# Den Europæiske Unions C 93/11.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 93 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 62. årgang11. marts 2019 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 93

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

62. årgang11. marts 2019

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2019/C 93/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2019/C 93/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2019/C 93/02 | Sag C-310/16: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. januar 2019 — straffesag mod Petar Dzivev o.s. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad — Bulgarien) (Præjudiciel forelæggelse — merværdiafgift (moms) — beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser — artikel 325, stk. 1, TEUF — konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser — straffesag vedrørende lovovertrædelser på momsområdet — effektivitetsprincippet — bevisoptagelse — telefonaflytning — tilladelse givet af en retslig myndighed, der ikke har kompetence — hensyntagen til disse aflytninger som beviselementer — national lovgivning — forbud) | 2 |
| 2019/C 93/03 | SagC-162/17 P: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 16. januar 2019 — Republikken Polen mod Stock Polska sp. z o.o., Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Lass & Steffen GmbH Wein- und Spirituosen-Import (Appel — EU-varemærker — indsigelsessag — forordning (EF) nr. 207/2009 — artikel 8, stk. 1 — ansøgning om registrering af EU-figurmærket, der indeholder ordbestanddelen LUBELSKA — bestanddel, der er dominerende og har særpræg) | 3 |
| 2019/C 93/04 | Sag C-165/17: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. januar 2019 — Morgan Stanley & Co International plc mod Ministre de l’Économie et des Finances (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse — skatter og afgifter — merværdiafgift (moms) — sjette direktiv 77/388/EØF — direktiv 2006/112/EF — fradrag for indgående afgift — varer og tjenesteydelser, der benyttes til såvel afgiftspligtige som afgiftsfritagne transaktioner (varer og tjenesteydelser til blandet brug) — beregning af den gældende pro rata-sats for fradraget — filial etableret i en anden medlemsstat end den, hvori selskabet har sit hovedsæde — udgifter, der er afholdt af filialen og udelukkende anvendt til hovedsædets transaktioner — filialens generalomkostninger, der er afholdt til såvel udførelsen af sine transaktioner som til hovedsædets transaktioner) | 3 |
| 2019/C 93/05 | Forenede sager C-168/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 17. januar 2019 — SH mod TG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Kúria — Ungarn) [Præjudiciel forelæggelse — fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen — kæde af aftaler indgået med henblik på udstedelse af en bankgaranti til fordel for en enhed, der er opført på en liste om indefrysning af pengemidler — betaling af omkostninger i henhold til aftaler om modgaranti — forordning (EU) nr. 204/2011 — artikel 5 — begrebet pengemidler, som stilles til rådighed for en enhed, der er opført i bilag III til forordning nr. 204/2011 — artikel 12, stk. 1, litra c) — begrebet erstatning i henhold til garanti — begrebet person eller enhed, som handler på vegne af en person, der er omhandlet i artikel 12, stk. 1, litra a) eller b)] | 4 |
| 2019/C 93/06 | Sag C-193/17: Domstolens dom (Store Afdeling) af 22. januar 2019 — Cresco Investigation GmbH mod Markus Achatzi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig) (Præjudiciel forelæggelse — Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — artikel 21 — ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv — direktiv 2000/78/EF — artikel 2, stk. 2, litra a) — direkte forskelsbehandling på grund af religion — national lovgivning, som tildeler visse arbejdstagere en feriedag langfredag — begrundelse — artikel 2, stk. 5 — artikel 7, stk. 1 — de private arbejdsgiveres og den nationale rets forpligtelser som følge af den nationale rets uforenelighed med direktiv 2000/78) | 6 |
| 2019/C 93/07 | Sag C-258/17: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. januar 2019 — E.B. mod Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig) (Præjudiciel forelæggelse — socialpolitik — direktiv 2000/78/EF — ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv — artikel 2 — forsøg på blufærdighedskrænkelse over for mindreårige drenge begået af en tjenestemand — disciplinær sanktion truffet i 1975 — førtidig pensionering og nedsættelse af pensionen — forskelsbehandling på grund af seksuel orientering — retsvirkninger af anvendelsen af direktiv 2000/78/EF på den disciplinære sanktion — nærmere regler for beregningen af den udbetalte alderspension) | 7 |
| 2019/C 93/08 | Sag C-265/17 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. januar 2019 — Europa-Kommissionen mod United Parcel Service, Inc. og FedEx Corp. (Appel — kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser — UPS’ overtagelse af TNT Express — kommissionsafgørelse, hvorved fusionen erklæres uforenelig med det indre marked og EØS-aftalen — økonometrisk model udarbejdet af Kommissionen — manglende meddelelse af de foretagne ændringer i den økonometriske model — tilsidesættelse af retten til forsvar) | 7 |
| 2019/C 93/09 | Sag C-272/17: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 23. januar 2019 — K.M. Zyla mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — arbejdskraftens frie bevægelighed — ligebehandling — indkomstskat — sociale sikringsbidrag — arbejdstager, som har forladt beskæftigelsesmedlemsstaten i et kalenderår — anvendelse af pro rata temporis-reglen på nedsættelsen af de sociale sikringsbidrag) | 8 |
| 2019/C 93/10 | Sag C-313/17 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 24. januar 2019 — George Haswani mod Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen (Appel — artikel 86 i Den Europæiske Unions Rets procesreglement — formaliteten — anmodning om tilpasning af stævningen — tilpasninger af anbringender og argumenter om fornødent — restriktive foranstaltninger over for Den Arabiske Republik Syrien — liste over personer, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer — sagsøgerens navn omfattet) | 9 |
| 2019/C 93/11 | Sag C-326/17: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. januar 2019 — Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) mod X og Y, X og Y mod Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) og Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) mod Z (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — direktiv 1999/37/EF — registreringsdokumenter for køretøjer — udeladelser i registreringsattester — gensidig anerkendelse — direktiv 2007/46/EF — køretøjer, som blev bygget før harmonisering af tekniske krav på EU-plan — ændringer, som har indvirkning på køretøjets karakteristika) | 9 |
| 2019/C 93/12 | Sag C-386/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. januar 2019 — Stefano Liberato mod Luminita Luisa Grigorescu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien) [Præjudiciel forelæggelse — retligt samarbejde i civile sager — retternes kompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser vedrørende underholdspligt — forordning (EF) nr. 44/2001 — artikel 5, nr. 2) — artikel 27 — artikel 35, stk. 3 — kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar — forordning (EF) nr. 2201/2003 — artikel 19 — litispendens — artikel 22, litra a) — artikel 23, litra a) — ikke-anerkendelse af retsafgørelser i tilfælde af, at disse åbenbart strider mod grundlæggende retsprincipper — artikel 24 — forbud mod prøvelse af kompetencen for retten i domsstaten — grunde til ikke-anerkendelse baseret på en tilsidesættelse af reglerne om litispendens — foreligger ikke] | 10 |
| 2019/C 93/13 | Sag C-387/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. januar 2019 — Presidenza del Consiglio dei Ministri mod Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — statsstøtte — eksisterende og ny støtte — kvalificering — forordning (EF) nr. 659/1999 — artikel 1, litra b), nr. iv) og v) — retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning — anvendelse — støtte tildelt inden liberaliseringen af et marked, der oprindeligt var lukket for konkurrence — erstatningssøgsmål anlagt over for en medlemsstat af en konkurrent til det støttemodtagende selskab) | 11 |
| 2019/C 93/14 | Sag C-389/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. januar 2019 — Sag anlagt af Paysera LT UAB, tidligere EVP International UAB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litauen) (Præjudiciel forelæggelse — adgang til at optage virksomhed som udsteder af elektroniske penge — direktiv 2009/110/EF — artikel 5, stk. 2 og 3 — regler om kapitalgrundlag — kapitalgrundlagskrav til udøvelsen af aktiviteter, der er knyttet til udstedelsen af elektroniske penge — begrebet aktivitet, der er knyttet til udstedelsen af elektroniske penge — udstedelse af elektroniske penge til fordel for sælgeren til de modtagne midlers pariværdi) | 12 |
| 2019/C 93/15 | Sag C-419/17 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. januar 2019 — Deza, a.s. mod Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA), Kongeriget Danmark, Kongeriget Nederlandene, Kongeriget Sverige og Kongeriget Norge (Appel — forordning (EF) nr. 1907/2006 (REACH-forordningen) — bilag XIV — oprettelse af en liste over stoffer, der kræver godkendelse — optagelse på listen over stoffer, der er identificeret med henblik på senere at blive optaget i bilag XIV — ajourføring af optagelsen af stoffet bis(2-ethylhexyl)phthalat (DEHP) på listen — fejl i fortolkningen og anvendelsen af REACH-forordningen samt af retssikkerhedsprincippet — urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder og af beviserne — prøvelsens omfang) | 12 |
| 2019/C 93/16 | Sag C-430/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 23. januar 2019 — Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG mod Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — forbrugerbeskyttelse — direktiv 2011/83/EU — aftaler om fjernsalg — artikel 6, stk. 1, litra h) — forpligtelse til at give oplysninger om fortrydelsesretten — artikel 8, stk. 4 — aftale indgået ved anvendelse af en fjernkommunikationsteknik, som kun giver begrænset plads eller tid til at formidle oplysningerne — begrebet begrænset plads eller tid til at formidle oplysningerne — folder vedlagt et tidsskrift — postkort til afgivelse af bestillinger, som indeholder et hyperlink, der henviser til oplysningerne om fortrydelsesretten) | 13 |
| 2019/C 93/17 | Sag C-477/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 24. januar 2018 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank mod D. Balandin, I. Lukachenko og Holiday on Ice Services BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Centrale Raad van Beroep — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — social sikring — forordning (EU) nr. 1231/2010 — lovgivning, der finder anvendelse — A1-attest — artikel 1 — udvidelse af anvendelsesområdet for A1-attester til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt på en medlemsstats område — lovligt ophold — begreb) | 14 |
| 2019/C 93/18 | Sag C-496/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 16. januar 2019 — Deutsche Post AG mod Hauptzollamt Köln (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — toldunion — EU-toldkodeksen — artikel 39 — status som autoriseret økonomisk operatør — gennemførelsesforordning (EU) 2015/2447 — artikel 24, stk. 1, andet afsnit — ansøger, som ikke er en fysisk person — spørgeskema — indsamling af personoplysninger — direktiv 95/46/EF — artikel 6 og 7 — forordning (EU) 2016/679 — artikel 5 og 6 — behandling af personoplysninger) | 14 |
| 2019/C 93/19 | Sag C-639/17: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. januar 2019 — SIA KPMG Baltics, som kurator for AS Latvijas Krājbanka mod SIA Ķipars AI (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa — Letland) (Præjudiciel forelæggelse — endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer — direktiv 98/26/EF — anvendelsesområde — begrebet overførselsordre — betalingsordre afgivet af indehaveren af en almindelig løbende konto til et kreditinstitut, som senere erklæres insolvent) | 15 |
| 2019/C 93/20 | Sag C-661/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. januar 2019 — M.A., S.A. og A.Z. mod The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General og Ireland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court — Irland) (Præjudiciel forelæggelse — asylpolitik — kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse — forordning (EU) nr. 604/2013 — diskretionære klausuler — bedømmelseskriterier) | 16 |
| 2019/C 93/21 | SagC-698/17 P: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 23. januar 2019 — Toni Klement mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (Appel — EU-varemærker — forordning (EU) nr. 207/2009 — artikel 15, stk. 1 — begæring om et varemærkes fortabelse — tredimensionalt varemærke, der gengiver formen på en ovn — reel brug af varemærket — begrundelse) | 17 |
| 2019/C 93/22 | Sag C-74/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 17. januar 2019 — i sagen anlagt af A Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland) (Præjudiciel forelæggelse — direktiv 2009/138/EF — adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed — artikel 13, nr. 13) — begrebet den medlemsstat, hvor risikoen består — selskab i en medlemsstat, som udbyder forsikringer vedrørende den kontraktlige risiko knyttet til selskabsomdannelser i en anden medlemsstat — artikel 157 — staten, hvori afgift på forsikringspræmier opkræves) | 17 |
| 2019/C 93/23 | Sag C-102/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 17. januar 2019 — Sag anlagt af Klaus Manuel Maria Brisch (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Köln — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — retligt samarbejde i civile sager — forordning (EU) nr. 650/2012 — artikel 65, stk. 2 — europæisk arvebevis — anmodning om bevis — gennemførelsesforordning (EU) nr. 1329/2014 — obligatorisk eller fakultativt at anvende formularen i artikel 1, stk. 4, i gennemførelsesforordning nr. 1329/2014) | 18 |
| 2019/C 93/24 | Sag C-551/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. december 2018 — europæisk arrestordre udstedt mod IK (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse — præjudiciel forelæggelse efter hasteproceduren — politisamarbejde og retligt samarbejde i straffesager — rammeafgørelse 2002/584/RIA — den europæiske arrestordre og procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne — europæisk arrestordre, der er udstedt med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsstraf — indhold og form — artikel 8, stk. 1, litra f) — manglende angivelse af tillægsstraffen — gyldighed — følger — virkning for fængslingen) | 18 |
| 2019/C 93/25 | Sag C-292/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Kassel Zweigstelle Hofgeismar (Tyskland) den 27. april 2018 — Petra Breyer og Heiko Breyer mod Sundair GmbH | 19 |
| 2019/C 93/26 | Sag C-308/18 P: Appel iværksat den 7. maj 2018 af Schniga GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 23. februar 2018 i sag T-445/16, Schniga GmbH mod EF-Sortsmyndigheden (CPVO) | 19 |
| 2019/C 93/27 | Sag C-444/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesverwaltungsgericht Steiermark (Østrig) den 6. juli 2018 — Fluctus s.r.o. m.fl. | 20 |
| 2019/C 93/28 | Sag C-463/18 P: Appel iværksat den 13. juli 2018 af Ceram Tec GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 3. maj 2018 i sag T-193/17 — Ceram Tec GmbH mod EUIPO | 20 |
| 2019/C 93/29 | Sag C-553/18 P: Appel iværksat den 29. august 2018 af Lion’s Head Global Partners LLP til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 14. juni 2018 i sag T-294/17 — Lion’s Head Global Partners LLP mod EUIPO | 20 |
| 2019/C 93/30 | Sag C-554/18 P: Appel iværksat den 29. august 2018 af Lion’s Head Global Partners LLP til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 14. juni 2018 i sag T-310/17 — Lion’s Head Partners LLP mod EUIPO | 21 |
| 2019/C 93/31 | Sag C-608/18 P: Appel iværksat den 24. september 2018 af Republikken Cypern til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 13. juli 2018 i sag T-825/16 — Republikken Cypern mod EUIPO | 21 |
| 2019/C 93/32 | Sag C-609/18 P: Appel iværksat den 24. september 2018 af Republikken Cypern til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 13. juli 2018 i sag T-847/16 — Republikken Cypern mod EUIPO | 22 |
| 2019/C 93/33 | Sag C-612/18 P: Appel iværksat den 25. september 2018 af ClientEarth til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 11. juli 2018 i sag T-644/16, ClientEarth mod Kommissionen | 23 |
| 2019/C 93/34 | Sag C-726/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Italien) den 22. november 2018 — FW og GY mod U.T.G. — Prefettura di Lucca | 25 |
| 2019/C 93/35 | Sag C-729/18 P: Appel iværksat den 23. november 2018 af VTB Bank PAO, tidligere VTB Bank OAO, til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. september 2018 i sag T-734/14, VTB Bank mod Rådet | 25 |
| 2019/C 93/36 | Sag C-732/18 P: Appel iværksat den 23. november 2018 af PAO Rosneft Oil Company, tidligere NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, tidligere RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO og Tagulskoe OOO til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. september 2018 i sag T-715/14, Rosneft m.fl. mod Rådet | 26 |
| 2019/C 93/37 | Sag C-749/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour administrative (Luxembourg) den 30. november 2018 — B, C og D mod Administration des contributions directes | 27 |
| 2019/C 93/38 | Sag C-750/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 3. december 2018 — A og B mod C | 29 |
| 2019/C 93/39 | Sag C-758/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 30. november 2018 — Bulgarian Air Charter Limited mod NE | 29 |
| 2019/C 93/40 | Sag C-796/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgerichts Düsseldorf (Tyskland) den 19. december 2018 — Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH mod Stadt Köln | 30 |
| 2019/C 93/41 | Sag C-813/18 P: Appel iværksat den 21. december 2018 af Deza, a.s. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 24. oktober 2018 i sag T-400/17, Deza mod Kommissionen | 31 |
| 2019/C 93/42 | Sag C-823/18 P: Appel iværksat den 27. december 2018 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 18. oktober 2018 i sag T-640/16, GEA Group AG mod Kommissionen | 32 |
| 2019/C 93/43 | Sag C-832/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Helsingin hovioikeus (Finland) den 21. december 2018 — A. m.fl. mod Finnair Oyj | 33 |
| 2019/C 93/44 | Sag C-2/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Riigikohus (Estland) den 4. januar 2019 — A. P. mod Riigiprokuratuur | 34 |
| 2019/C 93/45 | Sag C-5/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad (Bulgarien) den 4. januar 2019 — Overgaz Mrezhi AD nonprofitorganisationen Bulgarska Gazova Assotsiatsia mod Komisia za energiyno i vodno regulirane | 34 |
| 2019/C 93/46 | Sag C-8/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 7. januar 2019 — straffesag mod RH | 35 |
| 2019/C 93/47 | Sag C-60/19 P: Appel iværksat den 24. januar 2019 af Mouvement pour une Europe des nations et des libertés til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 27. november 2018 i sag T-829/16, Mouvement pour une Europe des nations et des libertés mod Parlamentet | 36 |
| | Retten |
| 2019/C 93/48 | Sag T-400/10 RENV: Rettens dom af 14. december 2018 — Hamas mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme — indefrysning af midler — en myndighed i en tredjestats mulighed for at kvalificeres som kompetent myndighed som omhandlet i fælles holdning 2001/931/FUSP — faktuelt grundlag for afgørelser om indefrysning af midler — begrundelsespligt — urigtigt skøn — ret til en effektiv domstolsbeskyttelse — ret til forsvar — ejendomsret) | 38 |
| 2019/C 93/49 | Sag T-298/16: Rettens dom af 14. december 2018 — East West Consulting mod Kommissionen (Ansvar uden for kontraktforhold — instrument til førtiltrædelsesbistand — tredjeland — nationalt offentligt udbud — decentral forvaltning — afgørelse 2008/969/EF, Euratom — system for tidlig varsling — aktivering af en varsling i systemet for tidlig varsling — beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser — Kommissionens afslag på forhåndsgodkendelse — manglende tildeling af kontrakten — Rettens kompetence — antagelse til realitetsbehandling af beviserne — manglende retsgrundlag for varslingen — ret til forsvar — uskyldsformodning — tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder — årsagsforbindelse — økonomisk og ikke-økonomisk tab — tab af kontrakten — fortabt mulighed for at få tildelt andre kontrakter) | 40 |
| 2019/C 93/50 | Sag T-348/16 OP: Rettens dom af 17. januar 2019 — Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis mod ERCEA (Voldgiftsbestemmelse — syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration — Minatran-projektet — støtteberettigede omkostninger — kompensation — udeblivelsesdom — indsigelse) | 40 |
| 2019/C 93/51 | Sag T-412/16: Rettens dom af 16. januar 2019 — Bena Properties mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Syrien — indefrysning af midler — ret til forsvar — ret til en effektiv domstolsbeskyttelse — begrundelsespligt — åbenbart urigtigt skøn — retten til respekt for ære og omdømme — ejendomsret — uskyldsformodning — proportionalitet) | 41 |
| 2019/C 93/52 | Sag T-413/16: Rettens dom af 16. januar 2019 — Cham mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Syrien — indefrysning af midler — ret til forsvar — ret til en effektiv domstolsbeskyttelse — begrundelsespligt — åbenbart urigtigt skøn — retten til respekt for ære og omdømme — ejendomsret — uskyldsformodning — proportionalitet) | 42 |
| 2019/C 93/53 | Sag T-525/16: Rettens dom af 14. december 2018 — GQ m.fl. mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — ændring af vedtægten — forordning (EU, Euratom) nr. 1023/2013 — stillingstyper — overgangsregler vedrørende indplacering i stillingstyper — artikel 31 i bilag XIII til vedtægten — assistenter i en overgangsstilling — forfremmelse i henhold til vedtægtens artikel 45 udelukkende tilladt i karriereforløb, der svarer til den besatte stillingstype — adgang til stillingstypen seniorassistent (AST 10) udelukkende i medfør af proceduren i vedtægtens artikel 4 og artikel 29, stk. 1 — ligebehandling — tab af retten til forfremmelse til den højere lønklasse — berettiget forventning) | 43 |
| 2019/C 93/54 | Sag T-526/16: Rettens dom af 14. december 2018 — FZ m.fl. mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — ændring af vedtægten — forordning (EU, Euratom) nr. 1023/2013 — stillingstyper — overgangsregler vedrørende indplacering i stillingstyper — artikel 30 i bilag XIII til vedtægten — administratorer i en overgangsstilling (AD 13) — administratorer (AD 12) — forfremmelse i henhold til vedtægtens artikel 45 udelukkende tilladt i karriereforløb, der svarer til den besatte stillingstype — adgang til stillingstypen kontorchef eller tilsvarende eller til stillingstypen konsulent eller tilsvarende udelukkende i medfør af proceduren i vedtægtens artikel 4 og artikel 29, stk. 1 — ligebehandling — tab af retten til forfremmelse til den højere lønklasse — berettiget forventning) | 44 |
| 2019/C 93/55 | Sag T-540/16: Rettens dom af 14. december 2018 — FZ m.fl. mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — ændring af vedtægten — forordning (EU, Euratom) nr. 1023/2013 — stillingstyper — overgangsregler vedrørende indplacering i stillingstyper — artikel 30 i bilag XIII til vedtægten — administratorer i en overgangsstilling (AD 13) — administratorer (AD 12) — forfremmelse i henhold til vedtægtens artikel 45 udelukkende tilladt i karriereforløb, der svarer til den besatte stillingstype — adgang til stillingstypen kontorchef eller tilsvarende eller til stillingstypen konsulent eller tilsvarende udelukkende i medfør af proceduren i vedtægtens artikel 4 og artikel 29, stk. 1 — begrebet bebyrdende retsakt — bekræftende akt — litispendens — overholdelse af kravene i forbindelse med den administrative procedure — afvisning) | 45 |
| 2019/C 93/56 | Sagerne T-641/16 RENV og T-137/17: Rettens dom af 13. december 2018 — Kakol mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — ansættelse — meddelelse om udvælgelsesprøve — almindelig udvælgelsesprøve — ingen adgang for en ansøger til at deltage i prøverne i assessmentcentret — ingen anerkendelse af kvalifikationer — adgang til en tidligere udvælgelsesprøve — betingelser for tilsvarende udvælgelsesprøver — reglen om overensstemmelse mellem stævningen og klagen — retskraft — den indledende administrative procedure ikke overholdt — bebyrdende retsakt som omhandlet i vedtægtens artikel 91 — retsaktens ophavsmands kompetence — erstatningspåstand) | 46 |
| 2019/C 93/57 | Sag T-750/16: Rettens dom af 14. december 2018 — FV mod Rådet (Personalesag — tjenestemænd — vedtægtens artikel 42c — orlov i tjenestens interesse — ligebehandling — forbud mod forskelsbehandling på grund af alder — åbenbart urigtigt skøn — ansvar) | 47 |
| 2019/C 93/58 | Sag T-881/16: Rettens dom af 15. januar 2019 — HJ mod EMA (Personalesag — midlertidigt ansatte — delvis afvisning — påstand om pålæg — tjenestemænds adgang til deres personlige aktmappe — vedtægtens artikel 26 og artikel 26a — aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — personlig aktmappe, som er gjort tilgængelig for alle ansatte i EMA — beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med Unionens institutioners og organers behandling af personoplysninger — ansvar — ikke-økonomisk tab) | 47 |
| 2019/C 93/59 | Sag T-46/17: Rettens dom af 14. december 2018 — TDH Group mod EUIPO — Comercial de Servicios Agrigan (Pet Cuisine) [EU-varemærker — indsigelsessag — international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret — figurmærket Pet Cuisine — ældre EU-figurmærke The Pet CUISINE alimento para mascotas felices Genial — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]] | 48 |
| 2019/C 93/60 | Sag T-111/17: Rettens dom af 15. januar 2019 — Computer Market mod EUIPO (COMPUTER MARKET) [EU-varemærker — ansøgning om EU-figurmærket COMPUTER MARKET — absolut registreringshindring — klagen for sent indgivet — afvisning af sagen ved appelkammeret — artikel 60 i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 68 i forordning (EU) 2017/1001] — regel 49, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2868/95 [nu artikel 23, stk. 1, litra b), i delegeret forordning (EU) 2018/625]] | 49 |
| 2019/C 93/61 | Sag T-128/17: Rettens dom af 14. december 2018 — Torné mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — ændring af vedtægten i 2014 — tjenestefrihed af personlige årsager — samtidig ansættelse som midlertidigt ansat — overgangsforanstaltninger vedrørende visse nærmere regler for beregning af pensionsrettigheder — ansøgning om foreløbig afgørelse — akt, der indeholder et klagepunkt — formålet med overgangsforanstaltningerne — anvendelse ratione personae — tiltrædelse af tjenesten) | 49 |
| 2019/C 93/62 | Sag T-160/17: Rettens dom af 10. januar 2019 — RY mod Kommissionen [Personalesag — midlertidigt ansatte — artikel 2, litra c), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte — kontrakt på ubestemt tid — afskedigelse — brud på tillidsforholdet — ret til at blive hørt — bevisbyrde] | 50 |
| 2019/C 93/63 | Sag T-464/17: Rettens dom af 14. december 2018 — TP mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — løn — lønindeholdelse — underholdsbidrag tildelt af en national retsinstans i forbindelse med en skilsmissesag — loyalt samarbejde med de nationale retsinstanser — bundet kompetence — vedtægtens artikel 24 — europæisk kodeks for god forvaltningsskik — regel om overensstemmelse — akt, der indeholder et klagepunkt — påstand om erstatning — overholdelse af den administrative procedure) | 51 |
| 2019/C 93/64 | Sag T-477/17: Rettens dom af 16. januar 2019 — Haswani mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Syrien — indefrysning af midler — begrundelsespligt — proportionalitet — urigtigt skøn) | 51 |
| 2019/C 93/65 | Sag T-489/17: Rettens dom af 16. januar 2019 — Windspiel Manufaktur mod EUIPO (Gengivelse af placeringen af en lukkeanordning på en flaske) [EU-varemærker — ansøgning om et EU-varemærke, der gengiver en lukkeanordning på en flaske — relativ registreringshindring — mangel på fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]} | 52 |
| 2019/C 93/66 | Sag T-572/17: Rettens dom af 14. december 2018 — UC mod Parlamentet (Personalesag — tjenestemænd — forfremmelse — forfremmelsesåret 2015 — bedømmelsesrapport — tildeling af forfremmelsespoint — begrundelsespligt — ret til kontradiktion — åbenbart urigtigt skøn — ansvar — ikke-økonomisk skade) | 53 |
| 2019/C 93/67 | Sag T-576/17: Rettens dom af 17. januar 2019 — Mas Que Vinos Global mod EUIPO — JESA (EL SEÑORITO) [EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-ordmærket EL SEÑORITO — det ældre nationale ordmærke SEÑORITA — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]] | 53 |
| 2019/C 93/68 | Sag T-671/17: Rettens dom af 17. januar 2019 — Turbo-K International mod EUIPO — Turbo-K (TURBO-K) (EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-ordmærket TURBO-K — de ældre ikke-registrerede varemærker TURBO-K — relativ registreringshindring — erhvervsmæssig brug af et tegn, som ikke kun har lokal betydning — artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001) — søgsmål vedrørende utilbørlig udnyttelse i henhold til common law (action for passing off) — goodwill) | 54 |
| 2019/C 93/69 | Sag T-761/17: Rettens dom af 14. december 2018 — UR mod Kommissionen (Personalesag — almindelig udvælgelsesprøve — meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/322/16 med henblik på ansættelse af administratorer inden for revision (AD 5/AD 7) — adgangsbetingelse — krævet eksamensbevis — ikke opført på reservelisten — begrundelsespligt — åbenbart urigtigt skøn — vedtægtens artikel 27, stk. 1) | 55 |
| 2019/C 93/70 | Sag T-801/17: Rettens dom af 14. december 2018 — Dermatest mod EUIPO (ORIGINAL excellent dermatest 3-star-guarantee.de) [EU-varemærker — ansøgning om EU-figurmærket ORIGINAL excellent dermatest 3-star-guarantee.de — relative registreringshindringer — beskrivende karakter — mangel på fornødent særpræg — fornødent særpræg ikke opnået ved brug — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EU) 2017/1001]] | 55 |
| 2019/C 93/71 | Sag T-802/17: Rettens dom af 14. december 2018 — Dermatest mod EUIPO (ORIGINAL excellent dermatest 5-star-guarantee.de CLINICALLY TESTED) [EU-varemærker — ansøgning om EU-figurmærket ORIGINAL excellent dermatest 5-star-guarantee.de CLINICALLY TESTED — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — mangel på fornødent særpræg — fornødent særpræg ikke opnået ved brug — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EU) 2017/1001]] | 56 |
| 2019/C 93/72 | Sag T-803/17: Rettens dom af 14. december 2018 — Dermatest mod EUIPO (ORIGINAL excellent dermatest) [EU-varemærker — ansøgning om EU-figurmærket ORIGINAL excellent dermatest — absolutte registreringshindringer — beskrivende karakter — mangel på fornødent særpræg — fornødent særpræg ikke opnået ved brug — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EU) 2017/1001]] | 57 |
| 2019/C 93/73 | Sag T-832/17: Rettens dom af 10. januar 2019 — achtung! mod EUIPO (achtung!) [EU-varemærker — international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret — figurmærket achtung! — absolut registreringshindring — mangel på fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 57 |
| 2019/C 93/74 | Sag T-7/18: Rettens dom af 14. december 2018 — Inforsacom Logicalis mod EUIPO (Business and technology working as one) [EU-varemærker — ansøgning om EU-ordmærket Business and technology working as one — varemærke bestående af et reklameslogan — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] | 58 |
| 2019/C 93/75 | Sag T-30/18: Rettens dom af 13. december 2018 — Yado mod EUIPO — Dvectis CZ (Sædepude) (EF-design — ugyldighedssag — EF-design nr. 2371591-0001 (Sædepude) — afvisning af sagen ved appelkammeret — fremsendelse af et dokument til EUIPO ved anvendelse af kontaktformularen — fremsendelse af et dokument til EUIPO via et elektronisk kommunikationsmiddel og pr. telefax) | 58 |
| 2019/C 93/76 | Sag T-40/18: Rettens dom af 17. januar 2019 — Ecolab USA mod EUIPO (SOLIDPOWER) (EU-varemærker — international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret — ordmærket SOLIDPOWER — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk.1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001) | 59 |
| 2019/C 93/77 | Sag T-91/18: Rettens dom af 17. januar 2019 — Equity Cheque Capital Corporation mod EUIPO (DIAMOND CARD) [EU-varemærker — ansøgning om EU-figurmærket DIAMOND CARD — absolut registreringshindring — fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b) i forordning (EU) 2017/1001]] | 60 |
| 2019/C 93/78 | Sag T-368/18: Rettens dom af 17. januar 2019 — ETI Gıda Sanayi ve Ticaret mod EUIPO — Grupo Bimbo (ETI Bumbo) [EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-ordmærket ETI Bumbo — det ældre EU-figurmærke BIMBO — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — relevant kundekreds — lighed imellem tegnene — ældre varemærkes særpræg — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 60 |
| 2019/C 93/79 | Sag T-160/18: Rettens kendelse af 16. januar 2019 — Theodorakidi mod EUIPO — Benopoulou (THYREOS VASSILIKI) [EU-varemærker — ugyldighedssag — EU-figurmærket THYREOS VASSILIKI — erklæring om ugyldighed — ret til navnet Vassiliki i Grækenland — ugyldighedsgrund støttet på tilsidesættelse af en ret til et navn — artikel 60, stk. 2, litra a), i forordning (EU) 2017/1001 — åbenbart, at sagen er retligt ugrundet] | 61 |
| 2019/C 93/80 | Sag T-304/18: Rettens kendelse af 23. januar 2019 — MLPS mod Kommissionen (Annullations- og passivitetssøgsmål — henlæggelse af en klage — Kommissionens afslag på at iværksætte en procedure på grundlag af artikel 7 TEU — retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål — ikke umiddelbart berørt — afvisning) | 61 |
| 2019/C 93/81 | Sag T-331/18: Rettens kendelse af 16. januar 2019 — Szécsi og Somossy mod Kommissionen (Erstatningssøgsmål — regler for institutionerne — Kommissionens undladelse af at træffe egnede foranstaltninger for at sikre de ungarske retsinstansers overholdelse af artikel 13 i direktiv 2005/29/EF og af den dertil svarende nationale gennemførelsesbestemmelse — afvisning) | 62 |
| 2019/C 93/82 | Sag T-436/18: Rettens kendelse af 23. januar 2019 — Prigent mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — henlæggelse af en klage — Kommissionens afslag på at iværksætte en traktatbrudsprocedure — retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål — ikke umiddelbart berørt — afvisning) | 62 |
| 2019/C 93/83 | Sag T-557/18: Rettens kendelse af 10. januar 2019 — LG Elctronics mod EUIPO — Beko (BECON) (EU-varemærker — indsigelsessag — tilbagetagelse af indsigelsen — ufornødent at træffe afgørelse) | 63 |
| 2019/C 93/84 | Sag T-574/18 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 21. januar 2019 — Agrochem-Maks mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer — plantebeskyttelsesmidler — aktivstoffet oxasulfuron — ingen fornyelse af godkendelsen med henblik på markedsføring — anmodning om udsættelse af gennemførelse — ingen uopsættelighed — interesseafvejning) | 64 |
| 2019/C 93/85 | Sag T-751/18: Sag anlagt den 21. december 2018 — Daimler mod Kommissionen | 64 |
| 2019/C 93/86 | Sag T-755/18: Sag anlagt den 22. december 2018 — FL Brüterei M-V m.fl. mod Kommissionen | 65 |
| 2019/C 93/87 | Sag T-756/18: Sag anlagt den 28. december 2018 — AG mod Europol | 67 |
| 2019/C 93/88 | Sag T-760/18: Sag anlagt den 20. december 2018 — Intercontinental Exchange Holdings mod EUIPO — New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT) | 68 |
| 2019/C 93/89 | Sag T-6/19: Sag anlagt den 4. januar 2019 — Irish Wind Farmers’ Association m.fl. mod Kommissionen | 69 |
| 2019/C 93/90 | Sag T-10/19: Sag anlagt den 4. januar 2019 — United States Seafood mod EUIPO (UNITED STATES SEAFOODS) | 69 |
| 2019/C 93/91 | Sag T-17/19: Sag anlagt den 11. januar 2019 — Giulia Moi mod Parlamentet | 70 |
| 2019/C 93/92 | Sag T-21/19: Sag anlagt den 11. januar 2019 — Pablosky mod EUIPO — docPrice (mediFLEX easystep) | 71 |
| 2019/C 93/93 | Sag T-23/19: Sag anlagt den 14. januar 2019 — Limango mod EUIPO — Consolidated Artists (limango) | 72 |
| 2019/C 93/94 | Sag T-24/19: Sag anlagt den 11. januar 2019 — INC og Consorzio Stabile Sis mod Kommissionen | 73 |
| 2019/C 93/95 | Sag T-29/19: Sag anlagt den 15. januar 2019 — Idea Groupe mod EUIPO — The Logistical Approach (Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there) | 73 |
| 2019/C 93/96 | Sag T-35/19: Sag anlagt den 17. januar 2019 — Benavides Torres mod Rådet | 74 |
| 2019/C 93/97 | Sag T-36/19: Sag anlagt den 18. januar 2019 — PE Digital mod EUIPO — Spark Networks Services (ElitePartner) | 75 |
| 2019/C 93/98 | Sag T-40/19: Sag anlagt den 21. januar 2019 — Amigüitos pets & life mod EUIPO – Société des produits Nestlé SA (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect) | 76 |
| 2019/C 93/99 | Sag T-44/19: Sag anlagt den 23. januar 2019 — Globalia Corporación Empresarial mod EUIPO — Touring Club Italiano (TC Touring Club) | 77 |
| 2019/C 93/100 | Sag T-46/19: Sag anlagt den 25. januar 2019 — Den Hellenske Republik mod Europa-Kommissionen | 78 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2019/C 93/02

Sag C-310/16: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. januar 2019 — straffesag mod Petar Dzivev o.s. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad — Bulgarien) (Præjudiciel forelæggelse — merværdiafgift (moms) — beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser — artikel 325, stk. 1, TEUF — konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser — straffesag vedrørende lovovertrædelser på momsområdet — effektivitetsprincippet — bevisoptagelse — telefonaflytning — tilladelse givet af en retslig myndighed, der ikke har kompetence — hensyntagen til disse aflytninger som beviselementer — national lovgivning — forbud)

2

2019/C 93/03

SagC-162/17 P: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 16. januar 2019 — Republikken Polen mod Stock Polska sp. z o.o., Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Lass & Steffen GmbH Wein- und Spirituosen-Import (Appel — EU-varemærker — indsigelsessag — forordning (EF) nr. 207/2009 — artikel 8, stk. 1 — ansøgning om registrering af EU-figurmærket, der indeholder ordbestanddelen LUBELSKA — bestanddel, der er dominerende og har særpræg)

3

2019/C 93/04

Sag C-165/17: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. januar 2019 — Morgan Stanley & Co International plc mod Ministre de l’Économie et des Finances (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse — skatter og afgifter — merværdiafgift (moms) — sjette direktiv 77/388/EØF — direktiv 2006/112/EF — fradrag for indgående afgift — varer og tjenesteydelser, der benyttes til såvel afgiftspligtige som afgiftsfritagne transaktioner (varer og tjenesteydelser til blandet brug) — beregning af den gældende pro rata-sats for fradraget — filial etableret i en anden medlemsstat end den, hvori selskabet har sit hovedsæde — udgifter, der er afholdt af filialen og udelukkende anvendt til hovedsædets transaktioner — filialens generalomkostninger, der er afholdt til såvel udførelsen af sine transaktioner som til hovedsædets transaktioner)

3

2019/C 93/05

Forenede sager C-168/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 17. januar 2019 — SH mod TG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Kúria — Ungarn) [Præjudiciel forelæggelse — fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen — kæde af aftaler indgået med henblik på udstedelse af en bankgaranti til fordel for en enhed, der er opført på en liste om indefrysning af pengemidler — betaling af omkostninger i henhold til aftaler om modgaranti — forordning (EU) nr. 204/2011 — artikel 5 — begrebet pengemidler, som stilles til rådighed for en enhed, der er opført i bilag III til forordning nr. 204/2011 — artikel 12, stk. 1, litra c) — begrebet erstatning i henhold til garanti — begrebet person eller enhed, som handler på vegne af en person, der er omhandlet i artikel 12, stk. 1, litra a) eller b)]

4

2019/C 93/06

Sag C-193/17: Domstolens dom (Store Afdeling) af 22. januar 2019 — Cresco Investigation GmbH mod Markus Achatzi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig) (Præjudiciel forelæggelse — Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — artikel 21 — ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv — direktiv 2000/78/EF — artikel 2, stk. 2, litra a) — direkte forskelsbehandling på grund af religion — national lovgivning, som tildeler visse arbejdstagere en feriedag langfredag — begrundelse — artikel 2, stk. 5 — artikel 7, stk. 1 — de private arbejdsgiveres og den nationale rets forpligtelser som følge af den nationale rets uforenelighed med direktiv 2000/78)

6

2019/C 93/07

Sag C-258/17: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. januar 2019 — E.B. mod Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig) (Præjudiciel forelæggelse — socialpolitik — direktiv 2000/78/EF — ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv — artikel 2 — forsøg på blufærdighedskrænkelse over for mindreårige drenge begået af en tjenestemand — disciplinær sanktion truffet i 1975 — førtidig pensionering og nedsættelse af pensionen — forskelsbehandling på grund af seksuel orientering — retsvirkninger af anvendelsen af direktiv 2000/78/EF på den disciplinære sanktion — nærmere regler for beregningen af den udbetalte alderspension)

7

2019/C 93/08

Sag C-265/17 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. januar 2019 — Europa-Kommissionen mod United Parcel Service, Inc. og FedEx Corp. (Appel — kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser — UPS’ overtagelse af TNT Express — kommissionsafgørelse, hvorved fusionen erklæres uforenelig med det indre marked og EØS-aftalen — økonometrisk model udarbejdet af Kommissionen — manglende meddelelse af de foretagne ændringer i den økonometriske model — tilsidesættelse af retten til forsvar)

7

2019/C 93/09

Sag C-272/17: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 23. januar 2019 — K.M. Zyla mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — arbejdskraftens frie bevægelighed — ligebehandling — indkomstskat — sociale sikringsbidrag — arbejdstager, som har forladt beskæftigelsesmedlemsstaten i et kalenderår — anvendelse af pro rata temporis-reglen på nedsættelsen af de sociale sikringsbidrag)

8

2019/C 93/10

Sag C-313/17 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 24. januar 2019 — George Haswani mod Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen (Appel — artikel 86 i Den Europæiske Unions Rets procesreglement — formaliteten — anmodning om tilpasning af stævningen — tilpasninger af anbringender og argumenter om fornødent — restriktive foranstaltninger over for Den Arabiske Republik Syrien — liste over personer, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer — sagsøgerens navn omfattet)

9

2019/C 93/11

Sag C-326/17: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. januar 2019 — Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) mod X og Y, X og Y mod Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) og Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) mod Z (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — direktiv 1999/37/EF — registreringsdokumenter for køretøjer — udeladelser i registreringsattester — gensidig anerkendelse — direktiv 2007/46/EF — køretøjer, som blev bygget før harmonisering af tekniske krav på EU-plan — ændringer, som har indvirkning på køretøjets karakteristika)

9

2019/C 93/12

Sag C-386/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. januar 2019 — Stefano Liberato mod Luminita Luisa Grigorescu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien) [Præjudiciel forelæggelse — retligt samarbejde i civile sager — retternes kompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser vedrørende underholdspligt — forordning (EF) nr. 44/2001 — artikel 5, nr. 2) — artikel 27 — artikel 35, stk. 3 — kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar — forordning (EF) nr. 2201/2003 — artikel 19 — litispendens — artikel 22, litra a) — artikel 23, litra a) — ikke-anerkendelse af retsafgørelser i tilfælde af, at disse åbenbart strider mod grundlæggende retsprincipper — artikel 24 — forbud mod prøvelse af kompetencen for retten i domsstaten — grunde til ikke-anerkendelse baseret på en tilsidesættelse af reglerne om litispendens — foreligger ikke]

10

2019/C 93/13

Sag C-387/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. januar 2019 — Presidenza del Consiglio dei Ministri mod Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — statsstøtte — eksisterende og ny støtte — kvalificering — forordning (EF) nr. 659/1999 — artikel 1, litra b), nr. iv) og v) — retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning — anvendelse — støtte tildelt inden liberaliseringen af et marked, der oprindeligt var lukket for konkurrence — erstatningssøgsmål anlagt over for en medlemsstat af en konkurrent til det støttemodtagende selskab)

11

2019/C 93/14

Sag C-389/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. januar 2019 — Sag anlagt af Paysera LT UAB, tidligere EVP International UAB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litauen) (Præjudiciel forelæggelse — adgang til at optage virksomhed som udsteder af elektroniske penge — direktiv 2009/110/EF — artikel 5, stk. 2 og 3 — regler om kapitalgrundlag — kapitalgrundlagskrav til udøvelsen af aktiviteter, der er knyttet til udstedelsen af elektroniske penge — begrebet aktivitet, der er knyttet til udstedelsen af elektroniske penge — udstedelse af elektroniske penge til fordel for sælgeren til de modtagne midlers pariværdi)

12

2019/C 93/15

Sag C-419/17 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. januar 2019 — Deza, a.s. mod Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA), Kongeriget Danmark, Kongeriget Nederlandene, Kongeriget Sverige og Kongeriget Norge (Appel — forordning (EF) nr. 1907/2006 (REACH-forordningen) — bilag XIV — oprettelse af en liste over stoffer, der kræver godkendelse — optagelse på listen over stoffer, der er identificeret med henblik på senere at blive optaget i bilag XIV — ajourføring af optagelsen af stoffet bis(2-ethylhexyl)phthalat (DEHP) på listen — fejl i fortolkningen og anvendelsen af REACH-forordningen samt af retssikkerhedsprincippet — urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder og af beviserne — prøvelsens omfang)

12

2019/C 93/16

Sag C-430/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 23. januar 2019 — Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG mod Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — forbrugerbeskyttelse — direktiv 2011/83/EU — aftaler om fjernsalg — artikel 6, stk. 1, litra h) — forpligtelse til at give oplysninger om fortrydelsesretten — artikel 8, stk. 4 — aftale indgået ved anvendelse af en fjernkommunikationsteknik, som kun giver begrænset plads eller tid til at formidle oplysningerne — begrebet begrænset plads eller tid til at formidle oplysningerne — folder vedlagt et tidsskrift — postkort til afgivelse af bestillinger, som indeholder et hyperlink, der henviser til oplysningerne om fortrydelsesretten)

13

2019/C 93/17

Sag C-477/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 24. januar 2018 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank mod D. Balandin, I. Lukachenko og Holiday on Ice Services BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Centrale Raad van Beroep — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — social sikring — forordning (EU) nr. 1231/2010 — lovgivning, der finder anvendelse — A1-attest — artikel 1 — udvidelse af anvendelsesområdet for A1-attester til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt på en medlemsstats område — lovligt ophold — begreb)

14

2019/C 93/18

Sag C-496/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 16. januar 2019 — Deutsche Post AG mod Hauptzollamt Köln (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — toldunion — EU-toldkodeksen — artikel 39 — status som autoriseret økonomisk operatør — gennemførelsesforordning (EU) 2015/2447 — artikel 24, stk. 1, andet afsnit — ansøger, som ikke er en fysisk person — spørgeskema — indsamling af personoplysninger — direktiv 95/46/EF — artikel 6 og 7 — forordning (EU) 2016/679 — artikel 5 og 6 — behandling af personoplysninger)

14

2019/C 93/19

Sag C-639/17: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. januar 2019 — SIA KPMG Baltics, som kurator for AS Latvijas Krājbanka mod SIA Ķipars AI (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa — Letland) (Præjudiciel forelæggelse — endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer — direktiv 98/26/EF — anvendelsesområde — begrebet overførselsordre — betalingsordre afgivet af indehaveren af en almindelig løbende konto til et kreditinstitut, som senere erklæres insolvent)

15

2019/C 93/20

Sag C-661/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. januar 2019 — M.A., S.A. og A.Z. mod The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General og Ireland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court — Irland) (Præjudiciel forelæggelse — asylpolitik — kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse — forordning (EU) nr. 604/2013 — diskretionære klausuler — bedømmelseskriterier)

16

2019/C 93/21

SagC-698/17 P: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 23. januar 2019 — Toni Klement mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (Appel — EU-varemærker — forordning (EU) nr. 207/2009 — artikel 15, stk. 1 — begæring om et varemærkes fortabelse — tredimensionalt varemærke, der gengiver formen på en ovn — reel brug af varemærket — begrundelse)

17

2019/C 93/22

Sag C-74/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 17. januar 2019 — i sagen anlagt af A Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland) (Præjudiciel forelæggelse — direktiv 2009/138/EF — adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed — artikel 13, nr. 13) — begrebet den medlemsstat, hvor risikoen består — selskab i en medlemsstat, som udbyder forsikringer vedrørende den kontraktlige risiko knyttet til selskabsomdannelser i en anden medlemsstat — artikel 157 — staten, hvori afgift på forsikringspræmier opkræves)

17

2019/C 93/23

Sag C-102/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 17. januar 2019 — Sag anlagt af Klaus Manuel Maria Brisch (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Köln — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — retligt samarbejde i civile sager — forordning (EU) nr. 650/2012 — artikel 65, stk. 2 — europæisk arvebevis — anmodning om bevis — gennemførelsesforordning (EU) nr. 1329/2014 — obligatorisk eller fakultativt at anvende formularen i artikel 1, stk. 4, i gennemførelsesforordning nr. 1329/2014)

18

2019/C 93/24

Sag C-551/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. december 2018 — europæisk arrestordre udstedt mod IK (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse — præjudiciel forelæggelse efter hasteproceduren — politisamarbejde og retligt samarbejde i straffesager — rammeafgørelse 2002/584/RIA — den europæiske arrestordre og procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne — europæisk arrestordre, der er udstedt med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsstraf — indhold og form — artikel 8, stk. 1, litra f) — manglende angivelse af tillægsstraffen — gyldighed — følger — virkning for fængslingen)

18

2019/C 93/25

Sag C-292/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Kassel Zweigstelle Hofgeismar (Tyskland) den 27. april 2018 — Petra Breyer og Heiko Breyer mod Sundair GmbH

19

2019/C 93/26

Sag C-308/18 P: Appel iværksat den 7. maj 2018 af Schniga GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 23. februar 2018 i sag T-445/16, Schniga GmbH mod EF-Sortsmyndigheden (CPVO)

19

2019/C 93/27

Sag C-444/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesverwaltungsgericht Steiermark (Østrig) den 6. juli 2018 — Fluctus s.r.o. m.fl.

20

2019/C 93/28

Sag C-463/18 P: Appel iværksat den 13. juli 2018 af Ceram Tec GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 3. maj 2018 i sag T-193/17 — Ceram Tec GmbH mod EUIPO

20

2019/C 93/29

Sag C-553/18 P: Appel iværksat den 29. august 2018 af Lion’s Head Global Partners LLP til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 14. juni 2018 i sag T-294/17 — Lion’s Head Global Partners LLP mod EUIPO

20

2019/C 93/30

Sag C-554/18 P: Appel iværksat den 29. august 2018 af Lion’s Head Global Partners LLP til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 14. juni 2018 i sag T-310/17 — Lion’s Head Partners LLP mod EUIPO

21

2019/C 93/31

Sag C-608/18 P: Appel iværksat den 24. september 2018 af Republikken Cypern til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 13. juli 2018 i sag T-825/16 — Republikken Cypern mod EUIPO

21

2019/C 93/32

Sag C-609/18 P: Appel iværksat den 24. september 2018 af Republikken Cypern til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 13. juli 2018 i sag T-847/16 — Republikken Cypern mod EUIPO

22

2019/C 93/33

Sag C-612/18 P: Appel iværksat den 25. september 2018 af ClientEarth til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 11. juli 2018 i sag T-644/16, ClientEarth mod Kommissionen

23

2019/C 93/34

Sag C-726/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Italien) den 22. november 2018 — FW og GY mod U.T.G. — Prefettura di Lucca

25

2019/C 93/35

Sag C-729/18 P: Appel iværksat den 23. november 2018 af VTB Bank PAO, tidligere VTB Bank OAO, til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. september 2018 i sag T-734/14, VTB Bank mod Rådet

25

2019/C 93/36

Sag C-732/18 P: Appel iværksat den 23. november 2018 af PAO Rosneft Oil Company, tidligere NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, tidligere RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO og Tagulskoe OOO til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. september 2018 i sag T-715/14, Rosneft m.fl. mod Rådet

26

2019/C 93/37

Sag C-749/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour administrative (Luxembourg) den 30. november 2018 — B, C og D mod Administration des contributions directes

27

2019/C 93/38

Sag C-750/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 3. december 2018 — A og B mod C

29

2019/C 93/39

Sag C-758/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 30. november 2018 — Bulgarian Air Charter Limited mod NE

29

2019/C 93/40

Sag C-796/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgerichts Düsseldorf (Tyskland) den 19. december 2018 — Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH mod Stadt Köln

30

2019/C 93/41

Sag C-813/18 P: Appel iværksat den 21. december 2018 af Deza, a.s. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 24. oktober 2018 i sag T-400/17, Deza mod Kommissionen

31

2019/C 93/42

Sag C-823/18 P: Appel iværksat den 27. december 2018 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 18. oktober 2018 i sag T-640/16, GEA Group AG mod Kommissionen

32

2019/C 93/43

Sag C-832/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Helsingin hovioikeus (Finland) den 21. december 2018 — A. m.fl. mod Finnair Oyj

33

2019/C 93/44

Sag C-2/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Riigikohus (Estland) den 4. januar 2019 — A. P. mod Riigiprokuratuur

34

2019/C 93/45

Sag C-5/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad (Bulgarien) den 4. januar 2019 — Overgaz Mrezhi AD nonprofitorganisationen Bulgarska Gazova Assotsiatsia mod Komisia za energiyno i vodno regulirane

34

2019/C 93/46

Sag C-8/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 7. januar 2019 — straffesag mod RH

35

2019/C 93/47

Sag C-60/19 P: Appel iværksat den 24. januar 2019 af Mouvement pour une Europe des nations et des libertés til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 27. november 2018 i sag T-829/16, Mouvement pour une Europe des nations et des libertés mod Parlamentet

36

Retten

2019/C 93/48

Sag T-400/10 RENV: Rettens dom af 14. december 2018 — Hamas mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme — indefrysning af midler — en myndighed i en tredjestats mulighed for at kvalificeres som kompetent myndighed som omhandlet i fælles holdning 2001/931/FUSP — faktuelt grundlag for afgørelser om indefrysning af midler — begrundelsespligt — urigtigt skøn — ret til en effektiv domstolsbeskyttelse — ret til forsvar — ejendomsret)

38

2019/C 93/49

Sag T-298/16: Rettens dom af 14. december 2018 — East West Consulting mod Kommissionen (Ansvar uden for kontraktforhold — instrument til førtiltrædelsesbistand — tredjeland — nationalt offentligt udbud — decentral forvaltning — afgørelse 2008/969/EF, Euratom — system for tidlig varsling — aktivering af en varsling i systemet for tidlig varsling — beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser — Kommissionens afslag på forhåndsgodkendelse — manglende tildeling af kontrakten — Rettens kompetence — antagelse til realitetsbehandling af beviserne — manglende retsgrundlag for varslingen — ret til forsvar — uskyldsformodning — tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder — årsagsforbindelse — økonomisk og ikke-økonomisk tab — tab af kontrakten — fortabt mulighed for at få tildelt andre kontrakter)

40

2019/C 93/50

Sag T-348/16 OP: Rettens dom af 17. januar 2019 — Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis mod ERCEA (Voldgiftsbestemmelse — syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration — Minatran-projektet — støtteberettigede omkostninger — kompensation — udeblivelsesdom — indsigelse)

40

2019/C 93/51

Sag T-412/16: Rettens dom af 16. januar 2019 — Bena Properties mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Syrien — indefrysning af midler — ret til forsvar — ret til en effektiv domstolsbeskyttelse — begrundelsespligt — åbenbart urigtigt skøn — retten til respekt for ære og omdømme — ejendomsret — uskyldsformodning — proportionalitet)

41

2019/C 93/52

Sag T-413/16: Rettens dom af 16. januar 2019 — Cham mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Syrien — indefrysning af midler — ret til forsvar — ret til en effektiv domstolsbeskyttelse — begrundelsespligt — åbenbart urigtigt skøn — retten til respekt for ære og omdømme — ejendomsret — uskyldsformodning — proportionalitet)

42

2019/C 93/53

Sag T-525/16: Rettens dom af 14. december 2018 — GQ m.fl. mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — ændring af vedtægten — forordning (EU, Euratom) nr. 1023/2013 — stillingstyper — overgangsregler vedrørende indplacering i stillingstyper — artikel 31 i bilag XIII til vedtægten — assistenter i en overgangsstilling — forfremmelse i henhold til vedtægtens artikel 45 udelukkende tilladt i karriereforløb, der svarer til den besatte stillingstype — adgang til stillingstypen seniorassistent (AST 10) udelukkende i medfør af proceduren i vedtægtens artikel 4 og artikel 29, stk. 1 — ligebehandling — tab af retten til forfremmelse til den højere lønklasse — berettiget forventning)

43

2019/C 93/54

Sag T-526/16: Rettens dom af 14. december 2018 — FZ m.fl. mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — ændring af vedtægten — forordning (EU, Euratom) nr. 1023/2013 — stillingstyper — overgangsregler vedrørende indplacering i stillingstyper — artikel 30 i bilag XIII til vedtægten — administratorer i en overgangsstilling (AD 13) — administratorer (AD 12) — forfremmelse i henhold til vedtægtens artikel 45 udelukkende tilladt i karriereforløb, der svarer til den besatte stillingstype — adgang til stillingstypen kontorchef eller tilsvarende eller til stillingstypen konsulent eller tilsvarende udelukkende i medfør af proceduren i vedtægtens artikel 4 og artikel 29, stk. 1 — ligebehandling — tab af retten til forfremmelse til den højere lønklasse — berettiget forventning)

44

2019/C 93/55

Sag T-540/16: Rettens dom af 14. december 2018 — FZ m.fl. mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — ændring af vedtægten — forordning (EU, Euratom) nr. 1023/2013 — stillingstyper — overgangsregler vedrørende indplacering i stillingstyper — artikel 30 i bilag XIII til vedtægten — administratorer i en overgangsstilling (AD 13) — administratorer (AD 12) — forfremmelse i henhold til vedtægtens artikel 45 udelukkende tilladt i karriereforløb, der svarer til den besatte stillingstype — adgang til stillingstypen kontorchef eller tilsvarende eller til stillingstypen konsulent eller tilsvarende udelukkende i medfør af proceduren i vedtægtens artikel 4 og artikel 29, stk. 1 — begrebet bebyrdende retsakt — bekræftende akt — litispendens — overholdelse af kravene i forbindelse med den administrative procedure — afvisning)

45

2019/C 93/56

Sagerne T-641/16 RENV og T-137/17: Rettens dom af 13. december 2018 — Kakol mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — ansættelse — meddelelse om udvælgelsesprøve — almindelig udvælgelsesprøve — ingen adgang for en ansøger til at deltage i prøverne i assessmentcentret — ingen anerkendelse af kvalifikationer — adgang til en tidligere udvælgelsesprøve — betingelser for tilsvarende udvælgelsesprøver — reglen om overensstemmelse mellem stævningen og klagen — retskraft — den indledende administrative procedure ikke overholdt — bebyrdende retsakt som omhandlet i vedtægtens artikel 91 — retsaktens ophavsmands kompetence — erstatningspåstand)

46

2019/C 93/57

Sag T-750/16: Rettens dom af 14. december 2018 — FV mod Rådet (Personalesag — tjenestemænd — vedtægtens artikel 42c — orlov i tjenestens interesse — ligebehandling — forbud mod forskelsbehandling på grund af alder — åbenbart urigtigt skøn — ansvar)

47

2019/C 93/58

Sag T-881/16: Rettens dom af 15. januar 2019 — HJ mod EMA (Personalesag — midlertidigt ansatte — delvis afvisning — påstand om pålæg — tjenestemænds adgang til deres personlige aktmappe — vedtægtens artikel 26 og artikel 26a — aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — personlig aktmappe, som er gjort tilgængelig for alle ansatte i EMA — beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med Unionens institutioners og organers behandling af personoplysninger — ansvar — ikke-økonomisk tab)

47

2019/C 93/59

Sag T-46/17: Rettens dom af 14. december 2018 — TDH Group mod EUIPO — Comercial de Servicios Agrigan (Pet Cuisine) [EU-varemærker — indsigelsessag — international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret — figurmærket Pet Cuisine — ældre EU-figurmærke The Pet CUISINE alimento para mascotas felices Genial — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]]

48

2019/C 93/60

Sag T-111/17: Rettens dom af 15. januar 2019 — Computer Market mod EUIPO (COMPUTER MARKET) [EU-varemærker — ansøgning om EU-figurmærket COMPUTER MARKET — absolut registreringshindring — klagen for sent indgivet — afvisning af sagen ved appelkammeret — artikel 60 i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 68 i forordning (EU) 2017/1001] — regel 49, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2868/95 [nu artikel 23, stk. 1, litra b), i delegeret forordning (EU) 2018/625]]

49

2019/C 93/61

Sag T-128/17: Rettens dom af 14. december 2018 — Torné mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — ændring af vedtægten i 2014 — tjenestefrihed af personlige årsager — samtidig ansættelse som midlertidigt ansat — overgangsforanstaltninger vedrørende visse nærmere regler for beregning af pensionsrettigheder — ansøgning om foreløbig afgørelse — akt, der indeholder et klagepunkt — formålet med overgangsforanstaltningerne — anvendelse ratione personae — tiltrædelse af tjenesten)

49

2019/C 93/62

Sag T-160/17: Rettens dom af 10. januar 2019 — RY mod Kommissionen [Personalesag — midlertidigt ansatte — artikel 2, litra c), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte — kontrakt på ubestemt tid — afskedigelse — brud på tillidsforholdet — ret til at blive hørt — bevisbyrde]

50

2019/C 93/63

Sag T-464/17: Rettens dom af 14. december 2018 — TP mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — løn — lønindeholdelse — underholdsbidrag tildelt af en national retsinstans i forbindelse med en skilsmissesag — loyalt samarbejde med de nationale retsinstanser — bundet kompetence — vedtægtens artikel 24 — europæisk kodeks for god forvaltningsskik — regel om overensstemmelse — akt, der indeholder et klagepunkt — påstand om erstatning — overholdelse af den administrative procedure)

51

2019/C 93/64

Sag T-477/17: Rettens dom af 16. januar 2019 — Haswani mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Syrien — indefrysning af midler — begrundelsespligt — proportionalitet — urigtigt skøn)

51

2019/C 93/65

Sag T-489/17: Rettens dom af 16. januar 2019 — Windspiel Manufaktur mod EUIPO (Gengivelse af placeringen af en lukkeanordning på en flaske) [EU-varemærker — ansøgning om et EU-varemærke, der gengiver en lukkeanordning på en flaske — relativ registreringshindring — mangel på fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]}

52

2019/C 93/66

Sag T-572/17: Rettens dom af 14. december 2018 — UC mod Parlamentet (Personalesag — tjenestemænd — forfremmelse — forfremmelsesåret 2015 — bedømmelsesrapport — tildeling af forfremmelsespoint — begrundelsespligt — ret til kontradiktion — åbenbart urigtigt skøn — ansvar — ikke-økonomisk skade)

53

2019/C 93/67

Sag T-576/17: Rettens dom af 17. januar 2019 — Mas Que Vinos Global mod EUIPO — JESA (EL SEÑORITO) [EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-ordmærket EL SEÑORITO — det ældre nationale ordmærke SEÑORITA — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]]

53

2019/C 93/68

Sag T-671/17: Rettens dom af 17. januar 2019 — Turbo-K International mod EUIPO — Turbo-K (TURBO-K) (EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-ordmærket TURBO-K — de ældre ikke-registrerede varemærker TURBO-K — relativ registreringshindring — erhvervsmæssig brug af et tegn, som ikke kun har lokal betydning — artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001) — søgsmål vedrørende utilbørlig udnyttelse i henhold til common law (action for passing off) — goodwill)

54

2019/C 93/69

Sag T-761/17: Rettens dom af 14. december 2018 — UR mod Kommissionen (Personalesag — almindelig udvælgelsesprøve — meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/322/16 med henblik på ansættelse af administratorer inden for revision (AD 5/AD 7) — adgangsbetingelse — krævet eksamensbevis — ikke opført på reservelisten — begrundelsespligt — åbenbart urigtigt skøn — vedtægtens artikel 27, stk. 1)

55

2019/C 93/70

Sag T-801/17: Rettens dom af 14. december 2018 — Dermatest mod EUIPO (ORIGINAL excellent dermatest 3-star-guarantee.de) [EU-varemærker — ansøgning om EU-figurmærket ORIGINAL excellent dermatest 3-star-guarantee.de — relative registreringshindringer — beskrivende karakter — mangel på fornødent særpræg — fornødent særpræg ikke opnået ved brug — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EU) 2017/1001]]

55

2019/C 93/71

Sag T-802/17: Rettens dom af 14. december 2018 — Dermatest mod EUIPO (ORIGINAL excellent dermatest 5-star-guarantee.de CLINICALLY TESTED) [EU-varemærker — ansøgning om EU-figurmærket ORIGINAL excellent dermatest 5-star-guarantee.de CLINICALLY TESTED — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — mangel på fornødent særpræg — fornødent særpræg ikke opnået ved brug — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EU) 2017/1001]]

56

2019/C 93/72

Sag T-803/17: Rettens dom af 14. december 2018 — Dermatest mod EUIPO (ORIGINAL excellent dermatest) [EU-varemærker — ansøgning om EU-figurmærket ORIGINAL excellent dermatest — absolutte registreringshindringer — beskrivende karakter — mangel på fornødent særpræg — fornødent særpræg ikke opnået ved brug — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EU) 2017/1001]]

57

2019/C 93/73

Sag T-832/17: Rettens dom af 10. januar 2019 — achtung! mod EUIPO (achtung!) [EU-varemærker — international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret — figurmærket achtung! — absolut registreringshindring — mangel på fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

57

2019/C 93/74

Sag T-7/18: Rettens dom af 14. december 2018 — Inforsacom Logicalis mod EUIPO (Business and technology working as one) [EU-varemærker — ansøgning om EU-ordmærket Business and technology working as one — varemærke bestående af et reklameslogan — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001]

58

2019/C 93/75

Sag T-30/18: Rettens dom af 13. december 2018 — Yado mod EUIPO — Dvectis CZ (Sædepude) (EF-design — ugyldighedssag — EF-design nr. 2371591-0001 (Sædepude) — afvisning af sagen ved appelkammeret — fremsendelse af et dokument til EUIPO ved anvendelse af kontaktformularen — fremsendelse af et dokument til EUIPO via et elektronisk kommunikationsmiddel og pr. telefax)

58

2019/C 93/76

Sag T-40/18: Rettens dom af 17. januar 2019 — Ecolab USA mod EUIPO (SOLIDPOWER) (EU-varemærker — international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret — ordmærket SOLIDPOWER — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk.1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001)

59

2019/C 93/77

Sag T-91/18: Rettens dom af 17. januar 2019 — Equity Cheque Capital Corporation mod EUIPO (DIAMOND CARD) [EU-varemærker — ansøgning om EU-figurmærket DIAMOND CARD — absolut registreringshindring — fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b) i forordning (EU) 2017/1001]]

60

2019/C 93/78

Sag T-368/18: Rettens dom af 17. januar 2019 — ETI Gıda Sanayi ve Ticaret mod EUIPO — Grupo Bimbo (ETI Bumbo) [EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-ordmærket ETI Bumbo — det ældre EU-figurmærke BIMBO — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — relevant kundekreds — lighed imellem tegnene — ældre varemærkes særpræg — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

60

2019/C 93/79

Sag T-160/18: Rettens kendelse af 16. januar 2019 — Theodorakidi mod EUIPO — Benopoulou (THYREOS VASSILIKI) [EU-varemærker — ugyldighedssag — EU-figurmærket THYREOS VASSILIKI — erklæring om ugyldighed — ret til navnet Vassiliki i Grækenland — ugyldighedsgrund støttet på tilsidesættelse af en ret til et navn — artikel 60, stk. 2, litra a), i forordning (EU) 2017/1001 — åbenbart, at sagen er retligt ugrundet]

61

2019/C 93/80

Sag T-304/18: Rettens kendelse af 23. januar 2019 — MLPS mod Kommissionen (Annullations- og passivitetssøgsmål — henlæggelse af en klage — Kommissionens afslag på at iværksætte en procedure på grundlag af artikel 7 TEU — retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål — ikke umiddelbart berørt — afvisning)

61

2019/C 93/81

Sag T-331/18: Rettens kendelse af 16. januar 2019 — Szécsi og Somossy mod Kommissionen (Erstatningssøgsmål — regler for institutionerne — Kommissionens undladelse af at træffe egnede foranstaltninger for at sikre de ungarske retsinstansers overholdelse af artikel 13 i direktiv 2005/29/EF og af den dertil svarende nationale gennemførelsesbestemmelse — afvisning)

62

2019/C 93/82

Sag T-436/18: Rettens kendelse af 23. januar 2019 — Prigent mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — henlæggelse af en klage — Kommissionens afslag på at iværksætte en traktatbrudsprocedure — retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål — ikke umiddelbart berørt — afvisning)

62

2019/C 93/83

Sag T-557/18: Rettens kendelse af 10. januar 2019 — LG Elctronics mod EUIPO — Beko (BECON) (EU-varemærker — indsigelsessag — tilbagetagelse af indsigelsen — ufornødent at træffe afgørelse)

63

2019/C 93/84

Sag T-574/18 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 21. januar 2019 — Agrochem-Maks mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer — plantebeskyttelsesmidler — aktivstoffet oxasulfuron — ingen fornyelse af godkendelsen med henblik på markedsføring — anmodning om udsættelse af gennemførelse — ingen uopsættelighed — interesseafvejning)

64

2019/C 93/85

Sag T-751/18: Sag anlagt den 21. december 2018 — Daimler mod Kommissionen

64

2019/C 93/86

Sag T-755/18: Sag anlagt den 22. december 2018 — FL Brüterei M-V m.fl. mod Kommissionen

65

2019/C 93/87

Sag T-756/18: Sag anlagt den 28. december 2018 — AG mod Europol

67

2019/C 93/88

Sag T-760/18: Sag anlagt den 20. december 2018 — Intercontinental Exchange Holdings mod EUIPO — New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT)

68

2019/C 93/89

Sag T-6/19: Sag anlagt den 4. januar 2019 — Irish Wind Farmers’ Association m.fl. mod Kommissionen

69

2019/C 93/90

Sag T-10/19: Sag anlagt den 4. januar 2019 — United States Seafood mod EUIPO (UNITED STATES SEAFOODS)

69

2019/C 93/91

Sag T-17/19: Sag anlagt den 11. januar 2019 — Giulia Moi mod Parlamentet

70

2019/C 93/92

Sag T-21/19: Sag anlagt den 11. januar 2019 — Pablosky mod EUIPO — docPrice (mediFLEX easystep)

71

2019/C 93/93

Sag T-23/19: Sag anlagt den 14. januar 2019 — Limango mod EUIPO — Consolidated Artists (limango)

72

2019/C 93/94

Sag T-24/19: Sag anlagt den 11. januar 2019 — INC og Consorzio Stabile Sis mod Kommissionen

73

2019/C 93/95

Sag T-29/19: Sag anlagt den 15. januar 2019 — Idea Groupe mod EUIPO — The Logistical Approach (Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there)

73

2019/C 93/96

Sag T-35/19: Sag anlagt den 17. januar 2019 — Benavides Torres mod Rådet

74

2019/C 93/97

Sag T-36/19: Sag anlagt den 18. januar 2019 — PE Digital mod EUIPO — Spark Networks Services (ElitePartner)

75

2019/C 93/98

Sag T-40/19: Sag anlagt den 21. januar 2019 — Amigüitos pets & life mod EUIPO – Société des produits Nestlé SA (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect)

76

2019/C 93/99

Sag T-44/19: Sag anlagt den 23. januar 2019 — Globalia Corporación Empresarial mod EUIPO — Touring Club Italiano (TC Touring Club)

77

2019/C 93/100

Sag T-46/19: Sag anlagt den 25. januar 2019 — Den Hellenske Republik mod Europa-Kommissionen

78

---

| DA | På grund af beskyttelse af personoplysninger og/eller fortrolighed kan enkelte af denne udgaves informationer ikke længere offentliggøres. Derfor er der offentliggjort en ny autentisk udgave. |
| --- | --- |

DA

På grund af beskyttelse af personoplysninger og/eller fortrolighed kan enkelte af denne udgaves informationer ikke længere offentliggøres. Derfor er der offentliggjort en ny autentisk udgave.

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/1 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2019/C 93/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 82 af 4.3.2019

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 72 af 25.2.2019

EUT C 65 af 18.2.2019

EUT C 54 af 11.2.2019

EUT C 44 af 4.2.2019

EUT C 35 af 28.1.2019

EUT C 25 af 21.1.2019

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/2 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/2

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. januar 2019 — straffesag mod Petar Dzivev o.s. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad — Bulgarien)

(Sag C-310/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift (moms) - beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser - artikel 325, stk. 1, TEUF - konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser - straffesag vedrørende lovovertrædelser på momsområdet - effektivitetsprincippet - bevisoptagelse - telefonaflytning - tilladelse givet af en retslig myndighed, der ikke har kompetence - hensyntagen til disse aflytninger som beviselementer - national lovgivning - forbud))

(2019/C 93/02)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Spetsializiran nakazatelen sad

Part i hovedsagen

Petar Dzivev, Galina Angelova, Georgi Dimov og Milko Velkov

Konklusion

Artikel 325, stk. 1, TEUF samt artikel 1, stk. 1, litra b), og artikel 2, stk. 1, i konventionen udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, undertegnet i Luxembourg den 26. juli 1995, sammenholdt med Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at de ikke under hensyn til princippet om en effektiv strafferetlig forfølgning af lovovertrædelser på momsområdet er til hinder for den nationale rets anvendelse af en national regel, der fastsætter, at beviselementer, såsom telefonaflytning, der kræver forudgående retslig tilladelse, skal udelukkes fra straffesager, når denne tilladelse er givet af en retslig myndighed, der ikke har kompetence, selv om kun disse beviselementer kan bevise, at de pågældende lovovertrædelser er blevet begået.

---

(1)  EUT C 310 af 29.8.2016.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/3 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/3

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 16. januar 2019 — Republikken Polen mod Stock Polska sp. z o.o., Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Lass & Steffen GmbH Wein- und Spirituosen-Import

(SagC-162/17 P) (1)

((Appel - EU-varemærker - indsigelsessag - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 8, stk. 1 - ansøgning om registrering af EU-figurmærket, der indeholder ordbestanddelen LUBELSKA - bestanddel, der er dominerende og har særpræg))

(2019/C 93/03)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Republikken Polen (ved B. Majczyna, som befuldmægtiget)

De andre parter i sagen: Stock Polska sp. z o.o. (ved radca prawny T. Gawrylczyk), Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Rajh og D. Botis, som befuldmægtigede) og Lass & Steffen GmbH Wein- und Spirituosen-Import (ved Rechtsanwalt R. Kunz-Hallstein)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Republikken Polen betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Republikken Polen betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 239 af 24.7.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/3 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/3

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. januar 2019 — Morgan Stanley & Co International plc mod Ministre de l’Économie et des Finances (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig)

(Sag C-165/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - sjette direktiv 77/388/EØF - direktiv 2006/112/EF - fradrag for indgående afgift - varer og tjenesteydelser, der benyttes til såvel afgiftspligtige som afgiftsfritagne transaktioner (varer og tjenesteydelser til blandet brug) - beregning af den gældende pro rata-sats for fradraget - filial etableret i en anden medlemsstat end den, hvori selskabet har sit hovedsæde - udgifter, der er afholdt af filialen og udelukkende anvendt til hovedsædets transaktioner - filialens generalomkostninger, der er afholdt til såvel udførelsen af sine transaktioner som til hovedsædets transaktioner))

(2019/C 93/04)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Morgan Stanley & Co International plc

Sagsøgt: Ministre de l’Économie et des Finances

Konklusion

| 1) | Artikel 17, stk. 2, 3 og 5, og artikel 19, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, samt artikel 168, 169 og 173-175 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at der for så vidt angår de udgifter, der er afholdt af en filial registreret i en medlemsstat, som udelukkende anvendes til såvel merværdiafgiftspligtige transaktioner som til transaktioner fritaget for denne afgift, der udføres af denne filials hovedsæde beliggende i en anden medlemsstat, skal anvendes en pro rata-sats for fradraget, der fremkommer ved, at der opstilles en brøk, hvis nævner udgøres af omsætningen — uden merværdiafgift — for disse transaktioner alene, og hvis tæller udgøres af afgiftspligtige transaktioner, når disse ville give ret til fradrag, såfremt de blev udført inden for filialens registreringsmedlemsstat, herunder når denne ret til fradrag følger af, at sidstnævnte har foretaget et valg om at lade transaktioner udført i denne stat være merværdiafgiftspligtige. |
| --- | --- |

1)

Artikel 17, stk. 2, 3 og 5, og artikel 19, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, samt artikel 168, 169 og 173-175 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at der for så vidt angår de udgifter, der er afholdt af en filial registreret i en medlemsstat, som udelukkende anvendes til såvel merværdiafgiftspligtige transaktioner som til transaktioner fritaget for denne afgift, der udføres af denne filials hovedsæde beliggende i en anden medlemsstat, skal anvendes en pro rata-sats for fradraget, der fremkommer ved, at der opstilles en brøk, hvis nævner udgøres af omsætningen — uden merværdiafgift — for disse transaktioner alene, og hvis tæller udgøres af afgiftspligtige transaktioner, når disse ville give ret til fradrag, såfremt de blev udført inden for filialens registreringsmedlemsstat, herunder når denne ret til fradrag følger af, at sidstnævnte har foretaget et valg om at lade transaktioner udført i denne stat være merværdiafgiftspligtige.

| 2) | Artikel 17, stk. 2, 3 og 5, og artikel 19, stk. 1, i sjette direktiv 77/388 samt artikel 168, 169 og 173-175 i direktiv 2006/112 skal fortolkes således, at med henblik på beregningen af den pro rata-sats for fradraget, der gælder for de generalomkostninger for en filial registreret i en medlemsstat, som anvendes i forbindelse med gennemførelsen af både transaktioner, der udføres af denne filial i denne medlemsstat, og transaktioner, der udføres af filialens hovedsæde etableret i en anden medlemsstat, skal transaktioner udført af såvel filialen som af hovedsædet medregnes i nævneren af den brøk, som udgør pro rata-satsen for fradraget, idet det skal præciseres, at der i brøkens tæller, ud over afgiftspligtige transaktioner, som filialen udfører, skal optræde alene de afgiftspligtige transaktioner, som hovedsædet udfører, når disse ligeledes ville give ret til fradrag, såfremt de blev udført inden for den pågældende filials registreringsmedlemsstat. |
| --- | --- |

2)

Artikel 17, stk. 2, 3 og 5, og artikel 19, stk. 1, i sjette direktiv 77/388 samt artikel 168, 169 og 173-175 i direktiv 2006/112 skal fortolkes således, at med henblik på beregningen af den pro rata-sats for fradraget, der gælder for de generalomkostninger for en filial registreret i en medlemsstat, som anvendes i forbindelse med gennemførelsen af både transaktioner, der udføres af denne filial i denne medlemsstat, og transaktioner, der udføres af filialens hovedsæde etableret i en anden medlemsstat, skal transaktioner udført af såvel filialen som af hovedsædet medregnes i nævneren af den brøk, som udgør pro rata-satsen for fradraget, idet det skal præciseres, at der i brøkens tæller, ud over afgiftspligtige transaktioner, som filialen udfører, skal optræde alene de afgiftspligtige transaktioner, som hovedsædet udfører, når disse ligeledes ville give ret til fradrag, såfremt de blev udført inden for den pågældende filials registreringsmedlemsstat.

---

(1)  EUT C 213 af 3.7.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/4 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/4

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 17. januar 2019 — SH mod TG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Kúria — Ungarn)

(Forenede sager C-168/17) (1)

([Præjudiciel forelæggelse - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen - kæde af aftaler indgået med henblik på udstedelse af en bankgaranti til fordel for en enhed, der er opført på en liste om indefrysning af pengemidler - betaling af omkostninger i henhold til aftaler om modgaranti - forordning (EU) nr. 204/2011 - artikel 5 - begrebet »pengemidler, som stilles til rådighed for en enhed, der er opført i bilag III til forordning nr. 204/2011« - artikel 12, stk. 1, litra c) - begrebet »erstatning i henhold til garanti« - begrebet »person eller enhed, som handler på vegne af en person, der er omhandlet i artikel 12, stk. 1, litra a) eller b)«])

(2019/C 93/05)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Kúria

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SH

Sagsøgt: TG

Procesdeltager: UF

Konklusion

| 1) | Artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EU) nr. 204/2011 af 2. marts 2011 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen skal fortolkes således, at bestemmelsen:






  — | finder anvendelse i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor omkostninger, der skyldes i henhold til en aftale om modgaranti, skal betales af en bank i Den Europæiske Union til en libysk bank, hvis navn er opført på den i bilag III til forordningen indeholdte liste, og |
| --- | --- | --- |

1)

Artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EU) nr. 204/2011 af 2. marts 2011 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen skal fortolkes således, at bestemmelsen:

—

finder anvendelse i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor omkostninger, der skyldes i henhold til en aftale om modgaranti, skal betales af en bank i Den Europæiske Union til en libysk bank, hvis navn er opført på den i bilag III til forordningen indeholdte liste, og

| — | principielt ikke finder anvendelse i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor omkostninger, der skyldes i henhold til en aftale om modgaranti, skal betales af en bank i EU til en libysk bank, hvis navn ikke længere er opført på den i bilag III til forordningen indeholdte liste, eller af en bank i EU til en anden bank i EU, når den bankgaranti, som den libyske bank har stillet, er til fordel for en enhed, som er opført på den nævnte liste, medmindre en sådan betaling på grund af de retlige eller finansielle bånd, der eksisterer mellem den bank, der modtager denne betaling, og den enhed, som er opført på den nævnte liste, fører til, at de omhandlede omkostninger indirekte stilles til rådighed til fordel for enheden. |
| --- | --- |

—

principielt ikke finder anvendelse i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor omkostninger, der skyldes i henhold til en aftale om modgaranti, skal betales af en bank i EU til en libysk bank, hvis navn ikke længere er opført på den i bilag III til forordningen indeholdte liste, eller af en bank i EU til en anden bank i EU, når den bankgaranti, som den libyske bank har stillet, er til fordel for en enhed, som er opført på den nævnte liste, medmindre en sådan betaling på grund af de retlige eller finansielle bånd, der eksisterer mellem den bank, der modtager denne betaling, og den enhed, som er opført på den nævnte liste, fører til, at de omhandlede omkostninger indirekte stilles til rådighed til fordel for enheden.

| 2) | Artikel 12 i forordning nr. 204/2011 skal fortolkes således, at den:






  — | i sin oprindelige affattelse finder anvendelse, når omkostninger, som skyldes i henhold til aftaler om modgaranti, skal betales af en bank i Den Europæiske Union til en libysk bank, der er opført på den i bilag III til forordningen indeholdte liste, og af en bank i EU til en libysk bank, der ikke er opført på denne liste, når den bankgaranti, som den libyske bank har stillet, er til fordel for en enhed, der er opført på den nævnte liste, forudsat at den libyske bank anses for at være en enhed, som handler på vegne af den libyske regering, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, |
| --- | --- | --- |

2)

Artikel 12 i forordning nr. 204/2011 skal fortolkes således, at den:

—

i sin oprindelige affattelse finder anvendelse, når omkostninger, som skyldes i henhold til aftaler om modgaranti, skal betales af en bank i Den Europæiske Union til en libysk bank, der er opført på den i bilag III til forordningen indeholdte liste, og af en bank i EU til en libysk bank, der ikke er opført på denne liste, når den bankgaranti, som den libyske bank har stillet, er til fordel for en enhed, der er opført på den nævnte liste, forudsat at den libyske bank anses for at være en enhed, som handler på vegne af den libyske regering, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve,

| — | i den affattelse, der følger af Rådets forordning (EU) nr. 45/2014 af 20. januar 2014, ikke finder anvendelse, når omkostninger, som skyldes i henhold til aftaler om modgaranti, skal betales af en bank i EU til en libysk bank, der er opført på den i bilag III til forordningen indeholdte liste, og af en bank i EU til en libysk bank, der ikke er opført på denne liste, når den bankgaranti, som den libyske bank har stillet, er til fordel for en enhed, der er opført på den nævnte liste, for så vidt som disse omkostninger er blevet betalt inden forordningens ikrafttræden, og |
| --- | --- |

—

i den affattelse, der følger af Rådets forordning (EU) nr. 45/2014 af 20. januar 2014, ikke finder anvendelse, når omkostninger, som skyldes i henhold til aftaler om modgaranti, skal betales af en bank i EU til en libysk bank, der er opført på den i bilag III til forordningen indeholdte liste, og af en bank i EU til en libysk bank, der ikke er opført på denne liste, når den bankgaranti, som den libyske bank har stillet, er til fordel for en enhed, der er opført på den nævnte liste, for så vidt som disse omkostninger er blevet betalt inden forordningens ikrafttræden, og

| — | såvel i sin oprindelige affattelse som i den affattelse, der følger af forordning nr. 45/2014, ikke finder anvendelse, når omkostninger, som skyldes i henhold til aftaler om modgaranti, skal betales af en bank i EU til en anden bank i EU. |
| --- | --- |

—

såvel i sin oprindelige affattelse som i den affattelse, der følger af forordning nr. 45/2014, ikke finder anvendelse, når omkostninger, som skyldes i henhold til aftaler om modgaranti, skal betales af en bank i EU til en anden bank i EU.

| 3) | Artikel 9 i forordning nr. 204/2011 skal fortolkes således, at den ikke kan finde anvendelse på betaling af omkostninger som dem, der skyldes i henhold til de forskellige aftaler, som er omhandlet i hovedsagen. |
| --- | --- |

3)

Artikel 9 i forordning nr. 204/2011 skal fortolkes således, at den ikke kan finde anvendelse på betaling af omkostninger som dem, der skyldes i henhold til de forskellige aftaler, som er omhandlet i hovedsagen.

| 4) | Artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2016/44 af 18. januar 2016 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen og om ophævelse af forordning (EU) nr. 204/2011 skal fortolkes således, at bestemmelsen i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor den endelige opgørelse foretages efter forordningens ikrafttræden, finder anvendelse på de modgarantiomkostninger, som en bank i Den Europæiske Union skylder en anden bank i EU. |
| --- | --- |

4)

Artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2016/44 af 18. januar 2016 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen og om ophævelse af forordning (EU) nr. 204/2011 skal fortolkes således, at bestemmelsen i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor den endelige opgørelse foretages efter forordningens ikrafttræden, finder anvendelse på de modgarantiomkostninger, som en bank i Den Europæiske Union skylder en anden bank i EU.

---

(1)  EUT C 221 af 10.7.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/6 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/6

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 22. januar 2019 — Cresco Investigation GmbH mod Markus Achatzi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)

(Sag C-193/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 21 - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - direktiv 2000/78/EF - artikel 2, stk. 2, litra a) - direkte forskelsbehandling på grund af religion - national lovgivning, som tildeler visse arbejdstagere en feriedag langfredag - begrundelse - artikel 2, stk. 5 - artikel 7, stk. 1 - de private arbejdsgiveres og den nationale rets forpligtelser som følge af den nationale rets uforenelighed med direktiv 2000/78))

(2019/C 93/06)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberster Gerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Cresco Investigation GmbH

Sagsøgt: Markus Achatzi

Konklusion

| 1) | Artikel 1 og artikel 2, stk. 2, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at en national lovgivning, i henhold til hvilken langfredag kun er en helligdag for de arbejdstagere, som er medlemmer af visse kristne kirker, og i henhold til hvilken kun disse arbejdstagere har ret til en godtgørelse, som supplerer den løn, der oppebæres for det arbejde, der udføres på denne dag, udgør en direkte forskelsbehandling på grund af religion.
  De foranstaltninger, der er fastsat i denne nationale lovgivning, kan hverken anses for at være foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte andres rettigheder og friheder som omhandlet i det nævnte direktivs artikel 2, stk. 5, eller særforanstaltninger, der har til formål at opveje ulemper knyttet til religion som omhandlet i samme direktivs artikel 7, stk. 1. |
| --- | --- |

1)

Artikel 1 og artikel 2, stk. 2, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at en national lovgivning, i henhold til hvilken langfredag kun er en helligdag for de arbejdstagere, som er medlemmer af visse kristne kirker, og i henhold til hvilken kun disse arbejdstagere har ret til en godtgørelse, som supplerer den løn, der oppebæres for det arbejde, der udføres på denne dag, udgør en direkte forskelsbehandling på grund af religion.

De foranstaltninger, der er fastsat i denne nationale lovgivning, kan hverken anses for at være foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte andres rettigheder og friheder som omhandlet i det nævnte direktivs artikel 2, stk. 5, eller særforanstaltninger, der har til formål at opveje ulemper knyttet til religion som omhandlet i samme direktivs artikel 7, stk. 1.

| 2) | Artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at så længe den pågældende medlemsstat ikke med henblik på at genindføre ligebehandling har ændret sin lovgivning om kun at tildele de arbejdstagere, der er medlemmer af visse kristne kirker, ret til en helligdag langfredag, er en privat arbejdsgiver, som er underlagt denne lovgivning, forpligtet til ligeledes at tildele sine øvrige arbejdstagere ret til en helligdag langfredag, for så vidt som sidstnævnte forinden har anmodet denne arbejdsgiver om ikke at skulle arbejde denne dag, og følgelig at indrømme disse arbejdstagere ret til en godtgørelse, som supplerer den løn, der oppebæres for det arbejde, der udføres på denne dag, når den nævnte arbejdsgiver har afvist at imødekomme en sådan anmodning. |
| --- | --- |

2)

Artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at så længe den pågældende medlemsstat ikke med henblik på at genindføre ligebehandling har ændret sin lovgivning om kun at tildele de arbejdstagere, der er medlemmer af visse kristne kirker, ret til en helligdag langfredag, er en privat arbejdsgiver, som er underlagt denne lovgivning, forpligtet til ligeledes at tildele sine øvrige arbejdstagere ret til en helligdag langfredag, for så vidt som sidstnævnte forinden har anmodet denne arbejdsgiver om ikke at skulle arbejde denne dag, og følgelig at indrømme disse arbejdstagere ret til en godtgørelse, som supplerer den løn, der oppebæres for det arbejde, der udføres på denne dag, når den nævnte arbejdsgiver har afvist at imødekomme en sådan anmodning.

---

(1)  EUT C 283 af 28.8.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/7 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/7

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. januar 2019 — E.B. mod Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)

(Sag C-258/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2000/78/EF - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - artikel 2 - forsøg på blufærdighedskrænkelse over for mindreårige drenge begået af en tjenestemand - disciplinær sanktion truffet i 1975 - førtidig pensionering og nedsættelse af pensionen - forskelsbehandling på grund af seksuel orientering - retsvirkninger af anvendelsen af direktiv 2000/78/EF på den disciplinære sanktion - nærmere regler for beregningen af den udbetalte alderspension))

(2019/C 93/07)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: E.B.

Sagsøgt: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA

Konklusion

| 1) | Artikel 2 i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at den efter udløbet af fristen for gennemførelsen af dette direktiv, dvs. fra den 3. december 2003, finder anvendelse på de fremtidige retsvirkninger af en disciplinær afgørelse, som er blevet endelig, og som er vedtaget før ikrafttrædelsen af det nævnte direktiv, hvorved en tjenestemand blev pålagt førtidig pensionering og nedsættelse af størrelsen af hans pension. |
| --- | --- |

1)

Artikel 2 i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at den efter udløbet af fristen for gennemførelsen af dette direktiv, dvs. fra den 3. december 2003, finder anvendelse på de fremtidige retsvirkninger af en disciplinær afgørelse, som er blevet endelig, og som er vedtaget før ikrafttrædelsen af det nævnte direktiv, hvorved en tjenestemand blev pålagt førtidig pensionering og nedsættelse af størrelsen af hans pension.

| 2) | Direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at det i en situation som den, der er omhandlet i punkt 1 i denne doms konklusion, pålægger den nationale ret for den periode, der begynder den 3. december 2003, at foretage en fornyet undersøgelse ikke af den disciplinære sanktion, der er blevet endelig, og hvorved den pågældende tjenestemand blev pålagt førtidig pensionering, men af nedsættelsen af størrelse af hans pension, med henblik på at fastsætte det beløb, som han ville have oppebåret, såfremt der ikke havde foreligget forskelsbehandling på grund af seksuel orientering. |
| --- | --- |

2)

Direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at det i en situation som den, der er omhandlet i punkt 1 i denne doms konklusion, pålægger den nationale ret for den periode, der begynder den 3. december 2003, at foretage en fornyet undersøgelse ikke af den disciplinære sanktion, der er blevet endelig, og hvorved den pågældende tjenestemand blev pålagt førtidig pensionering, men af nedsættelsen af størrelse af hans pension, med henblik på at fastsætte det beløb, som han ville have oppebåret, såfremt der ikke havde foreligget forskelsbehandling på grund af seksuel orientering.

---

(1)  EUT C 283 af 28.8.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/7 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/7

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. januar 2019 — Europa-Kommissionen mod United Parcel Service, Inc. og FedEx Corp.

(Sag C-265/17 P) (1)

((Appel - kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser - UPS’ overtagelse af TNT Express - kommissionsafgørelse, hvorved fusionen erklæres uforenelig med det indre marked og EØS-aftalen - økonometrisk model udarbejdet af Kommissionen - manglende meddelelse af de foretagne ændringer i den økonometriske model - tilsidesættelse af retten til forsvar))

(2019/C 93/08)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved T. Christoforou, N. Khan, H. Leupold og A. Biolan, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: United Parcel Service, Inc. (ved solicitor A. Ryan, advokat F. Hoseinian, advocaten W. Knibbeler, S.A. Pliego og P. van den Berg samt advocate F. Roscam Abbing) og FedEx Corp. (ved barrister F. Carlin, solicitor G. Bushell og Rechtsanwältin N. Niejahr)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 231 af 17.7.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/8 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/8

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 23. januar 2019 — K.M. Zyla mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-272/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - arbejdskraftens frie bevægelighed - ligebehandling - indkomstskat - sociale sikringsbidrag - arbejdstager, som har forladt beskæftigelsesmedlemsstaten i et kalenderår - anvendelse af pro rata temporis-reglen på nedsættelsen af de sociale sikringsbidrag))

(2019/C 93/09)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: K.M. Zyla

Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën

Konklusion

Artikel 45 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som med henblik på fastsættelse af de sociale sikringsbidrag, som en arbejdstager skal betale, fastsætter, at skattefradraget for disse bidrag, som en arbejdstager har ret til for et kalenderår, sker forholdsmæssigt i forhold til den periode, hvor denne arbejdstager er tilsluttet nævnte medlemsstats sociale sikringsordning, idet den forholdsmæssige andel af dette fradrag i forhold til den periode, hvor denne arbejdstager ikke var tilsluttet denne ordning og havde bopæl i en anden medlemsstat uden dér at udøve sin erhvervsmæssige beskæftigelse, således udelukkes fra dette årlige fradrag.

---

(1)  EUT C 277 af 21.8.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/9 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/9

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 24. januar 2019 — George Haswani mod Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen

(Sag C-313/17 P) (1)

((Appel - artikel 86 i Den Europæiske Unions Rets procesreglement - formaliteten - anmodning om tilpasning af stævningen - tilpasninger af anbringender og argumenter om fornødent - restriktive foranstaltninger over for Den Arabiske Republik Syrien - liste over personer, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer - sagsøgerens navn omfattet))

(2019/C 93/10)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: George Haswani (ved advokat G. Karouni)

De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Sikora-Kalėda og S. Kyriakopoulou, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved L. Havas og R. Tricot, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Domskonklusionens punkt 1 i Den Europæiske Unions Rets dom af 22. marts 2017, Haswani mod Rådet (T-231/15, ikke trykt i Sml., EU:T:2017:200), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Domskonklusionens punkt 1 i Den Europæiske Unions Rets dom af 22. marts 2017, Haswani mod Rådet (T-231/15, ikke trykt i Sml., EU:T:2017:200), ophæves.

| 2) | Sagen hjemvises til Retten. |
| --- | --- |

2)

Sagen hjemvises til Retten.

| 3) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

3)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

(1)  EUT C 239 af 24.7.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/9 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/9

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. januar 2019 — Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) mod X og Y, X og Y mod Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) og Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) mod Z (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)

(Sag C-326/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 1999/37/EF - registreringsdokumenter for køretøjer - udeladelser i registreringsattester - gensidig anerkendelse - direktiv 2007/46/EF - køretøjer, som blev bygget før harmonisering af tekniske krav på EU-plan - ændringer, som har indvirkning på køretøjets karakteristika))

(2019/C 93/11)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW), X og Y

Sagsøgte: X, Y, Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) og Z

Konklusion

| 1) | Artikel 2, litra a), i Rådets direktiv 1999/37/EF af 29. april 1999 om registreringsdokumenter for køretøjer, sammenholdt med artikel 3, nr. 11) og 13), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer, skal fortolkes således, at direktiv 1999/37 finder anvendelse på dokumenter udstedt af medlemsstaterne ved registreringen af køretøjer, der er fremstillet før den 29. april 2009, som er datoen for udløbet af fristen for gennemførelse af direktiv 2007/46. |
| --- | --- |

1)

Artikel 2, litra a), i Rådets direktiv 1999/37/EF af 29. april 1999 om registreringsdokumenter for køretøjer, sammenholdt med artikel 3, nr. 11) og 13), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer, skal fortolkes således, at direktiv 1999/37 finder anvendelse på dokumenter udstedt af medlemsstaterne ved registreringen af køretøjer, der er fremstillet før den 29. april 2009, som er datoen for udløbet af fristen for gennemførelse af direktiv 2007/46.

| 2) | Artikel 4 i direktiv 1999/37, sammenholdt med dette direktivs artikel 3, stk. 2, skal fortolkes således, at myndighederne i den medlemsstat, hvor der ansøges om ny registrering af et brugt køretøj, har ret til at afvise at anerkende den registreringsattest, der er udstedt af den medlemsstat, i hvilken køretøjet tidligere er blevet registreret, når visse af attestens obligatoriske oplysninger mangler, oplysningerne nævnt i attesten ikke svarer til det nævnte køretøj, og denne attest ikke gør det muligt at identificere dette køretøj. |
| --- | --- |

2)

Artikel 4 i direktiv 1999/37, sammenholdt med dette direktivs artikel 3, stk. 2, skal fortolkes således, at myndighederne i den medlemsstat, hvor der ansøges om ny registrering af et brugt køretøj, har ret til at afvise at anerkende den registreringsattest, der er udstedt af den medlemsstat, i hvilken køretøjet tidligere er blevet registreret, når visse af attestens obligatoriske oplysninger mangler, oplysningerne nævnt i attesten ikke svarer til det nævnte køretøj, og denne attest ikke gør det muligt at identificere dette køretøj.

| 3) | Artikel 24, stk. 6, i direktiv 2007/46 skal fortolkes således, at den ordning, den fastsætter, ikke finder anvendelse på et brugt køretøj, der allerede er blevet registreret i en medlemsstat, når dette køretøj på grundlag af artikel 4 i direktiv 1999/37 er blevet fremvist med henblik på dets nye registrering ved myndigheden i en anden medlemsstat, der har kompetence på området. Hvis der imidlertid foreligger tegn på, at dette køretøj udgør en fare for færdselssikkerheden, kan denne myndighed i henhold til artikel 5, litra a), i Europa Parlamentets og Rådets direktiv 2009/40/EF af 6. maj 2009 om teknisk kontrol med motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil kræve, at det nævnte køretøj undergives en kontrol forud for dets registrering. |
| --- | --- |

3)

Artikel 24, stk. 6, i direktiv 2007/46 skal fortolkes således, at den ordning, den fastsætter, ikke finder anvendelse på et brugt køretøj, der allerede er blevet registreret i en medlemsstat, når dette køretøj på grundlag af artikel 4 i direktiv 1999/37 er blevet fremvist med henblik på dets nye registrering ved myndigheden i en anden medlemsstat, der har kompetence på området. Hvis der imidlertid foreligger tegn på, at dette køretøj udgør en fare for færdselssikkerheden, kan denne myndighed i henhold til artikel 5, litra a), i Europa Parlamentets og Rådets direktiv 2009/40/EF af 6. maj 2009 om teknisk kontrol med motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil kræve, at det nævnte køretøj undergives en kontrol forud for dets registrering.

---

(1)  EUT C 293 af 4.9.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/10 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/10

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. januar 2019 — Stefano Liberato mod Luminita Luisa Grigorescu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-386/17) (1)

([Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - retternes kompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser vedrørende underholdspligt - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 5, nr. 2) - artikel 27 - artikel 35, stk. 3 - kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar - forordning (EF) nr. 2201/2003 - artikel 19 - litispendens - artikel 22, litra a) - artikel 23, litra a) - ikke-anerkendelse af retsafgørelser i tilfælde af, at disse åbenbart strider mod grundlæggende retsprincipper - artikel 24 - forbud mod prøvelse af kompetencen for retten i domsstaten - grunde til ikke-anerkendelse baseret på en tilsidesættelse af reglerne om litispendens - foreligger ikke])

(2019/C 93/12)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Stefano Liberato

Sagsøgt: Luminita Luisa Grigorescu

Konklusion

Reglerne om litispendens i artikel 27 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område og i artikel 19 i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 skal fortolkes således, at når den ret, ved hvilken der senere er anlagt sag, i forbindelse med en tvist vedrørende ægteskab, forældreansvar og underholdspligt, i strid med disse regler vedtager en afgørelse, som er blevet endelig, er disse regler til hinder for, at retterne i den medlemsstat, som den ret, ved hvilken der først blev anlagt sag, henhører under, alene af denne grund afslår at anerkende denne afgørelse. Navnlig kan denne tilsidesættelse ikke i sig selv begrunde en manglende anerkendelse af den nævnte afgørelse med den begrundelse, at den åbenbart er i strid med denne medlemsstats grundlæggende retsprincipper.

---

(1)  EUT C 338 af 9.10.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/11 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/11

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. januar 2019 — Presidenza del Consiglio dei Ministri mod Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-387/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - statsstøtte - eksisterende og ny støtte - kvalificering - forordning (EF) nr. 659/1999 - artikel 1, litra b), nr. iv) og v) - retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - anvendelse - støtte tildelt inden liberaliseringen af et marked, der oprindeligt var lukket for konkurrence - erstatningssøgsmål anlagt over for en medlemsstat af en konkurrent til det støttemodtagende selskab))

(2019/C 93/13)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Presidenza del Consiglio dei Ministri

Sagsøgt: Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA

Konklusion

| 1) | Tilskud, der som de i hovedsagen omhandlede er tildelt en virksomhed inden liberaliseringen af det relevante marked, kan ikke kvalificeres som eksisterende støtte, alene fordi det nævnte marked ikke formelt var liberaliseret, da de blev tildelt, for så vidt som disse tilskud kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejede eller truede med at fordreje konkurrencevilkårene, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. |
| --- | --- |

1)

Tilskud, der som de i hovedsagen omhandlede er tildelt en virksomhed inden liberaliseringen af det relevante marked, kan ikke kvalificeres som eksisterende støtte, alene fordi det nævnte marked ikke formelt var liberaliseret, da de blev tildelt, for så vidt som disse tilskud kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejede eller truede med at fordreje konkurrencevilkårene, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

| 2) | Artikel 1, litra b), nr. iv), i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af [artikel 108 TEUF] skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse i en situation som den i hovedsagen omhandlede. For så vidt som de i hovedsagen omhandlede tilskud blev tildelt i strid med den forpligtelse til forudgående anmeldelse, der er indført ved EØF-traktatens artikel 93, kan de statslige enheder ikke påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. I en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor en konkurrent til det støttemodtagende selskab har anlagt et erstatningssøgsmål mod medlemsstaten, giver retssikkerhedsprincippet ikke mulighed for ved en analog anvendelse at pålægge sagsøgeren en forældelsesfrist som den i denne forordnings artikel 15, stk. 1, fastsatte. |
| --- | --- |

2)

Artikel 1, litra b), nr. iv), i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af [artikel 108 TEUF] skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse i en situation som den i hovedsagen omhandlede. For så vidt som de i hovedsagen omhandlede tilskud blev tildelt i strid med den forpligtelse til forudgående anmeldelse, der er indført ved EØF-traktatens artikel 93, kan de statslige enheder ikke påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. I en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor en konkurrent til det støttemodtagende selskab har anlagt et erstatningssøgsmål mod medlemsstaten, giver retssikkerhedsprincippet ikke mulighed for ved en analog anvendelse at pålægge sagsøgeren en forældelsesfrist som den i denne forordnings artikel 15, stk. 1, fastsatte.

---

(1)  EUT C 338 af 9.10.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/12 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/12

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. januar 2019 — Sag anlagt af »Paysera LT« UAB, tidligere »EVP International« UAB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litauen)

(Sag C-389/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - adgang til at optage virksomhed som udsteder af elektroniske penge - direktiv 2009/110/EF - artikel 5, stk. 2 og 3 - regler om kapitalgrundlag - kapitalgrundlagskrav til udøvelsen af aktiviteter, der er knyttet til udstedelsen af elektroniske penge - begrebet »aktivitet, der er knyttet til udstedelsen af elektroniske penge« - udstedelse af elektroniske penge til fordel for sælgeren til de modtagne midlers pariværdi))

(2019/C 93/14)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Parter i hovedsagen

Sagsøger:»Paysera LT« UAB, tidligere »EVP International« UAB

Procesdeltager: Lietuvos bankas

Konklusion

Artikel 5, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/110/EF af 16. september 2009 om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed, ændring af direktiv 2005/60/EF og 2006/48/EF og ophævelse af direktiv 2000/46/EF skal fortolkes således, at tjenesteydelser som de i hovedsagen omhandlede, der leveres af e-pengeinstitutter i forbindelse med betalingstransaktioner, udgør aktiviteter, der er knyttet til udstedelsen af elektroniske penge i denne bestemmelses forstand, hvis disse tjenesteydelser udløser udstedelse eller genindløsning af elektroniske penge i forbindelse med én og samme betalingstransaktion.

---

(1)  EUT C 309 af 18.9.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/12 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/12

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. januar 2019 — Deza, a.s. mod Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA), Kongeriget Danmark, Kongeriget Nederlandene, Kongeriget Sverige og Kongeriget Norge

(Sag C-419/17 P) (1)

((Appel - forordning (EF) nr. 1907/2006 (REACH-forordningen) - bilag XIV - oprettelse af en liste over stoffer, der kræver godkendelse - optagelse på listen over stoffer, der er identificeret med henblik på senere at blive optaget i bilag XIV - ajourføring af optagelsen af stoffet bis(2-ethylhexyl)phthalat (DEHP) på listen - fejl i fortolkningen og anvendelsen af REACH-forordningen samt af retssikkerhedsprincippet - urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder og af beviserne - prøvelsens omfang))

(2019/C 93/15)

Processprog: tjekkisk

Parter

Appellant: Deza, a.s. (ved advokát P. Dejl)

De andre parter i appelsagen: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) (ved W. Broere, N. Herbatschek og M. Heikkilä, som befuldmægtigede, bistået af advokáti M. Procházka og M. Mašková), Kongeriget Danmark (ved J. Nymann-Lindegren og M. Wolff, som befuldmægtigede), Kongeriget Nederlandene, Kongeriget Sverige (ved A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev og L. Zettergren, som befuldmægtigede) og Kongeriget Norge

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Deza, a.s. bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA). |
| --- | --- |

2)

Deza, a.s. bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA).

| 3) | Kongeriget Danmark og Kongeriget Sverige bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kongeriget Danmark og Kongeriget Sverige bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 293 af 4.9.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/13 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/13

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 23. januar 2019 — Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG mod Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-430/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - direktiv 2011/83/EU - aftaler om fjernsalg - artikel 6, stk. 1, litra h) - forpligtelse til at give oplysninger om fortrydelsesretten - artikel 8, stk. 4 - aftale indgået ved anvendelse af en fjernkommunikationsteknik, som kun giver begrænset plads eller tid til at formidle oplysningerne - begrebet »begrænset plads eller tid til at formidle oplysningerne« - folder vedlagt et tidsskrift - postkort til afgivelse af bestillinger, som indeholder et hyperlink, der henviser til oplysningerne om fortrydelsesretten))

(2019/C 93/16)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG

Sagsøgt: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

Konklusion

Vurderingen af, om en kommunikationsteknik i et konkret tilfælde kun giver begrænset plads eller tid til at formidle oplysningerne som omhandlet i artikel 8, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011 om forbrugerettigheder, om ændring af Rådets direktiv 93/13/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 85/577/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, skal ske under hensyntagen til samtlige tekniske egenskaber ved den erhvervsdrivendes markedsføringsmeddelelse. Det tilkommer i denne forbindelse den nationale domstol at undersøge, om alle de oplysninger, som er omhandlet i dette direktivs artikel 6, stk. 1, henset til, hvor meget plads og tid meddelelsen optager, og minimumsstørrelsen af den skrifttype, som ville været passende for en gennemsnitsforbruger, som denne meddelelse er rettet til, objektivt kan gives inden for rammerne af den nævnte meddelelse.

Artikel 6, stk. 1, litra h), og artikel 8, stk. 4, direktiv 2011/83 skal fortolkes således, at såfremt aftalen er indgået under anvendelse af en fjernkommunikationsteknik, der kun giver begrænset plads eller tid til at formidle oplysningerne, og når der er en fortrydelsesret, har den erhvervsdrivende pligt til forud for aftalens indgåelse og ved anvendelse af den specifikke teknik at give forbrugeren oplysninger om betingelserne, tidsfristen og procedurerne for udøvelse af denne ret. I et sådant tilfælde skal den erhvervsdrivende give forbrugeren adgang til standardfortrydelsesformularen i bilag I, del B, til dette direktiv via en anden kilde, udfærdiget på et klart og forståeligt sprog.

---

(1)  EUT C 347 af 16.10.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/14 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/14

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 24. januar 2018 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank mod D. Balandin, I. Lukachenko og Holiday on Ice Services BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Centrale Raad van Beroep — Nederlandene)

(Sag C-477/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - social sikring - forordning (EU) nr. 1231/2010 - lovgivning, der finder anvendelse - A1-attest - artikel 1 - udvidelse af anvendelsesområdet for A1-attester til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt på en medlemsstats område - lovligt ophold - begreb))

(2019/C 93/17)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Centrale Raad van Beroep

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

Sagsøgte: D. Balandin, I. Lukachenko og Holiday on Ice Services BV

Konklusion

Artikel 1 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1231/2010 af 24. november 2010 om udvidelse af forordning (EF) nr. 883/2004 og forordning (EF) nr. 987/2009 til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der ikke allerede er omfattet af disse forordninger udelukkende på grund af deres nationalitet, skal fortolkes således, at tredjelandsstatsborgere som de i hovedsagen omhandlede, der bor og arbejder midlertidigt i forskellige medlemsstater som ansatte hos en arbejdsgiver, der har hjemsted i en medlemsstat, kan påberåbe sig de koordineringsregler, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004, med henblik på fastlæggelsen af, hvilken lovgivning om social sikring de er omfattet af, når de lovligt opholder sig og arbejder på medlemsstaternes område.

---

(1)  EUT C 357 af 23.10.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/14 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/14

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 16. januar 2019 — Deutsche Post AG mod Hauptzollamt Köln (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland)

(Sag C-496/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - toldunion - EU-toldkodeksen - artikel 39 - status som autoriseret økonomisk operatør - gennemførelsesforordning (EU) 2015/2447 - artikel 24, stk. 1, andet afsnit - ansøger, som ikke er en fysisk person - spørgeskema - indsamling af personoplysninger - direktiv 95/46/EF - artikel 6 og 7 - forordning (EU) 2016/679 - artikel 5 og 6 - behandling af personoplysninger))

(2019/C 93/18)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Deutsche Post AG

Sagsøgt: Hauptzollamt Köln

Konklusion

Artikel 24, stk. 1, andet afsnit, i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/2447 af 24. november 2015 om gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 om EU-toldkodeksen, sammenholdt med Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (generel forordning om databeskyttelse), skal fortolkes således, at toldmyndighederne kan kræve, at ansøgeren om status som autoriseret økonomisk operatør meddeler de skatteidentifikationsnumre, der er tildelt med henblik på opkrævning af indkomstskat, alene for fysiske personer, som er ansvarlige for ansøgeren eller udøver kontrol med dennes ledelse, og fysiske personer, der er ansvarlige for ansøgerens toldanliggender, samt oplysende data for de med hensyn til samtlige disse personer kompetente skattemyndigheder, forudsat at disse oplysninger giver disse myndigheder mulighed for at få oplysninger om alvorlige eller gentagne overtrædelser af told- og skattelovgivningen eller alvorlige strafbare handlinger begået af disse fysiske personer i tilknytning til deres økonomiske virksomhed.

---

(1)  EUT C 347 af 16.10.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/15 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/15

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. januar 2019 — SIA »KPMG Baltics«, som kurator for AS »Latvijas Krājbanka« mod SIA »Ķipars AI« (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa — Letland)

(Sag C-639/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer - direktiv 98/26/EF - anvendelsesområde - begrebet »overførselsordre« - betalingsordre afgivet af indehaveren af en almindelig løbende konto til et kreditinstitut, som senere erklæres insolvent))

(2019/C 93/19)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākā tiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SIA »KPMG Baltics«, som kurator for AS »Latvijas Krājbanka«

Sagsøgt: SIA »Ķipars AI«

Konklusion

En betalingsordre som den i hovedsagen omhandlede, som er afgivet af en indehaver af en almindelig løbende konto til et kreditinstitut med henblik på overførsel af midler til et andet kreditinstitut, er ikke omfattet af begrebet »overførselsordre« som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/26/EF af 19. maj 1998 om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/44/EF af 6. maj 2009, og følgelig heller ikke af dette direktivs anvendelsesområde.

---

(1)  EUT C 52 af 12.2.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/16 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/16

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. januar 2019 — M.A., S.A. og A.Z. mod The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General og Ireland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court — Irland)

(Sag C-661/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - asylpolitik - kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse - forordning (EU) nr. 604/2013 - diskretionære klausuler - bedømmelseskriterier))

(2019/C 93/20)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: M.A., S.A. og A.Z.

Sagsøgte: The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General og Ireland

Konklusion

| 1) | Artikel 17, stk. 1, i Europa Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26. juni 2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne, skal fortolkes således, at den omstændighed, at en medlemsstat, der er udpeget som »ansvarlig« som omhandlet i denne forordning, har meddelt sin beslutning om at udtræde af Unionen i overensstemmelse med artikel 50 TEU, ikke forpligter den medlemsstat, der træffer afgørelsen om, hvilken medlemsstat der er ansvarlig, til selv i henhold til den i denne artikel 17, stk. 1, fastsatte diskretionære klausul at behandle den omhandlede ansøgning om beskyttelse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 17, stk. 1, i Europa Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26. juni 2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne, skal fortolkes således, at den omstændighed, at en medlemsstat, der er udpeget som »ansvarlig« som omhandlet i denne forordning, har meddelt sin beslutning om at udtræde af Unionen i overensstemmelse med artikel 50 TEU, ikke forpligter den medlemsstat, der træffer afgørelsen om, hvilken medlemsstat der er ansvarlig, til selv i henhold til den i denne artikel 17, stk. 1, fastsatte diskretionære klausul at behandle den omhandlede ansøgning om beskyttelse.

| 2) | Forordning nr. 604/2013 skal fortolkes således, at den ikke kræver, at afgørelsen af, hvilken stat der er ansvarlig efter de i denne forordning definerede kriterier, og anvendelsen af den i nævnte forordnings artikel 17, stk. 1, fastsatte diskretionære klausul varetages af den samme nationale myndighed. |
| --- | --- |

2)

Forordning nr. 604/2013 skal fortolkes således, at den ikke kræver, at afgørelsen af, hvilken stat der er ansvarlig efter de i denne forordning definerede kriterier, og anvendelsen af den i nævnte forordnings artikel 17, stk. 1, fastsatte diskretionære klausul varetages af den samme nationale myndighed.

| 3) | Artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 604/2013 skal fortolkes således, at den ikke pålægger en medlemsstat, der efter de i denne forordning fastsatte kriterier ikke er ansvarlig for at behandle en ansøgning om international beskyttelse, at tage hensyn til barnets tarv og selv at behandle denne ansøgning i henhold til nævnte forordnings artikel 17, stk. 1. |
| --- | --- |

3)

Artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 604/2013 skal fortolkes således, at den ikke pålægger en medlemsstat, der efter de i denne forordning fastsatte kriterier ikke er ansvarlig for at behandle en ansøgning om international beskyttelse, at tage hensyn til barnets tarv og selv at behandle denne ansøgning i henhold til nævnte forordnings artikel 17, stk. 1.

| 4) | Artikel 27, stk. 1, i forordning nr. 604/2013 skal fortolkes således, at den ikke kræver, at der skal stå et retsmiddel til rådighed til prøvelse af afgørelsen om ikke at gøre brug af den i denne forordnings artikel 17, stk. 1, fastsatte mulighed, idet dette ikke berører muligheden for, at denne afgørelse kan anfægtes i forbindelse med et retsmiddel til prøvelse af en afgørelse om overførsel. |
| --- | --- |

4)

Artikel 27, stk. 1, i forordning nr. 604/2013 skal fortolkes således, at den ikke kræver, at der skal stå et retsmiddel til rådighed til prøvelse af afgørelsen om ikke at gøre brug af den i denne forordnings artikel 17, stk. 1, fastsatte mulighed, idet dette ikke berører muligheden for, at denne afgørelse kan anfægtes i forbindelse med et retsmiddel til prøvelse af en afgørelse om overførsel.

| 5) | Artikel 20, stk. 3, i forordning nr. 604/2013 skal fortolkes således, at denne bestemmelse, såfremt der ikke foreligger bevis for det modsatte, skaber en formodning for, at det tjener barnets tarv bedst at behandle dette barns situation som uløseligt forbundet med forældrenes. |
| --- | --- |

5)

Artikel 20, stk. 3, i forordning nr. 604/2013 skal fortolkes således, at denne bestemmelse, såfremt der ikke foreligger bevis for det modsatte, skaber en formodning for, at det tjener barnets tarv bedst at behandle dette barns situation som uløseligt forbundet med forældrenes.

---

(1)  EUT C 42 af 5.2.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/17 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/17

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 23. januar 2019 — Toni Klement mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

(SagC-698/17 P) (1)

((Appel - EU-varemærker - forordning (EU) nr. 207/2009 - artikel 15, stk. 1 - begæring om et varemærkes fortabelse - tredimensionalt varemærke, der gengiver formen på en ovn - reel brug af varemærket - begrundelse))

(2019/C 93/21)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Toni Klement (ved Rechtsanwalt J. Weiser)

Den anden part i sagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Hanf, D. Botis og D. Walicka, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Toni Klement betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Toni Klement betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 134 af 16.4.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/17 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/17

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 17. januar 2019 — i sagen anlagt af A Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland)

(Sag C-74/18) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2009/138/EF - adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed - artikel 13, nr. 13) - begrebet »den medlemsstat, hvor risikoen består« - selskab i en medlemsstat, som udbyder forsikringer vedrørende den kontraktlige risiko knyttet til selskabsomdannelser i en anden medlemsstat - artikel 157 - staten, hvori afgift på forsikringspræmier opkræves))

(2019/C 93/22)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Korkein hallinto-oikeus

Parter i hovedsagen

A Ltd

procesdeltager: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

Konklusion

Artikel 157, stk. 1, første afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF af 25. november 2009 om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/58/EU af 11. december 2013, sammenholdt med artikel 13, nr. 13), i nævnte direktiv 2009/138, skal fortolkes således, at når et forsikringsselskab, der er etableret i en medlemsstat, udbyder en forsikring, som dækker kontraktlige risici i forbindelse med aktiernes værdi og grundlaget for den pris, køber betaler ved erhvervelsen af en virksomhed, er en forsikringsaftale, der er indgået i forbindelse hermed, udelukkende pålagt de indirekte skatter og skattelignende afgifter, hvormed forsikringspræmierne er belastet i den medlemsstat, hvor forsikringstageren er etableret.

---

(1)  EUT C 142 af 23.4.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/18 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/18

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 17. januar 2019 — Sag anlagt af Klaus Manuel Maria Brisch (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Köln — Tyskland)

(Sag C-102/18) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EU) nr. 650/2012 - artikel 65, stk. 2 - europæisk arvebevis - anmodning om bevis - gennemførelsesforordning (EU) nr. 1329/2014 - obligatorisk eller fakultativt at anvende formularen i artikel 1, stk. 4, i gennemførelsesforordning nr. 1329/2014))

(2019/C 93/23)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Köln

Part i hovedsagen

Sagsøger: Klaus Manuel Maria Brisch

Konklusion

Artikel 65, stk. 2 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 650/2012 af 4. juli 2012 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser vedrørende arv og om accept og fuldbyrdelse af officielt bekræftede dokumenter vedrørende arv og om indførelse af et europæisk arvebevis og artikel 1, stk. 4, i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1329/2014 af 9. december 2014 om de formularer, der er omhandlet i forordning (EU) nr. 650/2012, skal fortolkes således, at anvendelsen af formular IV i bilag 4 til gennemførelsesforordning nr. 1329/2014 til anmodning om et bevis som omhandlet i artikel 65, stk. 2, i forordning nr. 650/2012 er fakultativ.

---

(1)  EUT C 142 af 23.4.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/18 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/18

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. december 2018 — europæisk arrestordre udstedt mod IK (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie — Belgien)

(Sag C-551/18) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - præjudiciel forelæggelse efter hasteproceduren - politisamarbejde og retligt samarbejde i straffesager - rammeafgørelse 2002/584/RIA - den europæiske arrestordre og procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne - europæisk arrestordre, der er udstedt med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsstraf - indhold og form - artikel 8, stk. 1, litra f) - manglende angivelse af tillægsstraffen - gyldighed - følger - virkning for fængslingen))

(2019/C 93/24)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Cassatie

Part i hovedsagen

IK

Konklusion

Artikel 8, stk. 1, litra f), i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at undladelsen af i den europæiske arrestordre, på grundlag af hvilken overgivelsen af den berørte person er sket, at anføre den tillægsstraf om tilsyn, som den pågældende er idømt for den samme lovovertrædelse og ved den samme retsafgørelse som vedrørende hovedfrihedsstraffen, ikke under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede er til hinder for, at fuldbyrdelsen af tillægsstraffen ved udløbet af hovedstraffen og efter en udtrykkelig afgørelse herom fra den nationale domstol, der har kompetence i straffuldbyrdelsessager, medfører en frihedsberøvelse.

---

(1)  EUT C 16 af 14.1.2019.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/19 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Kassel Zweigstelle Hofgeismar (Tyskland) den 27. april 2018 — Petra Breyer og Heiko Breyer mod Sundair GmbH

(Sag C-292/18)

(2019/C 93/25)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Kassel Zweigstelle Hofgeismar

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Petra Breyer og Heiko Breyer

Sagsøgt: Sundair GmbH

Præjudicielt spørgsmål

Ved kendelse af 6. december 2018 har Domstolen fastslået følgende:

Skal artikel 5, stk. 1, litra c), artikel 7, stk. 1, og artikel 2, litra a), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 fortolkes således, at de også skal anvendes på et luftfartsselskab, der på tidspunktet for den påtænkte gennemførelse af en flyvning endnu ikke er i besiddelse af en licens som omhandlet i artikel 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004, allerede før den påtænkte gennemførelse af flyvningen har indgivet ansøgning om licensen og først senere (efter det planlagte tidspunkt for gennemførelsen af flyvningen) får meddelt denne licens?

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/19 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/19

---

Appel iværksat den 7. maj 2018 af Schniga GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 23. februar 2018 i sag T-445/16, Schniga GmbH mod EF-Sortsmyndigheden (CPVO)

(Sag C-308/18 P)

(2019/C 93/26)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Schniga GmbH (ved Rechtsanwälte G. Würtenberger, R. Kunze og T. Wittmann)

Den anden part i appelsagen: EF-Sortsmyndigheden (CPVO)

Den Europæiske Unions Domstol (Tiende Afdeling) har ved kendelse af 8. november 2018 forkastet appellen som åbenbart ugrundet og besluttet, at appellanten skal bære sine egne omkostninger.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/20 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesverwaltungsgericht Steiermark (Østrig) den 6. juli 2018 — Fluctus s.r.o. m.fl.

(Sag C-444/18)

(2019/C 93/27)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesverwaltungsgericht Steiermark

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Fluctus s.r.o., Fluentum s.r.o. og SD

Sagsøgt myndighed: Landespolizeidirektion Steiermark

Procesdeltager: Finanzpolizei

Ved afgørelse af 9. januar 2019 har Domstolen (Syvende Afdeling) kendt for ret:

Den anmodning om præjudiciel afgørelse, som Landesverwaltungsgerichts Steiermark (Østrig) har indgivet ved afgørelse af 2. juli 2018, afvises.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/20 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/20

---

Appel iværksat den 13. juli 2018 af Ceram Tec GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 3. maj 2018 i sag T-193/17 — Ceram Tec GmbH mod EUIPO

(Sag C-463/18 P)

(2019/C 93/28)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Ceram Tec GmbH (ved advokat A. Renck)

Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

Ved kendelse af 15. januar 2019 har Domstolen (Syvende Afdeling) afvist appellen.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/20 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/20

---

Appel iværksat den 29. august 2018 af Lion’s Head Global Partners LLP til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 14. juni 2018 i sag T-294/17 — Lion’s Head Global Partners LLP mod EUIPO

(Sag C-553/18 P)

(2019/C 93/29)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Lion’s Head Global Partners LLP (ved Rechtsanwalt R. Nöske)

Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

Domstolen (Ottende Afdeling) har ved kendelse af 15. januar 2019 afvist appellen.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/21 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/21

---

Appel iværksat den 29. august 2018 af Lion’s Head Global Partners LLP til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 14. juni 2018 i sag T-310/17 — Lion’s Head Partners LLP mod EUIPO

(Sag C-554/18 P)

(2019/C 93/30)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Lion’s Head Global Partners LLP (ved Rechtsanwalt R. Nöske)

Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

Domstolen (Ottende Afdeling) har ved kendelse af 15. januar 2019 afvist appellen.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/21 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/21

---

Appel iværksat den 24. september 2018 af Republikken Cypern til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 13. juli 2018 i sag T-825/16 — Republikken Cypern mod EUIPO

(Sag C-608/18 P)

(2019/C 93/31)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Republikken Cypern (ved barrister S. Malynicz, QC, og solicitor V. Marsland)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Papouis Dairies Ltd.

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Der gives medhold i appellen til prøvelse af Rettens dom i sag T-825/16, Republikken Cypern mod EUIPO, og dommen ophæves. |
| --- | --- |

—

Der gives medhold i appellen til prøvelse af Rettens dom i sag T-825/16, Republikken Cypern mod EUIPO, og dommen ophæves.

| — | EUIPO og intervenienten tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale appellantens omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO og intervenienten tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale appellantens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

For det første begik Retten en fejl, da den fastslog, at det var med rette, at appelkammeret overførte konklusionerne i Rettens tidligere domme i de forenede sager T-292/14 og T-293/14 (XAΛΛOYMI og HALLOUMI) og sag T-534/10 (HELLIM) til den foreliggende sag. Disse sager vedrørte ikke certificeringsmærker, men andre former for varemærker, nemlig henholdsvis almindelige EU-varemærker og kollektivmærker. Sådanne varemærkers væsentligste funktion er at fungere som angivelse af varernes handelsmæssige oprindelse (en flerhed af handlende, der er forbundet ved medlemskab af en forening i tilfælde af et kollektivmærke). Certificeringsmærker har derimod ikke som væsentligste funktion at angive oprindelse, men at adskille en klasse af varer, nemlig varer, som er certificerede, idet de faktisk opfylder, og der er givet tilladelse til, at de produceres under, de regler, der gælder for tilladt anvendelse af HALLOUMI certificeringsmærket. Endvidere var den relevante kundekreds i disse tidligere domme fra Retten forskellig fra den relevante kundekreds i den foreliggende sag.

For det andet fastslog Retten med urette, at et ældre nationalt varemærke — det nationale certificeringsmærke i denne sag — fuldstændigt savnede fornødent særpræg til at adskille varer, der var certificerede, fra varer, der ikke var det, idet den med urette fandt, at varemærket var beskrivende og generisk, idet den med urette skadede den nationale beskyttelse af det nationale varemærke, og idet den med urette rejste tvivl om gyldigheden af dette varemærke i EUIPO-indsigelsesprocedurer.

For det tredje begik Retten en fejl ved sammenligningen af varemærkerne og bedømmelsen af risikoen for forveksling. Den behandlede med urette disse spørgsmål som om, det ældre varemærke var et varemærke, som angav oprindelse, snarere end et certificeringsmærke. Den undlod at tillægge det ældre varemærke noget fornødent særpræg som et certificeringsmærke, dvs. som egnet til at adskille varer, der faktisk opfyldte certificeringsmærkets normer, og som faktisk blev fremstillet af de producenter, der havde tilladelse fra indehaveren af certificeringsmærket. Den tog heller ikke hensyn til, hvorledes certificeringsmærker typisk anvendes (nemlig uvægerligt sammen med et navn, varemærke eller logo med særpræg). Den tog heller ikke hensyn til meningen med og betydningen af det omtvistede EU-varemærke, idet den navnlig ikke tog hensyn til, om elementet »HALLOUMI« havde selvstændigt særpræg i det ældre varemærke som et tegn, der i strid med virkeligheden angiver, at de varer, som er omfattet af det omtvistede EU-varemærke, var certificerede.

For det fjerde undlod Retten at tage hensyn til nationale bestemmelser og retspraksis vedrørende nationale certificeringsmærkers rækkevidde og virkning. Betingelserne og fremgangsmåden i medlemsstaternes lovgivninger om certificeringsmærker er ikke blevet harmoniseret ved varemærkedirektiverne 89/104 (1) eller 2008/95 (2), men EU-varemærkeforordningen bestemmer, at sådanne nationale varemærker kan udgøre grundlaget for ældre rettigheder, som er til hinder for registrering af EU-varemærker. Sådanne rettigheder skal vurderes i lyset af national retspraksis og nationale bestemmelser, analogt med de forskellige nationale rettigheder som omhandles i EU-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 4 (som heller ikke er harmoniserede, og som er meget forskellige fra medlemsstat til medlemsstat hvad angår deres karakter, rækkevidde og virkning).

---

(1)  Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21.12.1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT 1989, L 40, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22.10.2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EUT 2008, L 299, s. 25).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/22 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/22

---

Appel iværksat den 24. september 2018 af Republikken Cypern til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 13. juli 2018 i sag T-847/16 — Republikken Cypern mod EUIPO

(Sag C-609/18 P)

(2019/C 93/32)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Republikken Cypern (ved barrister S. Malynicz, QC, og solicitor V. Marsland)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Pancyprian Organisation of Cattle Farmers (P.O.C.F) Public Ltd.

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Der gives medhold i appellen til prøvelse af Rettens dom i sag T-847/16, Republikken Cypern mod EUIPO, og dommen ophæves. |
| --- | --- |

—

Der gives medhold i appellen til prøvelse af Rettens dom i sag T-847/16, Republikken Cypern mod EUIPO, og dommen ophæves.

| — | EUIPO og intervenienten tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale appellantens omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO og intervenienten tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale appellantens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

For det første begik Retten en fejl, da den fastslog, at det var med rette, at appelkammeret overførte konklusionerne i Rettens tidligere domme i de forenede sager T-292/14 og T-293/14 (XAΛΛOYMI og HALLOUMI) og sag T-534/10 (HELLIM) til den foreliggende sag. Disse sager vedrørte ikke certificeringsmærker, men andre former for varemærker, nemlig henholdsvis almindelige EU-varemærker og kollektivmærker. Sådanne varemærkers væsentligste funktion er at fungere som angivelse af varernes handelsmæssige oprindelse (en flerhed af handlende, der er forbundet ved medlemskab af en forening i tilfælde af et kollektivmærke). Certificeringsmærker har derimod ikke som væsentligste funktion at angive oprindelse, men at adskille en klasse af varer, nemlig varer, som er certificerede, idet de faktisk opfylder, og der er givet tilladelse til, at de produceres under, de regler, der gælder for tilladt anvendelse af HALLOUMI certificeringsmærket. Endvidere var den relevante kundekreds i disse tidligere domme fra Retten forskellig fra den relevante kundekreds i den foreliggende sag.

For det andet fastslog Retten med urette, at et ældre nationalt varemærke — det nationale certificeringsmærke i denne sag — fuldstændigt savnede fornødent særpræg til at adskille varer, der var certificerede, fra varer, der ikke var det, idet den med urette fandt, at varemærket var beskrivende og generisk, idet den med urette skadede den nationale beskyttelse af det nationale varemærke, og idet den med urette rejste tvivl om gyldigheden af dette varemærke i EUIPO-indsigelsesprocedurer.

For det tredje begik Retten en fejl ved sammenligningen af varemærkerne og bedømmelsen af risikoen for forveksling. Den behandlede med urette disse spørgsmål som om, det ældre varemærke var et varemærke, som angav oprindelse, snarere end et certificeringsmærke. Den undlod at tillægge det ældre varemærke noget fornødent særpræg som et certificeringsmærke, dvs. som egnet til at adskille varer, der faktisk opfyldte certificeringsmærkets normer, og som faktisk blev fremstillet af de producenter, der havde tilladelse fra indehaveren af certificeringsmærket. Den tog heller ikke hensyn til, hvorledes certificeringsmærker typisk anvendes (nemlig uvægerligt sammen med et navn, varemærke eller logo med særpræg). Den tog heller ikke hensyn til meningen med og betydningen af det omtvistede EU-varemærke, idet den navnlig ikke tog hensyn til, om elementet »HALLOUMI« havde selvstændigt særpræg i det ældre varemærke som et tegn, der i strid med virkeligheden angiver, at de varer, som er omfattet af det omtvistede EU-varemærke, var certificerede.

For det fjerde undlod Retten at tage hensyn til nationale bestemmelser og retspraksis vedrørende nationale certificeringsmærkers rækkevidde og virkning. Betingelserne og fremgangsmåden i medlemsstaternes lovgivninger om certificeringsmærker er ikke blevet harmoniseret ved varemærkedirektiverne 89/104 (1) eller 2008/95 (2), men EU-varemærkeforordningen bestemmer, at sådanne nationale varemærker kan udgøre grundlaget for ældre rettigheder, som er til hinder for registrering af EU-varemærker. Sådanne rettigheder skal vurderes i lyset af national retspraksis og nationale bestemmelser, analogt med de forskellige nationale rettigheder som omhandles i EU-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 4 (som heller ikke er harmoniserede, og som er meget forskellige fra medlemsstat til medlemsstat hvad angår deres karakter, rækkevidde og virkning).

---

(1)  Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21.12.1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT 1989, L 40, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22.10.2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EUT 2008, L 299, s. 25).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/23 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/23

---

Appel iværksat den 25. september 2018 af ClientEarth til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 11. juli 2018 i sag T-644/16, ClientEarth mod Kommissionen

(Sag C-612/18 P)

(2019/C 93/33)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: ClientEarth (ved advokat O. W. Brouwer, solicitor N. Frey og advokat E. N. M. Raedts)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dom afsagt af Retten den 11. juli 2018 i sag T-644/16 (»den appellerede dom«) ophæves, og sagen hjemvises til Retten med henblik på fornyet behandling. |
| --- | --- |

—

Dom afsagt af Retten den 11. juli 2018 i sag T-644/16 (»den appellerede dom«) ophæves, og sagen hjemvises til Retten med henblik på fornyet behandling.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

Første appelanbringende: retlige fejl og rettergangsfejl i den appellerede dom i forbindelse med argumentet om, at udbredelse af dokumenterne ikke kan svække Kommissionens forhandlingsposition (den appellerede doms præmis 34-51), i form af

| — | en udvidelse af undtagelsen til materiale, der ikke specifikt er knyttet til en påtænkt international aftale, |
| --- | --- |

—

en udvidelse af undtagelsen til materiale, der ikke specifikt er knyttet til en påtænkt international aftale,

| — | en anvendelse af undtagelsen for internationale forbindelser uden at der blev krævet en konkret forklaring af, hvorledes en udbredelse konkret og faktisk kunne skade internationale forbindelser, |
| --- | --- |

—

en anvendelse af undtagelsen for internationale forbindelser uden at der blev krævet en konkret forklaring af, hvorledes en udbredelse konkret og faktisk kunne skade internationale forbindelser,

| — | en forvekslet begrundelse vedrørende den retlige analyse i de begærede dokumenter, og |
| --- | --- |

—

en forvekslet begrundelse vedrørende den retlige analyse i de begærede dokumenter, og

| — | en fordrejning af beviserne vedrørende forhandlingssituationen på tidspunktet for den omtvistede afgørelse. |
| --- | --- |

—

en fordrejning af beviserne vedrørende forhandlingssituationen på tidspunktet for den omtvistede afgørelse.

Andet appelanbringende: retlige fejl i den appellerede dom vedrørende argumentet om, at Den Europæiske Unions strategiske målsætninger ikke ville blive skadet (den appellerede doms præmis 52 og 53).

Tredje appelanbringende: rettergangsfejl og retlige fejl i den appellerede doms præmisser vedrørende argumentet om, at udbredelse af de begærede dokumenter ville fremme snarere end skade den offentlige interesse for så vidt angår internationale forbindelser (den appellerede doms præmis 54-58).

Fjerde appelanbringende: retlige fejl og rettergangsfejl i den appellerede doms præmisser vedrørende argumenterne om, at undladelse af udbredelse, så længe der er »igangværende forhandlinger«, faktisk medfører en tidsubegrænset undladelse af udbredelse (den appellerede doms præmis 59-67).

Femte appelanbringende: en urigtig gengivelse af de argumenter, der blev fremført for Retten, i de præmisser i den appellerede dom, som vedrører Kommissionens argument om, at forordningen ikke tillader udbredelse af dokumenter, så længe Domstolens stillingtagen er ukendt (den appellerede doms præmis 68 og 69).

Sjette appelanbringende: rettergangsfejl i de præmisser i den appellerede dom, der vedrører det syvende argument om, at udbredelse ikke kan gøres afhængig af tilsvarende gennemsigtighedsforpligtelser hos handelspartnerne (den appellerede doms præmis 72-74).

Syvende appelanbringende: retlige fejl i form af en tilsidesættelse af artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 1049/2001 (1) ved vurderingen af delvis aktindsigt (den appellerede doms præmis 79-90).

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/25 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/25

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Italien) den 22. november 2018 — FW og GY mod U.T.G. — Prefettura di Lucca

(Sag C-726/18)

(2019/C 93/34)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: FW og GY

Sagsøgt: U.T.G. — Prefettura di Lucca

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er direktivets (1) artikel 20, stk. 4, til hinder for en fortolkning af artikel 23 i lovdekret nr. 142/2015, hvorefter overtrædelser af almindelige bestemmelser i retsordenen, der ikke specifikt er blevet medtaget i de samlivsregler, der gælder i indkvarteringscentrene, ligeledes kan udgøre en alvorlig overtrædelse af de sidstnævnte regler, såfremt de kan belaste det ordnede samliv i indkvarteringscentrene?
  Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, anmodes Domstolen om at besvare yderligere et spørgsmål, som forelægges ved nærværende kendelse: |
| --- | --- |

1)

Er direktivets (1) artikel 20, stk. 4, til hinder for en fortolkning af artikel 23 i lovdekret nr. 142/2015, hvorefter overtrædelser af almindelige bestemmelser i retsordenen, der ikke specifikt er blevet medtaget i de samlivsregler, der gælder i indkvarteringscentrene, ligeledes kan udgøre en alvorlig overtrædelse af de sidstnævnte regler, såfremt de kan belaste det ordnede samliv i indkvarteringscentrene?

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, anmodes Domstolen om at besvare yderligere et spørgsmål, som forelægges ved nærværende kendelse:

| 2) | Er direktivets artikel 20, stk. 4, til hinder for en fortolkning af artikel 23 i lovdekret nr. 142/2015, hvorefter der som led i undersøgelsen af, hvorvidt modtagelsesforanstaltninger skal inddrages, tillige skal tages højde for adfærd, der er udvist af en ansøger om international beskyttelse, som ikke er strafbar ifølge medlemsstatens retsorden, men som under alle omstændigheder kan have negativ indvirkning på det ordnede samliv i de centre, hvor vedkommende befinder sig? |
| --- | --- |

2)

Er direktivets artikel 20, stk. 4, til hinder for en fortolkning af artikel 23 i lovdekret nr. 142/2015, hvorefter der som led i undersøgelsen af, hvorvidt modtagelsesforanstaltninger skal inddrages, tillige skal tages højde for adfærd, der er udvist af en ansøger om international beskyttelse, som ikke er strafbar ifølge medlemsstatens retsorden, men som under alle omstændigheder kan have negativ indvirkning på det ordnede samliv i de centre, hvor vedkommende befinder sig?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/33/EU af 26.6.2013 om fastlæggelse af standarder for modtagelse af ansøgere om international beskyttelse (EUT 2013, L 180, s. 96).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/25 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/25

---

Appel iværksat den 23. november 2018 af VTB Bank PAO, tidligere VTB Bank OAO, til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. september 2018 i sag T-734/14, VTB Bank mod Rådet

(Sag C-729/18 P)

(2019/C 93/35)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: VTB Bank PAO, tidligere VTB Bank OAO (ved M. Lester, QC, barrister J. Dawid, solicitor C. Claypoole og abogado J. Ruiz Calzado)

De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Der gives medhold i VTB’s appel til prøvelse af Rettens afgørelse. |
| --- | --- |

—

Der gives medhold i VTB’s appel til prøvelse af Rettens afgørelse.

| — | De restriktive retsakter annulleres, for så vidt som de vedrører VTB. |
| --- | --- |

—

De restriktive retsakter annulleres, for så vidt som de vedrører VTB.

| — | Artikel 1 i Rådets afgørelse 2014/512/FUSP (1), artikel 5 i forordning nr. 833/2014 (2), artikel 1 Rådets afgørelse 2014/659/FUSP (3) og artikel 1, nr. 5), i forordning nr. 960/2014 (4) erklæres ulovlige eller uanvendelige. |
| --- | --- |

—

Artikel 1 i Rådets afgørelse 2014/512/FUSP (1), artikel 5 i forordning nr. 833/2014 (2), artikel 1 Rådets afgørelse 2014/659/FUSP (3) og artikel 1, nr. 5), i forordning nr. 960/2014 (4) erklæres ulovlige eller uanvendelige.

| — | Rådet tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med appelsagen og sagen for Retten. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med appelsagen og sagen for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Første anbringende om,

at Retten begik en retlig fejl ved sin fortolkning af forordningens artikel 5, stk. 1, litra a), idet den fastslog, at betingelsen om, at et institut »udtrykkeligt har mandat til at fremme den russiske økonomis konkurrenceevne og diversificering og tilskynder til investeringer«, ikke fandt anvendelse på VTB som et »større kreditinstitut«. Retten begik følgelig en fejl ved at fastslå, at Rådet ikke foretog et urigtigt skøn, da det fandt, at VTB opfyldte betingelserne for at blive opført på listen i henhold til forordningens artikel 5, stk. 1, litra a).

Andet anbringende om,

at Retten begik en retlig fejl ved at finde, at de kriterier, hvorunder VTB blev opført på listen i henhold til afgørelsens artikel 1 og forordningens artikel 5, stk. 1, litra a), var passende og forholdsmæssige under hensyn til de mål, som de restriktive retsakter har.

Tredje anbringende om,

at Retten begik en retlig fejl ved at finde, at de restriktive retsakter over for VTB udgjorde et forholdsmæssigt indgreb i VTB’s grundlæggende rettigheder som sikret ved artikel 16 og 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 1, i protokol 1 til den europæiske menneskerettighedskonvention, både med hensyn til de kriterier, der er vedtaget i medfør af de restriktive retsakter, og afgørelsen om at opføre VTB på listen i henhold til disse kriterier.

---

(1)  Rådets afgørelse 2014/512/FUSP af 31.7.2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine (EUT 2014, L 229, s. 13).

(2)  Rådets forordning (EU) nr. 833/2014 af 31.7.2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine (EUT 2014, L 229, s. 1).

(3)  Rådets afgørelse 2014/659/FUSP af 8.9.2014 om ændring af afgørelse 2014/512/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine (EUT 2014, L 271, s. 54).

(4)  Rådets forordning (EU) nr. 960/2014 af 8.9.2014 om ændring af forordning (EU) nr. 833/2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine (EUT 2014, L 271, s. 3).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/26 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/26

---

Appel iværksat den 23. november 2018 af PAO Rosneft Oil Company, tidligere NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, tidligere RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO og Tagulskoe OOO til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. september 2018 i sag T-715/14, Rosneft m.fl. mod Rådet

(Sag C-732/18 P)

(2019/C 93/36)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: PAO Rosneft Oil Company, tidligere NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, tidligere RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO og Tagulskoe OOO (ved advocaat L. Van den Hende)

De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen samt Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Dommen ophæves, for så vidt som den vedrører de i denne appel omhandlede anbringender. |
| --- | --- |

—

Dommen ophæves, for så vidt som den vedrører de i denne appel omhandlede anbringender.

| — | Domstolen træffer endelig afgørelse i sagen eller hjemviser den til Retten til afgørelse. |
| --- | --- |

—

Domstolen træffer endelig afgørelse i sagen eller hjemviser den til Retten til afgørelse.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne ved Retten. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne ved Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellen vedrører anfægtede ikke-konventionelle restriktioner på olie, anfægtede restriktioner på kapitalmarkedet og anfægtede restriktioner på retskrav som omhandlet i Rådets forordning nr. 833/2014 (1) og/eller Rådets afgørelse 2014/512/FUSP (2).

Appellanterne har fremsat syv anbringender:

Første anbringende om, at Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at Rådet handlede i overensstemmelse med artikel 296 TEUF, da det vedtog de anfægtede ikke-konventionelle restriktioner på olie.

Andet anbringende om, at Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at Rådet handlede i overensstemmelse med artikel 296 TEUF, da det vedtog de anfægtede restriktioner på kapitalmarkedet.

Tredje anbringende om, at Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at der er en logisk forbindelse mellem de anfægtede ikke-konventionelle restriktioner på olie og det mål, det blev fastslået, der blev forfulgt med disse.

Fjerde anbringende om, at Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at de anfægtede ikke-konventionelle restriktioner på olie ikke krænker appellanternes grundlæggende ejendomsret og ret til at oprette og drive egen virksomhed.

Femte anbringende om, at Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at de anfægtede restriktioner på retskrav ikke er uforholdsmæssige og ikke i andre henseender krænker appellanternes grundlæggende ejendomsret.

Sjette anbringende om, at Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at de anfægtede ikke-konventionelle restriktioner på kapitalmarkedet er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet og ikke krænker appellanternes grundlæggende ret til at oprette og drive egen virksomhed.

Syvende anbringende om, at Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at de anfægtede ikke-konventionelle restriktioner på olie og de anfægtede restriktioner på kapitalmarkedet er begrundet i de sikkerhedsmæssige undtagelser i partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem EU og Rusland og WTO’s almindelige overenskomst om told og udenrigshandel.

---

(1)  Rådets forordning (EU) nr. 833/2014 af 31.7.2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine (EUT 2014, L 229, s. 1).

(2)  Rådets afgørelse 2014/512/FUSP af 31.7.2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine (EUT 2014, L 229, s. 13).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/27 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/27

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour administrative (Luxembourg) den 30. november 2018 — B, C og D mod Administration des contributions directes

(Sag C-749/18)

(2019/C 93/37)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour administrative

Parter i hovedsagen

Sagsøger: B, C, D

Sagsøgt: Administration des contributions directes

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning om sambeskatning, som på den ene side tillader en konsolidering af resultater fra selskaber i samme koncern, og udelukkende tillader vertikal sambeskatning mellem et hjemmehørende moderselskab eller et fast driftssted tilhørende et ikke-hjemmehørende moderselskab og dets hjemmehørende datterselskaber, og som på den anden side tilsvarende er til hinder for en ren horisontal sambeskatning af datterselskaber alene til både et ikke-hjemmehørende moderselskab, der ikke har et fast driftssted, og til såvel et hjemmehørende som et ikke-hjemmehørende moderselskab, der dog har et fast driftssted? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning om sambeskatning, som på den ene side tillader en konsolidering af resultater fra selskaber i samme koncern, og udelukkende tillader vertikal sambeskatning mellem et hjemmehørende moderselskab eller et fast driftssted tilhørende et ikke-hjemmehørende moderselskab og dets hjemmehørende datterselskaber, og som på den anden side tilsvarende er til hinder for en ren horisontal sambeskatning af datterselskaber alene til både et ikke-hjemmehørende moderselskab, der ikke har et fast driftssted, og til såvel et hjemmehørende som et ikke-hjemmehørende moderselskab, der dog har et fast driftssted?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF da fortolkes således, at de er til hinder for en sådan lovgivning i en medlemsstat om sambeskatning, og nærmere bestemt for den strenge opdeling mellem ordningen om vertikal sambeskatning (mellem et øverste selskab og dets direkte eller indirekte datterselskaber) og ordningen om horisontal sambeskatning (mellem to eller flere hjemmehørende datterselskaber til et øverste selskab, som ikke er omfattet af sambeskatningen), der følger af denne lovgivning, og forpligtelsen, der følger heraf, til at bringe en eksisterende vertikal sambeskatning til ophør inden der kan dannes en horisontalt sambeskattet koncern, såfremt






  — | en vertikal sambeskatning med et på nationalt niveau konsoliderende øverste selskab, som er hjemmehørende i den pågældende medlemsstat (som samtidigt udgør det mellemliggende datterselskab i forhold til det ultimative moderselskab, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat) og de hjemmehørende datterselskaber til det øverste selskab tidligere — som følge af, at den pågældende medlemsstats lovgivning alene anerkendte vertikal sambeskatning — har været gældende for at kunne omfattes af ordningen, uanset om det ultimative moderselskab har hjemsted i en anden medlemsstat, |
| --- | --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF da fortolkes således, at de er til hinder for en sådan lovgivning i en medlemsstat om sambeskatning, og nærmere bestemt for den strenge opdeling mellem ordningen om vertikal sambeskatning (mellem et øverste selskab og dets direkte eller indirekte datterselskaber) og ordningen om horisontal sambeskatning (mellem to eller flere hjemmehørende datterselskaber til et øverste selskab, som ikke er omfattet af sambeskatningen), der følger af denne lovgivning, og forpligtelsen, der følger heraf, til at bringe en eksisterende vertikal sambeskatning til ophør inden der kan dannes en horisontalt sambeskattet koncern, såfremt

—

en vertikal sambeskatning med et på nationalt niveau konsoliderende øverste selskab, som er hjemmehørende i den pågældende medlemsstat (som samtidigt udgør det mellemliggende datterselskab i forhold til det ultimative moderselskab, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat) og de hjemmehørende datterselskaber til det øverste selskab tidligere — som følge af, at den pågældende medlemsstats lovgivning alene anerkendte vertikal sambeskatning — har været gældende for at kunne omfattes af ordningen, uanset om det ultimative moderselskab har hjemsted i en anden medlemsstat,

| — | søsterselskaber til det konsoliderende øverste selskab i den pågældende medlemsstat (og dermed også datterselskaber til det ultimative moderselskab, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat) gives afslag på at indtræde i den eksisterende sambeskatning med den begrundelse, at de to sambeskatningsordninger, den vertikale sambeskatning og den horisontale sambeskatning, er uforenelige, og |
| --- | --- |

—

søsterselskaber til det konsoliderende øverste selskab i den pågældende medlemsstat (og dermed også datterselskaber til det ultimative moderselskab, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat) gives afslag på at indtræde i den eksisterende sambeskatning med den begrundelse, at de to sambeskatningsordninger, den vertikale sambeskatning og den horisontale sambeskatning, er uforenelige, og

| — | inkluderingen af nævnte søsterselskaber i de konsoliderede resultater for koncernens selskaber — med heraf følgende negative skattemæssige konsekvenser på grund af ikke-overholdelse af det minimumskrav til varigheden af sambeskatningens beståen, som er fastsat i den nationale lovgivning — ville indebære ophøret af den eksisterende vertikale sambeskatning og indførelsen af en ny horisontal sambeskatning, selv om det hjemmehørende konsoliderende selskab (på hvis niveau de sambeskattede selskabers resultater konsolideres) forbliver den samme? |
| --- | --- |

—

inkluderingen af nævnte søsterselskaber i de konsoliderede resultater for koncernens selskaber — med heraf følgende negative skattemæssige konsekvenser på grund af ikke-overholdelse af det minimumskrav til varigheden af sambeskatningens beståen, som er fastsat i den nationale lovgivning — ville indebære ophøret af den eksisterende vertikale sambeskatning og indførelsen af en ny horisontal sambeskatning, selv om det hjemmehørende konsoliderende selskab (på hvis niveau de sambeskattede selskabers resultater konsolideres) forbliver den samme?

| 3) | Såfremt også det andet spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF, sammenholdt med princippet om EU-rettens effektive virkning, da fortolkes således, at de er til hinder for en sådan lovgivning i en medlemsstat om sambeskatning, og nærmere bestemt anvendelsen af en frist i henhold til hvilken enhver ansøgning om indtrædelse i sambeskatning obligatorisk skal indgives til den kompetente myndighed inden udløbet af det første skatteår for den periode, hvor der ansøges om sambeskatning, såfremt






  — | det ifølge den bekræftende besvarelse af de to første spørgsmål fremgår, at denne lovgivning, på en måde, der er uforenelig med etableringsfriheden, har udelukket horisontal sambeskatning mellem alene datterselskaber til samme moderselskab samt ændringen af en eksisterende vertikal sambeskattet koncern ved tilføjelse af søsterselskaber til det konsoliderende selskab, |
| --- | --- | --- |

3)

Såfremt også det andet spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF, sammenholdt med princippet om EU-rettens effektive virkning, da fortolkes således, at de er til hinder for en sådan lovgivning i en medlemsstat om sambeskatning, og nærmere bestemt anvendelsen af en frist i henhold til hvilken enhver ansøgning om indtrædelse i sambeskatning obligatorisk skal indgives til den kompetente myndighed inden udløbet af det første skatteår for den periode, hvor der ansøges om sambeskatning, såfremt

—

det ifølge den bekræftende besvarelse af de to første spørgsmål fremgår, at denne lovgivning, på en måde, der er uforenelig med etableringsfriheden, har udelukket horisontal sambeskatning mellem alene datterselskaber til samme moderselskab samt ændringen af en eksisterende vertikal sambeskattet koncern ved tilføjelse af søsterselskaber til det konsoliderende selskab,

| — | lovgivningen ifølge administrativ praksis eller national retspraksis i den pågældende medlemsstat indtil offentliggørelsen af [Den Europæiske Unions Domstols] dom af 12. juni 2014 (forenede sager C-39/13, C-40/13 og C-41/13), blev anset for at være gyldig, |
| --- | --- |

—

lovgivningen ifølge administrativ praksis eller national retspraksis i den pågældende medlemsstat indtil offentliggørelsen af [Den Europæiske Unions Domstols] dom af 12. juni 2014 (forenede sager C-39/13, C-40/13 og C-41/13), blev anset for at være gyldig,

| — | flere selskaber efter offentliggørelsen af dom af 12. juni 2014 og inden udgangen af skatteåret 2014, under henvisning til dom af 12. juni 2014 indgav en ansøgning om at indtræde i en eksisterende sambeskattet koncern ved godkendelse af en horisontal sambeskatning med den eksisterende koncerns konsoliderende selskab, og |
| --- | --- |

—

flere selskaber efter offentliggørelsen af dom af 12. juni 2014 og inden udgangen af skatteåret 2014, under henvisning til dom af 12. juni 2014 indgav en ansøgning om at indtræde i en eksisterende sambeskattet koncern ved godkendelse af en horisontal sambeskatning med den eksisterende koncerns konsoliderende selskab, og

| — | denne ansøgning ikke alene vedrører det på tidspunktet for ansøgningens indgivelse stadig indeværende skatteår 2014, men ligeledes det foregående skatteår 2013, fra og med hvilket de pågældende selskaber opfyldte alle de med EU-retten forenelige materielle krav for at kunne omfattes af sambeskatningsordningen? |
| --- | --- |

—

denne ansøgning ikke alene vedrører det på tidspunktet for ansøgningens indgivelse stadig indeværende skatteår 2014, men ligeledes det foregående skatteår 2013, fra og med hvilket de pågældende selskaber opfyldte alle de med EU-retten forenelige materielle krav for at kunne omfattes af sambeskatningsordningen?

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/29 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/29

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 3. december 2018 — A og B mod C

(Sag C-750/18)

(2019/C 93/38)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Amsterdam

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: A og B

Sagsøgt: C

Præjudicielt spørgsmål

Hvorledes skal direktiv 93/13 (1), og nærmere bestemt det heri indeholdte princip om kumulativ virkning, fortolkes, når det skal bedømmes, om den godtgørelse, der pålægges en forbruger, der ikke har opfyldt sine forpligtelser (herefter bødevilkåret), er uforholdsmæssig stor som omhandlet i punkt 1, litra e), i bilaget til direktivet, i et tilfælde, hvor det drejer sig om bødevilkår, der er knyttet til tilsidesættelser af forskellig art, som efter deres art ikke nødvendigvis foretages samtidigt, hvilket da heller ikke er tilfældet i den konkrete sag?

---

(1)  Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT 1993, L 95, s. 29).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/29 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/29

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 30. november 2018 — Bulgarian Air Charter Limited mod NE

(Sag C-758/18)

(2019/C 93/39)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht Korneuburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bulgarian Air Charter Limited

Sagsøgt: NE

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 5, stk. 3, og artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 (1) af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, EUT L 2004/46, s. 1, fortolkes således, at det transporterende luftfartsselskab, som har gjort gældende, at der foreligger usædvanlige omstændigheder som årsag til en lang forsinkelse, kun kan påberåbe sig fritagelsesbegrundelsen i artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 hvis selskabet også kan gøre gældende og bevise, at den enkelte passagers forsinkelse heller ikke kunne have været forhindret ved ombooking til en erstatningsrejse? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 5, stk. 3, og artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 (1) af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, EUT L 2004/46, s. 1, fortolkes således, at det transporterende luftfartsselskab, som har gjort gældende, at der foreligger usædvanlige omstændigheder som årsag til en lang forsinkelse, kun kan påberåbe sig fritagelsesbegrundelsen i artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 hvis selskabet også kan gøre gældende og bevise, at den enkelte passagers forsinkelse heller ikke kunne have været forhindret ved ombooking til en erstatningsrejse?

| 2) | Skal en ombooking som krævet ifølge det første spørgsmål opfylde nærmere tidsmæssige eller kvalitative kriterier, særligt de kriterier, der er nævnt i artikel 5, stk. 1, litra c), nr. 3), eller i artikel 8, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 261/2004. |
| --- | --- |

2)

Skal en ombooking som krævet ifølge det første spørgsmål opfylde nærmere tidsmæssige eller kvalitative kriterier, særligt de kriterier, der er nævnt i artikel 5, stk. 1, litra c), nr. 3), eller i artikel 8, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 261/2004.

---

(1)  EUT 2004, L 46, s. 1.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/30 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/30

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgerichts Düsseldorf (Tyskland) den 19. december 2018 — Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH mod Stadt Köln

(Sag C-796/18)

(2019/C 93/40)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH

Sagsøgt: Stadt Köln

Anden part: Land Berlin

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er en kontrakt om tilrådighedsstillelse af software, der er indgået skriftligt af en offentlig myndighed med en anden offentlig myndighed, og som er sammenknyttet med en samarbejdsaftale, en »offentlig kontrakt« som omhandlet i artikel 2, stk. 1, nr. 5), i direktiv 2014/24/EU (1), eller er det en kontrakt, der — i hvert fald i første omgang, med forbehold af artikel 12, stk. 4, litra a)-c) — henhører under direktivets anvendelsesområde som omhandlet i direktivets artikel 12, stk. 4, når den, der erhverver softwaren, ganske vist hverken skal betale en pris for softwaren eller en godtgørelse af udgifterne, men den samarbejdsaftale, der er forbundet med kontrakten om tilrådighedsstillelse af softwaren bestemmer, at hver samarbejdspartner — og dermed også erhververen af softwaren — gratis stiller mulige fremtidige egne softwareudviklinger, som de dog ikke er forpligtet til at producere, til rådighed for den anden? |
| --- | --- |

1)

Er en kontrakt om tilrådighedsstillelse af software, der er indgået skriftligt af en offentlig myndighed med en anden offentlig myndighed, og som er sammenknyttet med en samarbejdsaftale, en »offentlig kontrakt« som omhandlet i artikel 2, stk. 1, nr. 5), i direktiv 2014/24/EU (1), eller er det en kontrakt, der — i hvert fald i første omgang, med forbehold af artikel 12, stk. 4, litra a)-c) — henhører under direktivets anvendelsesområde som omhandlet i direktivets artikel 12, stk. 4, når den, der erhverver softwaren, ganske vist hverken skal betale en pris for softwaren eller en godtgørelse af udgifterne, men den samarbejdsaftale, der er forbundet med kontrakten om tilrådighedsstillelse af softwaren bestemmer, at hver samarbejdspartner — og dermed også erhververen af softwaren — gratis stiller mulige fremtidige egne softwareudviklinger, som de dog ikke er forpligtet til at producere, til rådighed for den anden?

| 2) | Skal genstanden for samarbejdet mellem de deltagende ordregivende myndigheder i henhold til artikel 12, stk. 4, litra a), i direktiv 2014/24/EU være selve de offentlige tjenesteydelser, der skal leveres til [org. s. 3] borgeren, og som myndighederne skal levere i fællesskab, eller er det tilstrækkeligt, hvis samarbejdet refererer til aktiviteter, der i en eller anden form tjener de offentlige tjenesteydelser, som de ligeledes, men ikke bindende skal levere i fællesskab? |
| --- | --- |

2)

Skal genstanden for samarbejdet mellem de deltagende ordregivende myndigheder i henhold til artikel 12, stk. 4, litra a), i direktiv 2014/24/EU være selve de offentlige tjenesteydelser, der skal leveres til [org. s. 3] borgeren, og som myndighederne skal levere i fællesskab, eller er det tilstrækkeligt, hvis samarbejdet refererer til aktiviteter, der i en eller anden form tjener de offentlige tjenesteydelser, som de ligeledes, men ikke bindende skal levere i fællesskab?

| 3) | Gælder der inden for rammerne af artikel 12, stk. 4, i direktiv 2014/24/EU et uskrevet såkaldt begunstigelsesforbud og i bekræftende tilfælde, da med hvilket indhold? |
| --- | --- |

3)

Gælder der inden for rammerne af artikel 12, stk. 4, i direktiv 2014/24/EU et uskrevet såkaldt begunstigelsesforbud og i bekræftende tilfælde, da med hvilket indhold?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26.2.2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF (EUT L 94, s. 65).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/31 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/31

---

Appel iværksat den 21. december 2018 af Deza, a.s. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 24. oktober 2018 i sag T-400/17, Deza mod Kommissionen

(Sag C-813/18 P)

(2019/C 93/41)

Processprog: tjekkisk

Parter

Appellant: Deza, a.s. (ved advokát P. Dejl)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Det Europæiske Kemikalieagentur

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Ophævelse af Rettens dom af 24. oktober 2018i sag T-400/17. |
| --- | --- |

—

Ophævelse af Rettens dom af 24. oktober 2018i sag T-400/17.

| — | Delvis annullation af Kommissionens forordning (EU) nr. 2017/776 (1) om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 af 16. december 2008, for så vidt som den vedrører klassificering og mærkning af stoffet antraquinon. |
| --- | --- |

—

Delvis annullation af Kommissionens forordning (EU) nr. 2017/776 (1) om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 af 16. december 2008, for så vidt som den vedrører klassificering og mærkning af stoffet antraquinon.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale de omkostninger, som appellanten har afholdt i forbindelse med appelsagen for Domstolen og i forbindelse med den foregående sag for Retten. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale de omkostninger, som appellanten har afholdt i forbindelse med appelsagen for Domstolen og i forbindelse med den foregående sag for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har til støtte for appellen fremført fire anbringender.

| 1. | Retten fortolkede og anvendte CLP-forordningen (2) urigtigt, bl.a. de følgende grundlæggende principper: i) det vurderede og klassificerede stof skal placeres på Unionens marked; ii) en årsagsforbindelse mellem et stof og kræftfremkaldende virkninger i dyreforsøg skal godtgøres med tilstrækkeligt bevis; iii) tilstrækkeligt bevis skal opnås fra pålidelige og anerkendte videnskabelige studier; og iv) klassificeringen af stoffet skal tage hensyn til ny videnskabelig og teknisk viden og videnskabeligt og teknisk fremskridt. |
| --- | --- |

1.

Retten fortolkede og anvendte CLP-forordningen (2) urigtigt, bl.a. de følgende grundlæggende principper: i) det vurderede og klassificerede stof skal placeres på Unionens marked; ii) en årsagsforbindelse mellem et stof og kræftfremkaldende virkninger i dyreforsøg skal godtgøres med tilstrækkeligt bevis; iii) tilstrækkeligt bevis skal opnås fra pålidelige og anerkendte videnskabelige studier; og iv) klassificeringen af stoffet skal tage hensyn til ny videnskabelig og teknisk viden og videnskabeligt og teknisk fremskridt.

| 2. | Retten prøvede klassifikationen af antraquinon, med andre ord dele af Kommissionens forordning, på en måde, som var i strid med kravene for retslig prøvelse af beslutninger fra EU’s institutioner og organer, og gengav de faktiske omstændigheder og beviserne urigtigt. |
| --- | --- |

2.

Retten prøvede klassifikationen af antraquinon, med andre ord dele af Kommissionens forordning, på en måde, som var i strid med kravene for retslig prøvelse af beslutninger fra EU’s institutioner og organer, og gengav de faktiske omstændigheder og beviserne urigtigt.

| 3. | Retten fortolkede og anvendte retssikkerhedsprincippet urigtigt. |
| --- | --- |

3.

Retten fortolkede og anvendte retssikkerhedsprincippet urigtigt.

| 4. | Som et resultat af ovennævnte tilsidesatte Retten appellantens rettigheder og de principper, der er fastsat i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig retten til at blive hørt, ejendomsretten og retssikkerhedsprincippet. |
| --- | --- |

4.

Som et resultat af ovennævnte tilsidesatte Retten appellantens rettigheder og de principper, der er fastsat i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig retten til at blive hørt, ejendomsretten og retssikkerhedsprincippet.

---

(1)  EUT 2017, L 116, s. 1.

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 af 16.12.2008 om klassificering, mærkning og emballering af stoffer og blandinger og om ændring og ophævelse af direktiv 67/548/EEC og 1999/45/EC og om ændring af forordning (EF) nr. 1907/2006 (EUT 2008, L 353, s. 1).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/32 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/32

---

Appel iværksat den 27. december 2018 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 18. oktober 2018 i sag T-640/16, GEA Group AG mod Kommissionen

(Sag C-823/18 P)

(2019/C 93/42)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved T. Christoforou, P. Rossi og V. Bottka, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Gea Srl

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | GEA tilpligtes at betale alle sagsomkostningerne i appelsagen og i førsteinstanssagen. |
| --- | --- |

—

GEA tilpligtes at betale alle sagsomkostningerne i appelsagen og i førsteinstanssagen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Kommissionen støtter sin appel på de følgende to appelanbringender:

Kommissionen har anført, at Retten begik to retlige fejl. For det første anvendte den ligebehandlingsprincippet ukorrekt, den så bort fra retspraksis om begrebet en virksomhed og om solidarisk hæftelse og begik også en fejl med hensyn til konsekvenserne af en bødenedsættelse, der kun kan indrømmes et tidligere datterselskab til den overtrædende virksomhed. Kommissionen finder nærmere bestemt, at Retten med den appellerede dom har afveget fra Domstolens praksis, ifølge hvilken begrebet solidarisk hæftelse for den del af bøden, der er fælles for alle de af bøden omfattede retlige enheder, er et udtryk for virksomhedsbegrebet i artikel 101 TEUF’s forstand (jf. C-231/11 P, Siemens Österreich, præmis 57). Følgelig er de retlige enheder, der på tidspunktet for overtrædelsen tilhørte den samme virksomhed, pr. definition alle solidarisk ansvarlige for bøden svarende til virksomhedens deltagelse i overtrædelsen (op til det maksimumbeløb, for hvilket hver retlig enhed er individuelt ansvarlig). Dommens logik er baseret på en analog anvendelse af teorien om interne andele af solidarisk hæftelse, som også tilsigtede at udelukke meddebitorer fra hæftelse for dele af den solidarisk pålagte bøde. Den teori blev imidlertid forkastet af Domstolen i sag C-231/11 P, Siemens Österreich og i de forenede sager C-247/11 P og C-253/11 P, Areva. Desuden tages der ikke i dommen hensyn til den retspraksis, hvorefter et moderselskab ikke kan nyde godt af det lavere loft på 10 %, der gælder for dettes eget tidligere datterselskab (C-50/12 P, Kendrion, præmis 58, 68 og 70). Dommen er derfor behæftet med retlige fejl i fortolkningen og anvendelsen af Domstolens faste praksis, den skaber retlig usikkerhed og påvirker den skønsmargen, som Kommissionen har, når den pålægger en virksomhed bøder for at have tilsidesat artikel 101 TEUF.

For det andet finder Kommissionen, at Retten har begået en fejl ved at fastslå, at fristen for betaling af bøden for alle solidarisk ansvarlige retlige enheder i virksomheden (inklusive moderselskabet GEA) starter på ny fra meddelelsen af en ændringsafgørelse om nedsættelse af bøden for blot en af disse retlige enheder (ACW, et tidligere datterselskab til GEA). Dette er en retlig fejl, fordi Kommissionen er berettiget til med en ændringsafgørelse at nedsætte bøden for blot en af de solidarisk ansvarlige retlige enheder, såfremt der foreligger en materiel fejl, der berører blot denne retlige enhed, uden at Kommissionen behøver at ændre bøderne i de øvrige dele af afgørelsen, som er rettet til de resterende retlige enheder. Ligeledes er Kommissionen under sådanne omstændigheder berettiget (men ikke forpligtet) til at fastsætte en ny forfaldsdato for en eller flere retlige enheder, som kan falde på en tidligere dato end meddelelsen af den seneste ændringsafgørelse. Dette skyldes, at en ændring af bøden ikke er ensbetydende med at erstatte den. Når Domstolen nedsætter en bøde for en retlig enhed, er det på tilsvarende vis ikke ensbetydende med at fastsætte en ny bøde med en ny forfaldsdato (sag C-523/15 P, WDI, præmis 29-48 og 63-68 og sag T-275/94, Groupement des cartes bancaires, præmis 60 og 65). Såfremt de fejl, som dommen er baseret på, opretholdes, kan de påvirke den afskrækkende virkning af Kommissionens bøder, eftersom det vil betyde, at en ændring af en bøde for én adressat vil føre til tabet af de renter, der påløber den opretholdte del af bøden for den samlede virksomhed.

Endelig er dommen uklar og utilstrækkeligt begrundet i forhold til begge de aspekter, der er omfattet af appelanbringenderne.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/33 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/33

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Helsingin hovioikeus (Finland) den 21. december 2018 — A. m.fl. mod Finnair Oyj

(Sag C-832/18)

(2019/C 93/43)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Helsingin hovioikeus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A. m.fl.

Sagsøgt: Finnair Oyj

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal forordning nr. 261/2004 (1) fortolkes således, at en flypassager har ret til en ny kompensation som omhandlet i artikel 7, stk. 1, når denne på grund af en aflyst flyafgang har opnået en kompensation, når det lufttransportselskab, som udfører den omlagte flyvning, er det samme som det, der stod for den aflyste flyvning, og når også ankomsttidspunktet for den efterfølgende flyvning, som den aflyste flyvning blev omlagt til, bliver forsinket i forhold til det planlagte ankomsttidspunkt i et omfang, som giver ret til kompensation? |
| --- | --- |

1)

Skal forordning nr. 261/2004 (1) fortolkes således, at en flypassager har ret til en ny kompensation som omhandlet i artikel 7, stk. 1, når denne på grund af en aflyst flyafgang har opnået en kompensation, når det lufttransportselskab, som udfører den omlagte flyvning, er det samme som det, der stod for den aflyste flyvning, og når også ankomsttidspunktet for den efterfølgende flyvning, som den aflyste flyvning blev omlagt til, bliver forsinket i forhold til det planlagte ankomsttidspunkt i et omfang, som giver ret til kompensation?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, kan det transporterende luftfartsselskab da påberåbe sig usædvanlige omstændigheder som omhandlet i artikel 5, stk. 3, når den undersøgte komponent efter en teknisk follow-up fra flyproducenten vedrørende fly, der allerede er i drift, i dette dokument faktisk behandles som en såkaldt »on condition«-komponent, dvs. som en komponent, der benyttes, indtil den bliver defekt, og det transporterende luftfartsselskab har forberedt sig på at udskifte den pågældende komponent, idet det altid har en udskiftningskomponent parat? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, kan det transporterende luftfartsselskab da påberåbe sig usædvanlige omstændigheder som omhandlet i artikel 5, stk. 3, når den undersøgte komponent efter en teknisk follow-up fra flyproducenten vedrørende fly, der allerede er i drift, i dette dokument faktisk behandles som en såkaldt »on condition«-komponent, dvs. som en komponent, der benyttes, indtil den bliver defekt, og det transporterende luftfartsselskab har forberedt sig på at udskifte den pågældende komponent, idet det altid har en udskiftningskomponent parat?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/34 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/34

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Riigikohus (Estland) den 4. januar 2019 — A. P. mod Riigiprokuratuur

(Sag C-2/19)

(2019/C 93/44)

Processprog: estisk

Den forelæggende ret

Riigikohus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A. P.

Sagsøgt: Riigiprokuratuur

Præjudicielt spørgsmål

Er anerkendelsen af en medlemsstats dom og tilsynet med dommens fuldbyrdelse også i overensstemmelse med Rådets rammeafgørelse 2008/947/RIA af 27. november 2008 (1) om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på domme og afgørelser om prøvetid med tilsyn med henblik på tilsyn med tilsynsforanstaltninger og alternative sanktioner, når den frihedsstraf, der er pålagt en domfældt, i henhold til denne dom gøres betinget uden yderligere forpligtelser, således at den eneste forpligtelse består i, at domfældte ikke må begå en ny, forsætlig strafbar handling i prøvetiden (der er tale om en betinget straf i henhold til den estiske straffelovs § 73)?

---

(1)  Rådets rammeafgørelse 2008/947/RIA af 27.11.2008 om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på domme og afgørelser om prøvetid med tilsyn med henblik på tilsyn med tilsynsforanstaltninger og alternative sanktioner (EUT L 337, s. 102).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/34 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/34

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad (Bulgarien) den 4. januar 2019 — Overgaz Mrezhi AD nonprofitorganisationen Bulgarska Gazova Assotsiatsia mod Komisia za energiyno i vodno regulirane

(Sag C-5/19)

(2019/C 93/45)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Varhoven administrativen sad

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Overgaz Mrezhi AD, nonprofitorganisationen Bulgarska Gazova Assotsiatsia

Sagsøgt: Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er en national foranstaltning, som den foreliggende, der er fastsat i artikel 35 i Zakon za energetikata (energiloven) og nærmere udformet i artikel 11 i Naredba no 2 za regulirane na tsenite na prirodnia gaz (bekendtgørelse nr. 2 om regulering af priser på naturgas) udstedt af Darzhavnata Komisia za energiyno i vodno regulirane (statslig kommission til regulering af energi og vand, herefter »KEVR«) af 19. marts 2013, hvorefter den samlede finansielle byrde, der er forbundet med offentlige serviceforpligtelser, som er pålagt energivirksomhederne, skal bæres af kunderne, lovlig i henhold til artikel 36 og 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF (1) af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 2003/55/EF, i betragtning af, at:






  a) | den økonomiske byrde, der hidrører fra offentlige serviceforpligtelser, ikke rammer alle energivirksomheder |
| --- | --- | --- |

1)

Er en national foranstaltning, som den foreliggende, der er fastsat i artikel 35 i Zakon za energetikata (energiloven) og nærmere udformet i artikel 11 i Naredba no 2 za regulirane na tsenite na prirodnia gaz (bekendtgørelse nr. 2 om regulering af priser på naturgas) udstedt af Darzhavnata Komisia za energiyno i vodno regulirane (statslig kommission til regulering af energi og vand, herefter »KEVR«) af 19. marts 2013, hvorefter den samlede finansielle byrde, der er forbundet med offentlige serviceforpligtelser, som er pålagt energivirksomhederne, skal bæres af kunderne, lovlig i henhold til artikel 36 og 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF (1) af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 2003/55/EF, i betragtning af, at:

a)

den økonomiske byrde, der hidrører fra offentlige serviceforpligtelser, ikke rammer alle energivirksomheder

| b) | de omkostninger, der hidrører fra offentlige serviceforpligtelser, hovedsageligt bæres af de endelige kunder, som ikke kan anfægte dem, selv om de køber naturgas fra slutleverandører til frit fastsatte priser |
| --- | --- |

b)

de omkostninger, der hidrører fra offentlige serviceforpligtelser, hovedsageligt bæres af de endelige kunder, som ikke kan anfægte dem, selv om de køber naturgas fra slutleverandører til frit fastsatte priser

| c) | der mangler en differentiering af den økonomiske byrde, der følger af opfyldelsen af de offentlige serviceforpligtelser, og som overtages af forskellige typer af kunder |
| --- | --- |

c)

der mangler en differentiering af den økonomiske byrde, der følger af opfyldelsen af de offentlige serviceforpligtelser, og som overtages af forskellige typer af kunder

| d) | der mangler en tidsbegrænsning for anvendelsen af denne foranstaltning |
| --- | --- |

d)

der mangler en tidsbegrænsning for anvendelsen af denne foranstaltning

| e) | beregningen af værdien af de offentlige serviceforpligtelser foretages på grundlag af afregningsmetoden for omkostninger efter en prognosemodel. |
| --- | --- |

e)

beregningen af værdien af de offentlige serviceforpligtelser foretages på grundlag af afregningsmetoden for omkostninger efter en prognosemodel.

| 2) | Er en national lovbestemmelse som den i § 5 i overgangs- og slutbestemmelserne i Zakon za normativnite aktove (lov om normative retsakter), der fritager KEVR for forpligtelserne i artikel 26-28 Zakon za normativnite aktove (lov om normative retsakter) og særligt for de forpligtelser, der består i ved udstedelsen af en normativ retsakt af en lavere rangorden at respektere principperne om nødvendighed, begrundelse, forudsigelighed, gennemsigtighed, sammenhæng, subsidiaritet, proportionalitet og stabilitet, og i at gennemføre en offentlig høring med borgere og juridiske personer, og i forvejen at offentliggøre udkastet med en begrundelse samt i at fremlægge begrundelser, også med hensyn til foreneligheden med EU-retten, lovlig i henhold til artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 2003/55/EF under hensyntagen til 44., 47., 48. og 49. betragtning til dette direktiv? |
| --- | --- |

2)

Er en national lovbestemmelse som den i § 5 i overgangs- og slutbestemmelserne i Zakon za normativnite aktove (lov om normative retsakter), der fritager KEVR for forpligtelserne i artikel 26-28 Zakon za normativnite aktove (lov om normative retsakter) og særligt for de forpligtelser, der består i ved udstedelsen af en normativ retsakt af en lavere rangorden at respektere principperne om nødvendighed, begrundelse, forudsigelighed, gennemsigtighed, sammenhæng, subsidiaritet, proportionalitet og stabilitet, og i at gennemføre en offentlig høring med borgere og juridiske personer, og i forvejen at offentliggøre udkastet med en begrundelse samt i at fremlægge begrundelser, også med hensyn til foreneligheden med EU-retten, lovlig i henhold til artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 2003/55/EF under hensyntagen til 44., 47., 48. og 49. betragtning til dette direktiv?

---

(1)  EUT 2009, L 211, s. 94.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/35 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/35

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 7. januar 2019 — straffesag mod RH

(Sag C-8/19)

(2019/C 93/46)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Spetsializiran nakazatelen sad

Part i hovedsagen

RH

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er det i overensstemmelse med artikel 267 TEUF og artikel 47, stk. 2, i chartret om grundlæggende rettigheder at fortolke en national retsforskrift som artikel 487, stk. 2, i Nakazatelno protsesualen kodeks (strafferetsplejeloven) således, at den forelæggende ret, selv om den har indgivet en anmodning om præjudiciel afgørelse vedrørende lovligheden af en varetægtsfængsling i en straffesag, skal træffe afgørelse om lovligheden direkte i stedet for at afvente Domstolens svar? |
| --- | --- |

1)

Er det i overensstemmelse med artikel 267 TEUF og artikel 47, stk. 2, i chartret om grundlæggende rettigheder at fortolke en national retsforskrift som artikel 487, stk. 2, i Nakazatelno protsesualen kodeks (strafferetsplejeloven) således, at den forelæggende ret, selv om den har indgivet en anmodning om præjudiciel afgørelse vedrørende lovligheden af en varetægtsfængsling i en straffesag, skal træffe afgørelse om lovligheden direkte i stedet for at afvente Domstolens svar?

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende:

| 2.1) | Skal den nationale retsinstans på grundlag af sidste punktum i 16. betragtning til direktiv 343/2016 (1) fortolke den nationale lovgivning således, at den, før den træffer bestemmelse om forlængelse af varetægtsfængslingen, »forinden [er nødt til] at kontrollere, at der er tilstrækkelige elementer af belastende beviser [...] til at begrunde den pågældende afgørelse«? |
| --- | --- |

2.1)

Skal den nationale retsinstans på grundlag af sidste punktum i 16. betragtning til direktiv 343/2016 (1) fortolke den nationale lovgivning således, at den, før den træffer bestemmelse om forlængelse af varetægtsfængslingen, »forinden [er nødt til] at kontrollere, at der er tilstrækkelige elementer af belastende beviser [...] til at begrunde den pågældende afgørelse«?

| 2.2) | Hvis forsvaret anfægter og seriøst bestrider, at »elementer[ne] af belastende beviser [er tilstrækkelige]«, skal den nationale retsinstans da på grund af det i chartrets artikel 47, stk. 1, opstillede krav om at sikre adgangen til effektive retsmidler behandle forlængelsen af fængslingen inden for rammerne af den retslige prøvelse? |
| --- | --- |

2.2)

Hvis forsvaret anfægter og seriøst bestrider, at »elementer[ne] af belastende beviser [er tilstrækkelige]«, skal den nationale retsinstans da på grund af det i chartrets artikel 47, stk. 1, opstillede krav om at sikre adgangen til effektive retsmidler behandle forlængelsen af fængslingen inden for rammerne af den retslige prøvelse?

| 2.3) | Er det i strid med direktivets artikel 4, sammenholdt med artikel 3, som fortolket i dom Milev (C-310/18), hvis den nationale retsinstans begrunder forlængelsen af varetægtsfængslingen i overensstemmelse med EMD’s praksis vedrørende for det første EMRK’s artikel 5, stk. 1, litra c), idet den fastslår, at der foreligger beviser, som kan støtte beskyldningen, og efter sin karakter »kan overbevise en neutral og objektiv observatør om, at den pågældende person kan have begået den strafbare handling«, og for det andet vedrørende EMRK’s artikel 5, stk. 4, idet den effektivt og faktisk udtaler sig om forsvarets indvendinger vedrørende varetægtsfængslingens lovlighed? |
| --- | --- |

2.3)

Er det i strid med direktivets artikel 4, sammenholdt med artikel 3, som fortolket i dom Milev (C-310/18), hvis den nationale retsinstans begrunder forlængelsen af varetægtsfængslingen i overensstemmelse med EMD’s praksis vedrørende for det første EMRK’s artikel 5, stk. 1, litra c), idet den fastslår, at der foreligger beviser, som kan støtte beskyldningen, og efter sin karakter »kan overbevise en neutral og objektiv observatør om, at den pågældende person kan have begået den strafbare handling«, og for det andet vedrørende EMRK’s artikel 5, stk. 4, idet den effektivt og faktisk udtaler sig om forsvarets indvendinger vedrørende varetægtsfængslingens lovlighed?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/343 af 9.3.2016 om styrkelse af visse aspekter af uskyldsformodningen og retten til at være til stede under retssagen i straffesager (EUT 2016, L 65, s. 1).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/36 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/36

---

Appel iværksat den 24. januar 2019 af Mouvement pour une Europe des nations et des libertés til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 27. november 2018 i sag T-829/16, Mouvement pour une Europe des nations et des libertés mod Parlamentet

(Sag C-60/19 P)

(2019/C 93/47)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Mouvement pour une Europe des nations et des libertés (ved avocat A. Varaut)

Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Europa-Parlamentets afgørelse af 12. september 2016, hvormed visse udgifter erklæres ikke-støtteberettigede med henblik på tilskud inden for rammerne af regnskabsåret 2015, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentets afgørelse af 12. september 2016, hvormed visse udgifter erklæres ikke-støtteberettigede med henblik på tilskud inden for rammerne af regnskabsåret 2015, annulleres.

| — | Parlamentet tilpligtes at betale alle sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Parlamentet tilpligtes at betale alle sagsomkostningerne.

| — | De omkostninger, som tilkommer appellanten, fastsættes. |
| --- | --- |

—

De omkostninger, som tilkommer appellanten, fastsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Mouvement pour une Europe des nations et des libertés (MENL) udgav en plakat vedrørende migrationskrisen og Schengenaftalen med MENL’s logo og — meget mere diskret — Front National og Vlaams Belangs logoer.

Parlamentet afslog at betale udgifterne til denne plakat, idet det fandt, at den udgjorde en uberettiget fordel for et nationalt politisk parti.

Ved den appellerede dom blev Parlamentet frifundet i søgsmålet anlagt af MENL med påstand om annullation af denne afgørelse.

MENL har nedlagt påstand om ophævelse af den appellerede dom på grund af følgende retlige fejl:

| — | De faktiske omstændigheder er blevet gengivet forkert, idet Retten, efter at den havde konstateret, at Parlamentets Præsidium ikke havde været bekendt med MENL’s argumenter, ikke desto mindre fandt, at MENL havde kunnet forsvare sig, fordi MENL’s argumenter var blevet sendt til en assistent for et af Præsidiets medlemmer. |
| --- | --- |

—

De faktiske omstændigheder er blevet gengivet forkert, idet Retten, efter at den havde konstateret, at Parlamentets Præsidium ikke havde været bekendt med MENL’s argumenter, ikke desto mindre fandt, at MENL havde kunnet forsvare sig, fordi MENL’s argumenter var blevet sendt til en assistent for et af Præsidiets medlemmer.

| — | Chartrets artikel 41, artikel 16 i den europæiske kodeks for god forvaltningsskik og artikel 8 i Parlamentets Præsidiums afgørelse af 29. marts 2004 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2004/2003 af 4. november 2003 om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan (1) er blevet tilsidesat, idet Retten fandt, at en afgørelse fra Parlamentets tjenestegrene kunne erstatte en afgørelse fra Parlamentets Præsidium. |
| --- | --- |

—

Chartrets artikel 41, artikel 16 i den europæiske kodeks for god forvaltningsskik og artikel 8 i Parlamentets Præsidiums afgørelse af 29. marts 2004 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2004/2003 af 4. november 2003 om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan (1) er blevet tilsidesat, idet Retten fandt, at en afgørelse fra Parlamentets tjenestegrene kunne erstatte en afgørelse fra Parlamentets Præsidium.

| — | Retten forkastede fejlagtigt ulovlighedsindsigelsen vedrørende artikel 7 i forordning nr. 2004/2003, der var blevet rejst i medfør af artikel 277 TEUF, idet den fandt, at forbuddet mod den indirekte finansierings indholdsmæssigt set er et ubestemt retligt begreb, samtidig med, at den lod begrebet finde anvendelse. |
| --- | --- |

—

Retten forkastede fejlagtigt ulovlighedsindsigelsen vedrørende artikel 7 i forordning nr. 2004/2003, der var blevet rejst i medfør af artikel 277 TEUF, idet den fandt, at forbuddet mod den indirekte finansierings indholdsmæssigt set er et ubestemt retligt begreb, samtidig med, at den lod begrebet finde anvendelse.

| — | Retten tilsidesatte artikel 7 i forordning nr. 2004/2003, idet den fandt, at tilstedeværelsen af et politisk partis logi, uanset størrelsen, på et europæisk politisk partis plakat som sådan udgjorde en forbudt direkte finansiering af det nævnte parti. |
| --- | --- |

—

Retten tilsidesatte artikel 7 i forordning nr. 2004/2003, idet den fandt, at tilstedeværelsen af et politisk partis logi, uanset størrelsen, på et europæisk politisk partis plakat som sådan udgjorde en forbudt direkte finansiering af det nævnte parti.

---

(1)  EUT 2003, L 297, s. 1.

---

Retten

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/38 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/38

---

Rettens dom af 14. december 2018 — Hamas mod Rådet

(Sag T-400/10 RENV) (1)

((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme - indefrysning af midler - en myndighed i en tredjestats mulighed for at kvalificeres som kompetent myndighed som omhandlet i fælles holdning 2001/931/FUSP - faktuelt grundlag for afgørelser om indefrysning af midler - begrundelsespligt - urigtigt skøn - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - ret til forsvar - ejendomsret))

(2019/C 93/48)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Hamas (Doha, Qatar) (ved advokat L. Glock)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved B. Driessen, M. Bishop og A. Sikora-Kalėda, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Franske Republik (ved D. Colas og F. Fize, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (først ved F. Castillo de la Torre, M. Konstantinidis og R. Tricot, derefter ved F. Castillo de la Torre, L. Baumgart og C. Zadra, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation for det første af Rådets bekendtgørelse til de personer, grupper og enheder, der er optaget på den liste, der er omhandlet i artikel 2, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme (EUT 2010, C 188, s. 13), af Rådets afgørelse 2010/386/FUSP af 12. juli 2010 om ajourføring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme (EUT 2010, L 178, s. 28), og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 610/2010 af 12. juli 2010 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning (EU) nr. 1285/2009 (EUT 2010, L 178, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren, for det andet af Rådets afgørelse 2011/70/FUSP af 31. januar 2011 om ajourføring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme (EUT 2011, L 28, s. 57), og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 83/2011 af 31. januar 2011 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning nr. 610/2010 (EUT 2011, L 28, s. 14), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren, for det tredje af Rådets afgørelse 2011/430/FUSP af 18. juli 2011 om ajourføring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme (EUT 2011, L 188, s. 47), og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 687/2011 af 18. juli 2011 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning nr. 610/2010 og nr. 83/2011 (EUT 2011, L 188, s. 2), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren, for det fjerde af Rådets afgørelse 2011/872/FUSP af 22. december 2011 om ajourføring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme, og om ophævelse af afgørelse 2011/430 (EUT 2011, L 343, s. 54) og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1375/2011 af 22. december 2011 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning nr. 687/2011 (EUT 2011, L 343, s. 10), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren, for det femte af Rådets afgørelse 2012/333/FUSP af 25. juni 2012 om ajourføring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme, og om ophævelse af afgørelse 2011/872 (EUT 2012, L 165, s. 72) og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 542/2012 af 25. juni 2012 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning nr. 1375/2011 (EUT 2012, L 165, s. 12), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren, for det sjette af Rådets afgørelse 2012/765/FUSP af 10. december 2012 om ajourføring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme, og om ophævelse af afgørelse 2012/333 (EUT 2012, L 337, s. 50) og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1169/2012 af 10. december 2012 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning nr. 542/2012 (EUT 2012, L 337, s. 2), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren, for det syvende af Rådets afgørelse 2013/395/FUSP af 25. juli 2013 om ajourføring og ændring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme, og om ophævelse af afgørelse 2012/765 (EUT 2013, L 201, s. 57) og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 714/2013 af 25. juli 2013 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning nr. 1169/2012 (EUT 2013, L 201, s. 10), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren, for det ottende af Rådets afgørelse 2014/72/FUSP af 10. februar 2014 om ajourføring og ændring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme, og om ophævelse af afgørelse 2013/395 (EUT 2014, L 40, s. 56) og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 125/2014 af 10. februar 2014 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning nr. 714/2013 (EUT 2014, L 40, s. 9), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren, for det niende af Rådets afgørelse 2014/483/FUSP af 22. juli 2014 om ajourføring og ændring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme, og om ophævelse af afgørelse 2014/72 (EUT 2014, L 217, s. 35) og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 790/2014 af 22. juli 2014 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning nr. 125/2014 (EUT 2014, L 217, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren, og for det tiende af Rådets afgørelse (FUSP) 2017/1426 af 4. august 2017 om ajourføring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme, og om ophævelse af afgørelse (FUSP) 2017/154 (EUT 2017, L 204, s. 95) og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2017/1420 af 4. august 2017 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning (EU) 2017/150 (EUT 2017, L 204, s. 3), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Hamas bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Hamas bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.

| 3) | Den Franske Republik og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Den Franske Republik og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 317 af 20.11.2010.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/40 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/40

---

Rettens dom af 14. december 2018 — East West Consulting mod Kommissionen

(Sag T-298/16) (1)

((Ansvar uden for kontraktforhold - instrument til førtiltrædelsesbistand - tredjeland - nationalt offentligt udbud - decentral forvaltning - afgørelse 2008/969/EF, Euratom - system for tidlig varsling - aktivering af en varsling i systemet for tidlig varsling - beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser - Kommissionens afslag på forhåndsgodkendelse - manglende tildeling af kontrakten - Rettens kompetence - antagelse til realitetsbehandling af beviserne - manglende retsgrundlag for varslingen - ret til forsvar - uskyldsformodning - tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder - årsagsforbindelse - økonomisk og ikke-økonomisk tab - tab af kontrakten - fortabt mulighed for at få tildelt andre kontrakter))

(2019/C 93/49)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: East West Consulting SPRL (Nandrin, Belgien) (først ved advokaterne L. Levi og A. Tymen, derefter ved advokat L. Levi)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Dintilhac og J. Estrada de Solà, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af sin varsling i systemet for tidlig varsling og det efterfølgende afslag, støttet på denne varsling, på at påtegne den kontrakt, der var blevet tildelt det af sagsøgeren ledede konsortium, og som skulle finansieres af Den Europæiske Union inden for rammerne af instrumentet til førtiltrædelsesbistand.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen betaler East West Consulting SPRL et beløb på 20 000 EUR. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen betaler East West Consulting SPRL et beløb på 20 000 EUR.

| 2) | I øvrigt frifindes Kommissionen. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Kommissionen.

| 3) | Hver part bærer deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Hver part bærer deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 270 af 25.7.2016.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/40 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/40

---

Rettens dom af 17. januar 2019 — Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis mod ERCEA

(Sag T-348/16 OP) (1)

((Voldgiftsbestemmelse - syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration - Minatran-projektet - støtteberettigede omkostninger - kompensation - udeblivelsesdom - indsigelse))

(2019/C 93/50)

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger i hovedsagen: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Thessaloniki, Grækenland) (ved advokaterne V. Christianos og S. Paliou)

Sagsøgt i hovedsagen: Forvaltningsorganet for Det Europæiske Forskningsråd (ERCEA) (ved M. Pesquera Alonso og F. Sgritta, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne E. Kourakis og P. Dikaiou)

Sagens genstand

Indsigelse fremsat af ERCEA mod dom af 6. april 2017, Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis mod ERCEA (T-348/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2017:268).

Konklusion

| 1) | Punkt 1, 2 og 3 i domskonklusionen i dom af 6. april 2017, Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis mod ERCEA (T-348/16), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Punkt 1, 2 og 3 i domskonklusionen i dom af 6. april 2017, Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis mod ERCEA (T-348/16), ophæves.

| 2) | Fordringen i henhold til debetnota nr. 3241606289 af 26. maj 2016 fra Forvaltningsorganet for Det Europæiske Forskningsråd (ERCEA) med et krav om, at Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis skal tilbagebetale en del — på 245 525,43 EUR — af det tilskud, som dette universitet modtog for Minatran-projektet, er grundløs for et beløb på 233 611,75 EUR, og dette beløb svarer til de støtteberettigede omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Fordringen i henhold til debetnota nr. 3241606289 af 26. maj 2016 fra Forvaltningsorganet for Det Europæiske Forskningsråd (ERCEA) med et krav om, at Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis skal tilbagebetale en del — på 245 525,43 EUR — af det tilskud, som dette universitet modtog for Minatran-projektet, er grundløs for et beløb på 233 611,75 EUR, og dette beløb svarer til de støtteberettigede omkostninger.

| 3) | I øvrigt frifindes ERCEA, og den af Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis fremsatte indsigelse forkastes i øvrigt. |
| --- | --- |

3)

I øvrigt frifindes ERCEA, og den af Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis fremsatte indsigelse forkastes i øvrigt.

| 4) | ERCEA bærer sine egne omkostninger og betaler de af Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis afholdte omkostninger i sag T-348/16 og T-348/16 OP. |
| --- | --- |

4)

ERCEA bærer sine egne omkostninger og betaler de af Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis afholdte omkostninger i sag T-348/16 og T-348/16 OP.

| 5) | ERCEA bærer sine egne omkostninger og betaler de af Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis afholdte omkostninger i sag T-348/16 OP-R. |
| --- | --- |

5)

ERCEA bærer sine egne omkostninger og betaler de af Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis afholdte omkostninger i sag T-348/16 OP-R.

---

(1)  EUT C 296 af 16.8.2016.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/41 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/41

---

Rettens dom af 16. januar 2019 — Bena Properties mod Rådet

(Sag T-412/16) (1)

((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Syrien - indefrysning af midler - ret til forsvar - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - begrundelsespligt - åbenbart urigtigt skøn - retten til respekt for ære og omdømme - ejendomsret - uskyldsformodning - proportionalitet))

(2019/C 93/51)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Bena Properties Co. SA (Damaskus, Syrien) (ved advokat E. Ruchat)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (først ved S. Kyriakopoulou, G. Étienne og A. Vitro, derefter ved S. Kyriakopoulou og A. Vitro og endelig ved S. Kyriakopoulou, A. Vitro og V. Piessevaux, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Rådets afgørelse (FUSP) 2016/850 af 27. maj 2016 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT 2016, L 141, s. 125), samt af de efterfølgende gennemførelsesretsakter hertil, af Rådets afgørelse (FUSP) 2017/917 af 29. maj 2017 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT 2017, L 139, s. 62), og af Rådets afgørelse (FUSP) 2018/778 af 28. maj 2018 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT 2018, L 131, s. 16), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Bena Properties Co. SA bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Bena Properties Co. SA bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 364 af 3.10.2016.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/42 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/42

---

Rettens dom af 16. januar 2019 — Cham mod Rådet

(Sag T-413/16) (1)

((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Syrien - indefrysning af midler - ret til forsvar - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - begrundelsespligt - åbenbart urigtigt skøn - retten til respekt for ære og omdømme - ejendomsret - uskyldsformodning - proportionalitet))

(2019/C 93/52)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Cham Holding (Damaskus, Syrien) (ved advokat E. Ruchat)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (først ved S. Kyriakopoulou, G. Étienne og A. Vitro, derefter ved S. Kyriakopoulou og A. Vitro og endelig ved S. Kyriakopoulou, A. Vitro og V. Piessevaux, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Rådets afgørelse (FUSP) 2016/850 af 27. maj 2016 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT 2016, L 141, s. 125), samt af de efterfølgende gennemførelsesretsakter hertil, af Rådets afgørelse (FUSP) 2017/917 af 29. maj 2017 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT 2017, L 139, s. 62), og af Rådets afgørelse (FUSP) 2018/778 af 28. maj 2018 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT 2018, L 131, s. 16), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Cham Holding bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Cham Holding bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 364 af 3.10.2016.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/43 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/43

---

Rettens dom af 14. december 2018 — GQ m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-525/16) (1)

((Personalesag - tjenestemænd - ændring af vedtægten - forordning (EU, Euratom) nr. 1023/2013 - stillingstyper - overgangsregler vedrørende indplacering i stillingstyper - artikel 31 i bilag XIII til vedtægten - assistenter i en overgangsstilling - forfremmelse i henhold til vedtægtens artikel 45 udelukkende tilladt i karriereforløb, der svarer til den besatte stillingstype - adgang til stillingstypen »seniorassistent« (AST 10) udelukkende i medfør af proceduren i vedtægtens artikel 4 og artikel 29, stk. 1 - ligebehandling - tab af retten til forfremmelse til den højere lønklasse - berettiget forventning))

(2019/C 93/53)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: GQ og 7 andre sagsøgere, hvis navne er opført i bilaget til dommen (ved advokaterne T. Bontinck og A. Guillerme)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved J. Currall og G. Gattinara, derefter ved G. Gattinara og C. Berardis-Kayser og endelig ved G. Gattinara og G. Berscheid, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Europa-Parlamentet (først ved M. Dean og N. Chemaï, derefter ved J. Steele, L. Deneys og J. Van Pottelberge, som befuldmægtigede) og Rådet for Den Europæiske Union (først ved M. Bauer og E. Rebasti, derefter ved M. Bauer et R. Meyer, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelser, hvorved denne institutions ansættelsesmyndighed indplacerede sagsøgerne i stillingstyperne »assistent i en overgangsstilling« med den konsekvens, at de, med virkning fra den 1. januar 2014, mistede deres ret til forfremmelse til den højere lønklasse, således som disse afgørelser blev bekræftet ved den nævnte myndigheds afgørelse af 3. juli 2014 om afslag på de klager, som sagsøgerne havde indgivet mellem den 11. og den 28. marts 2014.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | GQ og de øvrige tjenestemænd ved Europa-Kommissionen, hvis navne er opført i bilaget, betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

GQ og de øvrige tjenestemænd ved Europa-Kommissionen, hvis navne er opført i bilaget, betaler sagsomkostningerne.

| 3) | Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 7 af 12.1.2015 (sag oprindeligt registreret ved EU-Personaleretten under sagsnr. F-111/14 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/44 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/44

---

Rettens dom af 14. december 2018 — FZ m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-526/16) (1)

((Personalesag - tjenestemænd - ændring af vedtægten - forordning (EU, Euratom) nr. 1023/2013 - stillingstyper - overgangsregler vedrørende indplacering i stillingstyper - artikel 30 i bilag XIII til vedtægten - administratorer i en overgangsstilling (AD 13) - administratorer (AD 12) - forfremmelse i henhold til vedtægtens artikel 45 udelukkende tilladt i karriereforløb, der svarer til den besatte stillingstype - adgang til stillingstypen »kontorchef eller tilsvarende« eller til stillingstypen »konsulent eller tilsvarende« udelukkende i medfør af proceduren i vedtægtens artikel 4 og artikel 29, stk. 1 - ligebehandling - tab af retten til forfremmelse til den højere lønklasse - berettiget forventning))

(2019/C 93/54)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: FZ og 9 andre sagsøgere, hvis navne er opført i bilaget til dommen (ved advokaterne T. Bontinck og A. Guillerme)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved J. Currall og G. Gattinara, derefter ved G. Gattinara og C. Berardis-Kayser og endelig ved G. Berscheid, G. Gattinara og L. Radu Bouyon, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Europa-Parlamentet (først ved N. Chemaï og M. Dean, derefter ved L. Deneys, J. Steele og J. Van Pottelberge, som befuldmægtigede) og Rådet for Den Europæiske Union (først ved M. Bauer og E. Rebasti, derefter ved M. Bauer et R. Meyer, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelser, hvorved denne institutions ansættelsesmyndighed indplacerede sagsøgerne i stillingstyperne »administrator i en overgangsstilling« eller »administrator« med den konsekvens, at de, med virkning fra den 1. januar 2014, mistede deres ret til forfremmelse til den højere lønklasse, således som disse afgørelser blev bekræftet ved afgørelserne fra den nævnte myndighed af 3. juli, 17. juli og 6. august 2014.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | FZ og de øvrige tjenestemænd ved Europa-Kommissionen, hvis navne er opført i bilaget, betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

FZ og de øvrige tjenestemænd ved Europa-Kommissionen, hvis navne er opført i bilaget, betaler sagsomkostningerne.

| 3) | Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 7 af 12.1.2015 (sag oprindeligt registreret ved EU-Personaleretten under sagsnr. F-113/14 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/45 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/45

---

Rettens dom af 14. december 2018 — FZ m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-540/16) (1)

((Personalesag - tjenestemænd - ændring af vedtægten - forordning (EU, Euratom) nr. 1023/2013 - stillingstyper - overgangsregler vedrørende indplacering i stillingstyper - artikel 30 i bilag XIII til vedtægten - administratorer i en overgangsstilling (AD 13) - administratorer (AD 12) - forfremmelse i henhold til vedtægtens artikel 45 udelukkende tilladt i karriereforløb, der svarer til den besatte stillingstype - adgang til stillingstypen »kontorchef eller tilsvarende« eller til stillingstypen »konsulent eller tilsvarende« udelukkende i medfør af proceduren i vedtægtens artikel 4 og artikel 29, stk. 1 - begrebet bebyrdende retsakt - bekræftende akt - litispendens - overholdelse af kravene i forbindelse med den administrative procedure - afvisning))

(2019/C 93/55)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: FZ og 8 andre sagsøgere, hvis navne er opført i bilaget til dommen (ved advokaterne T. Bontinck og A. Guillerme)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved J. Currall og G. Gattinara, derefter ved G. Gattinara og C. Berardis-Kayser og endelig ved G. Gattinara og L. Radu Bouyon, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Europa-Parlamentet (først ved N. Chemaï og M. Dean, derefter ved L. Deneys, J. Steele og J. Van Pottelberge, som befuldmægtigede) og Rådet for Den Europæiske Union (først ved M. Bauer og M. Veiga, derefter ved M. Bauer og R. Meyer, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelser, hvorved denne institutions ansættelsesmyndighed indplacerede sagsøgerne i stillingstyperne »administrator i en overgangsstilling« eller »administrator« med den konsekvens, at de, med virkning fra den 1. januar 2014, mistede deres ret til forfremmelse til den højere lønklasse.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises, for så vidt som den er anlagt af FZ og de otte tjenestemænd ved Europa-Kommissionen, bortset fra GL, hvis navne er opført i bilaget. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises, for så vidt som den er anlagt af FZ og de otte tjenestemænd ved Europa-Kommissionen, bortset fra GL, hvis navne er opført i bilaget.

| 2) | Kommissionen frifindes for så vidt som sagen er anlagt af GL, da sagen delvis afvises, delvis under alle omstændigheder er ugrundet. |
| --- | --- |

2)

Kommissionen frifindes for så vidt som sagen er anlagt af GL, da sagen delvis afvises, delvis under alle omstændigheder er ugrundet.

| 3) | Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de omkostninger, der er afholdt af de tjenestemænd, hvis navne er opført i bilaget. |
| --- | --- |

3)

Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de omkostninger, der er afholdt af de tjenestemænd, hvis navne er opført i bilaget.

| 4) | FZ og de øvrige tjenestemænd, hvis navne er opført i bilaget, bærer halvdelen af deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

4)

FZ og de øvrige tjenestemænd, hvis navne er opført i bilaget, bærer halvdelen af deres egne omkostninger.

| 5) | Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union bærer deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

5)

Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union bærer deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 96 af 23.3.2015 (sag oprindeligt registreret ved EU-Personaleretten under sagsnr. F-18/15 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/46 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/46

---

Rettens dom af 13. december 2018 — Kakol mod Kommissionen

(Sagerne T-641/16 RENV og T-137/17) (1)

((Personalesag - tjenestemænd - ansættelse - meddelelse om udvælgelsesprøve - almindelig udvælgelsesprøve - ingen adgang for en ansøger til at deltage i prøverne i assessmentcentret - ingen anerkendelse af kvalifikationer - adgang til en tidligere udvælgelsesprøve - betingelser for tilsvarende udvælgelsesprøver - reglen om overensstemmelse mellem stævningen og klagen - retskraft - den indledende administrative procedure ikke overholdt - bebyrdende retsakt som omhandlet i vedtægtens artikel 91 - retsaktens ophavsmands kompetence - erstatningspåstand))

(2019/C 93/56)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Danuta Kakol (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat R. Duta)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Gattinara og L. Radu Bouyon, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af afgørelsen af 14. februar 2014, fremsendt den 2. maj 2016, og af afgørelsen af 25. november 2016 om ikke at give sagsøgeren adgang til prøverne i assessmentcentret for udvælgelsesprøve AD/177/10, afholdt af Det Europæiske Personaleudvælgelseskontor (EPSO), med den begrundelse, at hun ikke opfyldte de specifikke betingelser om krævede kvalifikationer i meddelelsen om udvælgelsesprøve, eller om afslag på hendes klage over dette afslag på adgang, dels om, at Kommissionen tilpligtes at betale hende et beløb på 5 000 EUR i erstatning for det ikke-økonomiske tab, hun angiveligt led som følge af den chikanerende behandling af hendes ansøgning.

Konklusion

| 1) | Sag T-641/16 RENV og sag T-137/17 forenes med henblik på denne dom. |
| --- | --- |

1)

Sag T-641/16 RENV og sag T-137/17 forenes med henblik på denne dom.

| 2) | I sag T-641/16 RENV er det ufornødent at træffe afgørelse om påstanden om annullation og i øvrigt frifindes Europa-Kommissionen. |
| --- | --- |

2)

I sag T-641/16 RENV er det ufornødent at træffe afgørelse om påstanden om annullation og i øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.

| 3) | I sag T-137/17 frifindes Europa-Kommissionen. |
| --- | --- |

3)

I sag T-137/17 frifindes Europa-Kommissionen.

| 4) | Hver part bærer sine egne omkostninger vedrørende sag T-641/16 RENV og sag T-137/17 og vedrørende sag F-48/14 og sag T-152/15 P. |
| --- | --- |

4)

Hver part bærer sine egne omkostninger vedrørende sag T-641/16 RENV og sag T-137/17 og vedrørende sag F-48/14 og sag T-152/15 P.

---

(1)  EUT C 52 af 22.2.2014 (sag oprindeligt registreret ved EU-Personaleretten under sagsnr. F-1/14 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/47 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/47

---

Rettens dom af 14. december 2018 — FV mod Rådet

(Sag T-750/16) (1)

((Personalesag - tjenestemænd - vedtægtens artikel 42c - orlov i tjenestens interesse - ligebehandling - forbud mod forskelsbehandling på grund af alder - åbenbart urigtigt skøn - ansvar))

(2019/C 93/57)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: FV (først ved advokaterne L. Levi og A. Tymen, derefter ved advokat L. Levi)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og R. Meyer, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved A. Troupiotis og J. A. Steele, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved G. Berscheid og D. Martin, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af Rådets afgørelse af 8. december 2015 om at placere sagsøgeren på orlov i tjenestens interesse på grundlag af artikel 42c i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og, om fornødent, af afgørelsen af 19. juli 2016 om afslag på den af sagsøgeren indgivne klage, dels om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen af 8. december 2015, hvorved FL blev placeret på orlov i tjenestens interesse, annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen af 8. december 2015, hvorved FL blev placeret på orlov i tjenestens interesse, annulleres.

| 2) | I øvrigt frifindes Rådet for Den Europæiske Union |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Rådet for Den Europæiske Union

| 3) | Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler de af FV afholdte omkostniger. |
| --- | --- |

3)

Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler de af FV afholdte omkostniger.

| 4) | Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

4)

Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 6 af 9.1.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/47 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/47

---

Rettens dom af 15. januar 2019 — HJ mod EMA

(Sag T-881/16) (1)

((Personalesag - midlertidigt ansatte - delvis afvisning - påstand om pålæg - tjenestemænds adgang til deres personlige aktmappe - vedtægtens artikel 26 og artikel 26a - aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - personlig aktmappe, som er gjort tilgængelig for alle ansatte i EMA - beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med Unionens institutioners og organers behandling af personoplysninger - ansvar - ikke-økonomisk tab))

(2019/C 93/58)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: HJ (ved advokaterne L. Levi og A. Blot)

Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) (ved I. Ratescu og F. Cooney, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne S. Orlandi og T. Martin)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om tildeling af erstatning for det ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af udbredelsen af hans personlige aktmappe til alle EMA’s ansatte, dels om tilbagetrækning af to dokumenter i denne aktmappe.

Konklusion

| 1) | Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) betaler en symbolsk erstatning på 1 EUR til HJ for det lidte ikke-økonomiske tab. |
| --- | --- |

1)

Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) betaler en symbolsk erstatning på 1 EUR til HJ for det lidte ikke-økonomiske tab.

| 2) | I øvrigt frifindes Det Europæiske Lægemiddelagentur. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Det Europæiske Lægemiddelagentur.

| 3) | EMA bærer sine egne omkostninger og betaler de af HJ afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

3)

EMA bærer sine egne omkostninger og betaler de af HJ afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 46 af 13.2.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/48 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/48

---

Rettens dom af 14. december 2018 — TDH Group mod EUIPO — Comercial de Servicios Agrigan (Pet Cuisine)

(Sag T-46/17) (1)

([EU-varemærker - indsigelsessag - international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - figurmærket Pet Cuisine - ældre EU-figurmærke The Pet CUISINE alimento para mascotas felices Genial - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]])

(2019/C 93/59)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: TDH Group (Bruxelles, Belgien) (ved advokat D. Chen)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Rajh, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Comercial de Servicios Agrigan, SA (Huesca, Spanien)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 10. november 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 685/2016-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Comercial de Servicios Agrigán og TDH Group.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | TDH Group betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

TDH Group betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 78 af 13.3.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/49 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/49

---

Rettens dom af 15. januar 2019 — Computer Market mod EUIPO (COMPUTER MARKET)

(Sag T-111/17) (1)

([EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærket COMPUTER MARKET - absolut registreringshindring - klagen for sent indgivet - afvisning af sagen ved appelkammeret - artikel 60 i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 68 i forordning (EU) 2017/1001] - regel 49, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2868/95 [nu artikel 23, stk. 1, litra b), i delegeret forordning (EU) 2018/625]])

(2019/C 93/60)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Computer Market (Sofia, Bulgarien) (ved advokat B. Dimitrova)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved J. Ivanauskas, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 13. december 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1778/2016-2) vedrørende en ansøgning om registrering af COMPUTER MARKET som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Computer Market betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Computer Market betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 213 af 3.7.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/49 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/49

---

Rettens dom af 14. december 2018 — Torné mod Kommissionen

(Sag T-128/17) (1)

((Personalesag - tjenestemænd - ændring af vedtægten i 2014 - tjenestefrihed af personlige årsager - samtidig ansættelse som midlertidigt ansat - overgangsforanstaltninger vedrørende visse nærmere regler for beregning af pensionsrettigheder - ansøgning om foreløbig afgørelse - akt, der indeholder et klagepunkt - formålet med overgangsforanstaltningerne - anvendelse ratione personae - tiltrædelse af tjenesten))

(2019/C 93/61)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Isabel Torné (Algés, Portugal) (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved G. Berscheid og A.-C. Simon, derefter ved G. Berscheid og L. Radu Bouyon og endelig ved G. Berscheid og B. Mongin, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (først ved S. Manessi, derefter ved P. Martinet, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne S. Orlandi og T. Martin), Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning (ved H. Caniard og S. Drew, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne S. Orlandi og T. Martin), Det Europæiske Agentur for den Operationelle Forvaltning af Store IT-Systemer inden for Området med Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed (ved M. Chiodi, som befuldmægtiget, bistået af advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron), Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed (ved S. Dunlop, som befuldmægtiget, bistået af advokaterne S. Orlandi og T. Martin), Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (ved S. Giordano og J. Overett Somnier, som befuldmægtigede), Den Europæiske Værdipapirtilsynsmyndighed (ved A. Lorenzet og N. Vasse, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne S. Orlandi og T. Martin) og Det Europæiske Asylstøttekontor (først ved W. Stevens, derefter ved M. Vitsa, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Duron)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om afslag på sagsøgerens ansøgning af 16. december 2015 om vedtagelse af en foreløbig afgørelse om fastsættelse af datoen for hendes tiltrædelse af tjenesten som omhandlet i overgangsbestemmelserne i bilag XIII til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union vedrørende visse nærmere regler for beregning af pensionsrettigheder.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionens afgørelse af 16. april 2016, som blev stadfæstet ved skrivelsen fra Kontoret for »Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle rettigheder« (PMO) af 29. april 2016, annulleres. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionens afgørelse af 16. april 2016, som blev stadfæstet ved skrivelsen fra Kontoret for »Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle rettigheder« (PMO) af 29. april 2016, annulleres.

| 2) | Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Isabel Torné afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Isabel Torné afholdte omkostninger.

| 3) | Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (ACER), Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning (Frontex), Det Europæiske Agentur for den Operationelle Forvaltning af Store IT-Systemer inden for Området med Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed (eu-LISA), Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed (EMSA), Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA), Den Europæiske Værdipapirtilsynsmyndighed (ESMA) og Det Europæiske Asylstøttekontor (EASO) bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (ACER), Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning (Frontex), Det Europæiske Agentur for den Operationelle Forvaltning af Store IT-Systemer inden for Området med Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed (eu-LISA), Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed (EMSA), Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA), Den Europæiske Værdipapirtilsynsmyndighed (ESMA) og Det Europæiske Asylstøttekontor (EASO) bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 129 af 24.4.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/50 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/50

---

Rettens dom af 10. januar 2019 — RY mod Kommissionen

(Sag T-160/17) (1)

([Personalesag - midlertidigt ansatte - artikel 2, litra c), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte - kontrakt på ubestemt tid - afskedigelse - brud på tillidsforholdet - ret til at blive hørt - bevisbyrde])

(2019/C 93/62)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: RY (først ved advokaterne J.-N. Louis og N. de Montigny, derefter ved advokat J.-N. Louis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Berscheid og L. Radu Bouyon, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 27. april 2016 om opsigelse af sagsøgerens kontrakt på ubestemt tid.

Konklusion

| 1) | Kommissionens afgørelse af 27. april 2016 om opsigelse af RY’s kontrakt på ubestemt tid annulleres. |
| --- | --- |

1)

Kommissionens afgørelse af 27. april 2016 om opsigelse af RY’s kontrakt på ubestemt tid annulleres.

| 2) | Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 144 af 8.5.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/51 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/51

---

Rettens dom af 14. december 2018 — TP mod Kommissionen

(Sag T-464/17) (1)

((Personalesag - tjenestemænd - løn - lønindeholdelse - underholdsbidrag tildelt af en national retsinstans i forbindelse med en skilsmissesag - loyalt samarbejde med de nationale retsinstanser - bundet kompetence - vedtægtens artikel 24 - europæisk kodeks for god forvaltningsskik - regel om overensstemmelse - akt, der indeholder et klagepunkt - påstand om erstatning - overholdelse af den administrative procedure))

(2019/C 93/63)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: TP (ved advokat W. Limuti)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Berscheid og R. Striani, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af Kommissionens afgørelse om at foretage en månedlig indeholdelse i sagsøgerens løn for et underholdsbidrag, som udbetales til hans tidligere ægtefælle til opfyldelse af en afgørelse afsagt af en italiensk retsinstans, dels om erstatning af et tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | TP betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

TP betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 309 af 18.9.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/51 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/51

---

Rettens dom af 16. januar 2019 — Haswani mod Rådet

(Sag T-477/17) (1)

((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Syrien - indefrysning af midler - begrundelsespligt - proportionalitet - urigtigt skøn))

(2019/C 93/64)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: George Haswani (Yabroud, Syrien) (ved advokat G. Karouni)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Kyriakopoulou og A. Sikora-Kalėda, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved L. Baumgart, A. Bouquet og A. Tizzano, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Dels søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Rådets afgørelse (FUSP) 2016/850 af 27. maj 2016 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT 2016, L 141, s. 125), af Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2016/840 af 27. maj 2016 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien (EUT 2016, L 141, s. 30), af Rådets afgørelse (FUSP) 2017/917 af 29. maj 2017 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT 2017, L 139, s. 62), af Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2017/907 af 29. maj 2017 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien (EUT 2017, L 139, s. 15), af Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2017/1245 af 10. juli 2017 om gennemførelse af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT 2017, L 178, s. 13), af Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2017/1241 af 10. juli 2017 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien (EUT 2017, L 178, s. 1), af Rådets afgørelse (FUSP) 2018/778 af 28. maj 2018 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT 2018, L 131, s. 16) og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/774 af 28. maj 2018 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien (EUT 2018, L 131, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren, dels søgsmål i henhold til artikel 268 TEUF om erstatning for den skade, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af afgørelse 2017/917 og gennemførelsesforordning 2017/907.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | George Haswani bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

George Haswani bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 347 af 16.10.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/52 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/52

---

Rettens dom af 16. januar 2019 — Windspiel Manufaktur mod EUIPO (Gengivelse af placeringen af en lukkeanordning på en flaske)

(Sag T-489/17) (1)

([EU-varemærker - ansøgning om et EU-varemærke, der gengiver en lukkeanordning på en flaske - relativ registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]})

(2019/C 93/65)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Windspiel Manufaktur GmbH (Daun, Tyskland) (ved advokat O. Löffel)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved V. Mensing, M. Fischer og D. Walicka, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 1. juni 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1374/2016-4) vedrørende en ansøgning om registrering af et tegn, der gengiver lukkeanordningen på en flaske, som EU-varemærke

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Windspiel Manufaktur GmbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Windspiel Manufaktur GmbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 309 af 18.9.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/53 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/53

---

Rettens dom af 14. december 2018 — UC mod Parlamentet

(Sag T-572/17) (1)

((Personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2015 - bedømmelsesrapport - tildeling af forfremmelsespoint - begrundelsespligt - ret til kontradiktion - åbenbart urigtigt skøn - ansvar - ikke-økonomisk skade))

(2019/C 93/66)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: UC (ved advokat A. Tymen)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved J. Steele og J. Van Pottelberge, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af sagsøgerens bedømmelsesrapport for 2015, af afgørelsen om at tildele ham 2 forfremmelsespoint for samme år samt af afgørelsen om afslag på klagen, dels om erstatning af det ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt.

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentet frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentet frifindes.

| 2) | UC betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

UC betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 369 af 31.10.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/53 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/53

---

Rettens dom af 17. januar 2019 — Mas Que Vinos Global mod EUIPO — JESA (EL SEÑORITO)

(Sag T-576/17) (1)

([EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket EL SEÑORITO - det ældre nationale ordmærke SEÑORITA - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]])

(2019/C 93/67)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Mas Que Vinos Global, S.L. (Dosbarrios, Spanien) (ved advokat M.J. Sanmartín Sanmartín)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Palmero Cabezas, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Jose Estevez, SA (JESA) (Jerez de la Frontera, Spanien) (ved advokat M. de Justo Bailey)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 9. juni 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1775/2016-4) vedrørende en indsigelsessag mellem JESA og Mas Que Vinos Global.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Mas Que Vinos Global S.L. betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Mas Que Vinos Global S.L. betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 357 af 23.10.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/54 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/54

---

Rettens dom af 17. januar 2019 — Turbo-K International mod EUIPO — Turbo-K (TURBO-K)

(Sag T-671/17) (1)

((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket TURBO-K - de ældre ikke-registrerede varemærker TURBO-K - relativ registreringshindring - erhvervsmæssig brug af et tegn, som ikke kun har lokal betydning - artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001) - søgsmål vedrørende utilbørlig udnyttelse i henhold til common law (action for passing off) - »goodwill«))

(2019/C 93/68)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Turbo-K International Ltd (Birmingham, Det Forenede Kongerige) (ved barristers A. Norris og A. Muir Wood)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved H. O’Neill, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Turbo-K Ltd (Winchester, Det Forenede Kongerige) (ved advokat O. van Haperen, barrister T. St Quintin og solicitor E. Morris)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 14. juli 2017 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2135/2016-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Turbo-K og Turbo-K International.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Kontrasøgsmålet afvises. |
| --- | --- |

2)

Kontrasøgsmålet afvises.

| 3) | Turbo-K International Ltd og Turbo-K Ltd bærer hver deres egne omkostninger og betaler hver halvdelen af de af EUIPO afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Turbo-K International Ltd og Turbo-K Ltd bærer hver deres egne omkostninger og betaler hver halvdelen af de af EUIPO afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 424 af 11.12.2017.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/55 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/55

---

Rettens dom af 14. december 2018 — UR mod Kommissionen

(Sag T-761/17) (1)

((Personalesag - almindelig udvælgelsesprøve - meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/322/16 med henblik på ansættelse af administratorer inden for revision (AD 5/AD 7) - adgangsbetingelse - krævet eksamensbevis - ikke opført på reservelisten - begrundelsespligt - åbenbart urigtigt skøn - vedtægtens artikel 27, stk. 1))

(2019/C 93/69)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: UR (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Mihaylova og B. Mongin, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af afgørelsen af 11. august 2017 fra udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøven EPSO/AD/322/16, truffet efter en fornyet gennemgang, om ikke at opføre sagsøgeren på reservelisten for denne udvælgelsesprøve.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | UR betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

UR betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 32 af 29.1.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/55 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/55

---

Rettens dom af 14. december 2018 — Dermatest mod EUIPO (ORIGINAL excellent dermatest 3-star-guarantee.de)

(Sag T-801/17) (1)

([EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærket ORIGINAL excellent dermatest 3-star-guarantee.de - relative registreringshindringer - beskrivende karakter - mangel på fornødent særpræg - fornødent særpræg ikke opnået ved brug - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EU) 2017/1001]])

(2019/C 93/70)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Körperpflegemitteln mbH (Münster, Tyskland) (ved advokaterne J. Bühling og D. Graetsch)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Hanf og D. Walicka, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 25. september 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 524/2017-4) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet ORIGINAL excellent dermatest 3-star-guarantee.de som EU-varemærke

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Körperpflegemitteln mbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Körperpflegemitteln mbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 42 af 5.2.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/56 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/56

---

Rettens dom af 14. december 2018 — Dermatest mod EUIPO (ORIGINAL excellent dermatest 5-star-guarantee.de CLINICALLY TESTED)

(Sag T-802/17) (1)

([EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærket ORIGINAL excellent dermatest 5-star-guarantee.de CLINICALLY TESTED - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - mangel på fornødent særpræg - fornødent særpræg ikke opnået ved brug - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EU) 2017/1001]])

(2019/C 93/71)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Körperpflegemitteln mbH (Münster, Tyskland) (ved advokaterne J. Bühling og D. Graetsch)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Hanf og D. Walicka, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 25. september 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 525/2017-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ORIGINAL excellent dermatest 5-star-guarantee.de CLINICALLY TESTED som EU-varemærke

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Körperpflegemitteln mbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Körperpflegemitteln mbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 42 af 5.2.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/57 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/57

---

Rettens dom af 14. december 2018 — Dermatest mod EUIPO (ORIGINAL excellent dermatest)

(Sag T-803/17) (1)

([EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærket ORIGINAL excellent dermatest - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - mangel på fornødent særpræg - fornødent særpræg ikke opnået ved brug - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 3, i forordning (EU) 2017/1001]])

(2019/C 93/72)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Körperpflegemitteln mbH (Münster, Tyskland) (ved advokaterne J. Bühling og D. Graetsch)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Hanf og D. Walicka, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 25. september 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 526/2017-4) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet ORIGINAL excellent dermatest som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Köperpflegemitteln mbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Köperpflegemitteln mbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 42 af 5.2.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/57 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/57

---

Rettens dom af 10. januar 2019 — achtung! mod EUIPO (achtung!)

(Sag T-832/17) (1)

([EU-varemærker - international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - figurmærket achtung! - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001])

(2019/C 93/73)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: achtung! GmbH (Hamburg, Tyskland) (ved advokaterne G. Seelig og D. Bischof)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (først ved A. Söder, J. Schäfer og D. Walicka, derefter ved A. Söder, J. Schäfer og H. O’Neill, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 23. oktober 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 490/2017-4) vedrørende international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af figurmærket achtung!

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | achtung! GmbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

achtung! GmbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 63 af 19.2.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/58 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/58

---

Rettens dom af 14. december 2018 — Inforsacom Logicalis mod EUIPO (Business and technology working as one)

(Sag T-7/18) (1)

([EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket Business and technology working as one - varemærke bestående af et reklameslogan - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001])

(2019/C 93/74)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Inforsacom Logicalis GmbH (Neu Isenburg, Tyskland) (ved advokaterne O. Spieker, A. Schönfleisch og M. Alber)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Hanf og D. Walicka, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 20. oktober 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 808/2017-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet Business and technology working as one som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Inforsacom Logicalis GmbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Inforsacom Logicalis GmbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 72 af 26.2.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/58 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/58

---

Rettens dom af 13. december 2018 — Yado mod EUIPO — Dvectis CZ (Sædepude)

(Sag T-30/18) (1)

((EF-design - ugyldighedssag - EF-design nr. 2371591-0001 (Sædepude) - afvisning af sagen ved appelkammeret - fremsendelse af et dokument til EUIPO ved anvendelse af kontaktformularen - fremsendelse af et dokument til EUIPO via et elektronisk kommunikationsmiddel og pr. telefax))

(2019/C 93/75)

Processprog: slovakisk

Parter

Sagsøger: Yado s.r.o. (Handlová, Slovakiet) (ved advokat D. Futej)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved R. Cottrell og A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Dvectis CZ s.r.o. (Brno, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat L. Litváková)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 14. november 2017 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 1017/2017-3) vedrørende en ugyldighedssag mellem Dvectis CZ og Yado.

Konklusion

| 1) | Afgørelse truffet den 14. november 2017 af Tredje Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1017/2017-3) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelse truffet den 14. november 2017 af Tredje Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1017/2017-3) annulleres.

| 2) | EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Yado s.r.o. afholdte omostninger. |
| --- | --- |

2)

EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Yado s.r.o. afholdte omostninger.

| 2) | Dvectis CZ s.r.o. bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Dvectis CZ s.r.o. bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 94 af 12.3.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/59 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/59

---

Rettens dom af 17. januar 2019 — Ecolab USA mod EUIPO (SOLIDPOWER)

(Sag T-40/18) (1)

((EU-varemærker - international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - ordmærket SOLIDPOWER - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk.1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001))

(2019/C 93/76)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Ecolab USA, Inc. (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater) (ved advokaterne V. Töbelmann, K. Middelhoff og C. Saatkamp)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved K. Kompari og D. Walicka, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 9. november 2017 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1182/2017-5) vedrørende international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af ordmærket SOLIDPOWER

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Ecolab USA, Inc. betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Ecolab USA, Inc. betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 104 af 19.3.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/60 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/60

---

Rettens dom af 17. januar 2019 — Equity Cheque Capital Corporation mod EUIPO (DIAMOND CARD)

(Sag T-91/18) (1)

([EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærket DIAMOND CARD - absolut registreringshindring - fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) i forordning (EU) 2017/1001]])

(2019/C 93/77)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Equity Cheque Capital Corporation (Victoria, Canada) (ved barrister I. Berkeley og solicitors P. Wheeler og C. Rani)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Rajh og A. Folliard Monguiral, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 14. december 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1544/2017-4) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet DIAMOND CARD som EU-varemærke

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Equity Cheque Capital Corporation betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Equity Cheque Capital Corporation betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 134 af 16.4.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/60 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/60

---

Rettens dom af 17. januar 2019 — ETI Gıda Sanayi ve Ticaret mod EUIPO — Grupo Bimbo (ETI Bumbo)

(Sag T-368/18) (1)

([EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket ETI Bumbo - det ældre EU-figurmærke BIMBO - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - relevant kundekreds - lighed imellem tegnene - ældre varemærkes særpræg - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001])

(2019/C 93/78)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Eskişehir, Tyrkiet) (ved advokaterne D. Cañadas Arcas, P. Merino Baylos, D. Gómez Sánchez og N. Martínez de las Rivas Malagón)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Palmero Cabezas og H. O'Neill, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico, Mexico) (ved advokat N.A. Fernández Fernández-Pacheco)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. april 2018 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1459/2017-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Grupo Bimbo og ETI Gıda Sanayi ve Ticaret.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 276 af 6.8.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/61 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/61

---

Rettens kendelse af 16. januar 2019 — Theodorakidi mod EUIPO — Benopoulou (THYREOS VASSILIKI)

(Sag T-160/18) (1)

([EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-figurmærket THYREOS VASSILIKI - erklæring om ugyldighed - ret til navnet Vassiliki i Grækenland - ugyldighedsgrund støttet på tilsidesættelse af en ret til et navn - artikel 60, stk. 2, litra a), i forordning (EU) 2017/1001 - åbenbart, at sagen er retligt ugrundet])

(2019/C 93/79)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Vassiliki Theodorakidi (Veroia, Grækenland) (ved advokat F. Ikonomidou Ikonomou)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved K. Markakis, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Vassiliki Benopoulou (Kifissia, Grækenland)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 19. december 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 40/2017-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Vassiliki Benopoulou og Vassiliki Theodorakidi.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Vassiliki Theodorakidi bærer sine egne omkostninger og betaler de af EUIPO afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Vassiliki Theodorakidi bærer sine egne omkostninger og betaler de af EUIPO afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 152 af 30.4.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/61 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/61

---

Rettens kendelse af 23. januar 2019 — MLPS mod Kommissionen

(Sag T-304/18) (1)

((Annullations- og passivitetssøgsmål - henlæggelse af en klage - Kommissionens afslag på at iværksætte en procedure på grundlag af artikel 7 TEU - retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål - ikke umiddelbart berørt - afvisning))

(2019/C 93/80)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Mouvement pour la liberté de la protection sociale (MLPS) (Paris, Frankrig) (ved advokat M. Gibaud)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved H. Tserepa-Lacombe og H. Krämer, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Dels søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 7. marts 2018 indeholdende et afslag på at fortsætte behandlingen af en klage, hvormed det tilsigtes, at der indledes en procedure på grundlag af artikel 7 TEU mod Den Franske Republik, dels søgsmål støttet på artikel 265 TEUF med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen ulovligt undlod at fortsætte behandlingen af denne klage.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Mouvement pour la liberté de la protection sociale (MLPS) betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Mouvement pour la liberté de la protection sociale (MLPS) betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 259 af 23.7.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/62 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/62

---

Rettens kendelse af 16. januar 2019 — Szécsi og Somossy mod Kommissionen

(Sag T-331/18) (1)

((Erstatningssøgsmål - regler for institutionerne - Kommissionens undladelse af at træffe egnede foranstaltninger for at sikre de ungarske retsinstansers overholdelse af artikel 13 i direktiv 2005/29/EF og af den dertil svarende nationale gennemførelsesbestemmelse - afvisning))

(2019/C 93/81)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: István Szécsi (Szeged, Ungarn) og Nóra Somossy (Szeged) (ved advokat D. Lazar)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved B. Bertelmann og N. Ruiz García, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for den skade, som sagsøgerne angiveligt har lidt som følge af Kommissionens tilsidesættelse af dens tilsynspligt.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | István Szécsi og Nóra Somossy betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

István Szécsi og Nóra Somossy betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 259 af 23.7.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/62 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/62

---

Rettens kendelse af 23. januar 2019 — Prigent mod Kommissionen

(Sag T-436/18) (1)

((Annullationssøgsmål - henlæggelse af en klage - Kommissionens afslag på at iværksætte en traktatbrudsprocedure - retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål - ikke umiddelbart berørt - afvisning))

(2019/C 93/82)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Claude Prigent (Caudan, Frankrig) (ved advokat A. Bove)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Martin, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 23. maj 2018 om ikke at fortsætte behandlingen af sagsøgerens klage om, at det konstateres, at de franske myndigheder angiveligt har tilsidesat Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF af 25. november 2009 om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II) (EUT 2009, L 335, s. 1).

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Claude Prigent betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Claude Prigent betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 352 af 1.10.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/63 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/63

---

Rettens kendelse af 10. januar 2019 — LG Elctronics mod EUIPO — Beko (BECON)

(Sag T-557/18) (1)

((EU-varemærker - indsigelsessag - tilbagetagelse af indsigelsen - ufornødent at træffe afgørelse))

(2019/C 93/83)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: LG Elctronics, Inc. (Seoul, Sydkorea) (ved advokat M. Graf)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Gája, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved: Beko plc (Watford, Det Forenede Kongerige)

Sagens genstand

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 11. juli 2018 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 41/2018-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Beko plc og LG Electronics, Inc..

Konklusion

| 1) | Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen. |
| --- | --- |

1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.

| 2) | LG Electronics, Inc. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

LG Electronics, Inc. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 399 af 5.11.2018.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/64 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/64

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 21. januar 2019 — Agrochem-Maks mod Kommissionen

(Sag T-574/18 R)

((Særlige rettergangsformer - plantebeskyttelsesmidler - aktivstoffet oxasulfuron - ingen fornyelse af godkendelsen med henblik på markedsføring - anmodning om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed - interesseafvejning))

(2019/C 93/84)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Agrochem-Maks d.o.o. (Zagreb, Kroatien) (ved advokat S. Pappas)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Lewis, I. Naglis og G. Koleva)

Sagens genstand

Anmodning i henhold til artikel 278 TEUF og 279 TEUF med påstand om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1019 af 18. juli 2018 om ikke at forny godkendelsen af aktivstoffet oxasulfuron, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler, og om ændring af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 (EUT 2018, L 183, s. 14).

Konklusion

| 1) | Anmodningen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. |
| --- | --- |

1)

Anmodningen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.

| 2) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

2)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/64 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/64

---

Sag anlagt den 21. december 2018 — Daimler mod Kommissionen

(Sag T-751/18)

(2019/C 93/85)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Daimler AG (Stuttgart, Tyskland) (ved advokaterne N. Wimmer, C. Arhold og G. Ollinger)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse i henhold til artikel 12, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011 (1) af 22. oktober 2018, CLIMA/C4/WB/sg Ares(2018) med referencen Ares(2018)5413709 annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse i henhold til artikel 12, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011 (1) af 22. oktober 2018, CLIMA/C4/WB/sg Ares(2018) med referencen Ares(2018)5413709 annulleres.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 12, stk. 1, andet punktum, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011, sammenholdt med artikel 1, stk. 3, i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/158 (2)







  — | Inden for rammerne af det første anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 12, stk. 1, andet punktum, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011, sammenholdt med artikel 1, stk. 3, i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/158, da den i forbindelse med prøvningen af CO2-besparelserne afveg fra den tilladte prøvningsmetodologi derved, at den anvendte en fejlagtig Willans-faktor. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 12, stk. 1, andet punktum, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011, sammenholdt med artikel 1, stk. 3, i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/158 (2)

—

Inden for rammerne af det første anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 12, stk. 1, andet punktum, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011, sammenholdt med artikel 1, stk. 3, i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/158, da den i forbindelse med prøvningen af CO2-besparelserne afveg fra den tilladte prøvningsmetodologi derved, at den anvendte en fejlagtig Willans-faktor.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 12, stk. 1, andet pkt., i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011, sammenholdt med artikel 1, stk. 3, i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/158, og med artikel 6, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011






  — | Inden for rammerne af det andet anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 12, stk. 1, andet pkt., i gennemførelsesforordning (EU) 725/2011, sammenholdt med artikel 1, stk. 3, i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/158, og med artikel 6, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011, idet den inden for rammerne af den prøvningsmetode, den anvendte til ad-hoc-prøvningen, ikke foretog den krævede specifikke forbehandling. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 12, stk. 1, andet pkt., i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011, sammenholdt med artikel 1, stk. 3, i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/158, og med artikel 6, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011

—

Inden for rammerne af det andet anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 12, stk. 1, andet pkt., i gennemførelsesforordning (EU) 725/2011, sammenholdt med artikel 1, stk. 3, i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/158, og med artikel 6, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011, idet den inden for rammerne af den prøvningsmetode, den anvendte til ad-hoc-prøvningen, ikke foretog den krævede specifikke forbehandling.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 12, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011






  — | Inden for rammerne af det tredje anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 12, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011, idet den anordnede, at der ikke skulle tages hensyn til miljøinnovationen for det forudgående år 2017, selv om bestemmelsen udtrykkeligt kun tillader, at der kan træffes afgørelse om ikke at tage hensyn til disse for det følgende år. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 12, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011

—

Inden for rammerne af det tredje anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 12, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011, idet den anordnede, at der ikke skulle tages hensyn til miljøinnovationen for det forudgående år 2017, selv om bestemmelsen udtrykkeligt kun tillader, at der kan træffes afgørelse om ikke at tage hensyn til disse for det følgende år.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af retten til at blive hørt






  — | Inden for rammerne af det fjerde anbringende gøres det gældende, at sagsøgerens ret til at blive hørt i overensstemmelse med kravene i det almindelige princip om overholdelse af retten til forsvar og kravene i henhold til artikel 41, stk. 2, i chartret om grundlæggende rettigheder, er blevet tilsidesat. Kommissionen tillod en udveksling af retlige holdninger, men traf efterfølgende den anfægtede afgørelse. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af retten til at blive hørt

—

Inden for rammerne af det fjerde anbringende gøres det gældende, at sagsøgerens ret til at blive hørt i overensstemmelse med kravene i det almindelige princip om overholdelse af retten til forsvar og kravene i henhold til artikel 41, stk. 2, i chartret om grundlæggende rettigheder, er blevet tilsidesat. Kommissionen tillod en udveksling af retlige holdninger, men traf efterfølgende den anfægtede afgørelse.

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten






  — | Inden for rammerne af det femte anbringende gøres det gældende, at afgørelsen ikke er begrundet i overensstemmelse med artikel 296, stk. 2, TEUF, og artikel 41, stk. 2, litra c), i chartret om grundlæggende rettigheder. Kommissionen henviste i den anfægtede afgørelse kun vagt til fravigelser i testmetoden, men udtalte sig ikke om spørgsmål, der var afgørende for afgørelsen, om og hvorvidt prøvningsmetoden krævede en specifik forbehandling, og om Kommissionen tillod en sådan prøvningsmetode i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/158. |
| --- | --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten

—

Inden for rammerne af det femte anbringende gøres det gældende, at afgørelsen ikke er begrundet i overensstemmelse med artikel 296, stk. 2, TEUF, og artikel 41, stk. 2, litra c), i chartret om grundlæggende rettigheder. Kommissionen henviste i den anfægtede afgørelse kun vagt til fravigelser i testmetoden, men udtalte sig ikke om spørgsmål, der var afgørende for afgørelsen, om og hvorvidt prøvningsmetoden krævede en specifik forbehandling, og om Kommissionen tillod en sådan prøvningsmetode i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/158.

---

(1)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 725/2011 af 25.7.2011 om indførelse af en procedure for godkendelse og certificering af innovative teknologier til nedbringelse af CO2-emissionerne fra personbiler i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 443/2009 (EUT 2011, L 194 af 26.7.2011, s. 19).

(2)  Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/158 af 30.1.2015 om godkendelse af to højeffektive generatorer fra Robert Bosch GmbH som innovative teknologier til nedbringelse af CO2-emissioner fra personbiler i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 443/2009 (EUT 2015, L 26 af 31.1.2015, s. 31).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/65 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/65

---

Sag anlagt den 22. december 2018 — FL Brüterei M-V m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-755/18)

(2019/C 93/86)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøgere: FL Brüterei M-V GmbH (Finkenthal, Tyskland), Erdegut GmbH (Finkenthal) og Ökofarm Groß Markow GmbH (Lelkendorf, Tyskland) (ved advokat H. Schmidt)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Artikel 1, stk. 4, i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1584 (1) af 22. oktober 2018, offentliggjort i EU-Tidende L 264/1 den 23. oktober 2018, hvor forordning (EF) nr. 889/2008 (2) ændres med følgende: »I artikel 42, litra b), erstattes datoen »31. december 2018« med »31. december 2020«, annulleres. |
| --- | --- |

—

Artikel 1, stk. 4, i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1584 (1) af 22. oktober 2018, offentliggjort i EU-Tidende L 264/1 den 23. oktober 2018, hvor forordning (EF) nr. 889/2008 (2) ændres med følgende: »I artikel 42, litra b), erstattes datoen »31. december 2018« med »31. december 2020«, annulleres.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale 2 469 503,44 EUR til FL Brüterei M-V GmbH med tillæg af morarenter beregnet fra den dag, hvor stævningen blev forkyndt, med en årlig rente på otte procentpoint over Den Europæiske Centralbanks basisrente. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale 2 469 503,44 EUR til FL Brüterei M-V GmbH med tillæg af morarenter beregnet fra den dag, hvor stævningen blev forkyndt, med en årlig rente på otte procentpoint over Den Europæiske Centralbanks basisrente.

| — | Det fastslås, at Kommissionen er forpligtet til at yde sagsøgeren erstatning for den yderligere skade, som denne er blevet påført som følge af, at Kommissionen med gennemførelsesforordning (EU) 2018/1584 vedtog en fornyet toårig undtagelsesregel som, hvis der ikke »er adgang« til økologisk opdrættede kyllinger, tillader, at der indsættes konventionelle kyllinger i økologiske æglægningsbedrifter, uden at, som det var Kommissionens pligt, denne undtagelse i medfør af artikel 22, stk. 2, i forordning (EF) nr. 834/2007 (3) blev »begrænse[t] til et minimum«, og det fastslås yderligere, at anvendelsen af undtagelsesreglen forudsætter, at intet rugeri i en omkreds af 700 km fra den pågældende æglægningsbedrift udbyder økologisk opdrættede kyllinger, og at dokumentation for, at økologisk opdrættede kyllinger ikke er tilgængelige, skal fremlægges ved, at det forgæves skal være forsøgt at bestille økologisk opdrættede kyllinger hos tre rugerier, der er kendt som leverandører af økologisk opdrættede kyllinger, og ikke ved at rette henvendelse til rugerier, der er kendt for, at de ikke tilbyder økologisk opdrættede kyllinger. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Kommissionen er forpligtet til at yde sagsøgeren erstatning for den yderligere skade, som denne er blevet påført som følge af, at Kommissionen med gennemførelsesforordning (EU) 2018/1584 vedtog en fornyet toårig undtagelsesregel som, hvis der ikke »er adgang« til økologisk opdrættede kyllinger, tillader, at der indsættes konventionelle kyllinger i økologiske æglægningsbedrifter, uden at, som det var Kommissionens pligt, denne undtagelse i medfør af artikel 22, stk. 2, i forordning (EF) nr. 834/2007 (3) blev »begrænse[t] til et minimum«, og det fastslås yderligere, at anvendelsen af undtagelsesreglen forudsætter, at intet rugeri i en omkreds af 700 km fra den pågældende æglægningsbedrift udbyder økologisk opdrættede kyllinger, og at dokumentation for, at økologisk opdrættede kyllinger ikke er tilgængelige, skal fremlægges ved, at det forgæves skal være forsøgt at bestille økologisk opdrættede kyllinger hos tre rugerier, der er kendt som leverandører af økologisk opdrættede kyllinger, og ikke ved at rette henvendelse til rugerier, der er kendt for, at de ikke tilbyder økologisk opdrættede kyllinger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført på følgende anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at retsakten med karakter af forordning er ugyldig






  — | I forbindelse med det første anbringende anfægtes det, at Kommissionen har tilsidesat sin forpligtelse til at begrænse undtagelser til princippet i artikel 14, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 834/2007, hvorefter yngel til brug for økologiske husdyrbrug skal være født og opdrættet på økologiske bedrifter, til et minimum. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om, at retsakten med karakter af forordning er ugyldig

—

I forbindelse med det første anbringende anfægtes det, at Kommissionen har tilsidesat sin forpligtelse til at begrænse undtagelser til princippet i artikel 14, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 834/2007, hvorefter yngel til brug for økologiske husdyrbrug skal være født og opdrættet på økologiske bedrifter, til et minimum.

| — | I denne henseende gøres det gældende, at forlængelsen af undtagelsesreglen i to år er i strid med bestemmelsen i artikel 22 i forordning (EU) nr. 834/2007 om, at undtagelserne skal begrænses til et minimum. Fraværet af kvalitative betingelser og rammer vil ifølge sagsøgerne gøre et misbrug som det, som Kommissionen har fastslået i Kongeriget Nederlandene, muligt. |
| --- | --- |

—

I denne henseende gøres det gældende, at forlængelsen af undtagelsesreglen i to år er i strid med bestemmelsen i artikel 22 i forordning (EU) nr. 834/2007 om, at undtagelserne skal begrænses til et minimum. Fraværet af kvalitative betingelser og rammer vil ifølge sagsøgerne gøre et misbrug som det, som Kommissionen har fastslået i Kongeriget Nederlandene, muligt.

| 2. | Andet anbringende om ansvar for en administrativ tilsidesættelse i henhold til artikel 340, stk. 2, TEUF






  — | I forbindelse med det andet anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har undladt at håndhæve overholdelsen af bestemmelsen i artikel 42, litra b), i forordning (EF) nr. 889/2008 over for Nederlandene. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om ansvar for en administrativ tilsidesættelse i henhold til artikel 340, stk. 2, TEUF

—

I forbindelse med det andet anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har undladt at håndhæve overholdelsen af bestemmelsen i artikel 42, litra b), i forordning (EF) nr. 889/2008 over for Nederlandene.

| — | I denne henseende gøres det gældende, at sagsøgerne på grund af Kommissionens urigtige handlemåde er blevet påført et indkomsttab, eftersom Kommissionen ikke har pålagt de nederlandske myndigheder at anvende en korrekt fremgangsmåde med hensyn til indsættelsen af økologisk opdrættede kyllinger i økologiske æglægningsbedrifter. |
| --- | --- |

—

I denne henseende gøres det gældende, at sagsøgerne på grund af Kommissionens urigtige handlemåde er blevet påført et indkomsttab, eftersom Kommissionen ikke har pålagt de nederlandske myndigheder at anvende en korrekt fremgangsmåde med hensyn til indsættelsen af økologisk opdrættede kyllinger i økologiske æglægningsbedrifter.

| 3. | Tredje anbringende om ansvar for en tilsidesættelse i forbindelse med varetagelse af gennemførelsesbeføjelser






  — | I forbindelse med det tredje anbringende gøres det gældende, at Kommissionen med den fornyede vedtagelse af en undtagelsesregel, som kun er tidsmæssigt begrænset og ikke er undergivet kvalitative betingelser og krav, har tilsidesat bestemmelsen i artikel 22 i forordning (EU) nr. 834/2007, og har handlet uden for de beføjelser, som den er tillagt. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om ansvar for en tilsidesættelse i forbindelse med varetagelse af gennemførelsesbeføjelser

—

I forbindelse med det tredje anbringende gøres det gældende, at Kommissionen med den fornyede vedtagelse af en undtagelsesregel, som kun er tidsmæssigt begrænset og ikke er undergivet kvalitative betingelser og krav, har tilsidesat bestemmelsen i artikel 22 i forordning (EU) nr. 834/2007, og har handlet uden for de beføjelser, som den er tillagt.

---

(1)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1584 af 22.10.2018 om ændring af forordning (EF) nr. 889/2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 om økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter, for så vidt angår økologisk produktion, mærkning og kontrol (EUT L 264 af 23.10.2018, s. 1).

(2)  Kommissionens forordning (EF) nr. 889/2008 af 5.9.2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 om økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter, for så vidt angår økologisk produktion, mærkning og kontrol (EUT L 250 af 18.9.2008, s. 1).

(3)  Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 af 28.6.2007 om økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2092/91 (EUT L 189 af 20.7.2007, s. 1).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/67 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/67

---

Sag anlagt den 28. december 2018 — AG mod Europol

(Sag T-756/18)

(2019/C 93/87)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: AG (ved advokat C. Abrar)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde

Sagsøgerens påstande

| — | Sagsøgtes stiltiende afslag på sagsøgerens klage af 2. juli 2018 annulleres. |
| --- | --- |

—

Sagsøgtes stiltiende afslag på sagsøgerens klage af 2. juli 2018 annulleres.

| — | Sagsøgte pålægges at give sagsøgeren en behørigt begrundet og retmæssig afgørelse vedrørende hans ret til en andel af Europols pensionskasse. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte pålægges at give sagsøgeren en behørigt begrundet og retmæssig afgørelse vedrørende hans ret til en andel af Europols pensionskasse.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale alle sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale alle sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat følgende anbringender.

| 1. | Første anbringende: Generel tilsidesættelse af begrundelsespligten






  — | Det gøres i forbindelse med det første anbringende gældende, at der blev givet stiltiende afslag på sagsøgerens anmodning om (i) at blive tilsendt en forvaltningsakt, hvorved sagsøgte anvendte afgørelse (EU) 2015/1889 (1) på sagsøgeren, og (ii) denne forvaltningsakts begrundelse samt en forklaring på, hvorfor en væsentlig del af pensionskassens aktiver blev udbetalt til medlemsstaterne. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende: Generel tilsidesættelse af begrundelsespligten

—

Det gøres i forbindelse med det første anbringende gældende, at der blev givet stiltiende afslag på sagsøgerens anmodning om (i) at blive tilsendt en forvaltningsakt, hvorved sagsøgte anvendte afgørelse (EU) 2015/1889 (1) på sagsøgeren, og (ii) denne forvaltningsakts begrundelse samt en forklaring på, hvorfor en væsentlig del af pensionskassens aktiver blev udbetalt til medlemsstaterne.

| — | Det gøres i denne forbindelse gældende, at sagsøgte har tilsidesat sine pligter i henhold til princippet om god europæisk forvaltningspraksis og i henhold til artikel 296 TEUF. Sagsøgeren har også retlig interesse, da kun en begrundet afgørelse vedrørende hans rettigheder til Europols pensionskasse gør ham i stand til at vurdere retsmæssigheden af tildelingen og at gennemføre eventuelle videregående krav. |
| --- | --- |

—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at sagsøgte har tilsidesat sine pligter i henhold til princippet om god europæisk forvaltningspraksis og i henhold til artikel 296 TEUF. Sagsøgeren har også retlig interesse, da kun en begrundet afgørelse vedrørende hans rettigheder til Europols pensionskasse gør ham i stand til at vurdere retsmæssigheden af tildelingen og at gennemføre eventuelle videregående krav.

| 2. | Andet anbringende: Accessorisk undersøgelse af afgørelse (EU) 2015/1889






  — | Inden for rammerne af det andet anbringende gøres gældende, at det formodede grundlag for den manglende afgørelse ved den retlige prøvelse også kan vise sig at være udtryk for et urigtigt skøn, og dermed retsstridig. I denne forbindelse er det særlig vigtigt at søge oplyst, hvorfor væsentlige dele af Europol-pensionskassen blev overført til medlemsstaterne. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende: Accessorisk undersøgelse af afgørelse (EU) 2015/1889

—

Inden for rammerne af det andet anbringende gøres gældende, at det formodede grundlag for den manglende afgørelse ved den retlige prøvelse også kan vise sig at være udtryk for et urigtigt skøn, og dermed retsstridig. I denne forbindelse er det særlig vigtigt at søge oplyst, hvorfor væsentlige dele af Europol-pensionskassen blev overført til medlemsstaterne.

| — | Subsidiært gøres det gældende, at Retten ud fra procesøkonomiske hensyn og for at undgå en eventuel yderligere retssag kan give sagsøgte oplysninger om retsstridigheden af afgørelse (EU) 2015/1889, da den accessoriske undersøgelse af denne afgørelse i mangel af en begrundet afgørelse ikke kan finde sted. |
| --- | --- |

—

Subsidiært gøres det gældende, at Retten ud fra procesøkonomiske hensyn og for at undgå en eventuel yderligere retssag kan give sagsøgte oplysninger om retsstridigheden af afgørelse (EU) 2015/1889, da den accessoriske undersøgelse af denne afgørelse i mangel af en begrundet afgørelse ikke kan finde sted.

---

(1)  Rådets afgørelse (EU) 2015/1889 af 8.10.2015 om opløsningen af Europols pensionskasse (EUT L 276, s. 60).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/68 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/68

---

Sag anlagt den 20. december 2018 — Intercontinental Exchange Holdings mod EUIPO — New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT)

(Sag T-760/18)

(2019/C 93/88)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Intercontinental Exchange Holdings, Inc. (Atlanta, Georgia, De Forenede Stater) (ved solicitor R. Hoy og J. Bowhill, QC)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: New York Mercantile Exchange, Inc. (New York, New York, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: New York Mercantile Exchange, Inc.

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket NYMEX BRENT — registreringsansøgning nr. 15 333 891

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. oktober 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 102/2018-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådet forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådet forordning (EU) 2017/1001.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/69 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/69

---

Sag anlagt den 4. januar 2019 — Irish Wind Farmers’ Association m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-6/19)

(2019/C 93/89)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Irish Wind Farmers’ Association Clg (Kilkenny, Irland), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Irland), Foyle Windfarm Ltd (Dublin, Irland) og Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Irland) (ved advokaterne M. Segura Catalán og M. Clayton)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens skrivelse af 25. oktober 2018 vedrørende sag SA.44671 Irland — angivelig ulovlig statsstøtte til sektoren for fossile brændstoffer i form af nedsatte ejendomsskattesatser. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens skrivelse af 25. oktober 2018 vedrørende sag SA.44671 Irland — angivelig ulovlig statsstøtte til sektoren for fossile brændstoffer i form af nedsatte ejendomsskattesatser.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat et enkelt anbringende om, at Kommissionen undlod at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, i forordning 2015/1589 (1), på trods af tvivl med hensyn til tilstedeværelsen af statsstøtte, således at sagsøgerne blev frataget deres processuelle rettigheder. Dette anbringende består af to led:

| 1. | Første led: Kommissionen burde have vedtaget en formel afgørelse. Kommissionen foretog ikke en behørig undersøgelse af klagen som krævet i henhold til dens egne regler, og den anfægtede retsakt er blevet vedtaget i strid med bestemmelserne i forordning 2015/1589. |
| --- | --- |

1.

Første led: Kommissionen burde have vedtaget en formel afgørelse. Kommissionen foretog ikke en behørig undersøgelse af klagen som krævet i henhold til dens egne regler, og den anfægtede retsakt er blevet vedtaget i strid med bestemmelserne i forordning 2015/1589.

| 2. | Andet led: Kommissionen burde have været i alvorlig tvivl med hensyn til kvalificeringen af foranstaltningen som støtte og følgelig indledt den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning 2015/1589, navnlig og bl.a. da Kommissionen misforstod klagens rækkevidde, ikke i tilstrækkelig grad undersøgte alle de oplysninger, der er fremlagt af sagsøgeren i forbindelse med klagen, ikke foretog ikke en behørig undersøgelse af foranstaltningen, anvendte en ukorrekt fremgangsmåde med hensyn til vurderingen af selektivitet og ikke foretog en undersøgelse af de øvrige krav fastsat i artikel 107 TEUF. |
| --- | --- |

2.

Andet led: Kommissionen burde have været i alvorlig tvivl med hensyn til kvalificeringen af foranstaltningen som støtte og følgelig indledt den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning 2015/1589, navnlig og bl.a. da Kommissionen misforstod klagens rækkevidde, ikke i tilstrækkelig grad undersøgte alle de oplysninger, der er fremlagt af sagsøgeren i forbindelse med klagen, ikke foretog ikke en behørig undersøgelse af foranstaltningen, anvendte en ukorrekt fremgangsmåde med hensyn til vurderingen af selektivitet og ikke foretog en undersøgelse af de øvrige krav fastsat i artikel 107 TEUF.

---

(1)  Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT 2015, L 248, s. 9).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/69 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/69

---

Sag anlagt den 4. januar 2019 — United States Seafood mod EUIPO (UNITED STATES SEAFOODS)

(Sag T-10/19)

(2019/C 93/90)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: United States Seafood LLC (Seattle, Washington, De Forenede Stater) (ved advokaterne C. Spintig, S. Pietzcker og M. Prasse)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af figurtegnet UNITED STATES SEAFOODS — registreringsansøgning nr. 1 365 398

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. oktober 2018 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 817/2018-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/70 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/70

---

Sag anlagt den 11. januar 2019 — Giulia Moi mod Parlamentet

(Sag T-17/19)

(2019/C 93/91)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Giulia Moi ( XX (*1), Italien) (ved advokat M. Contini)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

| — | Principalt annulleres afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets Præsidium den 12. november 2018, hvorved Præsidiet stadfæstede afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets formand den 2. oktober 2018, hvorved Giulia Moi blev pålagt en sanktion, der indebar, at den pågældende mistede retten til dagpenge i tolv dage, med den begrundelse, at hun havde udøvet psykisk chikane mod sine to akkrediterede parlamentariske assistenter. |
| --- | --- |

—

Principalt annulleres afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets Præsidium den 12. november 2018, hvorved Præsidiet stadfæstede afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets formand den 2. oktober 2018, hvorved Giulia Moi blev pålagt en sanktion, der indebar, at den pågældende mistede retten til dagpenge i tolv dage, med den begrundelse, at hun havde udøvet psykisk chikane mod sine to akkrediterede parlamentariske assistenter.

| — | Subsidiært skal det, i det omtvistede og usandsynlige tilfælde, at sagsøgeren ikke får medhold i sin principale påstand, og med forbehold for et eventuelt søgsmål, fastslås, at den pålagte disciplinære sanktion er overdreven/uforholdsmæssig, og følgelig skal erstattes af den sanktion, der er fastsat i artikel 166, litra a), i Europa-Parlamentets forretningsorden. |
| --- | --- |

—

Subsidiært skal det, i det omtvistede og usandsynlige tilfælde, at sagsøgeren ikke får medhold i sin principale påstand, og med forbehold for et eventuelt søgsmål, fastslås, at den pålagte disciplinære sanktion er overdreven/uforholdsmæssig, og følgelig skal erstattes af den sanktion, der er fastsat i artikel 166, litra a), i Europa-Parlamentets forretningsorden.

| — | Under alle omstændigheder tilpligtes Europa-Parlamentet at yde sagsøgeren erstatning efter Rettens rimelige skøn, der består i at betale sagsøgeren et beløb på 50 000 EUR — eller ethvert andet beløb, mindre eller større, som Retten finder rimeligt — og at pålægge Europa-Parlamentets formand at offentliggøre dette på Europa-Parlamentets plenarmøde. |
| --- | --- |

—

Under alle omstændigheder tilpligtes Europa-Parlamentet at yde sagsøgeren erstatning efter Rettens rimelige skøn, der består i at betale sagsøgeren et beløb på 50 000 EUR — eller ethvert andet beløb, mindre eller større, som Retten finder rimeligt — og at pålægge Europa-Parlamentets formand at offentliggøre dette på Europa-Parlamentets plenarmøde.

| — | Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at der foreligger tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet, af retten til retfærdig rettergang og af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| 1. | Det skal fremhæves, at den omhandlede disciplinære sanktion er ugrundet og tilsyneladende alene begrundet med en henvisning til Det Rådgivende Udvalgs rapport, som for sit vedkommende og uden begrundelse har betegnet sagsøgerens adfærd som »psykisk chikane« uden nogen beviser. |
| --- | --- |

1.

Det skal fremhæves, at den omhandlede disciplinære sanktion er ugrundet og tilsyneladende alene begrundet med en henvisning til Det Rådgivende Udvalgs rapport, som for sit vedkommende og uden begrundelse har betegnet sagsøgerens adfærd som »psykisk chikane« uden nogen beviser.

| 2. | Det er endvidere åbenbart, at Præsidiet har udøvet sine beføjelser åbenlyst fejlagtigt og at det har begået en åbenbar magtfordrejning, for så vidt som de faktiske omstændigheder, der er blevet lagt til grund og som er blevet fremført af de assistenter, der angiveligt er blevet udsat for chikane, ikke kan betegnes som psykisk chikane som omhandlet i personalevedtægtens artikel 12a. |
| --- | --- |

2.

Det er endvidere åbenbart, at Præsidiet har udøvet sine beføjelser åbenlyst fejlagtigt og at det har begået en åbenbar magtfordrejning, for så vidt som de faktiske omstændigheder, der er blevet lagt til grund og som er blevet fremført af de assistenter, der angiveligt er blevet udsat for chikane, ikke kan betegnes som psykisk chikane som omhandlet i personalevedtægtens artikel 12a.

| 3. | Præsidiet har for sit vedkommende begået en fejl og har fordrejet de faktiske omstændigheder, som ligger til grund for afgørelsen, med hensyn til definitionen af »psykisk chikane« således som fastsat i personalevedtægtens artikel 12a. Ved »psykisk chikane« forstås enhver form for misbrug, der over en periode gentagne gange eller systematisk kommer til udtryk i adfærd, ord, handlinger, bevægelser eller på skrift, som er forsætlige, og som er et angreb på en persons værdighed, personlighed eller psykiske eller fysiske integritet. |
| --- | --- |

3.

Præsidiet har for sit vedkommende begået en fejl og har fordrejet de faktiske omstændigheder, som ligger til grund for afgørelsen, med hensyn til definitionen af »psykisk chikane« således som fastsat i personalevedtægtens artikel 12a. Ved »psykisk chikane« forstås enhver form for misbrug, der over en periode gentagne gange eller systematisk kommer til udtryk i adfærd, ord, handlinger, bevægelser eller på skrift, som er forsætlige, og som er et angreb på en persons værdighed, personlighed eller psykiske eller fysiske integritet.

| 4. | Hvad angår begrebet »psykisk chikane«, som præciseret ovenfor, fremgår det af sagens akter, at sagsøgerens adfærd på ingen måde udgør et tilfælde af »chikane«, og at det lille antal klagepunkter, som endvidere begrænser sig tidsmæssigt til at omfatte en meget kort periode, angår de opgaver, som assistenterne udførte samt deres tilstedeværelse på kontoret, og er udtryk for deres hævn over sagsøgeren, som er ansvarlig for at have anmodet om deres opsigelse. |
| --- | --- |

4.

Hvad angår begrebet »psykisk chikane«, som præciseret ovenfor, fremgår det af sagens akter, at sagsøgerens adfærd på ingen måde udgør et tilfælde af »chikane«, og at det lille antal klagepunkter, som endvidere begrænser sig tidsmæssigt til at omfatte en meget kort periode, angår de opgaver, som assistenterne udførte samt deres tilstedeværelse på kontoret, og er udtryk for deres hævn over sagsøgeren, som er ansvarlig for at have anmodet om deres opsigelse.

| 5. | I øvrigt vil ingen udenforstående og fornuftig iagttager med et kendskab til det særlige arbejdsmiljø for parlamentsmedlemmerne og deres nære personale kunne konkludere, at den adfærd, sagsøgeren foreholdes, var overdreven og forkastelig i en sådan grad, at det var et angreb på de omhandlede assistenters værdighed, personlighed eller psykiske eller fysiske integritet, i hvilken forbindelse der ligeledes skal tages hensyn til den generøse løn, som Parlamentet har betalt dem. |
| --- | --- |

5.

I øvrigt vil ingen udenforstående og fornuftig iagttager med et kendskab til det særlige arbejdsmiljø for parlamentsmedlemmerne og deres nære personale kunne konkludere, at den adfærd, sagsøgeren foreholdes, var overdreven og forkastelig i en sådan grad, at det var et angreb på de omhandlede assistenters værdighed, personlighed eller psykiske eller fysiske integritet, i hvilken forbindelse der ligeledes skal tages hensyn til den generøse løn, som Parlamentet har betalt dem.

---

(*1)  Information er fjernet eller erstattet inden for rammerne af beskyttelse af personoplysninger og/eller fortrolighed.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/71 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/71

---

Sag anlagt den 11. januar 2019 — Pablosky mod EUIPO — docPrice (mediFLEX easystep)

(Sag T-21/19)

(2019/C 93/92)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Pablosky, SL (Madrid, Spanien) (ved advokat A. Tarí Lázaro)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: docPrice GmbH (Koblenz, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: docPrice GmbH

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket mediFLEX easystep — registreringsansøgning nr. 15 730 898

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. november 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 76/2018-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EU-varemærkeansøgning nr. 15 730 898 afslås i det hele for så vidt angår varerne indeholdt i klasse 10 og 25. |
| --- | --- |

—

EU-varemærkeansøgning nr. 15 730 898 afslås i det hele for så vidt angår varerne indeholdt i klasse 10 og 25.

| — | Sagsøgeren tilkendes sagsomkostninger. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren tilkendes sagsomkostninger.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/72 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/72

---

Sag anlagt den 14. januar 2019 — Limango mod EUIPO — Consolidated Artists (limango)

(Sag T-23/19)

(2019/C 93/93)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Limango GmbH (München, Tyskland) (ved advokaterne C- Hauss-Löhde og M. Mette)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Consolidated Artists BV (Rotterdam, Nederlandene)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Limango GmbH

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket limango — registreringsansøgning nr. 6 943 096

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 3. oktober 2018 af Første Appelkammer ved EUIPO (beslægtede sager 1844/2017-1 og R 2093/2017-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Indsigelsen forkastes i det hele. |
| --- | --- |

—

Indsigelsen forkastes i det hele.

| — | EUIPO og intervenienten tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO og intervenienten tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/73 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/73

---

Sag anlagt den 11. januar 2019 — INC og Consorzio Stabile Sis mod Kommissionen

(Sag T-24/19)

(2019/C 93/94)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: INC SpA (Torino, Italien) og Consorzio Stabile Sis SCpA (Torino) (ved advokaterne H.-G. Kamann, F. Louis og G. Tzifa)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Kommissionens afgørelse C(2018) 2435 final af 27. april 2018 i sag SA. 49335 (2017/N) og SA.49336 (2017/N) (1) annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse C(2018) 2435 final af 27. april 2018 i sag SA. 49335 (2017/N) og SA.49336 (2017/N) (1) annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat et anbringende for hvert af de to tilfælde af angivelig statsstøtte.

| 1. | Anbringendet vedrørende sag SA.49336 (2017/N) om, at Kommissionen ved at vedtage den anfægtede afgørelse undlod at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, som er omhandlet i artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, og artikel 6 i forordning (EU) 2015/1589 (2), til trods for at der under den foreløbige undersøgelsesprocedure opstod alvorlige vanskeligheder med hensyn til foreneligheden af den anmeldte individuelle statsstøtte vedrørende et italiensk betalingsmotorvejsselskab (Autostrade per l'Italia SpA) med det indre marked. Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen herved tilsidesatte artikel 108, stk. 3, TEUF og artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 2015/1589. |
| --- | --- |

1.

Anbringendet vedrørende sag SA.49336 (2017/N) om, at Kommissionen ved at vedtage den anfægtede afgørelse undlod at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, som er omhandlet i artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, og artikel 6 i forordning (EU) 2015/1589 (2), til trods for at der under den foreløbige undersøgelsesprocedure opstod alvorlige vanskeligheder med hensyn til foreneligheden af den anmeldte individuelle statsstøtte vedrørende et italiensk betalingsmotorvejsselskab (Autostrade per l'Italia SpA) med det indre marked. Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen herved tilsidesatte artikel 108, stk. 3, TEUF og artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 2015/1589.

| 2. | Anbringendet vedrørende sag SA.49335 (2017/N) om, at Kommissionen ved at vedtage den anfægtede afgørelse undlod at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, som er omhandlet i artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, og artikel 6 i forordning (EU) 2015/1589, til trods for at der under den foreløbige undersøgelsesprocedure opstod alvorlige vanskeligheder med hensyn til foreneligheden af den anmeldte individuelle statsstøtte vedrørende et andet italiensk betalingsmotorvejsselskab (Società Iniziative Autostradali e Servizi Spa) med det indre marked. Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen herved tilsidesatte artikel 108, stk. 3, TEUF og artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 2015/1589. |
| --- | --- |

2.

Anbringendet vedrørende sag SA.49335 (2017/N) om, at Kommissionen ved at vedtage den anfægtede afgørelse undlod at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, som er omhandlet i artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, og artikel 6 i forordning (EU) 2015/1589, til trods for at der under den foreløbige undersøgelsesprocedure opstod alvorlige vanskeligheder med hensyn til foreneligheden af den anmeldte individuelle statsstøtte vedrørende et andet italiensk betalingsmotorvejsselskab (Società Iniziative Autostradali e Servizi Spa) med det indre marked. Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen herved tilsidesatte artikel 108, stk. 3, TEUF og artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 2015/1589.

---

(1)  EUT 2018, C379, s. 3.

(2)  Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT 2015, L 248, s. 9).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/73 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/73

---

Sag anlagt den 15. januar 2019 — Idea Groupe mod EUIPO — The Logistical Approach (Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there)

(Sag T-29/19)

(2019/C 93/95)

Stævningen er affattet på fransk

Parter

Sagsøger: Idea Groupe (Montoir de Bretagne, Frankrig) (ved advokat P. Langlais)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: The Logistical Approach BV (Uden, Nederlandene)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: The Logistical Approach BV

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there i farverne sort, hvid og nuancer af blå — registreringsansøgning nr. 14 567 184

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 12. november 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2064/2017-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

| — | The Logistical Approach BV tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med selskabets intervention, såfremt det intervenerer i sagen. |
| --- | --- |

—

The Logistical Approach BV tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med selskabets intervention, såfremt det intervenerer i sagen.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/74 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/74

---

Sag anlagt den 17. januar 2019 — Benavides Torres mod Rådet

(Sag T-35/19)

(2019/C 93/96)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Antonio José Benavides Torres (Caracas, Venezuela) (ved advokaterne L. Giuliano og F. Di Gianni)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 (2) annulleres, for så vidt som deres bestemmelser vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 (2) annulleres, for så vidt som deres bestemmelser vedrører sagsøgeren.

| — | Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et anbringende om, at sagsøgte har foretaget et åbenbart urigtigt skøn, idet det blev fastslået, at hans navn skulle opretholdes på listerne i bilag I til Rådets afgørelse (FUSP) 2017/2074 (3) og bilag IV til Rådets forordning (EU) 2017/2063 (4), uanset den omstændighed, at han ikke længere ville fungere inden for og ikke ville have tilknytning til de venezuelanske politiske eller militære myndigheder.

---

(1)  Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6.11.2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT L 276, 7.11.2018, s. 10).

(2)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6.11.2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT L 276, 7.11.2018, s. 1).

(3)  Rådets afgørelse (FUSP) 2017/2074 af 13.11.2017 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT L 295, 14.11.2017, s. 60).

(4)  Rådets forordning (EU) 2017/2063 af 13.11.2017 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT L 295, 14.11.2017, s. 21).

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/75 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/75

---

Sag anlagt den 18. januar 2019 — PE Digital mod EUIPO — Spark Networks Services (ElitePartner)

(Sag T-36/19)

(2019/C 93/97)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: PE Digital GmbH (Hamborg, Tyskland) (ved advokaterne V. von Bomhard og J. Fuhrmann)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Spark Networks Services GmbH (Berlin, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: PE Digital GmbH

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket ElitePartner — registreringsansøgning nr. 5 996 351

Sagen for EUIPO: Fortabelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 25. oktober 2018 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 614/2017-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse omgøres således, at det omtvistede EU-varemærke ikke er i strid med den i artikel 59, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 fastsatte ugyldighedsgrund. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse omgøres således, at det omtvistede EU-varemærke ikke er i strid med den i artikel 59, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 fastsatte ugyldighedsgrund.

| — | Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse.

| — | EUIPO og den anden part i sagen for appelkammeret, såfremt sidstnævnte intervenerer i sagen, tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder de af sagsøgeren afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO og den anden part i sagen for appelkammeret, såfremt sidstnævnte intervenerer i sagen, tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder de af sagsøgeren afholdte omkostninger.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 59, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 59, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/76 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/76

---

Sag anlagt den 21. januar 2019 — Amigüitos pets & life mod EUIPO – Société des produits Nestlé SA (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect)

(Sag T-40/19)

(2019/C 93/98)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Amigüitos pets & life, SA (Lorca, Spanien) (ved advokat N. Fernández Fernández-Pacheco)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Schweiz)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Amigüitos pets & life, SA

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect i farverne hvid, rød og sort — EU-varemærkeansøgning nr. 15 385 719

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. november 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 272/2018-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den tog indsigelsen rejst mod EU-varemærkeansøgning nr. 15 385 719 for varer i klasse 5 og 31 til følge. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den tog indsigelsen rejst mod EU-varemærkeansøgning nr. 15 385 719 for varer i klasse 5 og 31 til følge.

| — | EUIPO pålægges at bekræfte registreringen af EU-varemærkeansøgning nr. 15 385 719 for alle de varer, der søges beskyttet af nævnte varemærke. |
| --- | --- |

—

EUIPO pålægges at bekræfte registreringen af EU-varemærkeansøgning nr. 15 385 719 for alle de varer, der søges beskyttet af nævnte varemærke.

| — | Intervenienten og i påkommende tilfælde EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved EUIPO og for Retten. |
| --- | --- |

—

Intervenienten og i påkommende tilfælde EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved EUIPO og for Retten.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5 i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5 i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/77 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/77

---

Sag anlagt den 23. januar 2019 — Globalia Corporación Empresarial mod EUIPO — Touring Club Italiano (TC Touring Club)

(Sag T-44/19)

(2019/C 93/99)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Globalia Corporación Empresarial, SA (Llucmajor, Spanien) (ved advokat A. Gómez López)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Touring Club Italiano (Milano, Italien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Globalia Corporación Empresarial, SA

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket TC Touring Club i farverne rød og lysegrå — registreringsansøgning nr. 15 299 001

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. november 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 448/2018-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres, idet der herved er sket tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, hvilket udgør en væsentlig formmangel. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres, idet der herved er sket tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, hvilket udgør en væsentlig formmangel.

| — | Den anfægtede afgørelse omgøres som følge af urigtig anvendelse af artikel 47, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, idet det fastslås, at det fremlagte bevis for »reel« brug af det ældre varemærke er utilstrækkeligt eller ufyldestgørende. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse omgøres som følge af urigtig anvendelse af artikel 47, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, idet det fastslås, at det fremlagte bevis for »reel« brug af det ældre varemærke er utilstrækkeligt eller ufyldestgørende.

| — | Den anfægtede afgørelse omgøres som følge af urigtig anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, idet det fastslås, at der ikke foreligger risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse omgøres som følge af urigtig anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, idet det fastslås, at der ikke foreligger risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker.

| — | EUIPO og intervenienten, såfremt sidstnævnte intervenerer i denne sag, tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO og intervenienten, såfremt sidstnævnte intervenerer i denne sag, tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 47, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 47, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 11.3.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 93/78 |
| --- | --- | --- | --- |

11.3.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 93/78

---

Sag anlagt den 25. januar 2019 — Den Hellenske Republik mod Europa-Kommissionen

(Sag T-46/19)

(2019/C 93/100)

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Den Hellenske Republik (ved G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou og A.E. Vasilopoulou)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt om Den Hellenske Republik er pålagt faste finansielle engangskorrektioner for et bruttobeløb på 25 092 988,84 EUR og et nettobeløb på 24 851 438,56 EUR efter kontrol ΑΑ/2016/013/GR for arealstøtte på grundlag af ansøgningerne i år 2015/16 (regnskabsårene 2016 og 2017, s. 63-74 i den sammenfattede udgave). |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt om Den Hellenske Republik er pålagt faste finansielle engangskorrektioner for et bruttobeløb på 25 092 988,84 EUR og et nettobeløb på 24 851 438,56 EUR efter kontrol ΑΑ/2016/013/GR for arealstøtte på grundlag af ansøgningerne i år 2015/16 (regnskabsårene 2016 og 2017, s. 63-74 i den sammenfattede udgave).

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Det første anbringende vedrører Kommissionens tilsidesættelse af artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning nr. 1307/2013 (1) hvad angår fortolkningen og anvendelsen af definitionen af »permanente græsningsarealer«. |
| --- | --- |

1.

Det første anbringende vedrører Kommissionens tilsidesættelse af artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning nr. 1307/2013 (1) hvad angår fortolkningen og anvendelsen af definitionen af »permanente græsningsarealer«.

| 2. | Det andet anbringende vedrører en begrundelsesmangel i strid med artikel 296 TEUF, af artikel 18, stk. 5, i forordning nr. 640/2014 (2) af retningslinjerne for vurdering af kvaliteten af programmerne for udvikling af landdistrikterne (Executable Test Suite (ETS) LPIS data quality measures, version 6.0) og af proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

2.

Det andet anbringende vedrører en begrundelsesmangel i strid med artikel 296 TEUF, af artikel 18, stk. 5, i forordning nr. 640/2014 (2) af retningslinjerne for vurdering af kvaliteten af programmerne for udvikling af landdistrikterne (Executable Test Suite (ETS) LPIS data quality measures, version 6.0) og af proportionalitetsprincippet.

| 3. | Det tredje anbringende vedrører en utilstrækkelig begrundelse hvad angår de punkter, hvorved Kommissionen endvidere har pålagt faste finansielle engangskorrektioner. |
| --- | --- |

3.

Det tredje anbringende vedrører en utilstrækkelig begrundelse hvad angår de punkter, hvorved Kommissionen endvidere har pålagt faste finansielle engangskorrektioner.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 af 17.12.2013 om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landsbrugspolitik og om ophævelse af Rådet forordning (EF) nr. 637/2008 og Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 (EUT 2013, L 347, s. 608).

(2)  Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 640/2014 af 11.3.2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, betingelserne for afslag eller tilbagetrækning af betalinger og administrative sanktioner vedrørende direkte betalinger, støtte til udvikling af landdistrikterne og krydsoverensstemmelse (EUT 2014, L 181, s. 48).

---