo

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er artikel 9, nr. 8, i lovdekret nr. 23/2011 [af 14. marts 2011], hvorefter de nationale italienske sundhedstjenesters enheder er fritaget fra IMU på ejendomme, som de ejer, og som udelukkende anvendes til institutionelle opgaver, i overensstemmelse med artikel 107 TEUF, som forbyder statsstøtte »under enhver tænkelig form«, såfremt den nationale bestemmelse fortolkes således, at fritagelsen også indrømmes en sundhedsmyndighed, som har udlejet en ejendom til et offentligt-privat selskab, som den pågældende sundhedsmyndighed ejer 51 % af, og som udbyder sundhedsydelser i konkurrence med andre plejehjem, der udelukkende er privatejede, hvilket følgelig indebærer en skattefordel, som kan kvalificeres som statsstøtte, og en ændring af de frie markedsregler? |
| --- | --- |

1)

Er artikel 9, nr. 8, i lovdekret nr. 23/2011 [af 14. marts 2011], hvorefter de nationale italienske sundhedstjenesters enheder er fritaget fra IMU på ejendomme, som de ejer, og som udelukkende anvendes til institutionelle opgaver, i overensstemmelse med artikel 107 TEUF, som forbyder statsstøtte »under enhver tænkelig form«, såfremt den nationale bestemmelse fortolkes således, at fritagelsen også indrømmes en sundhedsmyndighed, som har udlejet en ejendom til et offentligt-privat selskab, som den pågældende sundhedsmyndighed ejer 51 % af, og som udbyder sundhedsydelser i konkurrence med andre plejehjem, der udelukkende er privatejede, hvilket følgelig indebærer en skattefordel, som kan kvalificeres som statsstøtte, og en ændring af de frie markedsregler?

| 2) | Er den italienske ruling i artikel 11 [i lov nr. 212/2000 af 27. juli 2000], som hindrer en fortolkning af artikel 9, nr. 8, i lovdekret nr. 23/2011, i overensstemmelse med retspraksis fra Corte suprema (øverste domstol, Italien) vedrørende ICI, hvorefter fritagelsen fra IMU ikke finder anvendelse på en sundhedsmyndighed, når ejendommen anvendes af et aktieselskab, som den pågældende offentlige myndighed ejer, og som driver sundhedsvirksomhed i konkurrence med andre selskaber, der udelukkende er privatejede, og som også udbyder sundhedstjenester, hvilket følgelig indebærer en skattefordel, som kan kvalificeres som statsstøtte, og en ændring af de frie markedsregler, i overensstemmelse med traktaten, dvs. i overensstemmelse med artikel 107 TEUF, som forbyder statsstøtte »under enhver tænkelig form«? |
| --- | --- |

2)

Er den italienske ruling i artikel 11 [i lov nr. 212/2000 af 27. juli 2000], som hindrer en fortolkning af artikel 9, nr. 8, i lovdekret nr. 23/2011, i overensstemmelse med retspraksis fra Corte suprema (øverste domstol, Italien) vedrørende ICI, hvorefter fritagelsen fra IMU ikke finder anvendelse på en sundhedsmyndighed, når ejendommen anvendes af et aktieselskab, som den pågældende offentlige myndighed ejer, og som driver sundhedsvirksomhed i konkurrence med andre selskaber, der udelukkende er privatejede, og som også udbyder sundhedstjenester, hvilket følgelig indebærer en skattefordel, som kan kvalificeres som statsstøtte, og en ændring af de frie markedsregler, i overensstemmelse med traktaten, dvs. i overensstemmelse med artikel 107 TEUF, som forbyder statsstøtte »under enhver tænkelig form«?

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/12 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/12

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 16. januar 2019 — Ryanair Ltd og Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust mod Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust m.fl.

(Sag C-28/19)

(2019/C 164/14)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Appellanter: Ryanair Ltd og Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust

Indstævnte: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust, Ryanair Ltd og Ryanair DAC

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 23, stk. 1, 2. andet punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1008/2008 af 24. september 2008 om fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Fællesskabet (1) fortolkes således, at et onlinegebyr ved check-in, et »administrationsgebyr« for køb med kreditkort, som tillægges billetprisen, og momsen på flybilletpriser og valgfrie tillægsydelser til indenlandske flyvninger er omfattet af kategorien obligatoriske og forudseelige pristillæg eller valgfrie pristillæg? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 23, stk. 1, 2. andet punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1008/2008 af 24. september 2008 om fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Fællesskabet (1) fortolkes således, at et onlinegebyr ved check-in, et »administrationsgebyr« for køb med kreditkort, som tillægges billetprisen, og momsen på flybilletpriser og valgfrie tillægsydelser til indenlandske flyvninger er omfattet af kategorien obligatoriske og forudseelige pristillæg eller valgfrie pristillæg?

| 2) | Skal artikel 23, stk. 1, fjerde punktum, i forordning nr. 1008/2008 fortolkes således, at der med ordet »valgfrie« tages sigte på pristillæg, som størstedelen af forbrugerne er i stand til at undgå? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 23, stk. 1, fjerde punktum, i forordning nr. 1008/2008 fortolkes således, at der med ordet »valgfrie« tages sigte på pristillæg, som størstedelen af forbrugerne er i stand til at undgå?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 af 24.9.2008 om fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Fællesskabet (omarbejdning) (EUT 2008, L 293, s. 3).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/13 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/13

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul București (Rumænien) den 29. januar 2019 — Orange România S.A. mod Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal

(Sag C-61/19)

(2019/C 164/15)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul București

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Orange România S.A.

Sagsøgt: Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Hvilke betingelser skal være opfyldt for, at en viljetilkendegivelse kan opfattes som en specifik og informeret viljetilkendegivelse som omhandlet i artikel 2, litra h), i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF (1) af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger? |
| --- | --- |

1)

Hvilke betingelser skal være opfyldt for, at en viljetilkendegivelse kan opfattes som en specifik og informeret viljetilkendegivelse som omhandlet i artikel 2, litra h), i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF (1) af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger?

| 2) | Hvilke betingelser skal være opfyldt for, at en viljetilkendegivelse kan opfattes som en frivillig viljetilkendegivelse som omhandlet i artikel 2, litra h), i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger? |
| --- | --- |

2)

Hvilke betingelser skal være opfyldt for, at en viljetilkendegivelse kan opfattes som en frivillig viljetilkendegivelse som omhandlet i artikel 2, litra h), i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger?

---

(1)  Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24.10.1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT 1995, L 281, s. 31).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/14 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul București (Rumænien) den 29. januar 2019 — Star Taxi App SRL mod Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul București prin Primar General og Consiliul General al Municipiului București

(Sag C-62/19)

(2019/C 164/16)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul București

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Star Taxi App SRL

Sagsøgte: Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul București prin Primar General og Consiliul General al Municipiului București

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal bestemmelserne i direktiv 98/34/EF (1), artikel 1, nr. 2), som ændret ved direktiv 98/48/EF (2), og direktiv 2000/31/EF (3), artikel 2, litra a), hvorefter der ved informationssamfundstjeneste forstås »enhver tjeneste, der ydes mod betaling, og som teleformidles ad elektronisk vej på individuel anmodning fra en tjenestemodtager«, fortolkes således, at en aktivitet som den af Star Taxi App SRL udførte (dvs. en tjenesteydelse, der ved hjælp af en elektronisk applikation opretter en direkte forbindelse mellem taxikunder og taxichauffører) skal anses for at være en specifik tjeneste i informationssamfundet og den samarbejdsbaserede økonomi (eftersom Star Taxi App SRL ikke opfylder de kriterier for at kunne kvalificeres som transportvirksomhed, som Domstolen tog i betragtning i præmis 39 i dommen i sag C-434/15 med henvisning til Uber)? |
| --- | --- |

1)

Skal bestemmelserne i direktiv 98/34/EF (1), artikel 1, nr. 2), som ændret ved direktiv 98/48/EF (2), og direktiv 2000/31/EF (3), artikel 2, litra a), hvorefter der ved informationssamfundstjeneste forstås »enhver tjeneste, der ydes mod betaling, og som teleformidles ad elektronisk vej på individuel anmodning fra en tjenestemodtager«, fortolkes således, at en aktivitet som den af Star Taxi App SRL udførte (dvs. en tjenesteydelse, der ved hjælp af en elektronisk applikation opretter en direkte forbindelse mellem taxikunder og taxichauffører) skal anses for at være en specifik tjeneste i informationssamfundet og den samarbejdsbaserede økonomi (eftersom Star Taxi App SRL ikke opfylder de kriterier for at kunne kvalificeres som transportvirksomhed, som Domstolen tog i betragtning i præmis 39 i dommen i sag C-434/15 med henvisning til Uber)?

| 2) | Såfremt Star Taxi App SRL’s applikation anses for at være en informationssamfundstjeneste, bevirker bestemmelserne i artikel 4 i direktiv 2000/31/EF, artikel 9, 10 og 16 i direktiv 2006/123/EF (4) samt artikel 56 TEUF da, at den af Star Taxi App SRL udførte aktivitet omfattes af princippet om den frie udveksling af tjenesteydelser? Hvis spørgsmålet besvares bekræftende, er disse bestemmelser da til hinder for forskrifter såsom de i Hotărârea Consiliului General al Municipiului București (beslutning fra kommunalbestyrelsen i Bukarests kommune, herefter »HCGMB«) nr. 626/19.12.2017 indeholdte, som ændrer og supplerer HCGMB nr. 178/2008 om godkendelse af rammeordningen, reglerne og kontrakten om koncession via uddelegeret forvaltning med henblik på organisering og tilvejebringelse af lokal offentlig personbefordring med taxi — artikel I-V? |
| --- | --- |

2)

Såfremt Star Taxi App SRL’s applikation anses for at være en informationssamfundstjeneste, bevirker bestemmelserne i artikel 4 i direktiv 2000/31/EF, artikel 9, 10 og 16 i direktiv 2006/123/EF (4) samt artikel 56 TEUF da, at den af Star Taxi App SRL udførte aktivitet omfattes af princippet om den frie udveksling af tjenesteydelser? Hvis spørgsmålet besvares bekræftende, er disse bestemmelser da til hinder for forskrifter såsom de i Hotărârea Consiliului General al Municipiului București (beslutning fra kommunalbestyrelsen i Bukarests kommune, herefter »HCGMB«) nr. 626/19.12.2017 indeholdte, som ændrer og supplerer HCGMB nr. 178/2008 om godkendelse af rammeordningen, reglerne og kontrakten om koncession via uddelegeret forvaltning med henblik på organisering og tilvejebringelse af lokal offentlig personbefordring med taxi — artikel I-V?

| 3) | Såfremt direktiv 2000/31/EF finder anvendelse på den tjenesteydelse, som Star Taxi App SRL leverer, udgør en medlemsstats restriktioner for den frie udveksling af en elektronisk formidlingsydelse i form af, at levering af tjenesteydelsen er underlagt en betingelse om at være i besiddelse af en tilladelse eller licens, da gyldige foranstaltninger til fravigelse af artikel 3, stk. 2, i direktiv 2000/31/EF, idet de opfylder betingelserne i direktivets artikel 3, stk. 4? |
| --- | --- |

3)

Såfremt direktiv 2000/31/EF finder anvendelse på den tjenesteydelse, som Star Taxi App SRL leverer, udgør en medlemsstats restriktioner for den frie udveksling af en elektronisk formidlingsydelse i form af, at levering af tjenesteydelsen er underlagt en betingelse om at være i besiddelse af en tilladelse eller licens, da gyldige foranstaltninger til fravigelse af artikel 3, stk. 2, i direktiv 2000/31/EF, idet de opfylder betingelserne i direktivets artikel 3, stk. 4?

| 4) | Er bestemmelserne i artikel 5 i direktiv (EU) 2015/1535 (5) til hinder for, at der uden forudgående meddelelse til Europa-Kommissionen vedtages forskrifter såsom de i HCGMB nr. 626/19.12.2017 indeholdte, som ændrer og supplerer HCGMB nr. 178/2008 om godkendelse af rammeordningen, reglerne og kontrakten om koncession via uddelegeret forvaltning med henblik på organisering og tilvejebringelse af lokal offentlig personbefordring med taxi — artikel I-V? |
| --- | --- |

4)

Er bestemmelserne i artikel 5 i direktiv (EU) 2015/1535 (5) til hinder for, at der uden forudgående meddelelse til Europa-Kommissionen vedtages forskrifter såsom de i HCGMB nr. 626/19.12.2017 indeholdte, som ændrer og supplerer HCGMB nr. 178/2008 om godkendelse af rammeordningen, reglerne og kontrakten om koncession via uddelegeret forvaltning med henblik på organisering og tilvejebringelse af lokal offentlig personbefordring med taxi — artikel I-V?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22.6.1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT 1998, L 204, s.37).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20.7.1998 om ændring af direktiv 98/34/EF om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT 1998, L 217, s. 18).

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/31/EF af 8.6.2000 om visse retlige aspekter af informationssamfundstjenester, navnlig elektronisk handel, i det indre marked (»Direktivet om elektronisk handel«) (EFT 2000, L 178, s. 1).

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12.12.2006 om tjenesteydelser i det indre marked (EUT 2006, L 376, s. 36).

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/1535 af 9.9.2015 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (EUT 2015, L 241, s. 1).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/15 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/15

---

Appel iværksat den 30. januar 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 21. november 2018 i sag T-587/16, HM mod Europa-Kommissionen

(Sag C-70/19 P)

(2019/C 164/17)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved T.S. Bohr og G. Gattinara, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: HM

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dom afsagt af Retten den 21. november 2018, HM mod Kommissionen, T-587/16, ophæves. |
| --- | --- |

—

Dom afsagt af Retten den 21. november 2018, HM mod Kommissionen, T-587/16, ophæves.

| — | Sagen hjemvises til Retten. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Retten.

| — | Afgørelsen om sagsomkostningerne i første instans og i appelsagen udsættes. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen om sagsomkostningerne i første instans og i appelsagen udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Kommissionen har fremsat to appelanbringender til støtte for sin appel.

Med det første appelanbringende, som er opdelt i tre led, har Kommissionen gjort gældende, at Retten begik en retlig fejl, hvad angår fordelingen af kompetence mellem udvælgelseskomitéen og Det Europæiske Personaleudvælgelseskontor (EPSO).

Kommissionen har med appelanbringendets første led gjort gældende, at Retten begik en fejl ved den retlige kvalifikation af den anfægtede retsakt, dvs. EPSO’s afgørelse af 17. august 2015 om ikke at videresende sagsøgerens anmodning om revurdering på grund af forsinkelse. Denne underretning blev foretaget inden for rammerne af den kompetence, som EPSO er tillagt i henhold til punkt 3.1.3 i de generelle regler for almindelige udvælgelsesprøver med hensyn til at varetage al korrespondance med ansøgerne.

Med det andet led har Kommissionen foreholdt Retten, at den begik en retlig fejl, da den fortolkede de generelle regler. Ifølge Kommissionen skal punkt 3.4.3 i de generelle regler for almindelige udvælgelsesprøver ikke alene sammenholdes med punkt 3.1.3, men også forstås i lyset af ordlyden af og formålet med punkt 3.4.3., der tillægger EPSO kompetence til at varetage den interne revurderingsprocedure.

Med det tredje led har Kommissionen gjort gældende, at Retten begik en retlig fejl, da den fortolkede artikel 7 i bilag III til tjenestemandsvedtægten. Ifølge Kommissionen udgør den omhandlede underretning en administrativ foranstaltning, der har til formål at sikre, at der anvendes ensartede standarder i procedurerne for udvælgelse i henhold til artikel 7, stk. 1. Ifølge Kommissionen er dette endvidere i overensstemmelse med den rolle som assistent for udvælgelseskomitéen, som EPSO er tildelt, således som anført af Retten i dommen i sag T-361/10 P (1), Kommissionen mod Pachitis.

Med det andet appelanbringende har Kommissionen gjort gældende, at Retten begik en retlig fejl ved fortolkningen af anbringendet om manglende kompetence hos ophavsmanden til retsakten. Kommissionen er af den opfattelse, at Retten i det foreliggende tilfælde undlod at undersøge, om der, såfremt den manglende kompetence var afhjulpet, var vedtaget en retsakt med samme indhold eller et andet indhold. I mangel af en sådan undersøgelse kunne Retten ifølge Kommissionen ikke annullere den anfægtede retsakt.

---

(1)  ECLI:EU:T:2011:742

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/16 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Specializat Mureș (Rumænien) den 31. januar 2019 — MF mod BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București og Secapital Sàrl

(Sag C-75/19)

(2019/C 164/18)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul Specializat Mureș

Parter i hovedsagen

Sagsøger: MF

Sagsøgt: BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București og Secapital Sàrl

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er bestemmelserne i Rådets direktiv 93/13/EØF (1) om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, især 12., 21. og 23. betragtning samt artikel 6, stk. 1, artikel 7, stk. 2, og artikel 8, til hinder for en af de nationale retter anlagt fortolkning, hvorefter en forbruger i forbindelse med indsigelse mod fuldbyrdelse — der i national lovgivning udgør et særligt søgsmål, som kun kan anlægges inden for bestemte frister og under restriktive betingelser — efter indledningen af en tvangsfuldbyrdelse mod vedkommende ikke kan påberåbe sig konstateringen af, at der foreligger urimelige kontraktvilkår i en kreditaftale indgået med en erhvervsdrivende — hvilken aftale i henhold til loven udgør et fuldbyrdelsesgrundlag, hvorpå tvangsfuldbyrdelsen mod forbrugeren er blevet indledt — fordi en sådan påberåbelse ikke er tilladt inden for rammerne af det omhandlede retsmiddel, med henvisning til national lovgivning, der fastsætter bestemmelse om almindelige søgsmål, der ikke er underlagt nogen forældelsesfrist, hvormed forbrugeren på ethvert tidspunkt kan anmode om, at det fastslås, at der foreligger urimelige kontraktvilkår, og at deres virkninger fjernes, uden at afgørelsen i dette søgsmål har direkte konsekvenser for tvangsfuldbyrdelsesproceduren, således at der foreligger risiko for, at tvangsfuldbyrdelsen fuldføres, inden der træffes afgørelse i det almindelige søgsmål? |
| --- | --- |

1)

Er bestemmelserne i Rådets direktiv 93/13/EØF (1) om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, især 12., 21. og 23. betragtning samt artikel 6, stk. 1, artikel 7, stk. 2, og artikel 8, til hinder for en af de nationale retter anlagt fortolkning, hvorefter en forbruger i forbindelse med indsigelse mod fuldbyrdelse — der i national lovgivning udgør et særligt søgsmål, som kun kan anlægges inden for bestemte frister og under restriktive betingelser — efter indledningen af en tvangsfuldbyrdelse mod vedkommende ikke kan påberåbe sig konstateringen af, at der foreligger urimelige kontraktvilkår i en kreditaftale indgået med en erhvervsdrivende — hvilken aftale i henhold til loven udgør et fuldbyrdelsesgrundlag, hvorpå tvangsfuldbyrdelsen mod forbrugeren er blevet indledt — fordi en sådan påberåbelse ikke er tilladt inden for rammerne af det omhandlede retsmiddel, med henvisning til national lovgivning, der fastsætter bestemmelse om almindelige søgsmål, der ikke er underlagt nogen forældelsesfrist, hvormed forbrugeren på ethvert tidspunkt kan anmode om, at det fastslås, at der foreligger urimelige kontraktvilkår, og at deres virkninger fjernes, uden at afgørelsen i dette søgsmål har direkte konsekvenser for tvangsfuldbyrdelsesproceduren, således at der foreligger risiko for, at tvangsfuldbyrdelsen fuldføres, inden der træffes afgørelse i det almindelige søgsmål?

| 2) | Hvis det første spørgsmål besvares bekræftende, er de nævnte bestemmelser i direktivet da til hinder for nationale bestemmelser, der fastsætter en frist på 15 dage fra meddelelsen om de første tvangsfuldbyrdelsesforanstaltninger, inden for hvilken en forbruger/indsiger (rekvisitus) skal påberåbe sig den urimelige karakter af kontraktvilkår i en kreditaftale indgået med en erhvervsdrivende (og fristen fastsættes ved en præceptiv regel, således at manglende overholdelse heraf fører til, at søgsmålet afvises, idet påberåbelsen er fremsat for sent), henset til, dels at samme ordning i national lovgivning også gælder for muligheden for at fremsætte lignende indsigelser, som anses for at være indsigelser vedrørende sagens realtiet, dels at den nationale ret ifølge Domstolens faste praksis af egen drift skal efterprøve, om kontraktvilkår er urimelige, så snart den råder over de oplysninger vedrørende de retlige eller faktiske omstændigheder, som denne prøvelse kræver? |
| --- | --- |

2)

Hvis det første spørgsmål besvares bekræftende, er de nævnte bestemmelser i direktivet da til hinder for nationale bestemmelser, der fastsætter en frist på 15 dage fra meddelelsen om de første tvangsfuldbyrdelsesforanstaltninger, inden for hvilken en forbruger/indsiger (rekvisitus) skal påberåbe sig den urimelige karakter af kontraktvilkår i en kreditaftale indgået med en erhvervsdrivende (og fristen fastsættes ved en præceptiv regel, således at manglende overholdelse heraf fører til, at søgsmålet afvises, idet påberåbelsen er fremsat for sent), henset til, dels at samme ordning i national lovgivning også gælder for muligheden for at fremsætte lignende indsigelser, som anses for at være indsigelser vedrørende sagens realtiet, dels at den nationale ret ifølge Domstolens faste praksis af egen drift skal efterprøve, om kontraktvilkår er urimelige, så snart den råder over de oplysninger vedrørende de retlige eller faktiske omstændigheder, som denne prøvelse kræver?

---

(1)  Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT 1993, L 95, s. 29).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/17 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie (Polen) den 31. januar 2019 — Profi Credit Polska S.A. mod QJ

(Sag C-84/19)

(2019/C 164/19)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Profi Credit Polska S.A.

Sagsøgt: QJ

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 fortolkes således, at direktivet ikke finder anvendelse på bedømmelsen af, om enkelte kontraktvilkår, som vedrører de renteuafhængige omkostninger i forbindelse med en kredit, er urimelige, når en medlemsstats lovbestemmelser fastsætter et loft for disse omkostninger, idet de fastsætter, at der ikke kan stilles krav om betaling af renteuafhængige omkostninger i forbindelse med en forbrugerkreditaftale, såfremt de overstiger det loft for renteuafhængige omkostninger i forbindelse med en kredit, som er beregnet i henhold til lovbestemmelserne, eller det samlede kreditbeløb? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 fortolkes således, at direktivet ikke finder anvendelse på bedømmelsen af, om enkelte kontraktvilkår, som vedrører de renteuafhængige omkostninger i forbindelse med en kredit, er urimelige, når en medlemsstats lovbestemmelser fastsætter et loft for disse omkostninger, idet de fastsætter, at der ikke kan stilles krav om betaling af renteuafhængige omkostninger i forbindelse med en forbrugerkreditaftale, såfremt de overstiger det loft for renteuafhængige omkostninger i forbindelse med en kredit, som er beregnet i henhold til lovbestemmelserne, eller det samlede kreditbeløb?

| 2) | Skal artikel 4, stk. 2, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 fortolkes således, at et kontraktvilkår, der regulerer de renteuafhængige omkostninger, som låntageren skal afholde og tilbagebetale sammen med lånet foruden renterne, og som er knyttet til selve aftaleindgåelsen og ydelsen af kreditten (i form af gebyrer, provisioner og omkostninger af anden art), ikke er underlagt en bedømmelse af deres eventuelle urimelighed i henhold til denne bestemmelse, hvis de er affattet klart og forståeligt? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 4, stk. 2, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 fortolkes således, at et kontraktvilkår, der regulerer de renteuafhængige omkostninger, som låntageren skal afholde og tilbagebetale sammen med lånet foruden renterne, og som er knyttet til selve aftaleindgåelsen og ydelsen af kreditten (i form af gebyrer, provisioner og omkostninger af anden art), ikke er underlagt en bedømmelse af deres eventuelle urimelighed i henhold til denne bestemmelse, hvis de er affattet klart og forståeligt?

| 3) | Skal artikel 4, stk. 2, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 fortolkes således, at kontraktvilkår, hvorved der indføres omkostninger af forskellig art, som er knyttet til ydelsen af en kredit, ikke er affattet »klart og forståeligt«, hvis det ikke fremgår af dem, hvilke konkrete modydelser de afholdes for, og forbrugeren ikke kan se, hvad forskellen på dem er? |
| --- | --- |

3)

Skal artikel 4, stk. 2, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 fortolkes således, at kontraktvilkår, hvorved der indføres omkostninger af forskellig art, som er knyttet til ydelsen af en kredit, ikke er affattet »klart og forståeligt«, hvis det ikke fremgår af dem, hvilke konkrete modydelser de afholdes for, og forbrugeren ikke kan se, hvad forskellen på dem er?

---

(1)  Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT 1993, L 95, s. 29).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/18 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spanien) den 6. februar 2018 — Agencia Estatal de la Administración Tributaria mod RK

(Sag C-85/19)

(2019/C 164/20)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

Sagsøgt: RK

Præjudicielt spørgsmål

Er en bestemmelse i en kollektiv overenskomst og en virksomhedspraksis — hvorefter ancienniteten for en deltidsansat med en »vertikal« arbejdstidstilrettelæggelse med henblik på aflønning og forfremmelse skal beregnes på årsbasis, idet der udelukkende tages hensyn til den tid, hvor der er blevet leveret ydelser — i strid med § 4, stk. 1 og 2, i den europæiske rammeaftale vedrørende deltidsarbejde, Rådets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 (1) og artikel 2, stk. 1, litra b), og 14, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 (2) om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (omarbejdning)?

---

(1)  Rådets direktiv 97/81/EF af 15.12.1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af Unice, CEEP og EFS (EFT 1998, L 14, s. 9).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5.7.2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (EUT 2006, L 204, s. 23).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/19 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Spanien) den 6. februar 2019 — SL mod Vueling Airlines S.A.

(Sag C-86/19)

(2019/C 164/21)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SL

Sagsøgt: Vueling Airlines S.A.

Præjudicielt spørgsmål

Når en kufferts bortkomst er dokumenteret, skal luftfartsselskabet da altid og under alle omstændigheder yde passageren den maksimale erstatning på 1 131 SDR, idet der er tale om det mest alvorlige af de i artikel 17, stk. 2, og artikel 22, stk. 2, i Montreal-konventionen af 28. maj 1999 omhandlede tilfælde, eller er der tale om en maksimal erstatning, som kan reguleres af retten, selv [udelades] når der er tale om en kufferts bortkomst, i betragtning af de foreliggende omstændigheder, således at erstatningen på 1 131 SDR kun ydes, hvis passageren ved hjælp af ethvert retsgyldigt bevismiddel dokumenterer, at værdien af de genstande og personlige ejendele, som denne transporterede i den indcheckede bagage, samt de genstande, som denne måtte erhverve med henblik på at erstatte dette indhold, er højere end den maksimale erstatning, eller kan retten i mangel heraf også tage andre parametre i betragtning, såsom vægten af bagagen, eller spørgsmålet om, hvorvidt bagagen bortkom på ud- eller hjemrejsen, med henblik på at vurdere den ikke-økonomiske skade i forbindelse med generne ved bortkomsten af passagerens bagage?

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/20 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/20

---

Appel iværksat den 8. februar 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 29. november 2018 i sag T-811/16, Di Bernardo mod Kommissionen

(Sag C-114/19 P)

(2019/C 164/22)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved B. Mongin og G. Gattinara som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Danilo Di Bernardo

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Ophævelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 29. november 2018, Di Bernardo mod Kommissionen. |
| --- | --- |

—

Ophævelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 29. november 2018, Di Bernardo mod Kommissionen.

| — | Sagen hjemvises til Retten. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Retten.

| — | Afgørelsen om sagsomkostningerne i sagen i første instans og i appelsagen udsættes. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen om sagsomkostningerne i sagen i første instans og i appelsagen udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Det første anbringende, som vedrører den appellerede doms præmis 41-53, sidste punktum, vedrører en retlig fejl ved fastsættelsen af omfanget af udvælgelseskomitéens begrundelsespligt i en afgørelse, om ikke at opføre en ansøger på reservelisten. Kommissionen har for det første gjort gældende, at Retten så bort fra Domstolens faste praksis, som sondrer mellem afgørelser vedrørende undersøgelse af ansøgerne, som de afgørelser, der vedrører en ansøgers eksamensbeviser eller erhvervserfaring, og de afgørelser, som vedrører bedømmelsen af en ansøgerens fortjenester efter deltagelsen i prøverne. I det første tilfælde skal udvælgelseskomitéen angive det præcise element, som mangler i ansøgningen, henset til de kvalifikationer, som kræves i meddelelsen om udvælgelsesprøve. Udvælgelseskomitéen har imidlertid, både i dens oprindelige afgørelse og i dens svar på ansøgningen om fornyet prøvelse, i det foreliggende tilfælde overholdt kravene i retspraksis, og det er i strid med retspraksis, at Retten udvidede dens prøvelse til de af udvælgelseskomitéen vedtagne udvælgelseskriterier og at Retten pålagde udvælgelseskomitéen at tage stilling til samtlige ansøgninger. Den omstændighed, at udvælgelseskomitéen begrundede sin afgørelse som svar på en ansøgning om fornyet prøvelse, kan ikke udvide denne begrundelsespligt. Retten forvekslede for det andet kravet om begrundelse, uanset værdien heraf, med rigtigheden af begrundelsen, som henhører under den trufne afgørelses materielle lovlighed.

Det andet anbringende, som vedrører den appellerede doms præmis 37-38 og 53-56, vedrører en retlig fejl, som består i at bortse fra retsinstansernes pligt til af egen drift at konstatere, om begrundelsespligten er overholdt. Retten så bort fra fast retspraksis, hvorefter der i tilfælde af en mangelfuld begrundelse altid kan fremlægges supplerende præciseringer under sagen, idet disse præciseringer gør et anbringende om annullation på grund af tilsidesættelse af begrundelsespligten grundløst. Ved at udelukke muligheden for at supplere begrundelsen i tilfælde af en »næsten fuldstændig« manglende begrundelse og ved at sidestille en »næsten fuldstændig« manglende begrundelse med en fuldstændig manglende begrundelse gjorde Retten det nemlig umuligt at fremkomme med en supplerende begrundelse under sagen. En sådan sidestilling kan ikke støttes på Domstolens praksis. Ved at begrænse mulighederne for lovliggørelse under sagen begrænsede Retten retsinstansens opgave, idet denne under de i denne sag foreliggende omstændigheder kunne have forhindret en annullation af den anfægtede afgørelse på grund af tilsidesættelse af begrundelsespligten.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/21 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/21

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 19. februar 2019 — B.M.M. og B.S. mod État belge

(Sag C-133/19)

(2019/C 164/23)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: B.M.M. og B.S.

Sagsøgt: État belge

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Tilsiger hensynet til at sikre den effektive virkning af EU-retten og til ikke at umuliggøre den ret til familiesammenføring, som ifølge appellanten tilkommer hende i henhold til artikel 4 i Rådets direktiv 2003/86/EF (1) af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring, at denne bestemmelse skal fortolkes således, at et barn af referencepersonen har ret til familiesammenføring, når den pågældende blev myndig under rettens behandling af den sag, der var blevet iværksat til prøvelse af afgørelsen om at meddele afslag på at indrømme denne ret, hvilken afgørelse blev truffet, mens barnet endnu var mindreårigt? |
| --- | --- |

1)

Tilsiger hensynet til at sikre den effektive virkning af EU-retten og til ikke at umuliggøre den ret til familiesammenføring, som ifølge appellanten tilkommer hende i henhold til artikel 4 i Rådets direktiv 2003/86/EF (1) af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring, at denne bestemmelse skal fortolkes således, at et barn af referencepersonen har ret til familiesammenføring, når den pågældende blev myndig under rettens behandling af den sag, der var blevet iværksat til prøvelse af afgørelsen om at meddele afslag på at indrømme denne ret, hvilken afgørelse blev truffet, mens barnet endnu var mindreårigt?

| 2) | Skal artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 18 i direktiv 2003/86/EF fortolkes således, at bestemmelserne er til hinder for afgørelsen om, at det annullationssøgsmål, der var blevet iværksat til prøvelse af afslaget på familiesammenføring af en mindreårig, ikke kunne antages til realitetsbehandling med den begrundelse, at barnet var blevet myndigt under retssagens behandling, således at det er afskåret fra muligheden for, at der træffes afgørelse i den sag, der blev iværksat til prøvelse af denne afgørelse, og hvorved den pågældendes adgang til effektive retsmidler krænkes? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 18 i direktiv 2003/86/EF fortolkes således, at bestemmelserne er til hinder for afgørelsen om, at det annullationssøgsmål, der var blevet iværksat til prøvelse af afslaget på familiesammenføring af en mindreårig, ikke kunne antages til realitetsbehandling med den begrundelse, at barnet var blevet myndigt under retssagens behandling, således at det er afskåret fra muligheden for, at der træffes afgørelse i den sag, der blev iværksat til prøvelse af denne afgørelse, og hvorved den pågældendes adgang til effektive retsmidler krænkes?

---

(1)  EUT L 251, s. 12.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/21 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/21

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 20. februar 2019 — B. M. M. og B. M. mod État belge

(Sag C-136/19)

(2019/C 164/24)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Appellanter: B. M. M. og B. M.

Indstævnt: État belge

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Tilsiger hensynet til at sikre den effektive virkning af EU-retten og til ikke at umuliggøre den ret til familiesammenføring, som ifølge appellanten tilkommer hende i henhold til artikel 4 i Rådets direktiv 2003/86/EF af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring (1), at denne bestemmelse skal fortolkes således, at et barn af referencepersonen har ret til familiesammenføring, når den pågældende blev myndig under rettens behandling af den sag, der var blevet iværksat til prøvelse af afgørelsen om at meddele afslag på at indrømme denne ret, hvilken afgørelse blev truffet, mens barnet endnu var mindreårigt? |
| --- | --- |

1)

Tilsiger hensynet til at sikre den effektive virkning af EU-retten og til ikke at umuliggøre den ret til familiesammenføring, som ifølge appellanten tilkommer hende i henhold til artikel 4 i Rådets direktiv 2003/86/EF af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring (1), at denne bestemmelse skal fortolkes således, at et barn af referencepersonen har ret til familiesammenføring, når den pågældende blev myndig under rettens behandling af den sag, der var blevet iværksat til prøvelse af afgørelsen om at meddele afslag på at indrømme denne ret, hvilken afgørelse blev truffet, mens barnet endnu var mindreårigt?

| 2) | Skal artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 18 i direktiv 2003/86/EF fortolkes således, at bestemmelserne er til hinder for afgørelsen om, at det annullationssøgsmål, der var blevet iværksat til prøvelse af afslaget på familiesammenføring af en mindreårig, ikke kunne antages til realitetsbehandling med den begrundelse, at barnet var blevet myndigt under retssagens behandling, således at det er afskåret fra muligheden for, at der træffes afgørelse i den sag, der blev iværksat til prøvelse af denne afgørelse, og hvorved den pågældendes adgang til effektive retsmidler krænkes? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 18 i direktiv 2003/86/EF fortolkes således, at bestemmelserne er til hinder for afgørelsen om, at det annullationssøgsmål, der var blevet iværksat til prøvelse af afslaget på familiesammenføring af en mindreårig, ikke kunne antages til realitetsbehandling med den begrundelse, at barnet var blevet myndigt under retssagens behandling, således at det er afskåret fra muligheden for, at der træffes afgørelse i den sag, der blev iværksat til prøvelse af denne afgørelse, og hvorved den pågældendes adgang til effektive retsmidler krænkes?

---

(1)  EUT L 251, s. 12.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/22 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 20. februar 2019 — B. M. O. mod État belge

(Sag C-137/19)

(2019/C 164/25)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: B. M. O.

Sagsøgt: État belge

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 4, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2003/86/EF (1) af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring, i givet fald sammenholdt med samme direktivs artikel 16, stk. 1, fortolkes således, at tredjelandsstatsborgere for at blive betragtet som »mindreårige børn« som omhandlet i denne bestemmelse ikke kun skal være »mindreårige« på tidspunktet for indgivelse af ansøgningen om opholdstilladelse, men ligeledes på det tidspunkt, hvor myndighederne træffer endelig afgørelse om ansøgningen?

---

(1)  EUT L 251, s. 12.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/23 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/23

---

Appel iværksat den 21. februar 2019 af Deutsche Telecom AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-827/14, Deutsche Telecom AG mod Europa-Kommissinen

(Sag C-152/19 P)

(2019/C 164/26)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Deutsche Telecom AG (ved Rechtsanwälte D. Schroeder og K. Apel)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Slovanet, a.s.

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom af 13. december 2018 i sag T-827/14 ophæves i det omfang Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 13. december 2018 i sag T-827/14 ophæves i det omfang Kommissionen frifindes.

| — | Kommissionens afgørelse C(2014) 7465 final af 15. oktober 2014 om en procedure i henhold til artikel 102 TEUF og EØS-aftalens artikel 54 (sag AT.39523 — Slovak Telekom), som berigtiget ved Kommissionens afgørelse C(2014) 10119 final af 16. december 2014 og ved Kommissionens afgørelse C(2015) 2484 final af 17. april 2015, annulleres helt eller delvist, for så vidt som den vedrører appellanten, subsidiært ophæves eller nedsættes yderligere de bøder, som appellanten er blevet pålagt ved den nævnte afgørelse. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse C(2014) 7465 final af 15. oktober 2014 om en procedure i henhold til artikel 102 TEUF og EØS-aftalens artikel 54 (sag AT.39523 — Slovak Telekom), som berigtiget ved Kommissionens afgørelse C(2014) 10119 final af 16. december 2014 og ved Kommissionens afgørelse C(2015) 2484 final af 17. april 2015, annulleres helt eller delvist, for så vidt som den vedrører appellanten, subsidiært ophæves eller nedsættes yderligere de bøder, som appellanten er blevet pålagt ved den nævnte afgørelse.

| — | Mere subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet afgørelse. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet afgørelse.

| — | Europa-Kommissionen pålægges at betale samtlige sagsomkostninger i nærværende sag og i sagen for Retten. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen pålægges at betale samtlige sagsomkostninger i nærværende sag og i sagen for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har anført fire anbringender til støtte for appellen.

For det første anlagde Retten en urigtig fortolkning af retsreglen om, at det for, at der er tale om en leveringsnægtelse, kræves, at den anmodede levering er absolut nødvendig for aktiviteten på et efterfølgende marked, og som følge heraf undlod Retten at anvende denne regel, hvorfor retsreglen er anvendt urigtigt.

For det andet anlagde Retten en urigtig fortolkning af retsreglen om, at et moderselskab alene kan tilregnes sit datterselskabs adfærd, når nævnte moderselskab også faktisk har udøvet en afgørende indflydelse på datterselskabet, hvorfor Retten anvendte denne retsregel urigtigt.

For det tredje undlod Retten at anvende retsreglen om, at et moderselskab alene kan tilregnes sit datterselskabs adfærd, når dette datterselskab i det væsentlige har fulgt moderselskabets anvisninger, hvorfor Retten anvendte denne retsregel urigtigt.

For det fjerde anvendte Retten retsreglen om, at retten til at blive hørt gælder under den administrative procedure, urigtigt.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/24 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/24

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Eparchiako Dikastirio Larnakas (Cypern) den 22. februar 2019 — Kypriaki Kentriki Archi mod GA

(Sag C-154/19)

(2019/C 164/27)

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Eparchiako Dikastirio Larnakas

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Kypriaki Kentriki Archi

Sagsøgt: GA

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal en offentlig anklagers uafhængighed af den udøvende magt afgøres i henhold til dennes rolle i det relevante nationale retssystem, når denne udsteder en europæisk arrestordre i overensstemmelse med national ret.? Hvis dette ikke er tilfældet, efter hvilke kriterier skal spørgsmålet om uafhængighed af den udøvende magt da afgøres? |
| --- | --- |

1)

Skal en offentlig anklagers uafhængighed af den udøvende magt afgøres i henhold til dennes rolle i det relevante nationale retssystem, når denne udsteder en europæisk arrestordre i overensstemmelse med national ret.? Hvis dette ikke er tilfældet, efter hvilke kriterier skal spørgsmålet om uafhængighed af den udøvende magt da afgøres?

| 2) | Kan den offentlige anklager i Hamborg — der i henhold til den tyske lovgivning er en del af den udøvende magt og ikke henhører under retsvæsenet, som omfattes af justitsministeriets hierarkiske struktur og der har pligt til at rejse tiltale mod en gerningsmand, hvis den offentlige anklager finder det hensigtsmæssigt efter en vurdering af samtlige omstændigheder i situationen, som taler for frifindelse eller domfældelse — anses for en tilstrækkelig uafhængig myndighed, der deltager i forvaltningen af strafferetsplejen, og således udgøre en »judiciel myndighed« som omhandlet i artikel 6, stk. 1, i rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 (1) om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne? |
| --- | --- |

2)

Kan den offentlige anklager i Hamborg — der i henhold til den tyske lovgivning er en del af den udøvende magt og ikke henhører under retsvæsenet, som omfattes af justitsministeriets hierarkiske struktur og der har pligt til at rejse tiltale mod en gerningsmand, hvis den offentlige anklager finder det hensigtsmæssigt efter en vurdering af samtlige omstændigheder i situationen, som taler for frifindelse eller domfældelse — anses for en tilstrækkelig uafhængig myndighed, der deltager i forvaltningen af strafferetsplejen, og således udgøre en »judiciel myndighed« som omhandlet i artikel 6, stk. 1, i rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 (1) om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne?

| 3) | Såfremt dette er tilfældet, skal den offentlige anklager i Hamborg da også være funktionelt uafhængig i forhold til den udøvende magt med hensyn til alle de sager, som den offentlige anklager behandler, og efter hvilke kriterier skal spørgsmålet om funktionel uafhængighed afgøres? |
| --- | --- |

3)

Såfremt dette er tilfældet, skal den offentlige anklager i Hamborg da også være funktionelt uafhængig i forhold til den udøvende magt med hensyn til alle de sager, som den offentlige anklager behandler, og efter hvilke kriterier skal spørgsmålet om funktionel uafhængighed afgøres?

| 4) | Udgør en europæisk arrestordre udstedt af den offentlige anklager i Hamborg — som i henhold til den tyske lovgivning ikke direkte er underlagt domstolsprøvelse, men kun indirekte ved anfægtelsen af den underretning om arrest, som efter udstedelse af ordren er indberettet til Schengen-informationssystemet (SIS) — en »retsafgørelse« som omhandlet i rammeafgørelsens artikel 6, stk. 1, der er i overensstemmelse med det i rammeafgørelsens artikel 1, stk. 2, fastsatte princip om gensidig anerkendelse? |
| --- | --- |

4)

Udgør en europæisk arrestordre udstedt af den offentlige anklager i Hamborg — som i henhold til den tyske lovgivning ikke direkte er underlagt domstolsprøvelse, men kun indirekte ved anfægtelsen af den underretning om arrest, som efter udstedelse af ordren er indberettet til Schengen-informationssystemet (SIS) — en »retsafgørelse« som omhandlet i rammeafgørelsens artikel 6, stk. 1, der er i overensstemmelse med det i rammeafgørelsens artikel 1, stk. 2, fastsatte princip om gensidig anerkendelse?

---

(1)  Rådets rammeafgørelse af 13.6.2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne — Erklæringer fra en række medlemsstater i forbindelse med rammeafgørelsens vedtagelse (EFT 2002, L 190, s. 1).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/25 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/25

---

Appel iværksat den 22. februar 2019 af Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-739/17, Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) m.fl. mod Europa-Kommissionen

(Sag C-172/19 P)

(2019/C 164/28)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (ved Rechtsanwälte W. Spieth og N. Hellermann)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Deutscher Braunkohlen-Industrie-Verein e.V., Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH og eins energie in sachsen GmbH & Co. KG

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| 1. | a) | Den Europæiske Unions Rets kendelse af 13. december 2018 i sag T-739/17 ophæves. |
| --- | --- | --- |

1.

a)

Den Europæiske Unions Rets kendelse af 13. december 2018 i sag T-739/17 ophæves.

| b) | Sagen antages til realitetsbehandling og,
  såfremt Domstolen anser den for at være moden til påkendelse,






  — | Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2017/1442 af 31. juli 2017 om fastsættelse af BAT (bedste tilgængelige teknik)-konklusioner i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU for så vidt angår store fyringsanlæg (1) annulleres i overensstemmelse med påstandene i det søgsmål, der blev anlagt den 7. november 2017, som opretholdes i deres helhed, for så vidt som der derved vedtages og fastsættes BAT-relaterede emissionsniveauer (BAT-AEL’er) for NOx-emissioner (artikel 1, bilagets nr. 2.1.3, tabel 3) og kviksølvemissioner (artikel 1, bilagets nr. 2.1.6, tabel 7) fra forbrændingen af kul og/eller brunkul |
| --- | --- | --- |

b)

Sagen antages til realitetsbehandling og,

såfremt Domstolen anser den for at være moden til påkendelse,

—

Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2017/1442 af 31. juli 2017 om fastsættelse af BAT (bedste tilgængelige teknik)-konklusioner i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU for så vidt angår store fyringsanlæg (1) annulleres i overensstemmelse med påstandene i det søgsmål, der blev anlagt den 7. november 2017, som opretholdes i deres helhed, for så vidt som der derved vedtages og fastsættes BAT-relaterede emissionsniveauer (BAT-AEL’er) for NOx-emissioner (artikel 1, bilagets nr. 2.1.3, tabel 3) og kviksølvemissioner (artikel 1, bilagets nr. 2.1.6, tabel 7) fra forbrændingen af kul og/eller brunkul

| — | subsidiært annulleres gennemførelsesafgørelse 2017/1442 i sin helhed |
| --- | --- |

—

subsidiært annulleres gennemførelsesafgørelse 2017/1442 i sin helhed

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

| c) | Såfremt og for så vidt som Domstolen ikke anser for påstandene under punkt 1.b) for at være modne til påkendelse, hjemvises sagen til Den Europæiske Unions Ret til afgørelse. |
| --- | --- |

c)

Såfremt og for så vidt som Domstolen ikke anser for påstandene under punkt 1.b) for at være modne til påkendelse, hjemvises sagen til Den Europæiske Unions Ret til afgørelse.

| 2. | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i forbindelse med appelsagen. |
| --- | --- |

2.

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i forbindelse med appelsagen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har fremført følgende to anbringender:

For det første er Rettens kendelse behæftet med en rettergangsfejl, som krænker appellantens interesser (artikel 58, stk. 1, andet punktum, andet alternativ, i statutten for Domstolen), og med en tilsidesættelse af almindelige EU-retlige principper. Retten har i kendelsen ikke behandlet det af appellanten anførte, som har betydning for sagens afgørelse, hvorefter appellantens søgsmålskompetence følger af tilsidesættelsen af den processuelle stilling, som appellanten havde inden for rammerne af den relevante udveksling af oplysninger vedrørende fastlæggelsen af de BAT-konklusioner, der blev anfægtet ved søgsmålet. Appellanten deltog ikke kun faktisk i sagen, men derimod på grundlag af specifikke og våbenføre retsstillinger, der sikrede en bestemt processuel stilling. Alene disse grunde støtter allerede det forhold, at appellanten har en søgsmålsret. Rettens kendelse mangler enhver indholdsmæssig efterprøvelse, kvalifikation eller i øvrigt beskaffen begrundelse med hensyn til det af appellanten anførte. Heri ligger der en tilsidesættelse af begrundelsespligten i henhold til artikel 36, første punktum, sammenholdt med artikel 53, stk. 1, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol og artikel 81 i Rettens procesreglement. Dette udgør en rettergangsfejl og — samtidig — en tilsidesættelse af de almindelige EU-retlige principper om effektiv domstolsbeskyttelse og retten til at blive hørt.

For det andet har Rettens kendelse også overtrådt EU-retten som omhandlet i statuttens artikel 58, stk. 1, andet punktum, tredje alternativ. Med kendelsen afviser Retten retligt fejlagtigt appellantens søgsmål. Retten underkender, idet den overtræder EU-retten, at betingelserne for, at sagen kan antages til realitetsbehandling ligger i appellantens person, idet denne er kvalificeret berørt som omhandlet i artikel 263, stk. 4, TEUF. Det forhold, at appellanten er kvalificeret berørt, og følgelig dennes søgsmålskompetence følger af tilsidesættelsen af den processuelle stilling, som appellanten havde inden for rammerne af proceduren for fastlæggelsen af de BAT-konklusioner, der blev anfægtet ved søgsmålet. Appellanten deltog ikke kun faktisk i sagen vedrørende BAT-konklusionerne, men derimod på grundlag af specifikke og våbenføre retsstillinger, der sikrede en bestemt processuel stilling. Appellanten har derfor for så vidt en søgsmålsret, da her er tale om gennemførelse af dennes processuelle rettigheder. Disse processuelle garantier, der beskytter appellanten, blev tilsidesat ved Kommissionens fastlæggelse af BAT-konklusionerne, navnlig ved reduktionen af appellantens rettigheder til at blive hørt og deltage, og ved det forhold, at Kommissionen ikke udøvede sin forpligtelse til efterprøvelse. Det forhold, at sagen blev afvist, udgør derfor en retligt fejlagtig anvendelse af EU-retten.

---

(1)  EUT 2017, L 212, s. 1.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/27 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/27

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Gerechtshof Amsterdam (Nederlandene) den 27. februar 2019 — Rensen Shipbuilding BV mod Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

(Sag C-192/19)

(2019/C 164/29)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Gerechtshof Amsterdam

Parter i hovedsagen

Appellant: Rensen Shipbuilding BV

Indstævnt: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

Præjudicielt spørgsmål

Supplerende bestemmelse 1 til den kombinerede nomenklaturs kapitel 89 bestemmer (bl.a.), at KN-underposition 89012010 og 89019010 om »søgående« skibe, kun omfatter skibe og andre fartøjer, der er konstrueret til søgående sejlads. Hvad skal der i denne forbindelse forstås ved »søgående sejlads«?

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/27 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/27

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 28. februar 2019 — H.A. mod État belge

(Sag C-194/19)

(2019/C 164/30)

Processprog: ftransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Appellant: H.A.

Indstævnt: État belge

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 27 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26. juni 2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne (1) (omarbejdning) i sig selv og sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder fortolkes således, at den for at sikre retten til effektive retsmidler pålægger den nationale ret i givet fald at tage hensyn til omstændigheder, der ligger senere end en afgørelse om »Dublinoverførsel«?

---

(1)  EUT 2013, L 180, s. 31.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/28 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/28

---

Appel iværksat den 28. februar 2019 af Mylan Laboratories Ltd og Mylan, Inc. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-682/14, Mylan Laboratories og Mylan mod Kommissionen

(Sag C-197/19 P)

(2019/C 164/31)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Mylan Laboratories Ltd og Mylan, Inc. (ved Solicitors C. Firth, S. Kon, C. Humpe og advocate V. Adamis)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom i sag T-682/14 Mylan Laboratories Ltd og Mylan Inc. mod Europa-Kommissionen ophæves, for så vidt som den frifinder Europa-Kommissionen for påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse af 9. juli 2014 (1) i sag AT.39612 — Perindopril (Servier), for så som den vedrører appellanterne, eller |
| --- | --- |

—

Rettens dom i sag T-682/14 Mylan Laboratories Ltd og Mylan Inc. mod Europa-Kommissionen ophæves, for så vidt som den frifinder Europa-Kommissionen for påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse af 9. juli 2014 (1) i sag AT.39612 — Perindopril (Servier), for så som den vedrører appellanterne, eller

| — | bøden annulleres eller nedsættes væsentligt, og/eller |
| --- | --- |

—

bøden annulleres eller nedsættes væsentligt, og/eller

| — | sagen hjemvises til Retten med henblik på, at denne træffer afgørelse i overensstemmelse med Domstolens dom. |
| --- | --- |

—

sagen hjemvises til Retten med henblik på, at denne træffer afgørelse i overensstemmelse med Domstolens dom.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale appellanternes sagsomkostninger og øvrige udgifter i forbindelse med dette søgsmål, og der træffes enhver anden foranstaltning, som måtte findes passende. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale appellanternes sagsomkostninger og øvrige udgifter i forbindelse med dette søgsmål, og der træffes enhver anden foranstaltning, som måtte findes passende.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanterne har til støtte for deres appel fremsat fem appelanbringender:

| 1. | Det første appelanbringende: Retten begik en retlig fejl ved at finde, at Matrix og Les Laboratoires Servier var potentielle konkurrenter på tidspunktet for indgåelsen af forligsaftalen.
  For det første konkluderede Retten fejlagtigt, at Kommissionen var berettiget til at finde, at Matrix og Niche kunne kvalificeres som potentielle konkurrenter på grundlag af Niche/Matrix-aftalen.
  For det andet foretog Retten en fejlagtig anvendelse af den retlige test for potentiel konkurrence ved at konkludere, at Matrix og Servier var potentielle konkurrenter på tidspunktet for indgåelsen af forligsaftalen. |
| --- | --- |

1.

Det første appelanbringende: Retten begik en retlig fejl ved at finde, at Matrix og Les Laboratoires Servier var potentielle konkurrenter på tidspunktet for indgåelsen af forligsaftalen.

For det første konkluderede Retten fejlagtigt, at Kommissionen var berettiget til at finde, at Matrix og Niche kunne kvalificeres som potentielle konkurrenter på grundlag af Niche/Matrix-aftalen.

For det andet foretog Retten en fejlagtig anvendelse af den retlige test for potentiel konkurrence ved at konkludere, at Matrix og Servier var potentielle konkurrenter på tidspunktet for indgåelsen af forligsaftalen.

| 2. | Det andet appelanbringende: Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at forligsaftalen havde til formål at begrænse konkurrencen.
  For det første begik Retten en fejl ved at fastslå, at en patentforligsaftale kan have til formål at begrænse konkurrencen, selv om ordlyden af forligsaftalen ligger inden for patentets anvendelsesområde.
  For det andet begik Retten en fejl ved ud fra det angivelige incitament, som betalingen fra Servier til Matrix udgjorde, at udlede, at der forelå et konkurrencebegrænsende formål.
  For det tredje begik Retten en fejl med hensyn til den måde, hvorpå den fandt, at der forelå et incitament som følge af den betaling, som Matrix havde modtaget. |
| --- | --- |

2.

Det andet appelanbringende: Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at forligsaftalen havde til formål at begrænse konkurrencen.

For det første begik Retten en fejl ved at fastslå, at en patentforligsaftale kan have til formål at begrænse konkurrencen, selv om ordlyden af forligsaftalen ligger inden for patentets anvendelsesområde.

For det andet begik Retten en fejl ved ud fra det angivelige incitament, som betalingen fra Servier til Matrix udgjorde, at udlede, at der forelå et konkurrencebegrænsende formål.

For det tredje begik Retten en fejl med hensyn til den måde, hvorpå den fandt, at der forelå et incitament som følge af den betaling, som Matrix havde modtaget.

| 3. | Det tredje appelanbringende: Retten begik en fejl ved at afvise at træffe afgørelse vedrørende Kommissionens kvalificering af forligsaftalen som en aftale med konkurrencebegrænsende virkning. |
| --- | --- |

3.

Det tredje appelanbringende: Retten begik en fejl ved at afvise at træffe afgørelse vedrørende Kommissionens kvalificering af forligsaftalen som en aftale med konkurrencebegrænsende virkning.

| 4. | Det fjerde appelanbringende: Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at Mylan Inc. udøvede bestemmende indflydelse på Matrix’ adfærd i den relevante periode. |
| --- | --- |

4.

Det fjerde appelanbringende: Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at Mylan Inc. udøvede bestemmende indflydelse på Matrix’ adfærd i den relevante periode.

| 5. | Det femte appelanbringende: Retten tilsidesatte artikel 23 i forordning nr. 1/2003 (2) og princippet om nullum crimen sine lege og retssikkerhedsprincippet ved at fastslå, at appellanterne kunne pålægges en bøde. |
| --- | --- |

5.

Det femte appelanbringende: Retten tilsidesatte artikel 23 i forordning nr. 1/2003 (2) og princippet om nullum crimen sine lege og retssikkerhedsprincippet ved at fastslå, at appellanterne kunne pålægges en bøde.

---

(1)  Resumé af Kommissionens afgørelse af 9.7.2014 vedrørende en procedure i henhold til artikel 101 og 102 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (sag AT.39612 — Perindopril (Servier)) (meddelt under nummer C(2014) 4955), EUT 2016, C 393, s. 7.

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82, EUT 2003, L 1, s. 1.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/29 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/29

---

Appel iværksat den 28. februar 2019 af Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV og Teva Pharmaceutical Industries Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-679/14, Teva UK Ltd m.fl. mod Kommissionen

(Sag C-198/19 P)

(2019/C 164/32)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV og Teva Pharmaceutical Industries Ltd (ved avocat D. Tayar og avocate A. Richard)

De andre parter i appelsagen: European Generic medicines Association AISBL (EGA) og Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Appellen antages til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Appellen antages til realitetsbehandling.

| — | Rettens dom af 12. december 2018 i sag T-679/14 ophæves. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 12. december 2018 i sag T-679/14 ophæves.

| — | Sagen hjemvises til Retten med henblik på fornyet behandling og afgørelse, medmindre Domstolen finder, at sagen er tilstrækkeligt oplyst til, at Domstolen kan annullere Kommissionens afgørelse COMP/AT.39612 (1)»Perindopril (Servier)« af 9. juli 2014, for så vidt som det heri fastslås, at Teva UK Limited, Teva Pharmaceuticals Europe BV og Teva Pharmaceutical Industries Limited tilsidesatte artikel 101 TEUF, og den bøde, der blev pålagt Teva UK Limited, Teva Pharmaceuticals Europe BV og Teva Pharmaceutical Industries Limited, ophæves. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Retten med henblik på fornyet behandling og afgørelse, medmindre Domstolen finder, at sagen er tilstrækkeligt oplyst til, at Domstolen kan annullere Kommissionens afgørelse COMP/AT.39612 (1)»Perindopril (Servier)« af 9. juli 2014, for så vidt som det heri fastslås, at Teva UK Limited, Teva Pharmaceuticals Europe BV og Teva Pharmaceutical Industries Limited tilsidesatte artikel 101 TEUF, og den bøde, der blev pålagt Teva UK Limited, Teva Pharmaceuticals Europe BV og Teva Pharmaceutical Industries Limited, ophæves.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder de af appellanterne afholdte sagsomkostninger for Domstolen og for Retten. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder de af appellanterne afholdte sagsomkostninger for Domstolen og for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanterne har fremsat tre anbringender til støtte for deres appel.

| 1. | Retten begik en retlig fejl med hensyn til den standard, der blev anvendt ved vurderingen af, om Teva var en potentiel konkurrent til Servier. |
| --- | --- |

1.

Retten begik en retlig fejl med hensyn til den standard, der blev anvendt ved vurderingen af, om Teva var en potentiel konkurrent til Servier.

| 2. | Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at aftalen havde konkurrencebegrænsende formål som omhandlet i artikel 101, stk. 1, TEUF. |
| --- | --- |

2.

Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at aftalen havde konkurrencebegrænsende formål som omhandlet i artikel 101, stk. 1, TEUF.

| 3. | Retten begik en retlig fejl ved anvendelsen af artikel 101, stk. 3, TEUF. |
| --- | --- |

3.

Retten begik en retlig fejl ved anvendelsen af artikel 101, stk. 3, TEUF.

---

(1)  Resumé af Kommissionens afgørelse af 9.7.2014 vedrørende en procedure efter artikel 101 og 102 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (Sag AT.39612 — Perindopril (Servier)) (meddelt under nummer C(2014) 4955) (EUT 2016, C 393, s. 7).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/30 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/30

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polen) den 27. februar 2019 — RL sp. z o.o. mod J.M.

(Sag C-199/19)

(2019/C 164/33)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

Parter i hovedsagen

Sagsøger og sagsøgt vedrørende modkravet: RL sp. z o.o.

Sagsøgt og sagsøger vedrørende modkravet: J.M.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 2, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/7/EU af 16. februar 2011 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner (1), som er gennemført i polsk ret ved artikel 4, nr. 1, i lov om betalingsfrister i handelstransaktioner af 8. marts 2013 (Dz. U. 2009, pos. 118, konsolideret udgave), fortolkes således, at også aftaler, hvis karakteristiske ydelse består i mod vederlag at overlade en genstand til midlertidig benyttelse (f.eks. leje- og forpagtningsaftaler), anses for forretningsmæssige transaktioner, som indebærer levering af varer eller tjenester mod vederlag (handelstransaktioner)? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 2, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/7/EU af 16. februar 2011 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner (1), som er gennemført i polsk ret ved artikel 4, nr. 1, i lov om betalingsfrister i handelstransaktioner af 8. marts 2013 (Dz. U. 2009, pos. 118, konsolideret udgave), fortolkes således, at også aftaler, hvis karakteristiske ydelse består i mod vederlag at overlade en genstand til midlertidig benyttelse (f.eks. leje- og forpagtningsaftaler), anses for forretningsmæssige transaktioner, som indebærer levering af varer eller tjenester mod vederlag (handelstransaktioner)?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Skal dette direktivs artikel 5, som er gennemført i polsk ret ved artikel 11, stk. 1, i lov om forsinket betaling, fortolkes således, at der foreligger en ratebetalingsaftale mellem parterne i en handelstransaktion, når det er aftalt, at debitor skal yde en tilbagevendende pengebetaling, også i tilfælde, hvor aftalen er indgået på ubestemt tid? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Skal dette direktivs artikel 5, som er gennemført i polsk ret ved artikel 11, stk. 1, i lov om forsinket betaling, fortolkes således, at der foreligger en ratebetalingsaftale mellem parterne i en handelstransaktion, når det er aftalt, at debitor skal yde en tilbagevendende pengebetaling, også i tilfælde, hvor aftalen er indgået på ubestemt tid?

---

(1)  EUT 2011 L 48, s. 1

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/31 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/31

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Trgovački sud u Zagrebu (Kroatien) den 1. marts 2019 — INA-INDUSTRIJA NAFTE d.d. m.fl. mod LJUBLJANSKE BANKE d.d.

(Sag C-200/19)

(2019/C 164/34)

Processprog: kroatisk

Den forelæggende ret

Trgovački sud u Zagrebu

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: INA-INDUSTRIJA NAFTE d.d., CROATIA osiguranje d.d., REPUBLIKA HRVATSKA, Croatia Airlines d.d., GRAD ZAGREB, HRVATSKA ELEKTROPRIVREDA d.d., HRVATSKE ŠUME d.o.o., KAPITAL d.o.o. u stečaju, PETROKEMIJA d.d., Đuro Đaković Holding d.d., ENERGOINVEST d.d., TELENERG d.o.o., ENERGOCONTROL d.o.o., UDRUGA POSLODAVACA U ZDRAVSTVU, HRVATSKI ZAVOD ZA MIROVINSKO OSIGURANJE, ZAGREPČANKA-POSLOVNI OBJEKTI d.d., BRODOGRADILIŠTE VIKTOR LENAC d.d., INOVINE d.d., MARAT INŽENJERING d.o.o., GOYA — COMPANY d.o.o., METROPOLIS PLAN d.o.o., Dalekovod d.d., INFRATERRA d.o.o., Citat d.o.o., STAROSTA d.o.o., METALKA METALCOM d.o.o., I.Š., B.C., Z.N., D.G., M.R. og A.T.

Sagsøgt: LJUBLJANSKE BANKE d.d.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | I betragtning af at sagsøgte hverken har deltaget i kontraktindgåelsen med de øvrige medejere eller har samtykket til det aftalte, skal artikel 7, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1215/2012 da fortolkes således, at den forpligtelse, der påhviler sagsøgte — som er en lovbestemt forpligtelse, men hvis beløb, forfaldsdato og andre særlige vilkår fastlægges ved fælles aftale af ejerne af mere end halvdelen af ejendommens medejerandele — tillige skal anses for en kontraktlig forpligtelse? |
| --- | --- |

1)

I betragtning af at sagsøgte hverken har deltaget i kontraktindgåelsen med de øvrige medejere eller har samtykket til det aftalte, skal artikel 7, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1215/2012 da fortolkes således, at den forpligtelse, der påhviler sagsøgte — som er en lovbestemt forpligtelse, men hvis beløb, forfaldsdato og andre særlige vilkår fastlægges ved fælles aftale af ejerne af mere end halvdelen af ejendommens medejerandele — tillige skal anses for en kontraktlig forpligtelse?

| 2) | Skal artikel 7, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1215/2012 fortolkes således, at manglende overholdelse af en lovbestemt forpligtelse i forhold til de øvrige medejere af ejendommen, der kan påtvinge forpligtelsens overholdelse ved domstolene, skal anses for en sag om erstatning uden for kontrakt, navnlig i betragtning af, at de øvrige medejere såvel som tredjeparter som følge af sagsøgtes manglende overholdelse af den lovbestemte forpligtelse kan have lidt yderligere skade (foruden det økonomiske tab i form af tabte reserver)? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 7, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1215/2012 fortolkes således, at manglende overholdelse af en lovbestemt forpligtelse i forhold til de øvrige medejere af ejendommen, der kan påtvinge forpligtelsens overholdelse ved domstolene, skal anses for en sag om erstatning uden for kontrakt, navnlig i betragtning af, at de øvrige medejere såvel som tredjeparter som følge af sagsøgtes manglende overholdelse af den lovbestemte forpligtelse kan have lidt yderligere skade (foruden det økonomiske tab i form af tabte reserver)?

| 3) | Når det tages i betragtning, at den omhandlede forpligtelse i det foreliggende tilfælde skyldes, at sagsøgte ejer erhvervslokaler, hvor denne udøver aktivitet, dvs. lokaler hvor sagsøgte har sin virksomhed, skal artikel 7, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1215/2012 da fortolkes således, at der foreligger en sag vedrørende driften af en filial, et agentur eller en anden virksomhed? |
| --- | --- |

3)

Når det tages i betragtning, at den omhandlede forpligtelse i det foreliggende tilfælde skyldes, at sagsøgte ejer erhvervslokaler, hvor denne udøver aktivitet, dvs. lokaler hvor sagsøgte har sin virksomhed, skal artikel 7, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1215/2012 da fortolkes således, at der foreligger en sag vedrørende driften af en filial, et agentur eller en anden virksomhed?

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/32 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/32

---

Appel iværksat den 1. marts 2019 af Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-111/15, Ryanair og Airport Marketing Services mod Kommissionen

(Sag C-202/19 P)

(2019/C 164/35)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd (ved avocat E. Vahida, Δικηγόρος I.-G. Metaxas-Maranghidis, Rechtsanwalt G. Berrisch og Solicitor B. Byrne)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom af 13. december 2018 i sag T-111/15 ophæves. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 13. december 2018 i sag T-111/15 ophæves.

| — | Artikel 1, stk. 2, artikel 2, stk. 4, samt artikel 3, 4 og 5 i Kommissionens afgørelse (EU) 2016/1226 (1) af 23. juli 2014 om statsstøtte SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN) annulleres, eller subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet behandling. |
| --- | --- |

—

Artikel 1, stk. 2, artikel 2, stk. 4, samt artikel 3, 4 og 5 i Kommissionens afgørelse (EU) 2016/1226 (1) af 23. juli 2014 om statsstøtte SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN) annulleres, eller subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet behandling.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale appellanternes omkostninger i forbindelse med denne appelsag og i forbindelse med proceduren for Retten i sag T-111/15. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale appellanternes omkostninger i forbindelse med denne appelsag og i forbindelse med proceduren for Retten i sag T-111/15.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanterne har gjort gældende, at den appellerede dom skal ophæves, af de nedenfor anførte grunde.

For det første foretog Retten en forkert anvendelse af artikel 41 i EU’s charter om grundlæggende rettigheder og appellanternes ret til forsvar i den sag, der blev behandlet af Kommissionen. Retten begik en fejl ved: at sondre mellem de særlige rettigheder i chartrets artikel 41, stk. 2, og den generelle ret til god forvaltning, som er fastsat i chartrets artikel 41, stk. 1; at fastslå, at rettighederne i chartrets artikel 41, stk. 2, ikke finder anvendelse i statsstøtteundersøgelser; at fastslå, at der er konflikt mellem, på den ene side, chartrets artikel 41, stk. 1 og 2, og, på den anden side, artikel 107 TEUF og artikel 108 TEUF, og ved at fastslå, at appellanterne alene kunne anses for at være en oplysningskilde i forbindelse med undersøgelsen.

For det andet tilsidesatte Retten artikel 107, stk. 1, TEUF ved at anlægge en forkert fortolkning af begrebet fordel. Retten begik en fejl ved: at konkludere, at der ikke gælder noget hierarki mellem den komparative analysemetode og øvrige metoder i forbindelse med anvendelsen af princippet om den markedsøkonomiske aktør; at fastslå, at Kommissionen var berettiget til at undlade at foretage en komparativ analyse og afvise det komparative bevismateriale, som appellanterne havde fremlagt, og ved at konkludere, at Kommissionen, når den foretager testen om gradvist stigende rentabilitet, ikke selv er forpligtet til at godtgøre, at de forventede meromkostninger og de forventede ikke-luftfartsrelaterede indtægter afspejler, hvordan en markedsøkonomisk aktør ville have drevet lufthavnen.

For det tredje foretog Retten en urigtig vurdering af statens ansvar ved: at fastslå, at det var unødvendigt at anføre, om den medansvarlige for driften af lufthavnen »SMAC« var et offentligt foretagende; at undlade at anvende Stardust Marine-indikatorerne til at sondre mellem selvstændighed og ansvar, og at give en utilstrækkelig begrundelse herfor.

---

(1)  Kommissionens afgørelse (EU) 2015/1226 af 23.7.2014 om statsstøtte SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN) som Frankrig har iværksat til fordel for handels- og industrikammeret i Angoulême, SNC-Lavalin, Ryanair og Airport Marketing Services (meddelt under nummer C(2014) 5080) (EUT 2015, L 201, s. 48).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/33 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/33

---

Appel iværksat den 1. marts 2019 af Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-165/15, Ryanair og Airport Marketing Services Ltd mod Kommissionen

(Sag C-203/19 P)

(2019/C 164/36)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd (ved avocat E. Vahida, Δικηγόρος I.-G. Metaxas-Maranghidis, Rechtsanwalt G. Berrisch og solicitor B. Byrne)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom af 13. december 2018 i sag T-165/15 ophæves. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 13. december 2018 i sag T-165/15 ophæves.

| — | Artikel 1, stk. 1 og 2, og (for så vidt som de vedrører artikel 1, stk. 1 og 2) artikel 3, 4 og 5 i Kommissionens afgørelse (EU) 2015/1227 (1) af 23. juli 2014 om statsstøtte SA.22614 (C-53/07) annulleres, eller subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på, at denne træffer afgørelse, og under alle omstændigheder |
| --- | --- |

—

Artikel 1, stk. 1 og 2, og (for så vidt som de vedrører artikel 1, stk. 1 og 2) artikel 3, 4 og 5 i Kommissionens afgørelse (EU) 2015/1227 (1) af 23. juli 2014 om statsstøtte SA.22614 (C-53/07) annulleres, eller subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på, at denne træffer afgørelse, og under alle omstændigheder

| — | tilpligtes Kommissionen at betale appellanternes omkostninger i denne appel og i sag T-165/15 ved Retten. |
| --- | --- |

—

tilpligtes Kommissionen at betale appellanternes omkostninger i denne appel og i sag T-165/15 ved Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanterne har nedlagt påstand om ophævelse af den appellerede dom under påberåbelse af følgende anbringender.

For det første foretog Retten en fejlagtig anvendelse af artikel 41 i EU's charter om grundlæggende rettigheder og appellanternes ret til forsvar i sagen for Kommissionen. Retten: begik en fejl ved at foretage en sondring mellem de specifikke rettigheder i chartrets artikel 41, stk. 2 og den generelle ret til god forvaltning i henhold til chartrets artikel 41, stk. 1; begik en fejl ved at fastslå, at rettighederne i chartrets artikel 41, stk. 2 ikke finder anvendelse på statsstøtteundersøgelser; begik en fejl ved at fastslå, at der foreligger en modstrid mellem chartrets artikel 41, stk. 1, og 2, og artikel 107 TEUF og 108 TEUF; og begik en fejl ved at fastslå, at appellanterne kun kunne anses for en kilde til information i undersøgelsen.

For det andet tilsidesatte Retten artikel 107, stk. 1, TEUF ved at anlægge en fejlagtig fortolkning af begrebet fordel. Retten: begik en fejl ved at konkludere, at der ikke består noget hierarki af metoder for anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip mellem den sammenlignende analyse og andre metoder; begik en fejl ved at fastslå, at Kommissionen var berettiget til at tage udgangspunkt i den sammenlignende analyse og forkaste de sammenlignende oplysninger, som appellanterne havde fremlagt; begik en fejl ved at konkludere, at det ved anvendelsen af den ydelsesspecifikke rentabilitetstest ikke er nødvendigt for Kommissionen at forvisse sig om, at de forventede marginalomkostninger og de forventede øgede indtægter fra ikke luftfartrelateret virksomhed afspejler, hvorledes en markedsøkonomisk investor ville have drevet lufthavnen.

---

(1)  Kommissionens afgørelse (EU) 2015/1227 af 23.7.2014 om statsstøtte SA.22614 (C 53/07) iværksat af Frankrig til fordel for chambre de commerce et d'industrie (handels- og industrikammeret) i Pau-Béarn, Ryanair, Airport Marketing Services og Transavia (meddelt under nummer C(2014) 5085) (EUT 2015, L 201, s. 109).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/34 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/34

---

Appel iværksat den 1. marts 2019 af Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-53/16, Ryanair og Airport Marketing Services Ltd mod Kommissionen

(Sag C-204/19 P)

(2019/C 164/37)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd (ved avocat E. Vahida, Δικηγόρος I.-G. Metaxas-Maranghidis, Rechtsanwalt G. Berrisch og solicitor B. Byrne)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom af 13. december 2018 i sag T-53/16 ophæves. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 13. december 2018 i sag T-53/16 ophæves.

| — | Artikel 1, 4, 5 og 6 i Kommissionens afgørelse (EU) 2016/633 (1) af 23. juli 2014 vedrørende statsstøtte SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN) annulleres, eller subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på, at den træffer afgørelse, og under alle omstændigheder |
| --- | --- |

—

Artikel 1, 4, 5 og 6 i Kommissionens afgørelse (EU) 2016/633 (1) af 23. juli 2014 vedrørende statsstøtte SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN) annulleres, eller subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på, at den træffer afgørelse, og under alle omstændigheder

| — | tilpligtes Kommissionen at betale appellanternes omkostninger i denne appel og omkostningerne i sag T-53/16 ved Retten. |
| --- | --- |

—

tilpligtes Kommissionen at betale appellanternes omkostninger i denne appel og omkostningerne i sag T-53/16 ved Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanterne har fremsat følgende anbringender til støtte for deres påstand om ophævelse.

For det første foretog Retten en fejlagtig anvendelse af artikel 41 i EU's charter om grundlæggende rettigheder og appellanternes ret til forsvar i sagen for Kommissionen. Retten: begik en fejl ved at foretage en sondring mellem de specifikke rettigheder i chartrets artikel 41, stk. 2 og den generelle ret til god forvaltning i henhold til chartrets artikel 41, stk. 1; begik en fejl ved at fastslå, at rettighederne i chartrets artikel 41, stk. 2 ikke finder anvendelse på statsstøtteundersøgelser; begik en fejl ved at fastslå, at der foreligger en modstrid mellem chartrets artikel 41, stk. 1, og 2, og artikel 107 TEUF og 108 TEUF; og begik en fejl ved at fastslå, at appellanterne kun kunne anses for kilde til information i undersøgelsen.

For det andet tilsidesatte Retten artikel 107, stk. 1, TEUF ved at anlægge en fejlagtig fortolkning af begrebet fordel. Retten: begik en fejl ved at konkludere, at der ikke består noget hierarki af metoder for anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip mellem den sammenlignende analyse og andre metoder; begik en fejl ved at fastslå, at Kommissionen var berettiget til at tage udgangspunkt i den sammenlignende analyse og forkaste de sammenlignende oplysninger, som appellanterne havde fremlagt; begik en fejl ved at konkludere, at det ved anvendelsen af den ydelsesspecifikke rentabilitetstest ikke er nødvendigt for Kommissionen at forvisse sig om, at de forventede marginalomkostninger og de forventede øgede indtægter fra ikke luftfartrelateret virksomhed afspejler, hvorledes en markedsøkonomisk investor ville have drevet lufthavnen, og begik en fejl ved at finde, at forringet rentabilitet snarere end manglende rentabilitet er tilstrækkeligt til at fastslå, at der foreligger støtte.

For det tredje begik Retten en fejl ved dens vurdering af tilregnelse til staten ved at: finde, at operatøren af lufthavnen, SMAN, var et statsligt organ; ved ikke at anvende Stardust Marine-kriterierne; ved at undlade at give en tilstrækkelig begrundelse for ikke at anvende disse kriterier. Retten begik også en fejl ved at fastslå, at afgørelserne fra det private selskab VTAN kunne tilregnes staten.

---

(1)  Kommissionens afgørelse (EU) 2016/633 af 23.7.2014 vedrørende statsstøtte SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN) gennemført af Frankrig til fordel for Chambre de Commerce et d'Industrie de Nîmes-Uzès-Le Vigan, Veolia Transport Aéroport de Nîmes, Ryanair og Airport Marketing Services (meddelt under nummer C(2014) 5078) (EUT 2016, L 113, s. 32).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/36 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/36

---

Appel iværksat den 1. marts 2019 af Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-165/16, Ryanair og Airport Marketing Services mod Kommissionen

(Sag C-205/19 P)

(2019/C 164/38)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd, og Airport Marketing Services Ltd (ved avocat E. Vahida, Δικηγόρος I.-G. Metaxas-Maranghidis, Rechtsanwalt G. Berrisch og solicitor B. Byrne)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom af 13. december 2018 i sag T-165/16 ophæves. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 13. december 2018 i sag T-165/16 ophæves.

| — | Artikel 1, stk. 4, og artikel 2-4 i Kommissionens afgørelse (EU) 2016/287 (1) af 15. oktober 2014 om statsstøtte SA.26500 — 2012/C (ex 2011/NN, ex CP 227/2008) annulleres, eller subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet behandling. |
| --- | --- |

—

Artikel 1, stk. 4, og artikel 2-4 i Kommissionens afgørelse (EU) 2016/287 (1) af 15. oktober 2014 om statsstøtte SA.26500 — 2012/C (ex 2011/NN, ex CP 227/2008) annulleres, eller subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet behandling.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale appellanternes omkostninger i forbindelse med denne appelsag og i forbindelse med proceduren for Retten i sag T-165/16. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale appellanternes omkostninger i forbindelse med denne appelsag og i forbindelse med proceduren for Retten i sag T-165/16.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanterne har gjort gældende, at den appellerede dom skal ophæves, af de neden for anførte grunde.

For det første foretog Retten en forkert anvendelse af artikel 41 i EU’s charter om grundlæggende rettigheder og appellanternes ret til forsvar i den sag, der blev behandlet af Kommissionen. Retten begik en fejl ved: at sondre mellem de særlige rettigheder i chartrets artikel 41, stk. 2, og den generelle ret til god forvaltning, som er fastsat i chartrets artikel 41, stk. 1; at fastslå, at rettighederne i chartrets artikel 41, stk. 2, ikke finder anvendelse i statsstøtteundersøgelser; at fastslå, at der er konflikt mellem, på den ene side, chartrets artikel 41, stk. 1 og 2, og, på den anden side, artikel 107 TEUF og artikel 108 TEUF, og ved at fastslå, at appellanterne alene kunne anses for at være en oplysningskilde i forbindelse med undersøgelsen.

For det andet tilsidesatte Retten artikel 107, stk. 1, TEUF ved at anlægge en forkert fortolkning af begrebet fordel. Retten begik en fejl ved: at konkludere, at der ikke gælder noget hierarki mellem den komparative analysemetode og øvrige metoder i forbindelse med anvendelsen af princippet om den markedsøkonomiske aktør; at fastslå, at Kommissionen var berettiget til at undlade at foretage en komparativ analyse og afvise det komparative bevismateriale, som appellanterne havde fremlagt, og ved at konkludere, at Kommissionen, når den foretager testen om gradvist stigende rentabilitet, ikke selv er forpligtet til at godtgøre, at de forventede meromkostninger og de forventede ikke-luftfartsrelaterede indtægter afspejler, hvordan en markedsøkonomisk aktør ville have drevet lufthavnen.

---

(1)  Kommissionens afgørelse (EU) 2016/287 af 15.10.2014 om statsstøtte SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008) som Tyskland har ydet til Flughafen Altenburg-Nobitz GmbH og Ryanair Ltd. (meddelt under nummer C(2014) 7369) (EUT 2016, L 59, s. 22).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/37 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/37

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'État (Frankrig) den 6. marts 2019 — Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation mod Compagnie des pêches de Saint-Malo

(Sag C-212/19)

(2019/C 164/39)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d'État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

Sagsøgt: Compagnie des pêches de Saint-Malo

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal Kommissionens beslutning af 14. juli 2004 (1) fortolkes således, at kun nedsættelsen af arbejdsgiverbidragene er uforenelig med fællesmarkedet, fordi nedsættelsen af lønmodtagerbidragene ikke kommer virksomhederne til gode og derfor ikke kan falde ind under anvendelsesområdet for artikel 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, eller således, at også nedsættelsen af lønmodtagerbidragene er uforenelig? |
| --- | --- |

1)

Skal Kommissionens beslutning af 14. juli 2004 (1) fortolkes således, at kun nedsættelsen af arbejdsgiverbidragene er uforenelig med fællesmarkedet, fordi nedsættelsen af lønmodtagerbidragene ikke kommer virksomhederne til gode og derfor ikke kan falde ind under anvendelsesområdet for artikel 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, eller således, at også nedsættelsen af lønmodtagerbidragene er uforenelig?

| 2) | Såfremt Domstolen finder, at Kommissionens beslutning skal fortolkes således, at nedsættelsen af lønmodtagerbidragene også er uforenelig, skal virksomheden da anses for at have nydt godt af den fulde nedsættelse eller alene en del heraf? Hvordan skal denne del i givet fald ansættes? Har medlemsstaten pligt til at kræve tilbagebetaling fra de berørte lønmodtagere af hele eller den del af støtten, der er kommet dem til gode? |
| --- | --- |

2)

Såfremt Domstolen finder, at Kommissionens beslutning skal fortolkes således, at nedsættelsen af lønmodtagerbidragene også er uforenelig, skal virksomheden da anses for at have nydt godt af den fulde nedsættelse eller alene en del heraf? Hvordan skal denne del i givet fald ansættes? Har medlemsstaten pligt til at kræve tilbagebetaling fra de berørte lønmodtagere af hele eller den del af støtten, der er kommet dem til gode?

---

(1)  Kommissionens beslutning 2005/239/EF af 14.7.2004 om støtteforanstaltninger, som Frankrig har iværksat til fordel for akvakulturbrugere og fiskere (EUT L 74 af 19.3.2005, s. 49).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/38 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/38

---

Sag anlagt den 7. marts 2019 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland

(Sag C-213/19)

(2019/C 164/40)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved L. Flynn og F. Clotuche-Duvieusart, som befuldmægtigede)

Sagsøgte: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at:






  1. | Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 og 8 i Rådets afgørelse 2014/335 (1), artikel 2 og 8 i Rådets afgørelse 2007/436 (2), artikel 2, 6, 9, 10, 12 og 13 i Rådets forordning nr. 609/2014 (3), artikel 2, 6, 9, 10, 11 og 17 i Rådets forordning nr. 1150/2000 (4), artikel 2 i Rådets forordning nr. 1553/89 (5), artikel 105, stk. 3, i Rådets forordning nr. 952/2013 (6) og artikel 220, stk. 1, i Rådets forordning nr. 2913/92 (7), idet det ikke har bogført de korrekte toldbeløb og ikke har overdraget det korrekte beløb for traditionelle egne indtægter og egne indtægter fra moms for så vidt angår visse indførsler af tekstiler og fodtøj fra Folkerepublikken Kina.
  Som følge af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tilsidesættelse af sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, artikel 325 og artikel 310, stk. 6, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, artikel 3 og 46 i forordning nr. 952/2013, artikel 13 i Rådets forordning nr. 2913/92, artikel 248, stk. 1, i Kommissionens forordning nr. 2454/93 (8), artikel 244 i Kommissionens gennemførelsesforordning 2015/2447 (9) og artikel 2, stk. 1, litra b) og d), artikel 83, artikel 85-87, artikel 143, stk. 1, litra d), og artikel 143, stk. 2, i Rådets direktiv 2006/112/EF (10)

  beløber det tilsvarende tab af traditionelle egne indtægter, som skal overdrages til Unionens budget (minus opkrævningsomkostninger), sig til:






  — | 496 025 324,30 EUR i 2017 (til og med den 11.10.2017) |
| --- | --- | --- | --- |

—

Det fastslås, at:

1.

Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 og 8 i Rådets afgørelse 2014/335 (1), artikel 2 og 8 i Rådets afgørelse 2007/436 (2), artikel 2, 6, 9, 10, 12 og 13 i Rådets forordning nr. 609/2014 (3), artikel 2, 6, 9, 10, 11 og 17 i Rådets forordning nr. 1150/2000 (4), artikel 2 i Rådets forordning nr. 1553/89 (5), artikel 105, stk. 3, i Rådets forordning nr. 952/2013 (6) og artikel 220, stk. 1, i Rådets forordning nr. 2913/92 (7), idet det ikke har bogført de korrekte toldbeløb og ikke har overdraget det korrekte beløb for traditionelle egne indtægter og egne indtægter fra moms for så vidt angår visse indførsler af tekstiler og fodtøj fra Folkerepublikken Kina.

Som følge af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tilsidesættelse af sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, artikel 325 og artikel 310, stk. 6, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, artikel 3 og 46 i forordning nr. 952/2013, artikel 13 i Rådets forordning nr. 2913/92, artikel 248, stk. 1, i Kommissionens forordning nr. 2454/93 (8), artikel 244 i Kommissionens gennemførelsesforordning 2015/2447 (9) og artikel 2, stk. 1, litra b) og d), artikel 83, artikel 85-87, artikel 143, stk. 1, litra d), og artikel 143, stk. 2, i Rådets direktiv 2006/112/EF (10)

beløber det tilsvarende tab af traditionelle egne indtægter, som skal overdrages til Unionens budget (minus opkrævningsomkostninger), sig til:

—

496 025 324,30 EUR i 2017 (til og med den 11.10.2017)

| — | 646 809 443,80 EUR i 2016 |
| --- | --- |

—

646 809 443,80 EUR i 2016

| — | 535 290 329,16 EUR i 2015 |
| --- | --- |

—

535 290 329,16 EUR i 2015

| — | 480 098 912,45 EUR i 2014 |
| --- | --- |

—

480 098 912,45 EUR i 2014

| — | 325 230 822,55 EUR i 2013 |
| --- | --- |

—

325 230 822,55 EUR i 2013

| — | 173 404 943,81 EUR i 2012 |
| --- | --- |

—

173 404 943,81 EUR i 2012

| — | 22 777 312,79 EUR i 2011. |
| --- | --- |

—

22 777 312,79 EUR i 2011.

| 2. | Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 2, stk. 2, og artikel 2, stk. 3, litra d), i Rådets forordning nr. 608/2014 (11), idet det ikke har givet Kommissionens tjenestegrene alle de oplysninger, der var nødvendige for at fastlægge tabet af traditionelle egne indtægter, og idet det ikke som krævet tilstillede indholdet af den retlige vurdering foretaget af HMRC’s juridiske afdeling eller begrundelsen for den afgørelse, som førte til annullationen af den fastlagte toldskyld. |
| --- | --- |

2.

Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 2, stk. 2, og artikel 2, stk. 3, litra d), i Rådets forordning nr. 608/2014 (11), idet det ikke har givet Kommissionens tjenestegrene alle de oplysninger, der var nødvendige for at fastlægge tabet af traditionelle egne indtægter, og idet det ikke som krævet tilstillede indholdet af den retlige vurdering foretaget af HMRC’s juridiske afdeling eller begrundelsen for den afgørelse, som førte til annullationen af den fastlagte toldskyld.

| — | Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

På trods af OLAF’s og Kommissionens gentagne advarsler om risikoen for svig har Det Forenede Kongerige ikke indført risikobaserede tilgange i toldkontrollen med henblik på at forhindre, at varer, der er værdiansat for lavt, overgår til fri omsætning i Unionen (specifikt fodtøj og tekstiler eksporteret fra Folkerepublikken Kina) frem til den 12. oktober 2017. Som følge af denne undladelse efter modtagelsen af gentagne advarsler undlod Det Forenede Kongerige at indføre de risikobaserede foranstaltninger, der var nødvendige i henhold til Unionens toldlovgivning og lovgivning om egne indtægter. Denne undladelse af at træffe passende foranstaltninger påvirkede endvidere den korrekte anvendelse af Unionens momsregler. Der er sket uforholdsmæssigt store tab for Unionens budget på grund af Det Forenede Kongeriges tilsidesættelse af EU-retten og det deraf følgende niveau af import af varer, der er værdiansat for lavt, til denne medlemsstat. Da Det Forenede Kongerige i modsætning til andre medlemsstater ikke fulgte Kommissionens anbefalinger, tiltrak landet mere handel med varer, der var værdiansat for lavt. Disse uforholdsmæssigt store tab påvirkede ligeledes den rimelige byrdefordeling mellem medlemsstaterne drastisk, eftersom der måtte kompenseres for tabene ved tilsvarende højere BNI-baserede bidrag fra de øvrige medlemsstater til Unionen.

---

(1)  2014/335/EU, Euratom: Rådets afgørelse af 26.5.2014 om ordningen for Den Europæiske Unions egne indtægter (EUT 2014, L 168, s. 105).

(2)  2007/436/EF,Euratom: Rådets afgørelse af 7.6.2007 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter (EUT 2007, L 163, s. 17).

(3)  Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 609/2014 af 26.5.2014 om metoderne og proceduren for overdragelse af de traditionelle egne indtægter og egne indtægter fra moms og BNI og om foranstaltningerne for at opfylde likviditetskrav (omarbejdning) (EUT 2014, L 168, s. 39).

(4)  Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22.5.2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT 2000, L 130, s. 1).

(5)  Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1553/89 af 29.5.1989 om den endelige ordning for ensartet opkrævning af egne indtægter hidrørende fra merværdiafgiften (EFT 1989, L 155, s. 9).

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9.10.2013 om EU-toldkodeksen (EUT 2013, L 269, s. 1).

(7)  Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12.10.1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT 1992, L 302, s. 1).

(8)  Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2.7.1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks (EUT 1993, L 253, s. 1).

(9)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/2447 af 24.11.2015 om gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 om EU-toldkodeksen (EUT 2015, L 343, s. 558)

(10)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

(11)  Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 608/2014 af 26.5.2014 om fastsættelse af gennemførelsesforanstaltninger til ordningen for Den Europæiske Unions egne indtægter (EUT 2014, L 168, s. 29).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/39 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/39

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein hallinto-oikeus (Finland) den 8. marts 2019 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

(Sag C-215/19)

(2019/C 164/41)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Korkein hallinto-oikeus

Parter i hovedsagen

Appellant: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

Anden part: A Oy

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 13b og 31a i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 (1) af 15. marts 2011 om foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 2006/112/EF (2) om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1042/2013 (3) af 7. oktober 2013 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 for så vidt angår leveringsstedet for ydelser, fortolkes således, at datacentertjenesteydelser af den art, som ligger til grund for hovedsagen, hvor en erhvervsdrivende tilbyder sine kunder kabinetter til anbringelse af servere, som befinder sig i et datacenter, inklusive accessoriske ydelser, anses for udlejning af en fast ejendom? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 13b og 31a i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 (1) af 15. marts 2011 om foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 2006/112/EF (2) om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1042/2013 (3) af 7. oktober 2013 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 for så vidt angår leveringsstedet for ydelser, fortolkes således, at datacentertjenesteydelser af den art, som ligger til grund for hovedsagen, hvor en erhvervsdrivende tilbyder sine kunder kabinetter til anbringelse af servere, som befinder sig i et datacenter, inklusive accessoriske ydelser, anses for udlejning af en fast ejendom?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende: Skal artikel 47 i momsdirektiv 2006/112/EF og artikel 31a i den førnævnte gennemførelsesforordning alligevel fortolkes således, at en datacentertjenesteydelse af den art, som ligger til grund for hovedsagen, skal anses for en tjenesteydelse i forbindelse med en fast ejendom, hvis leveringssted er det sted, hvor ejendommen er beliggende? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende: Skal artikel 47 i momsdirektiv 2006/112/EF og artikel 31a i den førnævnte gennemførelsesforordning alligevel fortolkes således, at en datacentertjenesteydelse af den art, som ligger til grund for hovedsagen, skal anses for en tjenesteydelse i forbindelse med en fast ejendom, hvis leveringssted er det sted, hvor ejendommen er beliggende?

---

(1)  EUT 2011, L 77, s. 1.

(2)  EUT 2006, L 347, s. 1.

(3)  EUT 2013, L 284, s. 1.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/40 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/40

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour du travail de Liège (Belgien) den 18. marts 2019 — B mod Centre public d'action sociale de Liège (CPAS)

(Sag C-233/19)

(2019/C 164/42)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour du travail de Liège

Parter i hovedsagen

Sagsøger:B

Sagsøgt: Centre public d'action sociale de Liège (CPAS)

Præjudicielle spørgsmål

Skal artikel 5 og 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (1), sammenholdt med artikel 19, stk. 2, og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og dette direktivs artikel 14, stk. 1, litra b), sammenholdt med dommen i sag C-562/13, der blev afsagt den 18. december 2014 af Domstolens Store Afdeling, fortolkes således, at et retsmiddel, der er bragt i anvendelse til prøvelse af en afgørelse, hvorved en tredjelandsstatsborger, der lider af en alvorlig sygdom, pålægges at forlade en medlemsstats område, har opsættende virkning, idet den, der anvender retsmidlet, har gjort gældende, at fuldbyrdelsen af denne afgørelse kan udsætte vedkommende for en alvorlig risiko for alvorlig og uafvendelig forværring af den pågældendes helbred,

| — | uden at det er fornødent at foretage en vurdering af retsmidlet, idet den blotte indgivelse af dette er tilstrækkeligt til at suspendere fuldbyrdelsen af afgørelsen om udsendelse, |
| --- | --- |

—

uden at det er fornødent at foretage en vurdering af retsmidlet, idet den blotte indgivelse af dette er tilstrækkeligt til at suspendere fuldbyrdelsen af afgørelsen om udsendelse,

| — | eller skal der foretages en begrænset kontrol af, hvorvidt der foreligger et rimeligt begrundet klagepunkt eller manglende opfyldelse af betingelserne for realitetsbehandling, eller at søgsmålet for Conseil du contentieux des étrangers (domstol i udlændingeretlige sager) er åbenbart ugrundet, |
| --- | --- |

—

eller skal der foretages en begrænset kontrol af, hvorvidt der foreligger et rimeligt begrundet klagepunkt eller manglende opfyldelse af betingelserne for realitetsbehandling, eller at søgsmålet for Conseil du contentieux des étrangers (domstol i udlændingeretlige sager) er åbenbart ugrundet,

| — | eller kræves der en tilbundsgående prøvelse fra arbejdsretternes side for at afgøre, om fuldbyrdelsen af denne afgørelse kan betyde, at den, der anvender retsmidlet, udsættes for en alvorlig risiko for alvorlig og uafvendelig forværring af sit helbred? |
| --- | --- |

—

eller kræves der en tilbundsgående prøvelse fra arbejdsretternes side for at afgøre, om fuldbyrdelsen af denne afgørelse kan betyde, at den, der anvender retsmidlet, udsættes for en alvorlig risiko for alvorlig og uafvendelig forværring af sit helbred?

---

(1)  EUT 2008, L 348, s. 98.

---

GCEU

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/42 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/42

---

Rettens dom af 28. marts 2019 — Pometon mod Kommissionen

(Sag T-433/16) (1)

(Konkurrence - karteller - det europæiske marked for stålslibemidler - afgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse af artikel 101 TEUF og af EØS-aftalens artikel 53 - prissamordning inden for hele EØS - »hybrid«, kronologisk forskudt procedure - uskyldsformodning - princippet om upartiskhed - chartret om grundlæggende rettigheder - bevis for overtrædelse - samlet og vedvarende overtrædelse - konkurrencebegrænsende formål - overtrædelsens varighed - bøde - ekstraordinær tilpasning af grundbeløbet - begrundelsespligt - proportionalitet - ligebehandling - fuld prøvelsesret)

(2019/C 164/43)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Pometon SpA (Maerne di Martellago, Italien) (ved advokaterne E. Fabrizi, V. Veneziano og A. Molinaro)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Rossi og B. Mongin, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2016) 3121 final af 25. maj 2016 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (sag AT.39792 — Stålslibemidler).

Konklusion

| 1) | Artikel 2 i Kommissionens afgørelse C(2016) 3121 final af 25. maj 2016 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (sag AT.39792 — Stålslibemidler) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Artikel 2 i Kommissionens afgørelse C(2016) 3121 final af 25. maj 2016 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (sag AT.39792 — Stålslibemidler) annulleres.

| 2) | Pometon SpA pålægges en bøde på 3 873 375 EUR. |
| --- | --- |

2)

Pometon SpA pålægges en bøde på 3 873 375 EUR.

| 3) | I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen. |
| --- | --- |

3)

I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.

| 4) | Hver part bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

4)

Hver part bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 371 af 10.10.2016.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/43 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/43

---

Rettens dom af 20. marts 2019 — Hércules Club de Fútbol mod Kommissionen

(Sag T-766/16) (1)

(Statsstøtte - støtte ydet af Spanien til visse professionelle fodboldklubber - garanti - afgørelse, hvorved støtten erklæres uforenelig med det indre marked - fordel - begrundelsespligt)

(2019/C 164/44)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Spanien) (ved advokaterne S. Rating og Y. Martínez Mata)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Luengo, B. Stromsky og P. Němečková, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Kongeriget Spanien (først ved A. Gavela Llopis og M.J. García-Valdecasas Dorrego, derefter ved García-Valdecasas Dorrego, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse (EU) 2017/365 af 4. juli 2016, om statsstøtte SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) gennemført af Spanien til Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva og Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva (EUT 2017, L 55, s. 12).

Konklusion

| 1) | Kommissionens afgørelse (EU) 2017/365 af 4. juli 2016 om statsstøtte SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) gennemført af Spanien til Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva og Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva annulleres, for så vidt som den vedrører Hércules Club de Fútbol, SAD. |
| --- | --- |

1)

Kommissionens afgørelse (EU) 2017/365 af 4. juli 2016 om statsstøtte SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) gennemført af Spanien til Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva og Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva annulleres, for så vidt som den vedrører Hércules Club de Fútbol, SAD.

| 2) | Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Hércules Club de Fútbol. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Hércules Club de Fútbol.

| 3) | Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 6 af 9.1.2017.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/43 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/43

---

Rettens dom af 26. marts 2019 — Boshab m.fl. mod Rådet

(Sag T-582/17) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Den Demokratiske Republik Congo - liste over de personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer og af forbuddet mod indrejse og transit - sagsøgernes navne opført på listen - ret til forsvar - ret til at blive hørt - begrundelsespligt - åbenbart urigtigt skøn - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse)

(2019/C 164/45)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Évariste Boshab (Kinshasa, Den Demokratiske Republik Congo) og de syv øvrige sagsøgere, hvis navne er opført i bilaget til dommen (først ved advokaterne P. Chansay Wilmotte, A. Kalambay Ndaya og P. Okito Omole, derefter ved advokaterne T. Bontinck, M. Forgeois, P. De Wolf og A. Guillerme)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (først ved M. Veiga og B. Driessen, derefter ved B. Driessen og J.-P. Hix, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt på grundlag af artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2017/904 af 29. maj 2017 om gennemførelse af artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1183/2005 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod personer, der bryder våbenembargoen over for Den Demokratiske Republik Congo (EUT 2017, L 138 I, s. 1) og af Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2017/905 af 29. maj 2017 om gennemførelse af afgørelse 2010/788/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Republik Congo (EUT 2017, L 138 I, s. 6), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgerne.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Évariste Boshab og de syv øvrige sagsøgere, hvis navne er opført i bilaget til dommen, betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Évariste Boshab og de syv øvrige sagsøgere, hvis navne er opført i bilaget til dommen, betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 374 af 6.11.2017.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/44 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/44

---

Rettens dom af 26. marts 2019 — Clestra Hauserman mod Parlamentet

(Sag T-725/17) (1)

(Offentlige bygge- og anlægskontrakter - udbudsprocedure - arbejdsopgaver vedrørende »Flytbare skillevægge - døre« som led i projektet om udvidelse og modernisering af Parlamentets Konrad Adenauer-bygning i Luxembourg - afvisning af et bud fra en tilbudsgiver - tildeling af kontrakten til en anden tilbudsgiver - begrundelsespligt - unormalt lavt bud - åbenbart urigtigt skøn - ansvar uden for kontraktforhold)

(2019/C 164/46)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Clestra Hauserman (Illkirch Graffenstaden, Frankrig) (ved advokat J. Gehin)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved V. Naglič og B. Schäfer, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Dels en påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af Parlamentets afgørelse af 24. august 2017, der blev truffet i forbindelse med udbudsproceduren INLO-D-UPIL-T 16-AO8 vedrørende parti nr. 55 med overskriften »Flytbare skillevægge — døre« som led i projektet om udvidelse og modernisering af Parlamentets Konrad Adenauer-bygning i Luxembourg, hvorved sagsøgerens bud blev afvist, og kontrakten blev tildelt en anden tilbudsgiver, dels en påstand støttet på artikel 268 TEUF om erstatning for den skade, som sagsøgeren angiveligt har lidt.

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentet frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentet frifindes.

| 2) | Clestra Hauserman bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Parlamentets omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Clestra Hauserman bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Parlamentets omkostninger.

---

(1)  EUT C 13 af 15.1.2018.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/45 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/45

---

Rettens dom af 26. marts 2019 — Parfümerie Akzente mod EUIPO (GlamHair)

(Sag T-787/17) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket GlamHair - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EU) 2017/1001])

(2019/C 164/47)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Parfümerie Akzente GmbH (Pfedelbach, Tyskland) (ved advokaterne O. Spieker, A. Schönfleisch og M. Alber)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 25. september 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 82/2017-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet GlamHair som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Parfümerie Akzente GmbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Parfümerie Akzente GmbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 32 af 29.1.2018.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/46 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/46

---

Rettens dom af 28. marts 2019 — Coesia mod EUIPO (Gengivelse af to røde buede linjer)

(Sag T-829/17) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærke, som gengiver to røde buede linjer - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] - begrundelsespligt - artikel 75 i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 94 i forordning 2017/1001))

(2019/C 164/48)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Coesia SpA (Bologna, Italien) (ved advokat S. Rizzo)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 29. september 2017 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1272/2017-5) vedrørende en ansøgning om registrering af et figurtegn bestående af to røde buede linjer som EU-figurmærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Coesia SpA betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Coesia SpA betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 63 af 19.2.2018.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/46 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/46

---

Rettens dom af 26. marts 2019 — Deray mod EUIPO — Charles Claire (LILI LA TIGRESSE)

(Sag T-105/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket LILI LA TIGRESSE - det ældre EU-ordmærke TIGRESS - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2019/C 164/49)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: André Deray (Bry-sur-Marne, Frankrig) (ved advokat S. Santos Rodríguez)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved P. Sipos og D. Walicka, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: Charles Claire LLP (Weybridge Surrey, Det Forenede Kongerige)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 13. december 2017 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1244/2017-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Charles Claire og André Deray.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | André Deray betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

André Deray betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 134 af 16.4.2018.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/47 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/47

---

Rettens dom af 27. marts 2019 — Biernacka-Hoba mod EUIPO — Formata Bogusław Hoba (Formata)

(Sag T-265/18) (1)

(EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-figurmærket Formata - det ældre internationale figurmærke Formata - relativ ugyldighedsgrund - artikel 60, stk. 1, litra a), og artikel 8, stk. 1, litra a) og b), i forordning (EU) 2017/1001 - regel 37 i forordning (EF) nr. 2868/95 [nu artikel 12 i delegeret forordning (EU) 2018/625] - betingelser for gengivelse af det ældre varemærke - regel 19 i forordning nr. 2868/95 (nu artikel 7 i delegeret forordning 2018/625) - berettiget forventning - godtgørelsen af udgifter til repræsentation - artikel 109 i forordning 2017/1001 og regel 94 i forordning nr. 2868/95 (nu artikel 109 i forordning 2017/1001))

(2019/C 164/50)

Processprog: polsk

Parter

Sagsøger: Ilona Biernacka-Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polen) (ved advokat R. Rumpel)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: Formata Bogusław Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polen)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 13. februar 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2032/2017-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Ilona Biernacka-Hoba og Formata Bogusław Hoba.

Konklusion

| 1) | Afgørelse truffet den 13. februar 2018 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2032/2017-4) annulleres, for så vidt som den fastslår, at Ilona Biernacka-Hoba skal betale de af Formata Bogusław Hoba afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling ved annullationsafdelingen og ved appelkammeret, og at det omkostningsbeløb, som Ilona Biernacka-Hoba skal betale til Formata Bogusław Hoba udgør 1 000 EUR, og omgøres således, at Ilona Biernacka-Hoba ikke skal betale dette beløb. |
| --- | --- |

1)

Afgørelse truffet den 13. februar 2018 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2032/2017-4) annulleres, for så vidt som den fastslår, at Ilona Biernacka-Hoba skal betale de af Formata Bogusław Hoba afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling ved annullationsafdelingen og ved appelkammeret, og at det omkostningsbeløb, som Ilona Biernacka-Hoba skal betale til Formata Bogusław Hoba udgør 1 000 EUR, og omgøres således, at Ilona Biernacka-Hoba ikke skal betale dette beløb.

| 2) | I øvrigt frifindes EUIPO. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes EUIPO.

| 3) | Hver part bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Hver part bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 231 af 2.7.2018.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/48 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/48

---

Rettens dom af 28. marts 2019 — Julius-K9 mod EUIPO — El Corte Inglés (K9 UNIT)

(Sag T-276/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om registrering af EU-figurmærket K9 UNIT - det ældre EU-figurmærke unit - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2019/C 164/51)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Julius-K9 Zrt (Szigetszentmiklós, Ungarn) (ved advokat G. Jambrik)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Lukošiūtė og H. O’Neill, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanien) (ved advokat J.L. Rivas Zurdo)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 22. februar 2018 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1432/2017-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Hipercor, SA og Julius-K9.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 22. februar 2018 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1432/2017-2) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 22. februar 2018 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1432/2017-2) annulleres.

| 2) | EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Julius-K9 Zrt afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Julius-K9 Zrt afholdte omkostninger.

| 3) | El Corte Inglés, SA bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

El Corte Inglés, SA bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 231 af 2.7.2018.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/49 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/49

---

Rettens kendelse af 18. marts 2019 — SKS Import Export mod Kommissionen

(Sag T-239/18) (1)

(Annullationssøgsmål - frie kapitalbevægelser - forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme (AML/CFT) - direktiv (EU) 2015/849 - delegeret forordning (EU) 2018/212 - opførelse af Tunesien på listen over højrisikotredjelande - ikke umiddelbart berørt - afvisning)

(2019/C 164/52)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Société Kammama Saber (SKS) Import Export (Sousse Jawhara, Tunesien) (ved advokat H. Chelly)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved V. Di Bucci, A. Bouquet og T. Scharf, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/212 af 13. december 2017 om ændring af delegeret forordning (EU) 2016/1675 til supplering af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/849, idet Sri Lanka, Trinidad og Tobago samt Tunesien tilføjes til skemaet i bilagets punkt I (EUT 2018, L 41, s. 4).

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Société Kammama Saber (SKS) Import Export betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Société Kammama Saber (SKS) Import Export betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 231 af 2.7.2018.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/50 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/50

---

Rettens kendelse af 15. marts 2019 — Silgan Closures og Silgan Holdings mod Kommissionen

(Sag T-410/18) (1)

(Annullationssøgsmål - konkurrence - karteller - markedet for metalemballage - afgørelse om at indlede en undersøgelse - retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål - afvisning)

(2019/C 164/53)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøgere: Silgan Closures GmbH (München, Tyskland) og Silgan Holdings, Inc. (Stamford, Connecticut, De Forenede Stater) (ved advokaterne H. Wollmann, D. Seeliger, R. Grafunder og V. Weiss)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Christoforou, B. Ernst, G. Meessen, C. Vollrath og L. Wildpanner, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2018) 2466 final af 19. april 2018, hvorved Kommissionen indledte en procedure efter artikel 101 TEUF i sag AT.40522 — Pandora.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende de anmodninger om intervention, der er fremsat af Forbundsrepublikken Tyskland og Rådet for Den Europæiske Union. |
| --- | --- |

2)

Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende de anmodninger om intervention, der er fremsat af Forbundsrepublikken Tyskland og Rådet for Den Europæiske Union.

| 3) | Silgan Closures GmbH bærer deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Silgan Closures GmbH bærer deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

| 4) | Forbundsrepublikken Tyskland og Rådet for Den Europæiske Union bærer deres egne omkostninger i forbindelse med anmodningerne om intervention. |
| --- | --- |

4)

Forbundsrepublikken Tyskland og Rådet for Den Europæiske Union bærer deres egne omkostninger i forbindelse med anmodningerne om intervention.

---

(1)  EUT C 285 af 13.8.2018.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/50 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/50

---

Rettens kendelse af 19. marts 2019 — Haba Trading BV mod EUIPO — Vida (vidaXL)

(Sag T-503/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - tilbagetagelse af indsigelsen - ufornødent at træffe afgørelse)

(2019/C 164/54)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Haba Trading BV (Utrecht, Nederlandene) (ved advokaterne B. Schneiders og A. Brittner)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Gája og H. O’Neill, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Vida AB (Alvesta, Sverige)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 12. juni 2018 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 190/2016-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Vida AB og Haba Trading BV.

Konklusion

| 1) | Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen. |
| --- | --- |

1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.

| 2) | Haba Trading BV bærer sine egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Haba Trading BV bærer sine egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 373 af 15.10.2018.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/51 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/51

---

Rettens kendelse af 13. marts 2019 — Comune di Milano mod Parlamentet og Rådet

(Sag T-75/19) (1)

(Erklæring om inkompetence)

(2019/C 164/55)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Comune di Milano (ved advokaterne F. Sciaudone, M. Condinanzi og A. Neri)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved L. Visaggio, I. Anagnostopoulou og A. Tamás, som befuldmægtigede) og Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer, F. Florindo Gijón og E. Rebasti, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Dels søgsmål på grundlag af artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1718 af 14. november 2018 om ændring af forordning (EF) nr. 726/2004 for så vidt angår Det Europæiske Lægemiddelagenturs hjemsted (EUT 2018, L 291, s. 3), dels påstand om, at det fastslås, at en afgørelse, som Rådet angiveligt vedtog den 20. november 2017, er uden virkning.

Konklusion

| 1) | Retten erklærer sig inkompetent i sag T-75/19, således at Domstolen kan træffe afgørelse i sagen. |
| --- | --- |

1)

Retten erklærer sig inkompetent i sag T-75/19, således at Domstolen kan træffe afgørelse i sagen.

| 2) | Beslutningen vedrørende Comune di Milanos anmodning om, at der i denne sag træffes afgørelse efter en fremskyndet procedure, udsættes. |
| --- | --- |

2)

Beslutningen vedrørende Comune di Milanos anmodning om, at der i denne sag træffes afgørelse efter en fremskyndet procedure, udsættes.

| 3) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

3)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

(1)  EUT C 112 af 25.3.2019.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/52 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/52

---

Sag anlagt den 7. januar 2019 — CJ mod Den Europæiske Unions Domstol

(Sag T-1/19)

(2019/C 164/56)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: CJ (ved advokat V. Kolias)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Domstol

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at sagsøgtes undladelse af at anonymisere de procesdokumenter, der henviste til ham ved navn og som blev offentliggjort på World Wide Web af Retten og af den tidligere EU-Personaleret, subsidiært sagsøgtes undladelse af at gøre navne-versioner af sådanne dokumenter utilgængelige for World Wide Web søgeudbydere, er i strid med traktaterne. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at sagsøgtes undladelse af at anonymisere de procesdokumenter, der henviste til ham ved navn og som blev offentliggjort på World Wide Web af Retten og af den tidligere EU-Personaleret, subsidiært sagsøgtes undladelse af at gøre navne-versioner af sådanne dokumenter utilgængelige for World Wide Web søgeudbydere, er i strid med traktaterne.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 20 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, bl.a. for så vidt som:






  — | sagsøgeren har anlagt søgsmål mod hans tidligere arbejdsgiver for EU-Personaleretten og for Retten. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 20 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, bl.a. for så vidt som:

—

sagsøgeren har anlagt søgsmål mod hans tidligere arbejdsgiver for EU-Personaleretten og for Retten.

| — | procesdokumenter fra disse søgsmål er blevet offentliggjort med henvisning til sagsøgeren ved navn og er tilgængelige for World Wide Web søgeudbydere som Google. |
| --- | --- |

—

procesdokumenter fra disse søgsmål er blevet offentliggjort med henvisning til sagsøgeren ved navn og er tilgængelige for World Wide Web søgeudbydere som Google.

| — | tilgængeligheden for sådanne søgeudbydere gør det lettere for enhver Internetbruger i verden, herunder nuværende og mulige fremtidige arbejdsgivere, at genkende sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

tilgængeligheden for sådanne søgeudbydere gør det lettere for enhver Internetbruger i verden, herunder nuværende og mulige fremtidige arbejdsgivere, at genkende sagsøgeren.

| — | der af en sådan genkendelse følger en risiko for diskriminering af sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

der af en sådan genkendelse følger en risiko for diskriminering af sagsøgeren.

| — | Den Europæiske Unions Domstol har besluttet automatisk at anonymisere offentliggjorte procesdokumenter vedrørende alle anmodninger om præjudicielle afgørelser vedrørende fysiske personer, som modtages efter den 1. juli 2018. |
| --- | --- |

—

Den Europæiske Unions Domstol har besluttet automatisk at anonymisere offentliggjorte procesdokumenter vedrørende alle anmodninger om præjudicielle afgørelser vedrørende fysiske personer, som modtages efter den 1. juli 2018.

| — | anonymiseringen af offentliggjorte procesdokumenter vedrørende alle andre typer søgsmål i henhold til traktaterne fortsat fuldstændigt er overladt til Den Europæiske Unions retsinstansers skøn. |
| --- | --- |

—

anonymiseringen af offentliggjorte procesdokumenter vedrørende alle andre typer søgsmål i henhold til traktaterne fortsat fuldstændigt er overladt til Den Europæiske Unions retsinstansers skøn.

| — | fysiske personer, der er involveret i anmodninger om præjudicielle forelæggelser indbragt for Domstolen efter den 1. juli 2018, og sagsøgeren ikke behandles ens. |
| --- | --- |

—

fysiske personer, der er involveret i anmodninger om præjudicielle forelæggelser indbragt for Domstolen efter den 1. juli 2018, og sagsøgeren ikke behandles ens.

| 2. | Andet anbringende om, at Retten tilsidesatte artikel 8 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, bl.a. for så vidt som:






  — | formålet med offentliggørelsen af procesdokumenter med Domstolens egne ord er at »sikre, at borgere er informerede og har ret til åbne domstole«. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Retten tilsidesatte artikel 8 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, bl.a. for så vidt som:

—

formålet med offentliggørelsen af procesdokumenter med Domstolens egne ord er at »sikre, at borgere er informerede og har ret til åbne domstole«.

| — | det med henblik på at nå dette mål er unødvendigt at offentliggøre versioner af procesdokumenter, der henviser til sagsøgeren ved navn, eller, subsidiært, at gøre sådanne versioner tilgængelige for World Wide Web-søgeudbydere som Google. |
| --- | --- |

—

det med henblik på at nå dette mål er unødvendigt at offentliggøre versioner af procesdokumenter, der henviser til sagsøgeren ved navn, eller, subsidiært, at gøre sådanne versioner tilgængelige for World Wide Web-søgeudbydere som Google.

| — | Rettens undladelse af at bringe en sådan praksis til ophør tilsidesætter artikel 4, stk. 1, litra c), og artikel 5, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (1), subsidiært artikel 4, stk. 1, litra c), og artikel 5, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725. (2) |
| --- | --- |

—

Rettens undladelse af at bringe en sådan praksis til ophør tilsidesætter artikel 4, stk. 1, litra c), og artikel 5, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (1), subsidiært artikel 4, stk. 1, litra c), og artikel 5, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725. (2)

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18.12.2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 8 af 12.1.2001, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 af 23.10.2018 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af forordning (EF) nr. 45/2001 og afgørelse nr. 1247/2002/EF (EUT L 295 af 21.11.2018, s. 39).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/53 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/53

---

Sag anlagt den 1. marts 2019 — Bulgarian Energy Holding m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-136/19)

(2019/C 164/57)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Bulgarian Energy Holding EAD (Sofia, Bulgarien), Bulgartransgaz EAD (Sofia) og Bulgargaz EAD (Sofia) (ved advokat K. Struckmann samt solicitors M. Powell og A. Kadri)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Der træffes de foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller foranstaltes den bevisoptagelse, som er specificeret i stævningens afsnit 3.6, eller der træffes enhver anden foranstaltning, som Retten måtte finde hensigtsmæssig. |
| --- | --- |

—

Der træffes de foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller foranstaltes den bevisoptagelse, som er specificeret i stævningens afsnit 3.6, eller der træffes enhver anden foranstaltning, som Retten måtte finde hensigtsmæssig.

| — | Kommissionens afgørelse C(2018) 8806 final af 17. december 2018 om en procedure efter artikel 102 TEUF (AT.39849 — BEH Gas) annulleres helt eller delvist. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse C(2018) 8806 final af 17. december 2018 om en procedure efter artikel 102 TEUF (AT.39849 — BEH Gas) annulleres helt eller delvist.

| — | Den pålagte bøde annulleres eller nedsættes. |
| --- | --- |

—

Den pålagte bøde annulleres eller nedsættes.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat syv anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at sagsøgte tilsidesatte væsentlige formforskrifter og derved tilsidesatte sagsøgernes ret til forsvar. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at sagsøgte tilsidesatte væsentlige formforskrifter og derved tilsidesatte sagsøgernes ret til forsvar.

| 2. | Andet anbringende om, at den anfægtede afgørelses definition af det relevante marked er behæftet med retlige og faktiske fejl, en manglende markedsanalyse og en begrundelsesmangel. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at den anfægtede afgørelses definition af det relevante marked er behæftet med retlige og faktiske fejl, en manglende markedsanalyse og en begrundelsesmangel.

| 3. | Tredje anbringende om, at konstateringen i den anfægtede afgørelse af, at Bulgargaz EAD som en af sagsøgerne, eller sagsøgerne samlet, indtog en dominerende stilling på markedet for kapacitetstjenester, er behæftet med retlige fejl og fejl i vurderingen af de faktiske omstændigheder. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at konstateringen i den anfægtede afgørelse af, at Bulgargaz EAD som en af sagsøgerne, eller sagsøgerne samlet, indtog en dominerende stilling på markedet for kapacitetstjenester, er behæftet med retlige fejl og fejl i vurderingen af de faktiske omstændigheder.

| 4. | Fjerde anbringende om, at den anfægtede afgørelse henset til fejl i retsanvendelsen og i vurderingen af de faktiske omstændigheder tilsidesætter Den Europæiske Unions traktater ved ikke at føre tilstrækkeligt bevis for, at den i denne afgørelse beskrevne handlemåde udgør en overtrædelse af artikel 102 TFEU. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at den anfægtede afgørelse henset til fejl i retsanvendelsen og i vurderingen af de faktiske omstændigheder tilsidesætter Den Europæiske Unions traktater ved ikke at føre tilstrækkeligt bevis for, at den i denne afgørelse beskrevne handlemåde udgør en overtrædelse af artikel 102 TFEU.

| 5. | Femte anbringende om, at konstateringerne i den anfægtede afgørelse angående den angivelige overtrædelses varighed er behæftede med retlige fejl og fejl i vurderingen af de faktiske omstændigheder. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at konstateringerne i den anfægtede afgørelse angående den angivelige overtrædelses varighed er behæftede med retlige fejl og fejl i vurderingen af de faktiske omstændigheder.

| 6. | Sjette anbringende om, at EU-traktaterne er blevet tilsidesat i forløbet gennem vedtagelsen af en afgørelse i medfør af artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 (1). |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at EU-traktaterne er blevet tilsidesat i forløbet gennem vedtagelsen af en afgørelse i medfør af artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 (1).

| 7. | Syvende anbringende om, at bøden bør annulleres eller nedsættes på grundlag af, at sagsøgtes bøderetningslinjer ikke blev overholdt i den anfægtede afgørelse, eller subsidiært — og under udøvelsen af Rettens fulde prøvelsesret efter artikel 261 TEUF — på grundlag af, at bøden under alle omstændigheder er uforholdsmæssig i forhold til den handlemåde, der pålægges en sanktion for. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at bøden bør annulleres eller nedsættes på grundlag af, at sagsøgtes bøderetningslinjer ikke blev overholdt i den anfægtede afgørelse, eller subsidiært — og under udøvelsen af Rettens fulde prøvelsesret efter artikel 261 TEUF — på grundlag af, at bøden under alle omstændigheder er uforholdsmæssig i forhold til den handlemåde, der pålægges en sanktion for.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1 af 4.1.2003, s. 1).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/55 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/55

---

Sag anlagt den 7. marts 2019 — PKK mod Rådet

(Sag T-148/19)

(2019/C 164/58)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Det Kurdiske Arbejderparti (PKK) (ved advokaterne A. van Eik og T. Buruma)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2019/25 af 8. januar 2019 (1) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren (idet sagsøgeren dog bestrider, at Kadek og Kongra Gel er dets kaldenavne). |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2019/25 af 8. januar 2019 (1) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren (idet sagsøgeren dog bestrider, at Kadek og Kongra Gel er dets kaldenavne).

| — | Subsidiært, at der pålægges en mindre restriktiv foranstaltning end fortsat opførelse på Den Europæiske Unions terroristliste. |
| --- | --- |

—

Subsidiært, at der pålægges en mindre restriktiv foranstaltning end fortsat opførelse på Den Europæiske Unions terroristliste.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Rådets afgørelse 2019/25 er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, eftersom sagsøgeren ikke kunne kvalificeres som en terrororganisation som defineret i artikel 1, stk. 3, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP af 27. december 2001. (2)

  Sagsøgte har ikke godtgjort, at sagsøgeren er en struktureret sammenslutning, som handler i forening med det formål at begå terrorhandlinger. Størstedelen af de handlinger, der er nævnt i begrundelsen kan ikke tilskrives sagsøgeren, er ikke nævnt i den udtømmende liste over handlinger i artikel 1, stk. 3, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP og/eller kan ikke tilføje et land alvorlig skade. Endelig var sagsøgerens formål ikke et »terrorformål« som defineret i artikel 1, stk. 3, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP. Dette formål skal navnlig vurderes i lyset af den væbnede konflikt for at opnå selvbestemmelse. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Rådets afgørelse 2019/25 er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, eftersom sagsøgeren ikke kunne kvalificeres som en terrororganisation som defineret i artikel 1, stk. 3, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP af 27. december 2001. (2)

Sagsøgte har ikke godtgjort, at sagsøgeren er en struktureret sammenslutning, som handler i forening med det formål at begå terrorhandlinger. Størstedelen af de handlinger, der er nævnt i begrundelsen kan ikke tilskrives sagsøgeren, er ikke nævnt i den udtømmende liste over handlinger i artikel 1, stk. 3, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP og/eller kan ikke tilføje et land alvorlig skade. Endelig var sagsøgerens formål ikke et »terrorformål« som defineret i artikel 1, stk. 3, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP. Dette formål skal navnlig vurderes i lyset af den væbnede konflikt for at opnå selvbestemmelse.

| 2. | Andet anbringende om, at Rådets afgørelse 2019/25 er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, fordi der ikke er truffet nogen afgørelse af en kompetent myndighed, som påkrævet i henhold til artikel 1, stk. 4, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Rådets afgørelse 2019/25 er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, fordi der ikke er truffet nogen afgørelse af en kompetent myndighed, som påkrævet i henhold til artikel 1, stk. 4, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP.

| 3. | Tredje anbringende om, at Rådets afgørelse 2019/25 er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, da sagsøgte ikke har foretaget nogen behørig fornyet gennemgang som påkrævet i henhold til artikel 1, stk. 6, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP.
  Begrundelsen har ikke vist, at der har fundet en behørig fornyet gennemgang sted, både på nationalt niveau og af sagsøgte selv. Der er ikke taget behørigt hensyn til de oplysninger, som sagsøgeren har fremlagt i tidligere sager vedrørende fredsprocessen, kampen mod Daesh og den autokratiske udvikling i Tyrkiet. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Rådets afgørelse 2019/25 er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, da sagsøgte ikke har foretaget nogen behørig fornyet gennemgang som påkrævet i henhold til artikel 1, stk. 6, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP.

Begrundelsen har ikke vist, at der har fundet en behørig fornyet gennemgang sted, både på nationalt niveau og af sagsøgte selv. Der er ikke taget behørigt hensyn til de oplysninger, som sagsøgeren har fremlagt i tidligere sager vedrørende fredsprocessen, kampen mod Daesh og den autokratiske udvikling i Tyrkiet.

| 4. | Fjerde anbringende om, at Rådets afgørelse 2019/25 er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, da afgørelsen ikke er i overensstemmelse med kravene om proportionalitet og subsidiaritet.
  Særligt er diasporaen af kurdere uforholdsmæssigt ramt af opførelsen på listen. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at Rådets afgørelse 2019/25 er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, da afgørelsen ikke er i overensstemmelse med kravene om proportionalitet og subsidiaritet.

Særligt er diasporaen af kurdere uforholdsmæssigt ramt af opførelsen på listen.

| 5. | Femte anbringende om, at Rådets afgørelse 2019/25 er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, da den ikke er i overensstemmelse med begrundelsespligten i henhold til artikel 296 TEUF.
  Retten kom i sin dom af 15. november 2018, PKK mod Rådet (T-316/14, EU:T:2018:788), til en lignende konklusion baseret på nøjagtig samme begrundelse. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at Rådets afgørelse 2019/25 er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, da den ikke er i overensstemmelse med begrundelsespligten i henhold til artikel 296 TEUF.

Retten kom i sin dom af 15. november 2018, PKK mod Rådet (T-316/14, EU:T:2018:788), til en lignende konklusion baseret på nøjagtig samme begrundelse.

| 6. | Sjette anbringende om, at Rådets afgørelse 2019/25 er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, fordi den har tilsidesat sagsøgerens ret til forsvar og dennes ret til effektiv domstolsbeskyttelse.
  Særligt har sagsøgte set bort fra dom af 5. november 2018, PKK mod Rådet (T-316/14, EU:T:2018:788), og den procedure, der gav anledning hertil. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at Rådets afgørelse 2019/25 er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, fordi den har tilsidesat sagsøgerens ret til forsvar og dennes ret til effektiv domstolsbeskyttelse.

Særligt har sagsøgte set bort fra dom af 5. november 2018, PKK mod Rådet (T-316/14, EU:T:2018:788), og den procedure, der gav anledning hertil.

---

(1)  Rådets afgørelse (FUSP) 2019/25 af 8.1.2019 om ændring og ajourføring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme, og om ophævelse af afgørelse (FUSP) 2018/1084 (EUT L 6, 9.1.2019, s. 6).

(2)  Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP af 27.12.2001 om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme (EFT L 344, 28.12.2001, s. 93).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/56 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/56

---

Sag anlagt den 14. marts 2019 — Mersinis mod ESMA

(Sag T-163/19)

(2019/C 164/59)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Michail Mersinis (Athen, Grækenland) (ved advokat P. Pafitis)

Sagsøgt: Den Europæiske Værdipapirtilsynsmyndighed (ESMA)

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af sagsøgtes afgørelse af 23. maj 2018 om ikke at udvælge sagsøgeren til stillingen som senior legal officer i forbindelse med stillingsopslaget ESMA/2017/VAC19/AD7. |
| --- | --- |

—

Annullation af sagsøgtes afgørelse af 23. maj 2018 om ikke at udvælge sagsøgeren til stillingen som senior legal officer i forbindelse med stillingsopslaget ESMA/2017/VAC19/AD7.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført to anbringender.

| 1. | Første anbringende om udvælgelseskomitéens ulovlige sammensætning. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om udvælgelseskomitéens ulovlige sammensætning.

| 2. | Andet anbringende om partiskhed til fordel for den ansøger, der blev udvalgt til den pågældende stilling. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om partiskhed til fordel for den ansøger, der blev udvalgt til den pågældende stilling.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/57 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/57

---

Sag anlagt den 14. marts 2019 — AQ mod eu-LISA

(Sag T-164/19)

(2019/C 164/60)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: AQ (ved advokaterne L. Levi og N. Flandin)

Sagsøgt: Det Europæiske Agentur for den Operationelle Forvaltning af Store IT-Systemer inden for Området med Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed (eu-LISA)

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af eu-LISA’s afgørelse af 8. maj 2018, som bringer sagsøgerens ansættelseskontrakt ved eu-LISA til ophør uden varsel samt, om fornødent, af eu-LISA’s afgørelse af 4. december 2018 om afslag på sagsøgerens klage. |
| --- | --- |

—

Annullation af eu-LISA’s afgørelse af 8. maj 2018, som bringer sagsøgerens ansættelseskontrakt ved eu-LISA til ophør uden varsel samt, om fornødent, af eu-LISA’s afgørelse af 4. december 2018 om afslag på sagsøgerens klage.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale en erstatning for den skade, sagsøgeren har lidt. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale en erstatning for den skade, sagsøgeren har lidt.

| — | Det Europæiske Agentur for den Operationelle Forvaltning af Store IT-Systemer inden for Området med Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Det Europæiske Agentur for den Operationelle Forvaltning af Store IT-Systemer inden for Området med Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført seks anbringender.

| 1. | Første anbringende om processuel ulovlighed og tilsidesættelse af retten til forsvar og navnlig af retten til at blive hørt. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om processuel ulovlighed og tilsidesættelse af retten til forsvar og navnlig af retten til at blive hørt.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 16 og artikel 48 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 16 og artikel 48 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af omsorgspligten. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af omsorgspligten.

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af artikel 31 og artikel 34 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af artikel 31 og artikel 34 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| 6. | Sjette anbringende om magtmisbrug. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om magtmisbrug.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/58 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/58

---

Sag anlagt den 14. marts 2019 — Bronckers mod Kommissionen

(Sag T-166/19)

(2019/C 164/61)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Marco Bronckers (Bruxelles, Belgien) (ved advokat P. Kreijger)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse af 10. januar 2019 i medfør af forordning (EF) nr. 1049/2001 (1), hvorved den gav afslag på sagsøgerens genfremsatte begæring om aktindsigt i dokumenter, der nævnes i referaterne fra det blandede udvalg vedrørende spiritus, nedsat i henhold til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og De Forenede Mexicanske Stater om gensidig anerkendelse og beskyttelse af betegnelser inden for spiritussektoren (2), annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse af 10. januar 2019 i medfør af forordning (EF) nr. 1049/2001 (1), hvorved den gav afslag på sagsøgerens genfremsatte begæring om aktindsigt i dokumenter, der nævnes i referaterne fra det blandede udvalg vedrørende spiritus, nedsat i henhold til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og De Forenede Mexicanske Stater om gensidig anerkendelse og beskyttelse af betegnelser inden for spiritussektoren (2), annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder de af sagsøgeren afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder de af sagsøgeren afholdte omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Første anbringende, hvorved det gøres gældende, at Kommissionen med sit afslag på begæringen om aktindsigt har anvendt artikel 4, stk. 1, litra a), tredje led, i forordning (EF) nr. 1049/2001 ukorrekt og/eller tilsidesat artikel 296 TEUF. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende, hvorved det gøres gældende, at Kommissionen med sit afslag på begæringen om aktindsigt har anvendt artikel 4, stk. 1, litra a), tredje led, i forordning (EF) nr. 1049/2001 ukorrekt og/eller tilsidesat artikel 296 TEUF.

| 2. | Andet anbringende, hvorved det gøres gældende, at Kommissionen med sit afslag på begæringen om aktindsigt har anvendt artikel 4, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1049/2001 ukorrekt og/eller tilsidesat artikel 296 TEUF, idet Kommissionen ikke har godtgjort, at aktindsigt i alle de begærede dokumenter skader Consejo Regulador del Tequila (CRT) eller dets medlemmers forretningsmæssige interesser. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende, hvorved det gøres gældende, at Kommissionen med sit afslag på begæringen om aktindsigt har anvendt artikel 4, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1049/2001 ukorrekt og/eller tilsidesat artikel 296 TEUF, idet Kommissionen ikke har godtgjort, at aktindsigt i alle de begærede dokumenter skader Consejo Regulador del Tequila (CRT) eller dets medlemmers forretningsmæssige interesser.

| 3. | Tredje anbringende, hvorved det gøres gældende, at Kommissionen med urette fandt, at sagsøgeren ikke havde godtgjort en mere tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af dokumentet. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, hvorved det gøres gældende, at Kommissionen med urette fandt, at sagsøgeren ikke havde godtgjort en mere tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af dokumentet.

| 4. | Fjerde anbringende, hvorved det gøres gældende, at Kommissionen med sit afslag på delvis aktindsigt har anvendt artikel 4, stk. 6 og/eller artikel 4, stk. 7, i forordning (EF) nr. 1049/2001 ukorrekt og/eller tilsidesat artikel 296 TEUF. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, hvorved det gøres gældende, at Kommissionen med sit afslag på delvis aktindsigt har anvendt artikel 4, stk. 6 og/eller artikel 4, stk. 7, i forordning (EF) nr. 1049/2001 ukorrekt og/eller tilsidesat artikel 296 TEUF.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43).

(2)  Jf. Rådets afgørelse af 27.5.1997 om indgåelse af en aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og De Forenede Mexicanske Stater om gensidig anerkendelse og beskyttelse af betegnelser inden for spiritussektoren (EFT 1997, L 152, s. 15).

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/59 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/59

---

Sag anlagt den 18. marts 2019 — Vereinigung der Bayerischen Wirtschaft mod EUIPO (eVoter)

(Sag T-175/19)

(2019/C 164/62)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Vereinigung der Bayerischen Wirtschaft eV (München, Tyskland) (ved advokat L. Genz)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket eVoter — registreringsansøgning nr. 17 900 152

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. januar 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1983/2018-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling ved appelkammeret. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling ved appelkammeret.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

| — | Tilsidesættelse af EUIPO’s administrative praksis. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af EUIPO’s administrative praksis.

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/60 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/60

---

Sag anlagt den 26. marts 2019 — Bibita Group mod EUIPO — Benkomers (drikkeflasker)

(Sag T-180/19)

(2019/C 164/63)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Bibita Group SHPK (Tirana, Albanien) (ved advokat C. Seyfert)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Benkomers OOD (Sofia, Bulgarien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede design: Benkomers OOD

Det omtvistede design: EU-design nr. 3797 091-0001 — (drikkeflasker)

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. januar 2019 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 1070/2018-3)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Det anfægtede EF-design registreret under nr. 3797 091-0001 erklæres ugyldigt under henvisning til alle de i stævningen anførte grunde. |
| --- | --- |

—

Det anfægtede EF-design registreret under nr. 3797 091-0001 erklæres ugyldigt under henvisning til alle de i stævningen anførte grunde.

| — | EUIPO og indehaveren tilpligtes i henhold til artikel 190 i Rettens procesreglement at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved Tredje Appelkammer. |
| --- | --- |

—

EUIPO og indehaveren tilpligtes i henhold til artikel 190 i Rettens procesreglement at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved Tredje Appelkammer.

| — | EUIPO og en eventuel intervenient tilpligtes at betale de fulde sagsomkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO og en eventuel intervenient tilpligtes at betale de fulde sagsomkostninger.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 6, stk. 1, og artikel 25, stk. 1, litra d), i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 6, stk. 1, og artikel 25, stk. 1, litra d), i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/61 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/61

---

Rettens kendelse af 19. marts 2019 — Eagle IP mod EUIPO — Consolidated Artists (LILLY e VIOLETTA)

(Sag T-336/18) (1)

(2019/C 164/64)

Processprog: engelsk

Formanden for Niende Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 268 af 30.7.2018.

---

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/61 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/61

---

Rettens kendelse af 21. marts 2019 — Telenet mod Kommissionen

(Sag T-470/18) (1)

(2019/C 164/65)

Processprog: engelsk

Formanden for Første Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 364 af 8.10.2018.

---

Berigtigelser

| 13.5.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 164/62 |
| --- | --- | --- | --- |

13.5.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 164/62

---

Berigtigelse til meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende i sag T-45/19

(
  Den Europæiske Unions Tidende C 122 af 1. april 2019
  )

(2019/C 164/66)

Side 20 i meddelelsen i Den Europæiske Unions Tidende i sag T-45/19, Acron m.fl. mod Kommissionen, skal teksten erstattes af følgende tekst:

»Sag anlagt den 24. januar 2019 — Acron m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-45/19)

(2019/C 164/66)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Acron PAO (Veliky Novgorod, Rusland), Dorogobuzh PAO (Dorogobuzh, Rusland) og Acron Switzerland AG (Baar, Schweiz) (ved advokaterne T. De Meese, J. Stuyck og A. Nys)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/1703 af 12. november 2018 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/1703 af 12. november 2018 annulleres.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at sagsøgte tilsidesatte sine internationale forpligtelser, hvilket er ensbetydende med et traktatbrud, og undlod at give en tilstrækkelig begrundelse ved at fastslå, at Den Russiske Føderation ikke overholdt sine forpligtelser over for Verdenshandelsorganisationen.
  Sagsøgerne har anført, at sagsøgte undlod at tage hensyn til Den Russiske Føderations tiltrædelse af Verdenshandelsorganisationen som relevant for ændringen i beregningen af sagsøgernes dumpingmargen. Sagsøgte var forpligtet til at tage hensyn til de af Den Russiske Føderation afgivne tilsagn vedrørende prisen på gas, da denne foretog interimsundersøgelsen af de toldsatser, der gjaldt for importen af ammoniumnitrat. Eftersom sagsøgte gjorde gældende, at Den Russiske Føderation ikke overholdt sin egen tiltrædelsesprotokol, handlede sagsøgte i strid med artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel og artikel II i Verdenshandelsorganisationens antidumpingaftale. Herved tilsidesatte sagsøgte sine internationale forpligtelser, hvilket er ensbetydende med et traktatbrud. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at sagsøgte tilsidesatte sine internationale forpligtelser, hvilket er ensbetydende med et traktatbrud, og undlod at give en tilstrækkelig begrundelse ved at fastslå, at Den Russiske Føderation ikke overholdt sine forpligtelser over for Verdenshandelsorganisationen.

Sagsøgerne har anført, at sagsøgte undlod at tage hensyn til Den Russiske Føderations tiltrædelse af Verdenshandelsorganisationen som relevant for ændringen i beregningen af sagsøgernes dumpingmargen. Sagsøgte var forpligtet til at tage hensyn til de af Den Russiske Føderation afgivne tilsagn vedrørende prisen på gas, da denne foretog interimsundersøgelsen af de toldsatser, der gjaldt for importen af ammoniumnitrat. Eftersom sagsøgte gjorde gældende, at Den Russiske Føderation ikke overholdt sin egen tiltrædelsesprotokol, handlede sagsøgte i strid med artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel og artikel II i Verdenshandelsorganisationens antidumpingaftale. Herved tilsidesatte sagsøgte sine internationale forpligtelser, hvilket er ensbetydende med et traktatbrud.

| 2. | Andet anbringende om, at sagsøgte foretog en åbenbart urigtig vurdering og undlod at give en tilstrækkelig begrundelse, hvilket resulterede i en tilsidesættelse af sagsøgernes ret til forsvar, ved at fastslå, at de af sagsøgerne påberåbte ændrede omstændigheder ikke var af varig karakter.






  — | Sagsøgerne har anført, at der under det andet anbringende er to separate begrundelser for at annullere den anfægtede afgørelse. Begge begrundelser angår den fejlagtige konklusion, at de ændrede omstændigheder ikke var af varig karakter. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at sagsøgte foretog en åbenbart urigtig vurdering og undlod at give en tilstrækkelig begrundelse, hvilket resulterede i en tilsidesættelse af sagsøgernes ret til forsvar, ved at fastslå, at de af sagsøgerne påberåbte ændrede omstændigheder ikke var af varig karakter.

—

Sagsøgerne har anført, at der under det andet anbringende er to separate begrundelser for at annullere den anfægtede afgørelse. Begge begrundelser angår den fejlagtige konklusion, at de ændrede omstændigheder ikke var af varig karakter.

| — | Under alle omstændigheder tilsidesatte sagsøgte sin begrundelsespligt efter artikel 296 TEUF ved ikke at begrunde den anfægtede afgørelse på en klar og utvetydig måde. |
| --- | --- |

—

Under alle omstændigheder tilsidesatte sagsøgte sin begrundelsespligt efter artikel 296 TEUF ved ikke at begrunde den anfægtede afgørelse på en klar og utvetydig måde.

| 3. | Tredje anbringende om, at sagsøgte tilsidesatte artikel 19, stk. 2, og artikel 20, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 såvel som sagsøgernes ret til forsvar og skabte manglende retssikkerhed ved ikke at fremlægge sin dumpingberegning.






  — | Sagsøgte undlod at fremlægge den endelige beregning af dumpingmargenen for sagsøgerne, selv om den beregning dannede grundlag for konklusionerne vedrørende fortsættelsen og forekomsten af dumping, den varige karakter af de ændrede omstændigheder og tillige den delvise interimsundersøgelses afslutning. Såfremt sagsøgte havde fremsendt beregningen, ville det have givet sagsøgerne mulighed for at forsvare deres rettigheder mere effektivt med hensyn til dumpingberegningen og konklusionerne om dumping som helhed, inklusive argumentet angående den beregningsmetode, der blev anvendt i den oprindelige undersøgelse, hvilket kunne have haft en væsentlig indvirkning på deres retsstilling. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at sagsøgte tilsidesatte artikel 19, stk. 2, og artikel 20, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 såvel som sagsøgernes ret til forsvar og skabte manglende retssikkerhed ved ikke at fremlægge sin dumpingberegning.

—

Sagsøgte undlod at fremlægge den endelige beregning af dumpingmargenen for sagsøgerne, selv om den beregning dannede grundlag for konklusionerne vedrørende fortsættelsen og forekomsten af dumping, den varige karakter af de ændrede omstændigheder og tillige den delvise interimsundersøgelses afslutning. Såfremt sagsøgte havde fremsendt beregningen, ville det have givet sagsøgerne mulighed for at forsvare deres rettigheder mere effektivt med hensyn til dumpingberegningen og konklusionerne om dumping som helhed, inklusive argumentet angående den beregningsmetode, der blev anvendt i den oprindelige undersøgelse, hvilket kunne have haft en væsentlig indvirkning på deres retsstilling.

| — | Sagsøgerne har anført, at sagsøgte tilsidesatte artikel 19, stk. 2, og artikel 20, stk. 2, i forordning 2016/1036, sagsøgernes ret til forsvar og retssikkerhedsprincippet ved ikke at give sagsøgerne et meningsfuldt sammendrag af det bevismateriale, der blev indsamlet under undersøgelsen, eller oplyse dem om de betragtninger, på grundlag af hvilke sagsøgte foreslog at ændre sagsøgernes antidumpingmargen. Sagsøgerne har anført, at sagsøgte tilsidesatte deres ret til forsvar og retssikkerhedsprincippet ved at nægte at fremlægge sin dumpingmargenberegning for dem.« |
| --- | --- |

—

Sagsøgerne har anført, at sagsøgte tilsidesatte artikel 19, stk. 2, og artikel 20, stk. 2, i forordning 2016/1036, sagsøgernes ret til forsvar og retssikkerhedsprincippet ved ikke at give sagsøgerne et meningsfuldt sammendrag af det bevismateriale, der blev indsamlet under undersøgelsen, eller oplyse dem om de betragtninger, på grundlag af hvilke sagsøgte foreslog at ændre sagsøgernes antidumpingmargen. Sagsøgerne har anført, at sagsøgte tilsidesatte deres ret til forsvar og retssikkerhedsprincippet ved at nægte at fremlægge sin dumpingmargenberegning for dem.«

---