# Den Europæiske Unions C 148/2019

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 148 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 62. årgang29. april 2019 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 148

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

62. årgang29. april 2019

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2019/C 148/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2019/C 148/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | CDJ |
| 2019/C 148/02 | Sag C-420/16 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. marts 2019 — Balázs-Árpád Izsák, Attila Dabis mod Europa-Kommissionen, Ungarn, Den Hellenske Republik, Rumænien og Den Slovakiske Republik (Appel — regler for institutionerne — borgerinitiativ — forordning (EU) nr. 211/2011 — registrering af forslag til borgerinitiativ — artikel 4, stk. 2, litra b) — betingelse om, at forslaget til borgerinitiativ ikke falder åbenbart uden for Europa-Kommissionens beføjelse til at fremsætte et forslag til en retsakt med henblik på gennemførelsen af traktaterne — bevisbyrde — økonomisk, social og territorial samhørighed — artikel 174 TEUF — borgerinitiativet Samhørighedspolitik for ligestilling af regionerne og bevarelse af de regionale kulturer — anmodning om registrering — Kommissionens afslag) | 2 |
| 2019/C 148/03 | Sag C-349/17: Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. marts 2019 — Eesti Pagar AS mod Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus og Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tallinna Ringkonnakohus — Estland) (Præjudiciel forelæggelse — statsstøtte — forordning (EF) nr. 800/2008 (generel gruppefritagelsesforordning) — artikel 8, stk. 2 — støtte med tilskyndelsesvirkning — begrebet projektet påbegyndes — de nationale myndigheders beføjelser — ulovlig støtte — ingen afgørelse fra Europa-Kommissionen eller fra en national ret — de nationale myndigheders pligt til på eget initiativ at tilbagesøge ulovlig støtte — retsgrundlag — artikel 108, stk. 3, TEUF — det almindelige EU-retlige princip om beskyttelse af den berettigede forventning — den kompetente nationale myndigheds afgørelse om tildeling af støtte i medfør af forordning nr. 800/2008 — kendskab til omstændigheder, der udelukker støtteansøgningen fra støtteberettigelse — berettiget forventning skabt — foreligger ikke — forældelse — støtte, der medfinansieres af en strukturfond — relevante retsforskrifter — forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 — nationale bestemmelser — renter — pligt til at opkræve renter — retsgrundlag — artikel 108, stk. 3, TEUF — relevante retsforskrifter — nationale bestemmelser — effektivitetsprincippet) | 3 |
| 2019/C 148/04 | Sag C-643/17: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 7. marts 2019 — Suez II Water Technologies & Solutions Portugal, Unipessoal Lda, tidligere GE Power Controls Portugal Unipessoal, Lda mod Fazenda Pública (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse — toldunion — forordning (EØF) nr. 2913/92 — artikel 37 — EF-toldkodeks — forordning (EØF) nr. 2454/93 — artikel 313 — varers toldmæssige status — formodning om varernes status som fællesskabsvarer) | 4 |
| 2019/C 148/05 | Sag C-693/17 P: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 6. marts 2019 — BMB sp. z o.o. mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Ferrero SpA (Appel — EF-design — forordning (EF) nr. 6/2002 — artikel 25, stk. 1, litra e) — ugyldighedssag — design, der gengiver beholdere til sukkervarer — ugyldighedserklæring) | 5 |
| 2019/C 148/06 | Sag C-728/17 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. marts 2019 — Europa-Kommissionen mod Alain Laurent Brouillard (Appel — personalesag — ansættelse — udvælgelsesprøve — betingelser for adgang til at deltage — krævede eksamensbeviser og krævet uddannelsesniveau — almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/306/15 — forhåndsudvælgelse af ansøgerne efter kvalifikationer — uddannelsesniveau svarende til en afsluttet juridisk uddannelse fra et belgisk, fransk eller luxembourgsk universitet — mastergrad 2 i jura, økonomi, forvaltning, med privatret som speciale, som jurist-lingvist — udstedelse efter en validering af erhvervserfaring — afslag på ansøgningen) | 6 |
| 2019/C 148/07 | Sag C-392/18 P: Appel iværksat den 13. juni 2018 af Mauro Bettani til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 24. april 2018 i sag T-80/18, Bettani mod Kommissionen | 6 |
| 2019/C 148/08 | Sag C-757/18 P: Appel iværksat den 3. december 2019 af M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 28. september 2018 i sag T-709/17, M-Sansz mod Kommissionen | 7 |
| 2019/C 148/09 | Sag C-809/18 P: Appel iværksat den 20. december 2018 af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 15. oktober 2018 i sag T-7/17 — John Mills mod EUIPO | 8 |
| 2019/C 148/10 | Sag C-818/18 P: Appel iværksat den 21. december 2018 af The Yokohama Rubber Co. Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Udvidede Afdeling) den 24. oktober 2018 i sag T-447/16, Pirelli Tyre mod EUIPO | 9 |
| 2019/C 148/11 | Sag C-825/18 P: Appel iværksat den 28. december 2018 af Mamas and Papas Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 23. oktober 2018 i sag T-672/17, Mamas and Papas mod EUIPO | 11 |
| 2019/C 148/12 | Sag C-6/19 P: Appel iværksat den 4. januar 2019 af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Udvidede Afdeling) den 24. oktober 2018 i sag T-447/16 — Pirelli Tyre mod EUIPO | 12 |
| 2019/C 148/13 | Sag C-13/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Audiencia Provincial de Zaragoza (Spanien) den 9. januar 2019 — Ibercaja Banco, S.A. mod TJ og UK | 13 |
| 2019/C 148/14 | Sag C-48/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 25. januar 2019 — X-GmbH mod Finanzamt Z | 14 |
| 2019/C 148/15 | Sag C-56/19 P: Appel iværksat den 25. januar 2019 af RFA International, LP til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 15. november 2018 i sag T-113/15, RFA International mod Kommissionen | 15 |
| 2019/C 148/16 | Sag C-57/19 P: Appel iværksat den 25. januar 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Udvidede Afdeling) den 15. november 2018 i sag T-793/14, Tempus Energy og Tempus Energy Technology mod Kommissionen | 16 |
| 2019/C 148/17 | Sag C-74/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa — Juiz 18 (Portugal) den 31. januar 2019 — LE mod Transportes Aéreos Portugueses, SA | 18 |
| 2019/C 148/18 | Sag C-80/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauen) den 4. februar 2019 — E. E. | 18 |
| 2019/C 148/19 | Sag C-105/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Monomeles Protodikeio Serron (Grækenland) den 18. februar 2019 — WP mod Trapeza Peiraios AE | 20 |
| 2019/C 148/20 | Sag C-113/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour administrative (Luxembourg) den 12. februar 2019 — Luxaviation SA mod Miljøministeren | 21 |
| 2019/C 148/21 | Sag C-117/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Litauen) den 15. februar 2019 — AB Linas Agro mod Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos | 22 |
| 2019/C 148/22 | Sag C-130/19: Sag anlagt den 15. februar 2019 — Den Europæiske Revisionsret mod Karel Pinxten | 24 |
| 2019/C 148/23 | Sag C-144/19 P: Appel iværksat den 20. februar 2019 af Lupin Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-680/14, Lupin mod Kommissionen | 24 |
| 2019/C 148/24 | Sag C-145/19 P: Appel iværksat den 20. februar 2019 af Mohamed Hosni Elsayed Mubarak til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-358/17, Mubarak mod Rådet | 26 |
| 2019/C 148/25 | Sag C-146/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenien) den 21. februar 2019 — SCT, d.d., under konkurs, mod Republikken Slovenien | 27 |
| 2019/C 148/26 | Sag C-149/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Okresný súd Bratislava (Den Slovakiske Republik) den 22. februar 2019 — straffesag mod R.B. | 28 |
| 2019/C 148/27 | Sag C-151/19 P: Appel iværksat den 21. februar 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-684/14, Krka mod Kommissionen | 29 |
| 2019/C 148/28 | Sag C-161/19: Sag anlagt den 22. februar 2019 — Europa-Kommissionen mod Republikken Østrig | 30 |
| 2019/C 148/29 | Sag C-164/19 P: Appel iværksat den 22. februar 2019 af Niche Generics Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-701/14, Niche Generics mod Kommissionen | 31 |
| 2019/C 148/30 | Sag C-165/19 P: Appel iværksat den 22. februar 2019 af Slovak Telecom, a.s. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-851/14, Slovak Telecom mod Kommissionen | 32 |
| 2019/C 148/31 | Sag C-166/19 P: Appel iværksat den 22. februar 2019 af Unichem Laboratories Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-705/14, Unichem Laboratories mod Kommissionen | 33 |
| 2019/C 148/32 | Sag C-173/19 P: Appel iværksat den 25. februar 2019 af Scandlines Danmark ApS og Scandlines Deutschland GmbH til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-890/16, Scandlines Danmark og Scandlines Deutschland mod Kommissionen | 34 |
| 2019/C 148/33 | Sag C-174/19 P: Appel iværksat den 25. februar 2019 af Scandlines Danmark ApS og Scandlines Deutschland GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-630/15, Scandlines Danmark og Scandlines Deutschland mod Kommissionen | 35 |
| 2019/C 148/34 | Sag C-175/19 P: Appel iværksat den 25. februar 2019 af Stena Line Scandinavia AB til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-631/15, Stena Line Scandinavia mod Kommissionen | 37 |
| 2019/C 148/35 | Sag C-183/19 P: Appel iværksat den 22. februar 2019 af Fruits de Ponent, S.C.C.L. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-290/16, Fruits de Ponent mod Kommissionen | 38 |
| | GCEU |
| 2019/C 148/36 | Sag T-716/14: Rettens dom af 7. marts 2019 — Tweedale mod EFSA (Aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — dokumenter vedrørende toksicitetstest udført i forbindelse med fornyelsen af godkendelsen af aktivstoffet glyphosat — delvist afslag på aktindsigt — undtagelse vedrørende beskyttelsen af forretningsmæssige interesser — mere tungtvejende offentlig interesse — forordning (EF) nr. 1367/2006 — begrebet oplysninger, der vedrører emissioner til miljøet) | 40 |
| 2019/C 148/37 | Sag T-135/15: Rettens dom af 12. marts 2018 — Italien mod Kommissionen (EGFL — udgifter udelukket fra finansiering — udgifter afholdt af Italien — midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien — forordning (EF) nr. 320/2006 — forordning (EF) nr. 968/2006 — frist på 24 måneder — begrebet flerårig foranstaltning — betingelser for tildeling af omstruktureringsstøtte — begrebet produktionsfaciliteter — kvalificering af siloer — begrebet fuldstændig nedlæggelse — bilag 2 til dokument nr. VI/5330/97 — vanskeligheder med fortolkningen af de EU-retlige bestemmelser — loyalt samarbejde — berettiget forventning — ne bis in idem — slagtepræmier — oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter — forsinkede betalinger — bevis for eksistensen af særlige forvaltningsforhold — ligebehandling — oversættelsesfejl i en af de sproglige versioner af en EU-forordning — den finansielle korrektion tilregnes medlemsstaten) | 41 |
| 2019/C 148/38 | Sag T-139/15: Rettens dom af 12. marts 2019 — Ungarn mod Kommissionen (EUGFL — Garantisektionen — EGFL — sukker — midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet — forordning (EF) nr. 320/2006 — forordning (EF) nr. 968/2006 — udgifter, der er udelukket fra finansiering — udgifter afholdt af Ungarn — betingelser for tildeling af støtte for fuldstændig nedlæggelse og støtte for delvis nedlæggelse — begrebet produktionsfaciliteter — bedømmelse af brugen af siloer på tidspunktet for indgivelsen af støtteansøgningen — begrebet fuldstændig nedlæggelse — bilag 2 til dokument VI/5530/97 — vanskeligheder ved fortolkning af EU-lovgivningen — loyalt samarbejde) | 42 |
| 2019/C 148/39 | Sag T-156/15: Rettens dom af 12. marts 2019 — Frankrig mod Kommissionen (EGFL og ELFUL — udgifter udelukket fra EU-finansiering — udgifter afholdt af Frankrig — arealstøtteordning — processuelle garantier — forordning (EF) nr. 885/2006 — begrebet permanente græsarealer — forordning (EF) nr. 1120/2009 — nationalt kontrolsystem indført på grundlag af en uoverensstemmende definition af foderarealerne — samtlige udgifter udelukket — proportionalitet — program for udvikling af landdistrikterne i Frankrig — støtteforanstaltninger til udvikling af landdistrikterne — områder med naturlige ulemper — forordning (EF) nr. 1975/2006 — forordning (EF) nr. 65/2011 — fast finansiel korrektion — kontroller på stedet — belægningskriterium — optælling af dyr — midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien — forordning (EF) nr. 320/2006 — forordning (EF) nr. 968/2006 — betingelser for tildeling af omstruktureringsstøtte — begrebet produktionsfaciliteter — bedømmelse af brugen af siloer på tidspunktet for indgivelsen af støtteansøgningen — begrebet fuldstændig nedlæggelse — proportionalitet — ligebehandling — bilag 2 til dokument VI/5330/97) | 43 |
| 2019/C 148/40 | Sag T-730/16: Rettens dom af 13. marts 2019 — Espírito Santo Financial Group mod ECB (Aktindsigt — afgørelse 2004/258/EF — dokumenter vedrørende ECB’s afgørelse af 1. august 2014 vedrørende Banco Espírito Santo SA — delvist afslag på aktindsigt — undtagelse vedrørende fortroligheden af forhandlingerne i ECB’s besluttende organer — undtagelse vedrørende Unionens eller en medlemsstats finanspolitik, valutapolitik eller økonomiske politik — undtagelse vedrørende stabiliteten af det finansielle system i Unionen eller i en medlemsstat — undtagelse vedrørende beskyttelsen af forretningsmæssige interesser — undtagelse vedrørende beskyttelse af dokumenter til internt brug — begrundelsespligt) | 44 |
| 2019/C 148/41 | Sag T-799/16: Rettens dom af 12. marts 2019 — Xiaomi mod EUIPO — Dudingen Develops (MI) (EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-figurmærket MI — det ældre EU-figurmærke MI — relativ registreringshindring — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] — begrundelsespligt — artikel 75, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 94 i forordning 2017/1001)) | 45 |
| 2019/C 148/42 | Sag T-837/16: Rettens dom af 7. marts 2019 — Sverige mod Kommissionen (REACH — Kommissionens afgørelse om tilladelse til anvendelse af blysulfochromatgul og blychromatmolybdatsulfatrød — artikel 60, stk. 4 og 5, i forordning (EF) nr. 1907/2006 — undersøgelse af, om der findes alternativer — retlig fejl) | 46 |
| 2019/C 148/43 | Sag T-59/17: Rettens dom af 7. marts 2019 — L mod Parlamentet (Personalesag — akkrediteret parlamentarisk assistent — opsigelse af kontrakten — brud på tillidsforhold — ekstern virksomhed — åbenbart urigtigt skøn — påstand om erstatning) | 47 |
| 2019/C 148/44 | Sag T-329/17: Rettens dom af 7. marts 2019 — Hautala m.fl. mod EFSA (Aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — dokumenter vedrørende carcinogenicitetsundersøgelser udarbejdet i forbindelse med fornyelsen af godkendelsen af det aktive stof glyphosat — delvist afslag på aktindsigt — undtagelse vedrørende beskyttelsen af forretningsmæssige interesser — tungtvejende offentlig interesse — forordning (EF) nr. 1367/2006 — begrebet oplysninger, der vedrører emissioner til miljøet) | 47 |
| 2019/C 148/45 | Sag T-446/17: Rettens dom af 12. marts 2019 — TK mod Parlamentet (Personalesag — midlertidigt ansatte — ændring af de tildelte opgaver — begrebet placering — indkaldelse til samtale — begrebet procedure — påstand om psykisk chikane — ansøgning om bistand — ansvar — ikke-økonomisk skade) | 48 |
| 2019/C 148/46 | Sag T-798/17: Rettens dom af 12. marts 2019 — De Masi og Varoufakis mod ECB (Aktindsigt — afgørelse 2004/258/EF — dokument med titlen Svar på spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 14.4 i protokollen om statutten for ESCB og ECB — afslag på aktindsigt — undtagelse vedrørende beskyttelse af juridisk rådgivning — undtagelse vedrørende beskyttelse af dokumenter til internt brug — mere tungtvejende offentlig interesse) | 49 |
| 2019/C 148/47 | Sag T-26/18: Rettens dom af 12. marts 2019 — Frankrig mod Kommissionen (EGFL og ELFUL — udgifter udelukket fra EU-finansiering — udgifter afholdt af Frankrig — punktvise og faste finansielle korrektioner — arealstøtteordning — system til identifikation af landbrugsparceller — fastlæggelsen af støtteberettigede arealer — bevarelse af landbrugsjorden i god landbrugs- og miljømæssig stand — landskabstræk — græsningsarealer og hedeområder — nationalt kontrolsystem, der er indført på grundlag af en definition, der ikke er forenelig med støtteberettigede arealer — proportionalitet — begrundelsespligt — efterprøvende regnskabsafslutning — mest sandsynlige fejlforekomst — retlig fejl) | 50 |
| 2019/C 148/48 | Sag T-106/18: Rettens dom af 7. marts 2019 — Laverana mod EUIPO — Agroecopark (VERA GREEN) (EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-ordmærket VERA GREEN — det ældre EU-ordmærke LAVERA — relativ registreringshindring — ingen risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001) | 51 |
| 2019/C 148/49 | Sag T-297/18: Rettens dom af 13. marts 2019 — Wirecard Technologies mod EUIPO — Striatum Ventures (supr) (EU-varemærker — ugyldighedssag — EU-ordmærket supr — ældre Benelux-ordmærke Zupr — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — lighed mellem tegnene — artikel 60, stk. 1, litra a), og artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001) | 51 |
| 2019/C 148/50 | Sag T-463/18: Rettens dom af 12. marts 2019 — Novartis mod EUIPO (SMARTSURFACE) (EU-varemærker — ansøgning om EU-ordmærket SMARTSURFACE — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001 — mangel på fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001) | 52 |
| 2019/C 148/51 | Sag T-326/18: Rettens kendelse af 8. marts 2019 — Herrero Torres mod EUIPO — DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES) (EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-figurmærket CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES — det ældre nationale figurmærke Carajillo — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 2017/2001 — åbenbart, at sagen er retligt ugrundet) | 53 |
| 2019/C 148/52 | Sag T-125/19: Sag anlagt den 20. februar 2019 — Clem & Jo Optique mod EUIPO — C&A (C&J) | 54 |
| 2019/C 148/53 | Sag T-126/19: Sag anlagt den 21. februar 2019 — Krajowa Izba Gospodarcza Chłodnictwa i Klimatyzacji mod Kommissionen | 54 |
| 2019/C 148/54 | Sag T-131/19: Sag anlagt den 25. februar 2019 — Oosterbosch mod Parlamentet | 55 |
| 2019/C 148/55 | Sag T-132/19: Sag anlagt den 26. februar 2019 — Ashworth mod Parlamentet | 56 |
| 2019/C 148/56 | Sag T-135/19: Sag anlagt den 1. marts 2019 — Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals mod EUIPO — Dalmat (LaTV3D) | 58 |
| 2019/C 148/57 | Sag T-137/19: Sag anlagt den 28. februar 2019 — Souruh mod Rådet | 58 |
| 2019/C 148/58 | Sag T-138/19: Sag anlagt den 14. februar 2019 — WH mod EUIPO | 59 |
| 2019/C 148/59 | Sag T-141/19: Sag anlagt den 4. marts 2019 — Sabo m.fl. mod Parlamentet og Rådet | 60 |
| 2019/C 148/60 | Sag T-142/19: Sag anlagt den 1. marts 2019 — Nosio mod EUIPO — Passi (PASSIATA) | 60 |
| 2019/C 148/61 | Sag T-143/19: Sag anlagt den 2. marts 2019 — Solar Ileias Bompaina mod Kommissionen | 61 |
| 2019/C 148/62 | Sag T-147/19: Sag anlagt den 6. marts 2019 — Flovax mod EUIPO — Dagniaux og Gervais Danone (GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923) | 62 |
| 2019/C 148/63 | Sag T-156/19: Sag anlagt den 12. marts 2019 — Koenig & Bauer mod EUIPO (we’re on it) | 63 |
| 2019/C 148/64 | Sag T-507/16: Rettens kendelse af 1. marts 2019 — Baradel m.fl. mod EIF | 64 |
| 2019/C 148/65 | Sag T-760/18: Rettens kendelse af 15. februar 2019 — Intercontinental Exchange Holdings mod EUIPO — New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT) | 64 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

CDJ

2019/C 148/02

Sag C-420/16 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. marts 2019 — Balázs-Árpád Izsák, Attila Dabis mod Europa-Kommissionen, Ungarn, Den Hellenske Republik, Rumænien og Den Slovakiske Republik (Appel — regler for institutionerne — borgerinitiativ — forordning (EU) nr. 211/2011 — registrering af forslag til borgerinitiativ — artikel 4, stk. 2, litra b) — betingelse om, at forslaget til borgerinitiativ ikke falder åbenbart uden for Europa-Kommissionens beføjelse til at fremsætte et forslag til en retsakt med henblik på gennemførelsen af traktaterne — bevisbyrde — økonomisk, social og territorial samhørighed — artikel 174 TEUF — borgerinitiativet Samhørighedspolitik for ligestilling af regionerne og bevarelse af de regionale kulturer — anmodning om registrering — Kommissionens afslag)

2

2019/C 148/03

Sag C-349/17: Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. marts 2019 — Eesti Pagar AS mod Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus og Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tallinna Ringkonnakohus — Estland) (Præjudiciel forelæggelse — statsstøtte — forordning (EF) nr. 800/2008 (generel gruppefritagelsesforordning) — artikel 8, stk. 2 — støtte med tilskyndelsesvirkning — begrebet projektet påbegyndes — de nationale myndigheders beføjelser — ulovlig støtte — ingen afgørelse fra Europa-Kommissionen eller fra en national ret — de nationale myndigheders pligt til på eget initiativ at tilbagesøge ulovlig støtte — retsgrundlag — artikel 108, stk. 3, TEUF — det almindelige EU-retlige princip om beskyttelse af den berettigede forventning — den kompetente nationale myndigheds afgørelse om tildeling af støtte i medfør af forordning nr. 800/2008 — kendskab til omstændigheder, der udelukker støtteansøgningen fra støtteberettigelse — berettiget forventning skabt — foreligger ikke — forældelse — støtte, der medfinansieres af en strukturfond — relevante retsforskrifter — forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 — nationale bestemmelser — renter — pligt til at opkræve renter — retsgrundlag — artikel 108, stk. 3, TEUF — relevante retsforskrifter — nationale bestemmelser — effektivitetsprincippet)

3

2019/C 148/04

Sag C-643/17: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 7. marts 2019 — Suez II Water Technologies & Solutions Portugal, Unipessoal Lda, tidligere GE Power Controls Portugal Unipessoal, Lda mod Fazenda Pública (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse — toldunion — forordning (EØF) nr. 2913/92 — artikel 37 — EF-toldkodeks — forordning (EØF) nr. 2454/93 — artikel 313 — varers toldmæssige status — formodning om varernes status som fællesskabsvarer)

4

2019/C 148/05

Sag C-693/17 P: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 6. marts 2019 — BMB sp. z o.o. mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Ferrero SpA (Appel — EF-design — forordning (EF) nr. 6/2002 — artikel 25, stk. 1, litra e) — ugyldighedssag — design, der gengiver beholdere til sukkervarer — ugyldighedserklæring)

5

2019/C 148/06

Sag C-728/17 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. marts 2019 — Europa-Kommissionen mod Alain Laurent Brouillard (Appel — personalesag — ansættelse — udvælgelsesprøve — betingelser for adgang til at deltage — krævede eksamensbeviser og krævet uddannelsesniveau — almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/306/15 — forhåndsudvælgelse af ansøgerne efter kvalifikationer — uddannelsesniveau svarende til en afsluttet juridisk uddannelse fra et belgisk, fransk eller luxembourgsk universitet — mastergrad 2 i jura, økonomi, forvaltning, med privatret som speciale, som jurist-lingvist — udstedelse efter en validering af erhvervserfaring — afslag på ansøgningen)

6

2019/C 148/07

Sag C-392/18 P: Appel iværksat den 13. juni 2018 af Mauro Bettani til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 24. april 2018 i sag T-80/18, Bettani mod Kommissionen

6

2019/C 148/08

Sag C-757/18 P: Appel iværksat den 3. december 2019 af M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 28. september 2018 i sag T-709/17, M-Sansz mod Kommissionen

7

2019/C 148/09

Sag C-809/18 P: Appel iværksat den 20. december 2018 af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 15. oktober 2018 i sag T-7/17 — John Mills mod EUIPO

8

2019/C 148/10

Sag C-818/18 P: Appel iværksat den 21. december 2018 af The Yokohama Rubber Co. Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Udvidede Afdeling) den 24. oktober 2018 i sag T-447/16, Pirelli Tyre mod EUIPO

9

2019/C 148/11

Sag C-825/18 P: Appel iværksat den 28. december 2018 af Mamas and Papas Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 23. oktober 2018 i sag T-672/17, Mamas and Papas mod EUIPO

11

2019/C 148/12

Sag C-6/19 P: Appel iværksat den 4. januar 2019 af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Udvidede Afdeling) den 24. oktober 2018 i sag T-447/16 — Pirelli Tyre mod EUIPO

12

2019/C 148/13

Sag C-13/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Audiencia Provincial de Zaragoza (Spanien) den 9. januar 2019 — Ibercaja Banco, S.A. mod TJ og UK

13

2019/C 148/14

Sag C-48/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 25. januar 2019 — X-GmbH mod Finanzamt Z

14

2019/C 148/15

Sag C-56/19 P: Appel iværksat den 25. januar 2019 af RFA International, LP til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 15. november 2018 i sag T-113/15, RFA International mod Kommissionen

15

2019/C 148/16

Sag C-57/19 P: Appel iværksat den 25. januar 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Udvidede Afdeling) den 15. november 2018 i sag T-793/14, Tempus Energy og Tempus Energy Technology mod Kommissionen

16

2019/C 148/17

Sag C-74/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa — Juiz 18 (Portugal) den 31. januar 2019 — LE mod Transportes Aéreos Portugueses, SA

18

2019/C 148/18

Sag C-80/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauen) den 4. februar 2019 — E. E.

18

2019/C 148/19

Sag C-105/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Monomeles Protodikeio Serron (Grækenland) den 18. februar 2019 — WP mod Trapeza Peiraios AE

20

2019/C 148/20

Sag C-113/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour administrative (Luxembourg) den 12. februar 2019 — Luxaviation SA mod Miljøministeren

21

2019/C 148/21

Sag C-117/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Litauen) den 15. februar 2019 — AB Linas Agro mod Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

22

2019/C 148/22

Sag C-130/19: Sag anlagt den 15. februar 2019 — Den Europæiske Revisionsret mod Karel Pinxten

24

2019/C 148/23

Sag C-144/19 P: Appel iværksat den 20. februar 2019 af Lupin Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-680/14, Lupin mod Kommissionen

24

2019/C 148/24

Sag C-145/19 P: Appel iværksat den 20. februar 2019 af Mohamed Hosni Elsayed Mubarak til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-358/17, Mubarak mod Rådet

26

2019/C 148/25

Sag C-146/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenien) den 21. februar 2019 — SCT, d.d., under konkurs, mod Republikken Slovenien

27

2019/C 148/26

Sag C-149/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Okresný súd Bratislava (Den Slovakiske Republik) den 22. februar 2019 — straffesag mod R.B.

28

2019/C 148/27

Sag C-151/19 P: Appel iværksat den 21. februar 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-684/14, Krka mod Kommissionen

29

2019/C 148/28

Sag C-161/19: Sag anlagt den 22. februar 2019 — Europa-Kommissionen mod Republikken Østrig

30

2019/C 148/29

Sag C-164/19 P: Appel iværksat den 22. februar 2019 af Niche Generics Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-701/14, Niche Generics mod Kommissionen

31

2019/C 148/30

Sag C-165/19 P: Appel iværksat den 22. februar 2019 af Slovak Telecom, a.s. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-851/14, Slovak Telecom mod Kommissionen

32

2019/C 148/31

Sag C-166/19 P: Appel iværksat den 22. februar 2019 af Unichem Laboratories Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-705/14, Unichem Laboratories mod Kommissionen

33

2019/C 148/32

Sag C-173/19 P: Appel iværksat den 25. februar 2019 af Scandlines Danmark ApS og Scandlines Deutschland GmbH til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-890/16, Scandlines Danmark og Scandlines Deutschland mod Kommissionen

34

2019/C 148/33

Sag C-174/19 P: Appel iværksat den 25. februar 2019 af Scandlines Danmark ApS og Scandlines Deutschland GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-630/15, Scandlines Danmark og Scandlines Deutschland mod Kommissionen

35

2019/C 148/34

Sag C-175/19 P: Appel iværksat den 25. februar 2019 af Stena Line Scandinavia AB til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-631/15, Stena Line Scandinavia mod Kommissionen

37

2019/C 148/35

Sag C-183/19 P: Appel iværksat den 22. februar 2019 af Fruits de Ponent, S.C.C.L. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-290/16, Fruits de Ponent mod Kommissionen

38

GCEU

2019/C 148/36

Sag T-716/14: Rettens dom af 7. marts 2019 — Tweedale mod EFSA (Aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — dokumenter vedrørende toksicitetstest udført i forbindelse med fornyelsen af godkendelsen af aktivstoffet glyphosat — delvist afslag på aktindsigt — undtagelse vedrørende beskyttelsen af forretningsmæssige interesser — mere tungtvejende offentlig interesse — forordning (EF) nr. 1367/2006 — begrebet oplysninger, der vedrører emissioner til miljøet)

40

2019/C 148/37

Sag T-135/15: Rettens dom af 12. marts 2018 — Italien mod Kommissionen (EGFL — udgifter udelukket fra finansiering — udgifter afholdt af Italien — midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien — forordning (EF) nr. 320/2006 — forordning (EF) nr. 968/2006 — frist på 24 måneder — begrebet flerårig foranstaltning — betingelser for tildeling af omstruktureringsstøtte — begrebet produktionsfaciliteter — kvalificering af siloer — begrebet fuldstændig nedlæggelse — bilag 2 til dokument nr. VI/5330/97 — vanskeligheder med fortolkningen af de EU-retlige bestemmelser — loyalt samarbejde — berettiget forventning — ne bis in idem — slagtepræmier — oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter — forsinkede betalinger — bevis for eksistensen af særlige forvaltningsforhold — ligebehandling — oversættelsesfejl i en af de sproglige versioner af en EU-forordning — den finansielle korrektion tilregnes medlemsstaten)

41

2019/C 148/38

Sag T-139/15: Rettens dom af 12. marts 2019 — Ungarn mod Kommissionen (EUGFL — Garantisektionen — EGFL — sukker — midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet — forordning (EF) nr. 320/2006 — forordning (EF) nr. 968/2006 — udgifter, der er udelukket fra finansiering — udgifter afholdt af Ungarn — betingelser for tildeling af støtte for fuldstændig nedlæggelse og støtte for delvis nedlæggelse — begrebet produktionsfaciliteter — bedømmelse af brugen af siloer på tidspunktet for indgivelsen af støtteansøgningen — begrebet fuldstændig nedlæggelse — bilag 2 til dokument VI/5530/97 — vanskeligheder ved fortolkning af EU-lovgivningen — loyalt samarbejde)

42

2019/C 148/39

Sag T-156/15: Rettens dom af 12. marts 2019 — Frankrig mod Kommissionen (EGFL og ELFUL — udgifter udelukket fra EU-finansiering — udgifter afholdt af Frankrig — arealstøtteordning — processuelle garantier — forordning (EF) nr. 885/2006 — begrebet permanente græsarealer — forordning (EF) nr. 1120/2009 — nationalt kontrolsystem indført på grundlag af en uoverensstemmende definition af foderarealerne — samtlige udgifter udelukket — proportionalitet — program for udvikling af landdistrikterne i Frankrig — støtteforanstaltninger til udvikling af landdistrikterne — områder med naturlige ulemper — forordning (EF) nr. 1975/2006 — forordning (EF) nr. 65/2011 — fast finansiel korrektion — kontroller på stedet — belægningskriterium — optælling af dyr — midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien — forordning (EF) nr. 320/2006 — forordning (EF) nr. 968/2006 — betingelser for tildeling af omstruktureringsstøtte — begrebet produktionsfaciliteter — bedømmelse af brugen af siloer på tidspunktet for indgivelsen af støtteansøgningen — begrebet fuldstændig nedlæggelse — proportionalitet — ligebehandling — bilag 2 til dokument VI/5330/97)

43

2019/C 148/40

Sag T-730/16: Rettens dom af 13. marts 2019 — Espírito Santo Financial Group mod ECB (Aktindsigt — afgørelse 2004/258/EF — dokumenter vedrørende ECB’s afgørelse af 1. august 2014 vedrørende Banco Espírito Santo SA — delvist afslag på aktindsigt — undtagelse vedrørende fortroligheden af forhandlingerne i ECB’s besluttende organer — undtagelse vedrørende Unionens eller en medlemsstats finanspolitik, valutapolitik eller økonomiske politik — undtagelse vedrørende stabiliteten af det finansielle system i Unionen eller i en medlemsstat — undtagelse vedrørende beskyttelsen af forretningsmæssige interesser — undtagelse vedrørende beskyttelse af dokumenter til internt brug — begrundelsespligt)

44

2019/C 148/41

Sag T-799/16: Rettens dom af 12. marts 2019 — Xiaomi mod EUIPO — Dudingen Develops (MI) (EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-figurmærket MI — det ældre EU-figurmærke MI — relativ registreringshindring — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] — begrundelsespligt — artikel 75, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 94 i forordning 2017/1001))

45

2019/C 148/42

Sag T-837/16: Rettens dom af 7. marts 2019 — Sverige mod Kommissionen (REACH — Kommissionens afgørelse om tilladelse til anvendelse af blysulfochromatgul og blychromatmolybdatsulfatrød — artikel 60, stk. 4 og 5, i forordning (EF) nr. 1907/2006 — undersøgelse af, om der findes alternativer — retlig fejl)

46

2019/C 148/43

Sag T-59/17: Rettens dom af 7. marts 2019 — L mod Parlamentet (Personalesag — akkrediteret parlamentarisk assistent — opsigelse af kontrakten — brud på tillidsforhold — ekstern virksomhed — åbenbart urigtigt skøn — påstand om erstatning)

47

2019/C 148/44

Sag T-329/17: Rettens dom af 7. marts 2019 — Hautala m.fl. mod EFSA (Aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — dokumenter vedrørende carcinogenicitetsundersøgelser udarbejdet i forbindelse med fornyelsen af godkendelsen af det aktive stof glyphosat — delvist afslag på aktindsigt — undtagelse vedrørende beskyttelsen af forretningsmæssige interesser — tungtvejende offentlig interesse — forordning (EF) nr. 1367/2006 — begrebet oplysninger, der vedrører emissioner til miljøet)

47

2019/C 148/45

Sag T-446/17: Rettens dom af 12. marts 2019 — TK mod Parlamentet (Personalesag — midlertidigt ansatte — ændring af de tildelte opgaver — begrebet placering — indkaldelse til samtale — begrebet procedure — påstand om psykisk chikane — ansøgning om bistand — ansvar — ikke-økonomisk skade)

48

2019/C 148/46

Sag T-798/17: Rettens dom af 12. marts 2019 — De Masi og Varoufakis mod ECB (Aktindsigt — afgørelse 2004/258/EF — dokument med titlen Svar på spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 14.4 i protokollen om statutten for ESCB og ECB — afslag på aktindsigt — undtagelse vedrørende beskyttelse af juridisk rådgivning — undtagelse vedrørende beskyttelse af dokumenter til internt brug — mere tungtvejende offentlig interesse)

49

2019/C 148/47

Sag T-26/18: Rettens dom af 12. marts 2019 — Frankrig mod Kommissionen (EGFL og ELFUL — udgifter udelukket fra EU-finansiering — udgifter afholdt af Frankrig — punktvise og faste finansielle korrektioner — arealstøtteordning — system til identifikation af landbrugsparceller — fastlæggelsen af støtteberettigede arealer — bevarelse af landbrugsjorden i god landbrugs- og miljømæssig stand — landskabstræk — græsningsarealer og hedeområder — nationalt kontrolsystem, der er indført på grundlag af en definition, der ikke er forenelig med støtteberettigede arealer — proportionalitet — begrundelsespligt — efterprøvende regnskabsafslutning — mest sandsynlige fejlforekomst — retlig fejl)

50

2019/C 148/48

Sag T-106/18: Rettens dom af 7. marts 2019 — Laverana mod EUIPO — Agroecopark (VERA GREEN) (EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-ordmærket VERA GREEN — det ældre EU-ordmærke LAVERA — relativ registreringshindring — ingen risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

51

2019/C 148/49

Sag T-297/18: Rettens dom af 13. marts 2019 — Wirecard Technologies mod EUIPO — Striatum Ventures (supr) (EU-varemærker — ugyldighedssag — EU-ordmærket supr — ældre Benelux-ordmærke Zupr — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — lighed mellem tegnene — artikel 60, stk. 1, litra a), og artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

51

2019/C 148/50

Sag T-463/18: Rettens dom af 12. marts 2019 — Novartis mod EUIPO (SMARTSURFACE) (EU-varemærker — ansøgning om EU-ordmærket SMARTSURFACE — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001 — mangel på fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001)

52

2019/C 148/51

Sag T-326/18: Rettens kendelse af 8. marts 2019 — Herrero Torres mod EUIPO — DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES) (EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-figurmærket CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES — det ældre nationale figurmærke Carajillo — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 2017/2001 — åbenbart, at sagen er retligt ugrundet)

53

2019/C 148/52

Sag T-125/19: Sag anlagt den 20. februar 2019 — Clem & Jo Optique mod EUIPO — C&A (C&J)

54

2019/C 148/53

Sag T-126/19: Sag anlagt den 21. februar 2019 — Krajowa Izba Gospodarcza Chłodnictwa i Klimatyzacji mod Kommissionen

54

2019/C 148/54

Sag T-131/19: Sag anlagt den 25. februar 2019 — Oosterbosch mod Parlamentet

55

2019/C 148/55

Sag T-132/19: Sag anlagt den 26. februar 2019 — Ashworth mod Parlamentet

56

2019/C 148/56

Sag T-135/19: Sag anlagt den 1. marts 2019 — Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals mod EUIPO — Dalmat (LaTV3D)

58

2019/C 148/57

Sag T-137/19: Sag anlagt den 28. februar 2019 — Souruh mod Rådet

58

2019/C 148/58

Sag T-138/19: Sag anlagt den 14. februar 2019 — WH mod EUIPO

59

2019/C 148/59

Sag T-141/19: Sag anlagt den 4. marts 2019 — Sabo m.fl. mod Parlamentet og Rådet

60

2019/C 148/60

Sag T-142/19: Sag anlagt den 1. marts 2019 — Nosio mod EUIPO — Passi (PASSIATA)

60

2019/C 148/61

Sag T-143/19: Sag anlagt den 2. marts 2019 — Solar Ileias Bompaina mod Kommissionen

61

2019/C 148/62

Sag T-147/19: Sag anlagt den 6. marts 2019 — Flovax mod EUIPO — Dagniaux og Gervais Danone (GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923)

62

2019/C 148/63

Sag T-156/19: Sag anlagt den 12. marts 2019 — Koenig & Bauer mod EUIPO (we’re on it)

63

2019/C 148/64

Sag T-507/16: Rettens kendelse af 1. marts 2019 — Baradel m.fl. mod EIF

64

2019/C 148/65

Sag T-760/18: Rettens kendelse af 15. februar 2019 — Intercontinental Exchange Holdings mod EUIPO — New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT)

64

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/1 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2019/C 148/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 139 af 15.4.2019

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 131 af 8.4.2019

EUT C 122 af 1.4.2019

EUT C 112 af 25.3.2019

EUT C 103 af 18.3.2019

EUT C 93 af 11.3.2019

EUT C 82 af 4.3.2019

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

CDJ

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/2 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/2

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. marts 2019 — Balázs-Árpád Izsák, Attila Dabis mod Europa-Kommissionen, Ungarn, Den Hellenske Republik, Rumænien og Den Slovakiske Republik

(Sag C-420/16 P) (1)

(Appel - regler for institutionerne - borgerinitiativ - forordning (EU) nr. 211/2011 - registrering af forslag til borgerinitiativ - artikel 4, stk. 2, litra b) - betingelse om, at forslaget til borgerinitiativ ikke falder åbenbart uden for Europa-Kommissionens beføjelse til at fremsætte et forslag til en retsakt med henblik på gennemførelsen af traktaterne - bevisbyrde - økonomisk, social og territorial samhørighed - artikel 174 TEUF - borgerinitiativet »Samhørighedspolitik for ligestilling af regionerne og bevarelse af de regionale kulturer« - anmodning om registrering - Kommissionens afslag)

(2019/C 148/02)

Processprog: ungarsk

Parter

Appellanter: Balázs-Árpád Izsák, Târgu Mureș Attila Dabis (ved ügyvéd D. Sobor)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved K. Banks, K. Talabér-Ritz, H. Krämer og B.-R. Killmann, som befuldmægtigede), Ungarn (ved M.Z. Fehér, som befuldmægtiget), Den Hellenske Republik, Rumænien (ved R.H. Radu, C.R. Canțăr, C.-M. Florescu, L. Lițu og E. Gane, som befuldmægtigede) og Den Slovakiske Republik (ved B. Ricziová, som befuldmægtiget)

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Rets dom af 10. maj 2016, Izsák og Dabis mod Kommissionen (T-529/13, EU:T:2016:282), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Rets dom af 10. maj 2016, Izsák og Dabis mod Kommissionen (T-529/13, EU:T:2016:282), ophæves.

| 2) | Kommissionens afgørelse C(2013) 4975 final af 25. juli 2013, hvorved der blev givet afslag på anmodningen om registrering af et forslag til borgerinitiativ med overskriften »Samhørighedspolitik for ligestilling af regionerne og bevarelse af de regionale kulturer«, annulleres. |
| --- | --- |

2)

Kommissionens afgørelse C(2013) 4975 final af 25. juli 2013, hvorved der blev givet afslag på anmodningen om registrering af et forslag til borgerinitiativ med overskriften »Samhørighedspolitik for ligestilling af regionerne og bevarelse af de regionale kulturer«, annulleres.

| 3) | Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne i første instans og i appelsagen. |
| --- | --- |

3)

Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne i første instans og i appelsagen.

| 4) | Ungarn, Rumænien og Den Slovakiske Republik bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

4)

Ungarn, Rumænien og Den Slovakiske Republik bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 392 af 24.10.2016.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/3 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/3

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. marts 2019 — Eesti Pagar AS mod Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus og Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tallinna Ringkonnakohus — Estland)

(Sag C-349/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - statsstøtte - forordning (EF) nr. 800/2008 (generel gruppefritagelsesforordning) - artikel 8, stk. 2 - støtte med tilskyndelsesvirkning - begrebet »projektet påbegyndes« - de nationale myndigheders beføjelser - ulovlig støtte - ingen afgørelse fra Europa-Kommissionen eller fra en national ret - de nationale myndigheders pligt til på eget initiativ at tilbagesøge ulovlig støtte - retsgrundlag - artikel 108, stk. 3, TEUF - det almindelige EU-retlige princip om beskyttelse af den berettigede forventning - den kompetente nationale myndigheds afgørelse om tildeling af støtte i medfør af forordning nr. 800/2008 - kendskab til omstændigheder, der udelukker støtteansøgningen fra støtteberettigelse - berettiget forventning skabt - foreligger ikke - forældelse - støtte, der medfinansieres af en strukturfond - relevante retsforskrifter - forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 - nationale bestemmelser - renter - pligt til at opkræve renter - retsgrundlag - artikel 108, stk. 3, TEUF - relevante retsforskrifter - nationale bestemmelser - effektivitetsprincippet)

(2019/C 148/03)

Processprog: estisk

Den forelæggende ret

Tallinna Ringkonnakohus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Eesti Pagar AS

Sagsøgte: Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus og Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

Konklusion

| 1) | Artikel 8, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/2008 af 6. august 2008 om visse former for støttes forenelighed med fællesmarkedet i henhold til [artikel 107 TEUF og 108 TEUF] (generel gruppefritagelsesforordning) skal fortolkes således, at »gennemførelsen af projektet eller aktiviteten« som omhandlet i denne bestemmelse er blevet påbegyndt, når den første bestilling af udstyr til dette projekt eller denne aktivitet er gennemført ved indgåelse af en ubetinget og juridisk bindende forpligtelse inden indgivelsen af støtteansøgningen, uanset størrelsen af de eventuelle omkostninger til at ophæve kontrakten. |
| --- | --- |

1)

Artikel 8, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/2008 af 6. august 2008 om visse former for støttes forenelighed med fællesmarkedet i henhold til [artikel 107 TEUF og 108 TEUF] (generel gruppefritagelsesforordning) skal fortolkes således, at »gennemførelsen af projektet eller aktiviteten« som omhandlet i denne bestemmelse er blevet påbegyndt, når den første bestilling af udstyr til dette projekt eller denne aktivitet er gennemført ved indgåelse af en ubetinget og juridisk bindende forpligtelse inden indgivelsen af støtteansøgningen, uanset størrelsen af de eventuelle omkostninger til at ophæve kontrakten.

| 2) | Artikel 108, stk. 3, TEUF skal fortolkes således, at denne bestemmelse forpligter den nationale myndighed til på eget initiativ at tilbagesøge støtte, som den har tildelt i medfør af forordning nr. 800/2008, når myndigheden efterfølgende fastslår, at de i denne forordning fastsatte betingelser ikke var opfyldt. |
| --- | --- |

2)

Artikel 108, stk. 3, TEUF skal fortolkes således, at denne bestemmelse forpligter den nationale myndighed til på eget initiativ at tilbagesøge støtte, som den har tildelt i medfør af forordning nr. 800/2008, når myndigheden efterfølgende fastslår, at de i denne forordning fastsatte betingelser ikke var opfyldt.

| 3) | EU-retten skal fortolkes således, at en national myndighed, når den tildeler støtte under urigtig anvendelse af forordning nr. 800/2008, ikke kan skabe en berettiget forventning hos støttemodtageren om, at denne støtte er lovlig. |
| --- | --- |

3)

EU-retten skal fortolkes således, at en national myndighed, når den tildeler støtte under urigtig anvendelse af forordning nr. 800/2008, ikke kan skabe en berettiget forventning hos støttemodtageren om, at denne støtte er lovlig.

| 4) | EU-retten skal fortolkes således, at når en national myndighed har tildelt støtte inden for rammerne af en strukturfond under urigtig anvendelse af forordning nr. 800/2008, er den gældende forældelsesfrist for tilbagesøgningen af den ulovlige støtte den firårige forældelsesfrist fastsat i artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, hvis betingelserne fastsat i denne forordning er opfyldt, og ellers den i gældende national ret fastsatte frist. |
| --- | --- |

4)

EU-retten skal fortolkes således, at når en national myndighed har tildelt støtte inden for rammerne af en strukturfond under urigtig anvendelse af forordning nr. 800/2008, er den gældende forældelsesfrist for tilbagesøgningen af den ulovlige støtte den firårige forældelsesfrist fastsat i artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, hvis betingelserne fastsat i denne forordning er opfyldt, og ellers den i gældende national ret fastsatte frist.

| 5) | EU-retten skal fortolkes således, at en national myndighed, når den på eget initiativ tilbagesøger støtte, som den med urette har tildelt i medfør af forordning nr. 800/2008, er forpligtet til at opkræve renter fra støttemodtageren i overensstemmelse med reglerne i gældende national ret. I denne forbindelse kræver artikel 108, stk. 3, TEUF, at disse regler gør det muligt at sikre en fuldstændig tilbagebetaling af den ulovlige støtte, og at støttemodtageren bl.a. pålægges at betale renter for hele den periode, hvor den pågældende modtog denne støtte, og til en sats, der svarer til den sats, som ville være blevet anvendt, hvis denne havde måttet låne den pågældende støtte på markedet i den nævnte periode. |
| --- | --- |

5)

EU-retten skal fortolkes således, at en national myndighed, når den på eget initiativ tilbagesøger støtte, som den med urette har tildelt i medfør af forordning nr. 800/2008, er forpligtet til at opkræve renter fra støttemodtageren i overensstemmelse med reglerne i gældende national ret. I denne forbindelse kræver artikel 108, stk. 3, TEUF, at disse regler gør det muligt at sikre en fuldstændig tilbagebetaling af den ulovlige støtte, og at støttemodtageren bl.a. pålægges at betale renter for hele den periode, hvor den pågældende modtog denne støtte, og til en sats, der svarer til den sats, som ville være blevet anvendt, hvis denne havde måttet låne den pågældende støtte på markedet i den nævnte periode.

---

(1)  EUT C 269 af 14.8.2017.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/4 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/4

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 7. marts 2019 — Suez II Water Technologies & Solutions Portugal, Unipessoal Lda, tidligere GE Power Controls Portugal Unipessoal, Lda mod Fazenda Pública (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)

(Sag C-643/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - toldunion - forordning (EØF) nr. 2913/92 - artikel 37 - EF-toldkodeks - forordning (EØF) nr. 2454/93 - artikel 313 - varers toldmæssige status - formodning om varernes status som fællesskabsvarer)

(2019/C 148/04)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Suez II Water Technologies & Solutions Portugal, Unipessoal Lda, tidligere GE Power Controls Portugal Unipessoal, Lda

Sagsøgt: Fazenda Pública

Konklusion

Artikel 313 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 75/98 af 12. januar 1998, skal fortolkes således, at varer som de i hovedsagen omhandlede, der er blevet leveret og faktureret af selskaber etableret i tredjelande til et selskab etableret i Den Europæiske Unions toldområde for dér at blive anvendt, skal anses for at være blevet ført ind i dette område som omhandlet i artikel 37 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EF) nr. 82/97 af 19. december 1996, og derved omfattet af undtagelsen i artikel 313, stk. 2, litra a), i forordning nr. 2454/93, som ændret ved forordning nr. 75/98, idet status som fællesskabsvarer kun anerkendes for varer, for hvilke det godtgøres, at de har været underlagt fremgangsmåderne ved overgang til fri omsætning i Unionens toldområde.

---

(1)  EUT C 52 af 12.2.2018.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/5 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/5

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 6. marts 2019 — BMB sp. z o.o. mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Ferrero SpA

(Sag C-693/17 P) (1)

(Appel - EF-design - forordning (EF) nr. 6/2002 - artikel 25, stk. 1, litra e) - ugyldighedssag - design, der gengiver beholdere til sukkervarer - ugyldighedserklæring)

(2019/C 148/05)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: BMB sp. z o.o. (ved radca prawny K. Czubkowski)

De andre parter i sagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Hanne og D. Walicka, som befuldmægtigede) og Ferrero SpA (ved Rechtsanwalt M. Kefferpütz)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | BMB sp. z o.o. betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

BMB sp. z o.o. betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 142 af 23.4.2018.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/6 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/6

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. marts 2019 — Europa-Kommissionen mod Alain Laurent Brouillard

(Sag C-728/17 P) (1)

(Appel - personalesag - ansættelse - udvælgelsesprøve - betingelser for adgang til at deltage - krævede eksamensbeviser og krævet uddannelsesniveau - almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/306/15 - forhåndsudvælgelse af ansøgerne efter kvalifikationer - uddannelsesniveau svarende til en afsluttet juridisk uddannelse fra et belgisk, fransk eller luxembourgsk universitet - mastergrad 2 i jura, økonomi, forvaltning, med privatret som speciale, som jurist-lingvist - udstedelse efter en »validering af erhvervserfaring« - afslag på ansøgningen)

(2019/C 148/06)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved P. Mihaylova og G. Gattinara, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Alain Laurent Brouillard (ved avocat H. Brouillard)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 112 af 26.3.2018.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/6 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/6

---

Appel iværksat den 13. juni 2018 af Mauro Bettani til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 24. april 2018 i sag T-80/18, Bettani mod Kommissionen

(Sag C-392/18 P)

(2019/C 148/07)

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Mauro Bettani (ved avvocato M. Bettani)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Ved kendelse af 7. marts 2019 har Domstolen (Sjette Afdeling) forkastet appellen og bestemt, at Mauro Bettani bærer sine egne omkostninger.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/7 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/7

---

Appel iværksat den 3. december 2019 af M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 28. september 2018 i sag T-709/17, M-Sansz mod Kommissionen

(Sag C-757/18 P)

(2019/C 148/08)

Processprog: ungarsk

Parter

Appellant: M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) (ved ügyvéd L. Ravasz)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 28. september 2018, M-Sansz mod Kommissionen, T-709/17, ophæves, og sagsøgtes formalitetsindsigelse afvises, og sagsøger gives medhold i sagen i første instans, og det fastslås, principalt, at der i Kommissionens afgørelse SA.29432 [CP 290/2009] og SA.45498 [FC/2016] ikke blev henvist til artikel 107, stk. 1, TEUF som grundlag for at konkludere, at statsstøtten var forenelig med det indre marked, og, subsidiært, at de anfægtede afgørelser ikke udgør retsakter, som er bindende for sagsøgeren med hensyn til den sag, der blev behandlet under nr. 23.P.25.843/2016 ved Fővárosi Törvényszék (retten i første instans i Budapest, Ungarn), og at sagsøgeren derfor ikke er umiddelbart og individuelt berørt, idet sagsøgeren til støtte for sin påstand om erstatning har henvist til den omstændighed, at statsstøtten udgør en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og ikke af artikel 107, stk. 3, TEUF. Såfremt de anfægtede afgørelser modsætningsvis udgør retsakter for sagsøgeren i forbindelse med en sag, der er anlagt på grundlag af artikel 107, stk. 1, TEUF, har appellanten ligeledes nedlagt påstand om, at sagsøgeren gives medhold i første instans, idet det fastslås, at de anfægtede afgørelser er ugyldige, eftersom den støtte, der er tildelt af de ungarske myndigheder, udgør en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF (annullation). |
| --- | --- |

—

Kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 28. september 2018, M-Sansz mod Kommissionen, T-709/17, ophæves, og sagsøgtes formalitetsindsigelse afvises, og sagsøger gives medhold i sagen i første instans, og det fastslås, principalt, at der i Kommissionens afgørelse SA.29432 [CP 290/2009] og SA.45498 [FC/2016] ikke blev henvist til artikel 107, stk. 1, TEUF som grundlag for at konkludere, at statsstøtten var forenelig med det indre marked, og, subsidiært, at de anfægtede afgørelser ikke udgør retsakter, som er bindende for sagsøgeren med hensyn til den sag, der blev behandlet under nr. 23.P.25.843/2016 ved Fővárosi Törvényszék (retten i første instans i Budapest, Ungarn), og at sagsøgeren derfor ikke er umiddelbart og individuelt berørt, idet sagsøgeren til støtte for sin påstand om erstatning har henvist til den omstændighed, at statsstøtten udgør en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og ikke af artikel 107, stk. 3, TEUF. Såfremt de anfægtede afgørelser modsætningsvis udgør retsakter for sagsøgeren i forbindelse med en sag, der er anlagt på grundlag af artikel 107, stk. 1, TEUF, har appellanten ligeledes nedlagt påstand om, at sagsøgeren gives medhold i første instans, idet det fastslås, at de anfægtede afgørelser er ugyldige, eftersom den støtte, der er tildelt af de ungarske myndigheder, udgør en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF (annullation).

| — | Såfremt det fastslås, at der ikke kan tages stilling til sagens realitet, ophæves ovennævnte kendelse afsagt af Retten, og sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret i første instans. |
| --- | --- |

—

Såfremt det fastslås, at der ikke kan tages stilling til sagens realitet, ophæves ovennævnte kendelse afsagt af Retten, og sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret i første instans.

| — | Såfremt der træffes afgørelse i overensstemmelse med de påstande, som er nævnt i første afsnit, tilpligtes sagsøgte at bære sine egne omkostninger i forbindelse med sagen i første instans og appelsagen. |
| --- | --- |

—

Såfremt der træffes afgørelse i overensstemmelse med de påstande, som er nævnt i første afsnit, tilpligtes sagsøgte at bære sine egne omkostninger i forbindelse med sagen i første instans og appelsagen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Tilsidesættelse af artikel 263 TEUF samt de bestemmelser og den retspraksis, som er fremhævet, henset til følgende betragtninger:

De af det ungarske selskab, som er sagsøger, indgivne anmeldelser gav anledning til sagerne vedrørende afgørelse SA.29432 og SA.45498. I henhold til anmeldelserne var statsstøtten ulovlig, og der var tale om forskelsbehandling med hensyn til en række enheder, herunder sagsøgeren, idet både de virksomheder, som drog fordele, og dem, der blev udsat for forskelsbehandling, opererer på samme forretningsområde i Ungarn, har hjemsted i samme provins i Ungarn og beskæftiger handicappede arbejdstagere. Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at det beløb, som den ulovlige statsstøtte udgør, er alt for højt og ulovligt som følge af sin størrelse. Sagsøgeren har anført, at Kommissionen i de nævnte sager ikke traf afgørelser, og at den under alle omstændigheder ikke traf afgørelser med retsvirkninger for sagsøgeren. I den i stævningen nævnte ungarske sag [sag nr. 23.P.25.843/2016, som blev behandlet ved Fővárosi Törvényszék (retten i første instans i Budapest)], nedlagde sagsøgeren påstand om erstatning for det tab, selskabet havde lidt som følge af den ulovlige statsstøtte, hvorfor udfaldet af nærværende sag utvivlsomt vil få betydning for den afgørelse, der skal træffes i den nationale sag. I de nævnte afgørelser blev statsstøtten erklæret uforenelig med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF, og afgørelserne kan ikke anses for at være retsakter, der tilsigter at have retsvirkninger for sagsøgeren, hvorfor sagsøgeren ikke er umiddelbart og individuelt berørt, idet denne baserede sin påstand om erstatning på den omstændighed, at statsstøtten udgør en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og ikke en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 3, TEUF.

Sagsøgeren har anført, at det kriterie, som blev fastsat i dom af 15. juli 1963, Plaumann mod Kommissionen (25/62, EU:C:1963:17), er opfyldt. Sagsøgeren har gjort gældende, at selskabet har påvist, at det er en »interesseret part« som omhandlet i artikel 263, fjerde afsnit, TEUF, artikel 108, stk. 2, TEUF og i artikel 1, litra h), i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (1), og at Domstolen i dom af 24. maj 2011, Kommissionen mod Kronoply og Kronotex (C-83/09 P, EU:C:2011:341), fastslog, at det, for at blive betragtet som en konkurrent, ikke er nødvendigt, at forretningsområdet er det samme.

Tilsidesættelse af de processuelle rettigheder (tilsidesættelse af de fremhævede bestemmelser) henset til følgende betragtninger:

Selv om den oversigt, der var vedlagt som bilag, og de øvrige forklaringer, som skulle påvise, at sagsøgeren var berørt, ikke var tilstrækkelige for Retten, burde denne endvidere have anvendt artikel 83, stk. 1-3, artikel 88, stk. 1, artikel 89, stk. 1, stk. 2, litra a)-c), stk. 3, litra a) og d), og stk. 4, og artikel 92, stk. 1, i Rettens procesreglement og indhente oplysninger fra sagsøgeren eller stille krav til denne med hensyn hertil. Der skete en tilsidesættelse, fordi Retten ikke handlede ex officio. I Sargentini-rapporten, hvori den omhandlede periode også blev undersøgt, blev der endvidere rettet kritik mod Ungarn med hensyn til effektiviteten af retsstatens værdier, herunder retsstatens økonomiske plan (punkt 12, 13, 22 og 23).

---

(1)  Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT L 248, s. 9).

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/8 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/8

---

Appel iværksat den 20. december 2018 af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 15. oktober 2018 i sag T-7/17 — John Mills mod EUIPO

(Sag C-809/18 P)

(2019/C 148/09)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Lukošiūtė, som befuldmægtiget)

De andre parter i appelsagen: John Mills Ltd og Jerome Alexander Consulting Corp.

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | John Mills Ltd tilpligtes at betale de af EUIPO afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

—

John Mills Ltd tilpligtes at betale de af EUIPO afholdte omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 (1)

| — | Retten anlagde en urigtig fortolkning af bestemmelserne i artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 ved at begrænse dette stykkes anvendelsesområde til begrebet »identiske« tegn og ved at tillægge det den betydning, det har i henhold til artikel 8, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009. |
| --- | --- |

—

Retten anlagde en urigtig fortolkning af bestemmelserne i artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 ved at begrænse dette stykkes anvendelsesområde til begrebet »identiske« tegn og ved at tillægge det den betydning, det har i henhold til artikel 8, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009.

| — | Retten tog ikke i tilstrækkelig grad hensyn til formålet med artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009, nemlig at forhindre, at et varemærke misbruges af varemærkeindehaverens agent, idet agenten vil kunne udnytte det kendskab og de erfaringer, der er opnået i løbet af det forretningsmæssige forhold med indehaveren, og derved utilbørligt drage fordel af varemærkeindehaverens egne bestræbelser og investeringer, og Retten gav således en diskutabel ordlydsfortolkning forrang. Dette skete, selv om Unionens retsinstanser konsekvent anvender en formålsbestemt tilgang til fortolkningen af EU-varemærkeretten. |
| --- | --- |

—

Retten tog ikke i tilstrækkelig grad hensyn til formålet med artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009, nemlig at forhindre, at et varemærke misbruges af varemærkeindehaverens agent, idet agenten vil kunne udnytte det kendskab og de erfaringer, der er opnået i løbet af det forretningsmæssige forhold med indehaveren, og derved utilbørligt drage fordel af varemærkeindehaverens egne bestræbelser og investeringer, og Retten gav således en diskutabel ordlydsfortolkning forrang. Dette skete, selv om Unionens retsinstanser konsekvent anvender en formålsbestemt tilgang til fortolkningen af EU-varemærkeretten.

| — | En ordlydsfortolkning fører heller ikke til den konklusion, at artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 kun finder anvendelse på identiske varemærker. Det er derfor tilstrækkeligt, at de omhandlede tegn er sammenfaldende med hensyn til elementer, som i det væsentlige udgør det ældre varemærkes særpræg. På dette grundlag er det rette kriterium ved undersøgelsen af de kolliderende varemærker i henhold til artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009, om EU-varemærkeansøgningen gengiver de væsentligste elementer i det ældre varemærke på en sådan måde, at det er åbenlyst, at ansøgeren uretmæssigt tilegner sig den retmæssige indehavers rettigheder til sit varemærke. En illoyal agent ville nemlig være i stand til at forhindre ikke alene enhver senere registrering af det ældre varemærke foretaget af den oprindelige indehaver inden for EU, men også enhver brug af det foretaget af agenturgiveren inden for EU. |
| --- | --- |

—

En ordlydsfortolkning fører heller ikke til den konklusion, at artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 kun finder anvendelse på identiske varemærker. Det er derfor tilstrækkeligt, at de omhandlede tegn er sammenfaldende med hensyn til elementer, som i det væsentlige udgør det ældre varemærkes særpræg. På dette grundlag er det rette kriterium ved undersøgelsen af de kolliderende varemærker i henhold til artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009, om EU-varemærkeansøgningen gengiver de væsentligste elementer i det ældre varemærke på en sådan måde, at det er åbenlyst, at ansøgeren uretmæssigt tilegner sig den retmæssige indehavers rettigheder til sit varemærke. En illoyal agent ville nemlig være i stand til at forhindre ikke alene enhver senere registrering af det ældre varemærke foretaget af den oprindelige indehaver inden for EU, men også enhver brug af det foretaget af agenturgiveren inden for EU.

Tilsidesættelse af artikel 36 i statutten for Domstol

| — | Den appellerede dom indeholder en selvmodsigende begrundelse, for så vidt som det deri anerkendes — på den ene side — at tegn er identiske, når det ene uden ændring eller tilføjelse reproducerer det andet, og — på den anden side — at de også er identiske, når der er foretaget variationer uden at ændre varemærkets særpræg (jf. den appellerede doms præmis 38-40). En sådan begrundelse er selvmodsigende, eftersom det samme begreb — »identisk« — anvendes på forskellige retlige og faktiske situationer og fejlagtigt tillægges to forskellige betydninger. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom indeholder en selvmodsigende begrundelse, for så vidt som det deri anerkendes — på den ene side — at tegn er identiske, når det ene uden ændring eller tilføjelse reproducerer det andet, og — på den anden side — at de også er identiske, når der er foretaget variationer uden at ændre varemærkets særpræg (jf. den appellerede doms præmis 38-40). En sådan begrundelse er selvmodsigende, eftersom det samme begreb — »identisk« — anvendes på forskellige retlige og faktiske situationer og fejlagtigt tillægges to forskellige betydninger.

| — | Retten angav ikke nogen begrundelse for, hvorfor de kolliderende varemærker ikke falder ind under anvendelsesområdet for artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 efter det kriterium, som den indførte i den appellerede doms præmis 39. |
| --- | --- |

—

Retten angav ikke nogen begrundelse for, hvorfor de kolliderende varemærker ikke falder ind under anvendelsesområdet for artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 efter det kriterium, som den indførte i den appellerede doms præmis 39.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT 2009, L 78, s. 1).

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/9 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/9

---

Appel iværksat den 21. december 2018 af The Yokohama Rubber Co. Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Udvidede Afdeling) den 24. oktober 2018 i sag T-447/16, Pirelli Tyre mod EUIPO

(Sag C-818/18 P)

(2019/C 148/10)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: The Yokohama Rubber Co. Ltd (ved avvocati D. Martucci og F. Boscariol de Roberto)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Pirelli Tyre SpA

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Om fornødent hjemvises sagen til Retten. |
| --- | --- |

—

Om fornødent hjemvises sagen til Retten.

| — | Pirelli Tyre S.p.A. tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og ved appelkammeret. |
| --- | --- |

—

Pirelli Tyre S.p.A. tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og ved appelkammeret.

Anbringender og væsentligste argumenter

Det første anbringendes første led: Udgør varemærket en udformning af varen som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra, e), nr. ii), i forordning nr. 40/94 (1)?

Retten fastslog, at selv om den grafiske gengivelse, som det omtvistede tegn består af, ikke har noget omrids, og dette tegn er ikke ledsaget af nogen yderligere beskrivelse, bestred Pirelli ikke, at slidlaget på nogle af dets dækmodeller indeholder en rille i den udformning, der gengives i det omtvistede tegn. Den kompetente myndigheds mulighed for at tage hensyn til elementer, der er nyttige for at identificere et anfægtet tredimensionalt tegns væsentlige kendetegn, er endvidere blevet udvidet til at omfatte undersøgelse af todimensionale tegn. Retten afsluttede sin udredning med følgende domskonklusion: »[d]et skal imidlertid konstateres, at det anfægtede varemærke på grundlag af en objektiv og konkret analyse ikke gengiver et slidbanemønster. Det gengiver højst en enkeltstående rille i en slidbane«. Domstolen har gentagne gange fastslået, at den retspraksis, der er blevet udviklet vedrørende tredimensionale varemærker, der består af selve varens eller dele af varens ydre, også finder anvendelse, når det ansøgte varemærke som i den foreliggende sag er et figurmærke, der består af en todimensional gengivelse af den pågældende vare eller dele af denne vare. I et sådant tilfælde består varemærket nemlig ikke af et tegn, som er uafhængigt af fremtrædelsesformen for de varer, det betegner. Den grafiske gengivelse, som det omtvistede tegn består af, gengiver præcist formen af den vare (dvs. et mønster), som varemærket omfatter, eller den vare, som gengivelsen af tekniske grunde er forbundet med. Rettens bemærkninger om, at tegnet ikke er en væsentlig del af nævnte vare, er vilkårlige og i strid med Domstolens og Rettens praksis. Spørgsmålet er ikke, om tegnet udgør en væsentlig del af varen, men om tegnet er en del af varen.

Det første anbringendes andet led: Tilføjede appelkammeret elementer til udformningen, som ikke indgår i tegnets bestanddele, og som derfor er udefrakommende i forhold til tegnet og er fremmede for dette?

Retten fastslog, at appelkammeret afveg fra den udformning, som det omtvistede tegn gengiver, og ændrede den. Apelkammeret har med andre ord ændret tegnets art, idet det har hævdet eller er gået ud fra, at der er tilføjet elementer til tegnet, som er udefrakommende i forhold til dette eller er fremmede for det. Appelkammeret tilføjede imidlertid ikke elementer til tegnet, men vurderede udformningen af en konkret vare, og ikke en abstrakt udformning. Såfremt tegnet som bekræftet af Retten er en korrekt gengivelse af en del af de varer, som er omfattet af tegnet, er det nødvendigt at foretage en analyse af dets kendetegn, således som de fremgår af den grafiske gengivelse, baseret på de pågældende vares funktion. Det er appellantens opfattelse, at Retten har bekræftet, at EUIPO forsøgte at finde skjulte kendetegn, som ikke er synlige i den gengivne udformning. Selv om denne vurdering umiddelbart bør begrænses til en analyse af udformningen, således som den er søgt registreret, kræver en undersøgelse af forholdet mellem denne udformning (rille) og varens funktion (dæk), at der tages hensyn til andre oplysninger. Ifølge appellantens opfattelse er analysen af tegnet, således som den er søgt registreret, ganske enkel, eftersom tegnet fremkommer på varemærket i form af en serieproduktion af tegnet. Dermed opstår spørgsmålet om, hvorvidt »beskrivelsen utvivlsomt udgør en gengivelse af en funktionel del af varen«, og ikke som hævdet af Retten, »om beskrivelsen utvivlsomt udgør en gengivelse af en væsentlig eller lille del af varen?«.

Andet anbringende vedrørende en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder

Retten begik en fejl i forbindelse med dens vurdering af de faktiske omstændigheder og de af Yokohama fremlagte dokumenter. I den foreliggende sag har appellanten præcist angivet, hvilke beviser der er gengivet urigtigt af Retten, og påvist de fejl i analysen, der ifølge appellanten har ført til denne urigtige gengivelse. Denne urigtige gengivelse af beviserne, fremgår åbenbart af Rettens sagsakter, uden at det er nødvendigt at foretage en ny bedømmelse af de faktiske omstændigheder og beviserne.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994, L 11, s. 1).

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/11 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/11

---

Appel iværksat den 28. december 2018 af Mamas and Papas Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 23. oktober 2018 i sag T-672/17, Mamas and Papas mod EUIPO

(Sag C-825/18 P)

(2019/C 148/11)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Mamas and Papas Ltd (ved S. Malynicz, QC, og solicitors B. Whitehead og J. Dainty)

Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom i sag T-672/17, Mamas and Papas Ltd mod EUIPO, ophæves. |
| --- | --- |

—

Rettens dom i sag T-672/17, Mamas and Papas Ltd mod EUIPO, ophæves.

| — | Der træffes afgørelse om problemstillingen vedrørende den tidligere offentliggørelse. |
| --- | --- |

—

Der træffes afgørelse om problemstillingen vedrørende den tidligere offentliggørelse.

| — | Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret til prøvelse af de anbringender, der blev fremført for Retten, men som den ikke traf afgørelse om. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret til prøvelse af de anbringender, der blev fremført for Retten, men som den ikke traf afgørelse om.

| — | EUIPO og intervenienten tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale appellantens omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO og intervenienten tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale appellantens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

For det første begik Retten en retlig fejl hvad angår den beføjelse til at prøve de faktiske omstændigheder, der er knyttet til offentliggørelse af det ældre design, som er tillagt EUIPO i henhold til artikel 63, stk. 1, i forordning (EF) nr. 6/2002 (1). Når indehaveren af et design udtrykkeligt har medgivet, at en tidlige offentliggørelse har fundet sted, kan EUIPO ikke nå til en anden konklusion vedrørende dette.

For det andet fordrejede Retten under alle omstændigheder beviserne i forbindelse med dens vurdering af beviserne for den tidligere offentliggørelse, og den vurderede ikke de faktiske omstændigheder korrekt, og dens afgørelse indeholder en materiel upræcished i de konstateringer, der er anført på grundlag af de dokumenter, som er fremlagt for den, hvilket fremgår klart af sagsakterne.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12.12.2001 om EF-design (EFT 2002, L 3, s. 1).

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/12 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/12

---

Appel iværksat den 4. januar 2019 af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Udvidede Afdeling) den 24. oktober 2018 i sag T-447/16 — Pirelli Tyre mod EUIPO

(Sag C-6/19 P)

(2019/C 148/12)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved J. Ivanauskas, som befuldmægtiget)

De andre parter i appelsagen: Pirelli Tyre SpA og The Yokohama Rubber Co. Ltd

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Pirelli Tyre SpA tilpligtes at betale EUIPO’s omkostninger. |
| --- | --- |

—

Pirelli Tyre SpA tilpligtes at betale EUIPO’s omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

EUIPO har anført et enkelt anbringende om tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning nr. 40/94 (1).

| — | Retten har derved, at den har krævet, at et tegn, som gengiver en del af en vare, for at kunne være omfattet af artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning nr. 40/94, kvantitativt og kvalitativt skal udgøre en væsentlig del af denne vare, fortolket betingelserne for denne registreringshindring fejlagtigt. |
| --- | --- |

—

Retten har derved, at den har krævet, at et tegn, som gengiver en del af en vare, for at kunne være omfattet af artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning nr. 40/94, kvantitativt og kvalitativt skal udgøre en væsentlig del af denne vare, fortolket betingelserne for denne registreringshindring fejlagtigt.

| — | Retten fandt fejlagtigt, at en enkelt rille, der er gengivet i den omtvistede tegn, ikke kan udføre en teknisk funktion med henblik på artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning nr. 40/94, fordi den i et dæks slidbane fremstår i kombination med andre elementer. For det første kræver artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning nr. 40/94, at der foretages en undersøgelse af det tekniske resultat, der opnås ved kendetegnet ved en vare, der er gengivet i det omtvistede tegn, og ikke af det tekniske resultat, der opnås ved hele varen. For det andet har det med henblik på artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning nr. 40/94 ingen betydning, om en enkelt rille, der er gengivet i det omtvistede tegn, er kombineret med andre elementer i et dæks slidbane, eftersom det selv fremkalder et teknisk resultat og bidrager til, at denne slidbane fungerer. |
| --- | --- |

—

Retten fandt fejlagtigt, at en enkelt rille, der er gengivet i den omtvistede tegn, ikke kan udføre en teknisk funktion med henblik på artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning nr. 40/94, fordi den i et dæks slidbane fremstår i kombination med andre elementer. For det første kræver artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning nr. 40/94, at der foretages en undersøgelse af det tekniske resultat, der opnås ved kendetegnet ved en vare, der er gengivet i det omtvistede tegn, og ikke af det tekniske resultat, der opnås ved hele varen. For det andet har det med henblik på artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning nr. 40/94 ingen betydning, om en enkelt rille, der er gengivet i det omtvistede tegn, er kombineret med andre elementer i et dæks slidbane, eftersom det selv fremkalder et teknisk resultat og bidrager til, at denne slidbane fungerer.

| — | Retten lagde fejlagtigt til grund, at registreringen af en enkelt rille, der er gengivet i det omtvistede tegn, ikke kunne afholde Pirellis konkurrenter fra at fremstille og markedsføre dæk med identiske eller lignende riller. Selv om et dæks slidbane består af en kombination af og en interaktion mellem forskellige elementer, vil i det mindste en del af offentligheden være i stand til at identificere forskellige rilletyper, der findes på et dæks slidbane. |
| --- | --- |

—

Retten lagde fejlagtigt til grund, at registreringen af en enkelt rille, der er gengivet i det omtvistede tegn, ikke kunne afholde Pirellis konkurrenter fra at fremstille og markedsføre dæk med identiske eller lignende riller. Selv om et dæks slidbane består af en kombination af og en interaktion mellem forskellige elementer, vil i det mindste en del af offentligheden være i stand til at identificere forskellige rilletyper, der findes på et dæks slidbane.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994, L 11, s. 1).

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/13 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/13

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Audiencia Provincial de Zaragoza (Spanien) den 9. januar 2019 — Ibercaja Banco, S.A. mod TJ og UK

(Sag C-13/19)

(2019/C 148/13)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Audiencia Provincial de Zaragoza

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ibercaja Banco, S.A.

Sagsøgte: TJ og UK

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan en ændring af affattelsen af den gulvklausul, der gjorde sig gældende, da aftalen blev indgået, jf. de faktiske omstændigheder, i betragtning af artikel 3 i direktiv 93/13 (1) kvalificeres som et generelt kontraktvilkår? |
| --- | --- |

1)

Kan en ændring af affattelsen af den gulvklausul, der gjorde sig gældende, da aftalen blev indgået, jf. de faktiske omstændigheder, i betragtning af artikel 3 i direktiv 93/13 (1) kvalificeres som et generelt kontraktvilkår?

| 2) | Kan et afkald på retten til at anlægge et søgsmål mod en bank under de samme omstændigheder kvalificeres som et generelt kontraktvilkår? Med andre ord: kan et kontraktvilkår af generel karakter, som er affattet af den erhvervsdrivende, hvis indhold ikke forklares til forbrugeren, kvalificeres som et generelt kontraktvilkår? |
| --- | --- |

2)

Kan et afkald på retten til at anlægge et søgsmål mod en bank under de samme omstændigheder kvalificeres som et generelt kontraktvilkår? Med andre ord: kan et kontraktvilkår af generel karakter, som er affattet af den erhvervsdrivende, hvis indhold ikke forklares til forbrugeren, kvalificeres som et generelt kontraktvilkår?

| 3) | Når konsekvenserne af dette generelle vilkår under disse omstændigheder har en væsentlig betydning for forbrugeren, er kravene om, at den økonomiske byrde, oplysningerne forud for indgåelsen af aftalen og den individuelle forhandling skal være klare, gennemsigtige og forståelige, således som det kræves i artikel 3 og 4 i direktiv 93/13, da opfyldt? |
| --- | --- |

3)

Når konsekvenserne af dette generelle vilkår under disse omstændigheder har en væsentlig betydning for forbrugeren, er kravene om, at den økonomiske byrde, oplysningerne forud for indgåelsen af aftalen og den individuelle forhandling skal være klare, gennemsigtige og forståelige, således som det kræves i artikel 3 og 4 i direktiv 93/13, da opfyldt?

| 4) | Er kravet om oplysninger forud for indgåelsen af aftalen med henblik på vurderingen af, hvorvidt et kontraktvilkår er urimeligt (artikel 4 og 5 i direktiv [93/13]) det samme eller endda strengere, når der indgås aftale om ændring af et vilkår, som formentlig er ugyldigt (de konkrete økonomiske konsekvenser af ændringen, oplysninger om retspraksis desangående og de konkrete virkninger heraf osv.)? |
| --- | --- |

4)

Er kravet om oplysninger forud for indgåelsen af aftalen med henblik på vurderingen af, hvorvidt et kontraktvilkår er urimeligt (artikel 4 og 5 i direktiv [93/13]) det samme eller endda strengere, når der indgås aftale om ændring af et vilkår, som formentlig er ugyldigt (de konkrete økonomiske konsekvenser af ændringen, oplysninger om retspraksis desangående og de konkrete virkninger heraf osv.)?

| 5) | Er en kopi underskrevet af forbrugeren, som fremhæver ændringen af det potentielt ugyldige vilkår, tilstrækkelig til at opfylde de betingelser om oplysninger forud for indgåelsen af aftalen og om klarhed, som gør sig gældende i henhold til artikel 4 og 5 i direktiv [93/13] for at ændre et vilkår, som formentlig er ugyldigt? |
| --- | --- |

5)

Er en kopi underskrevet af forbrugeren, som fremhæver ændringen af det potentielt ugyldige vilkår, tilstrækkelig til at opfylde de betingelser om oplysninger forud for indgåelsen af aftalen og om klarhed, som gør sig gældende i henhold til artikel 4 og 5 i direktiv [93/13] for at ændre et vilkår, som formentlig er ugyldigt?

| 6) | Er den omstændighed, at banken tager initiativet til ændrings- eller forligsforslaget, og forbuddet mod at tage dokumentet med ud fra bankens kontor, medmindre forbrugeren har underskrevet det, af særlig betydning i forbindelse med vurderingen af, om ændringen af vilkåret er urimeligt (artikel 4 og 5 i direktiv [93/13])? |
| --- | --- |

6)

Er den omstændighed, at banken tager initiativet til ændrings- eller forligsforslaget, og forbuddet mod at tage dokumentet med ud fra bankens kontor, medmindre forbrugeren har underskrevet det, af særlig betydning i forbindelse med vurderingen af, om ændringen af vilkåret er urimeligt (artikel 4 og 5 i direktiv [93/13])?

| 7) | Kan et vilkår, som formentlig er ugyldigt, idet det er urimeligt, ændres (princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke binder forbrugeren)? |
| --- | --- |

7)

Kan et vilkår, som formentlig er ugyldigt, idet det er urimeligt, ændres (princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke binder forbrugeren)?

| 8) | Er det med hensyn til et vilkår, som formentlig er ugyldigt, idet det er urimeligt for forbrugeren, muligt, at denne giver afkald på retten til at sagsøge (artikel 3 i direktiv [93/13], sammenholdt med afsnit 1, litra q), i bilaget til direktiv 93/13, og princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke binder forbrugeren, i direktivets artikel 6)? |
| --- | --- |

8)

Er det med hensyn til et vilkår, som formentlig er ugyldigt, idet det er urimeligt for forbrugeren, muligt, at denne giver afkald på retten til at sagsøge (artikel 3 i direktiv [93/13], sammenholdt med afsnit 1, litra q), i bilaget til direktiv 93/13, og princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke binder forbrugeren, i direktivets artikel 6)?

| 9) | Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, er kravet om oplysninger forud for indgåelsen af aftalen da det samme eller strengere end det krav, der gør sig gældende på tidspunktet for indgåelsen af den oprindelige aftale? |
| --- | --- |

9)

Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, er kravet om oplysninger forud for indgåelsen af aftalen da det samme eller strengere end det krav, der gør sig gældende på tidspunktet for indgåelsen af den oprindelige aftale?

| 10) | Er det i betragtning af kravet om oplysninger forud for indgåelsen af aftalen (artikel 4 og 5 i direktiv [93/13]) ikke muligt at underkaste vilkåret om afkald på retten til at anlægge søgsmål en sekundær og subsidiær behandling (artikel 3, 4 og 5 i direktiv [93/13])? |
| --- | --- |

10)

Er det i betragtning af kravet om oplysninger forud for indgåelsen af aftalen (artikel 4 og 5 i direktiv [93/13]) ikke muligt at underkaste vilkåret om afkald på retten til at anlægge søgsmål en sekundær og subsidiær behandling (artikel 3, 4 og 5 i direktiv [93/13])?

| 11) | Er gyldigheden af ændringen af vilkår, som formentlig er ugyldige, og afkaldet på retten til at anlægge søgsmål med henblik på en ugyldighedserklæring og ophævelse af virkningen i strid med den afskrækkende virkning over for den erhvervsdrivende (artikel 7 i direktiv [93/13] og dom af 21.12.2016 (2))? |
| --- | --- |

11)

Er gyldigheden af ændringen af vilkår, som formentlig er ugyldige, og afkaldet på retten til at anlægge søgsmål med henblik på en ugyldighedserklæring og ophævelse af virkningen i strid med den afskrækkende virkning over for den erhvervsdrivende (artikel 7 i direktiv [93/13] og dom af 21.12.2016 (2))?

| 12) | Kan et kontraktvilkår, som formentlig er ugyldigt, idet det er urimeligt, under anvendelse af artikel 3 og 4 i direktiv 93/13 være bindende for en forbruger, der er berørt heraf, idet banken efter indgåelsen af den kontrakt, der indeholder vilkåret, aftaler med forbrugeren, at selskabet ophører med at anvende det urimelige vilkår til gengæld for en anden ydelse fra forbrugeren? Således gives det ugyldige kontraktvilkår virkning gennem aftalen med forbrugeren, idet det pågældende vilkår erstattes med et vilkår, der er mere gunstigt for forbrugeren. Kan en aftale af denne type være i strid med artikel 6, stk. 1, i direktiv [93/13]? |
| --- | --- |

12)

Kan et kontraktvilkår, som formentlig er ugyldigt, idet det er urimeligt, under anvendelse af artikel 3 og 4 i direktiv 93/13 være bindende for en forbruger, der er berørt heraf, idet banken efter indgåelsen af den kontrakt, der indeholder vilkåret, aftaler med forbrugeren, at selskabet ophører med at anvende det urimelige vilkår til gengæld for en anden ydelse fra forbrugeren? Således gives det ugyldige kontraktvilkår virkning gennem aftalen med forbrugeren, idet det pågældende vilkår erstattes med et vilkår, der er mere gunstigt for forbrugeren. Kan en aftale af denne type være i strid med artikel 6, stk. 1, i direktiv [93/13]?

| 13) | Er en adfærd udøvet af banken såsom den under de faktiske omstændigheder beskrevne i strid med forbuddet mod illoyal adfærd og urimelig handelspraksis over for forbrugerne, som er anført i 14. betragtning til og artikel 6 og 7 i direktiv 2005/29 (3)? |
| --- | --- |

13)

Er en adfærd udøvet af banken såsom den under de faktiske omstændigheder beskrevne i strid med forbuddet mod illoyal adfærd og urimelig handelspraksis over for forbrugerne, som er anført i 14. betragtning til og artikel 6 og 7 i direktiv 2005/29 (3)?

---

(1)  Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT 1993, L 95, s. 29).

(2)  Dom af 21.12.2016, Gutiérrez Naranjo m.fl. (C-154/15, C-307/15 og C-308/15, EU:C:2016:980).

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11.5.2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) (EUT 2005, L 149, s. 22).

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/14 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 25. januar 2019 — X-GmbH mod Finanzamt Z

(Sag C-48/19)

(2019/C 148/14)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: X-GmbH

Sagsøgt: Finanzamt Z

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Foreligger der under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, hvor en afgiftspligtig person for sygekasser telefonisk rådgiver forsikrede om forskellige sundheds- og sygdomsspørgsmål, en aktivitet, der er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 132, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem? |
| --- | --- |

1)

Foreligger der under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, hvor en afgiftspligtig person for sygekasser telefonisk rådgiver forsikrede om forskellige sundheds- og sygdomsspørgsmål, en aktivitet, der er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 132, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem?

| 2) | Er det under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede med hensyn til de i det første spørgsmål nævnte ydelser samt for transaktioner i forbindelse med »patientstøtteprogrammer« tilstrækkeligt for den påkrævede dokumentation af faglige kvalifikationer, at telefonrådgivningen gennemføres af »sundhedscoaches« (sundhedsassistenter, sygeplejersker), idet en læge inddrages i ca. en tredjedel af tilfældene? |
| --- | --- |

2)

Er det under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede med hensyn til de i det første spørgsmål nævnte ydelser samt for transaktioner i forbindelse med »patientstøtteprogrammer« tilstrækkeligt for den påkrævede dokumentation af faglige kvalifikationer, at telefonrådgivningen gennemføres af »sundhedscoaches« (sundhedsassistenter, sygeplejersker), idet en læge inddrages i ca. en tredjedel af tilfældene?

---

(1)  EUT L 347, s. 1.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/15 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/15

---

Appel iværksat den 25. januar 2019 af RFA International, LP til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 15. november 2018 i sag T-113/15, RFA International mod Kommissionen

(Sag C-56/19 P)

(2019/C 148/15)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: RFA International, LP (ved адвокат B. Evtimov, avocate M. Krestiyanova, solicitor D. O’Keeffe, og avocats N. Tuominen og E. Borovikov)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den anfægtede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede dom ophæves.

| — | Der træffes endelig afgørelse, hvis sagen er moden til påkendelse. |
| --- | --- |

—

Der træffes endelig afgørelse, hvis sagen er moden til påkendelse.

| — | Subsidiært hjemvises sagen til fornyet behandling ved Retten. |
| --- | --- |

—

Subsidiært hjemvises sagen til fornyet behandling ved Retten.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale de omkostninger, der er forbundet med sagen for Domstolen såvel som med sagen for Retten. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale de omkostninger, der er forbundet med sagen for Domstolen såvel som med sagen for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Nærværende appel anfægter alene Rettens konklusioner vedrørende appellantens andet anbringende i første instans.

Retten begik fejl i forbindelse med sin retlige fortolkning af grundforordningens (1) artikel 11, stk. 9 og 10, og ved at give en alt for bred definition af, hvilket omfang, Kommissionens skønsmæssige valg i forbindelse med vurderingen af komplekse situationer i henhold til disse bestemmelser, kan antage. Appellanten har venligt anmodet om, at den anfægtede dom ophæves af de grunde, som er angivet i det følgende.

Retten begik to retlige fejl med hensyn til fortolkningen af grundforordningen.

| a) | For det første anlagde Retten en forkert fortolkning af grundforordningens artikel 11, stk. 9. I henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 9, skal Kommissionen i alle genoptagede undersøgelser under forudsætning af uændrede omstændigheder anvende de samme metoder, som blev benyttet i den undersøgelse, der resulterede i pålæggelsen af den pågældende told, idet der tages behørigt hensyn til bestemmelserne i forordningens artikel 2. Kommissionen foretog imidlertid ikke sin vurdering af, hvorvidt antidumpingtolden var blevet afspejlet i videresalgspriserne, på grundlag af de videresalgspriser, der var blevet identificeret i den undersøgelse, som førte til den oprindelige forordning, men på grundlag af de nuværende produktionsomkostninger i Rusland. Dette udgør en ændring af metoden som omhandlet i grundforordningens artikel 11, stk. 9. Kommissionen anførte, at omstændighederne havde ændret sig væsentligt siden den oprindelige undersøgelse, og navnlig var de russiske eksportørers produktionsomkostninger steget med ca. 100 %. Imidlertid forelå der omkostningsstigninger, og der var kendskab til disse, allerede under perioderne for undersøgelse om tilbagebetaling for 2008-2010. |
| --- | --- |

a)

For det første anlagde Retten en forkert fortolkning af grundforordningens artikel 11, stk. 9. I henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 9, skal Kommissionen i alle genoptagede undersøgelser under forudsætning af uændrede omstændigheder anvende de samme metoder, som blev benyttet i den undersøgelse, der resulterede i pålæggelsen af den pågældende told, idet der tages behørigt hensyn til bestemmelserne i forordningens artikel 2. Kommissionen foretog imidlertid ikke sin vurdering af, hvorvidt antidumpingtolden var blevet afspejlet i videresalgspriserne, på grundlag af de videresalgspriser, der var blevet identificeret i den undersøgelse, som førte til den oprindelige forordning, men på grundlag af de nuværende produktionsomkostninger i Rusland. Dette udgør en ændring af metoden som omhandlet i grundforordningens artikel 11, stk. 9. Kommissionen anførte, at omstændighederne havde ændret sig væsentligt siden den oprindelige undersøgelse, og navnlig var de russiske eksportørers produktionsomkostninger steget med ca. 100 %. Imidlertid forelå der omkostningsstigninger, og der var kendskab til disse, allerede under perioderne for undersøgelse om tilbagebetaling for 2008-2010.

| b) | For det andet anlagde Retten en forkert fortolkning af grundforordningens artikel 11, stk. 10, ved at anvende det forkerte retlige kriterium. I henhold til det retlige kriterium, som Retten har udviklet, kan den omstændighed, at antidumpingtolden indgår i eksportpriserne, kun godtgøres gennem DDP (2)-prisoplysninger og ved at påvise, at ikke blot antidumpingtolden, men ligeledes samtlige eventuelle opståede produktionsomkostninger, er omfattet af de nye priser. Hverken grundforordningens artikel 11, stk. 10, eller Kommissionens meddelelse vedrørende tilbagebetaling af antidumpingtold (3) stiller et sådant krav. |
| --- | --- |

b)

For det andet anlagde Retten en forkert fortolkning af grundforordningens artikel 11, stk. 10, ved at anvende det forkerte retlige kriterium. I henhold til det retlige kriterium, som Retten har udviklet, kan den omstændighed, at antidumpingtolden indgår i eksportpriserne, kun godtgøres gennem DDP (2)-prisoplysninger og ved at påvise, at ikke blot antidumpingtolden, men ligeledes samtlige eventuelle opståede produktionsomkostninger, er omfattet af de nye priser. Hverken grundforordningens artikel 11, stk. 10, eller Kommissionens meddelelse vedrørende tilbagebetaling af antidumpingtold (3) stiller et sådant krav.

Endelig foretog Retten åbenbart urigtige konstateringer med hensyn til de faktiske omstændigheder, da den konkluderede, at

| a) | produktioomknsostningerne kun steg overfladisk under den første og den anden undersøgelse om tilbagebetaling og således udgjorde en ændring i omstændighederne, der begrundede en ændring af metoden. Kommissionen havde faktisk allerede under den oprindelige undersøgelsesperiode og under undersøgelserne om tilbagebetalinger for 2008-2010 haft kendskab til omkostningsstigningerne. |
| --- | --- |

a)

produktioomknsostningerne kun steg overfladisk under den første og den anden undersøgelse om tilbagebetaling og således udgjorde en ændring i omstændighederne, der begrundede en ændring af metoden. Kommissionen havde faktisk allerede under den oprindelige undersøgelsesperiode og under undersøgelserne om tilbagebetalinger for 2008-2010 haft kendskab til omkostningsstigningerne.

| b) | ændringen af metoden var begrundet i indførelsen af lige konkurrencevilkår og forebyggelse af forskelsbehandling mellem operatører, som var berørt af de samme foranstaltninger. Samtlige Russiske producenter ville faktisk være blevet berørt af de samme omkostningsstigninger. |
| --- | --- |

b)

ændringen af metoden var begrundet i indførelsen af lige konkurrencevilkår og forebyggelse af forskelsbehandling mellem operatører, som var berørt af de samme foranstaltninger. Samtlige Russiske producenter ville faktisk være blevet berørt af de samme omkostningsstigninger.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT 2009, L 343, s. 51).

(2)  »leveret told betalt«.

(3)  EUT 2014, C 164, s. 9.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/16 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/16

---

Appel iværksat den 25. januar 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Udvidede Afdeling) den 15. november 2018 i sag T-793/14, Tempus Energy og Tempus Energy Technology mod Kommissionen

(Sag C-57/19 P)

(2019/C 148/16)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved É. Gippini Fournier og P. Němečková, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dom afsagt af Retten (Tredje Udvidede Afdeling) den 15. november 2018, som blev meddelt Kommissionen den efterfølgende dag, i sag T-793/14, Tempus Energy Ltd og Tempus Energy Technology Ltd mod Europa-Kommissionen, ophæves.
  og |
| --- | --- |

—

Dom afsagt af Retten (Tredje Udvidede Afdeling) den 15. november 2018, som blev meddelt Kommissionen den efterfølgende dag, i sag T-793/14, Tempus Energy Ltd og Tempus Energy Technology Ltd mod Europa-Kommissionen, ophæves.

og

| — | Påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse C(2014)5083 final (1) af 23. juli 2014 om ikke at gøre indsigelser mod støtteordningen vedrørende kapacitetsmarkedet i Det Forenede Kongerige tages ikke til følge. |
| --- | --- |

—

Påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse C(2014)5083 final (1) af 23. juli 2014 om ikke at gøre indsigelser mod støtteordningen vedrørende kapacitetsmarkedet i Det Forenede Kongerige tages ikke til følge.

Subsidiært:

| — | Dom afsagt af Retten (Tredje Udvidede Afdeling) den 15. november 2018, som blev meddelt Kommissionen næste dag, i sag T-793/14, Tempus Energy Ltd og Tempus Energy Technology Ltd mod Europa-Kommissionen, ophæves. |
| --- | --- |

—

Dom afsagt af Retten (Tredje Udvidede Afdeling) den 15. november 2018, som blev meddelt Kommissionen næste dag, i sag T-793/14, Tempus Energy Ltd og Tempus Energy Technology Ltd mod Europa-Kommissionen, ophæves.

| — | Sagen hjemvises til Retten med henblik på behandling af det andet anbringende, der blev fremført i første instans. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Retten med henblik på behandling af det andet anbringende, der blev fremført i første instans.

Under alle omstændigheder tilpligtes sagsøgerne i første instans at betale omkostningerne i forbindelse med sagen i første instans og appelsagen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Der er fremsat et enkelt anbringende til støtte for appellen: Retten anlagde en forkert fortolkning af artikel 108, stk. 3, i om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 4, stk. 2 og 3, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (2) af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ved at fastslå, at den anmeldte støtteforanstaltning rejste alvorlig tvivl om sin forenelighed med det indre marked.

Eftersom Retten baserede sig på en række indicier for alvorlige vanskeligheder, er det enkelte anbringende opdelt i to led vedrørende de to rækker af indicier, som blev undersøgt i den appellerede dom.

| — | Første led: Retten begik fejl ved at finde, at længden af og omstændighederne ved kontrakterne forud for anmeldelsen og det forhold, at foranstaltningen var kompleks og ny, udgjorde det største indicium for tvivl. |
| --- | --- |

—

Første led: Retten begik fejl ved at finde, at længden af og omstændighederne ved kontrakterne forud for anmeldelsen og det forhold, at foranstaltningen var kompleks og ny, udgjorde det største indicium for tvivl.

| — | Andet led: Retten begik fejl ved at kritisere Kommissionen for at have foretaget en utilstrækkelig undersøgelse af visse aspekter af kapacitetsmarkedet i Det Forenede Kongerige. |
| --- | --- |

—

Andet led: Retten begik fejl ved at kritisere Kommissionen for at have foretaget en utilstrækkelig undersøgelse af visse aspekter af kapacitetsmarkedet i Det Forenede Kongerige.

---

(1)  Godkendt statsstøtte inden for rammerne af bestemmelserne i artikel 107 og 108 i traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde — Tilfælde, mod hvilke .Kommissionen ikke gør indsigelse (EUT 2014, C 348, s. 5).

(2)  EUT 2015, L 248, s. 9).

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/18 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa — Juiz 18 (Portugal) den 31. januar 2019 — LE mod Transportes Aéreos Portugueses, SA

(Sag C-74/19)

(2019/C 148/17)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa — Juiz 18

Parter i hovedsagen

Sagsøger: LE

Sagsøgt: Transportes Aéreos Portugueses, SA

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er den omstændighed, at en passager under en flyvning bider andre passagerer og overfalder besætningsmedlemmer, der forsøger at berolige den pågældende — hvilket ifølge flyets kaptajn begrunder, at flyet sætter kursen mod den nærmeste lufthavn for at sætte den pågældende passager af og losse dennes bagage, hvorefter flyet ankommer forsinket til bestemmelsesstedet — omfattet af begrebet »usædvanlige omstændigheder«, som er nævnt i 14. betragtning til forordning (EF) nr. 261/2004 (1)? |
| --- | --- |

1)

Er den omstændighed, at en passager under en flyvning bider andre passagerer og overfalder besætningsmedlemmer, der forsøger at berolige den pågældende — hvilket ifølge flyets kaptajn begrunder, at flyet sætter kursen mod den nærmeste lufthavn for at sætte den pågældende passager af og losse dennes bagage, hvorefter flyet ankommer forsinket til bestemmelsesstedet — omfattet af begrebet »usædvanlige omstændigheder«, som er nævnt i 14. betragtning til forordning (EF) nr. 261/2004 (1)?

| 2) | Kan luftfartsselskabet fritages for ansvaret for en forsinket flyafgang ved returflyvningen, hvor den passager, som har indgivet en klage (nu sagsøger), boarder, som følge af en »usædvanlig omstændighed«, som opstår på det samme flys udrejse, som gennemføres umiddelbart inden returflyvningen? |
| --- | --- |

2)

Kan luftfartsselskabet fritages for ansvaret for en forsinket flyafgang ved returflyvningen, hvor den passager, som har indgivet en klage (nu sagsøger), boarder, som følge af en »usædvanlig omstændighed«, som opstår på det samme flys udrejse, som gennemføres umiddelbart inden returflyvningen?

| 3) | For så vidt angår artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004: traf luftfartsselskabet (nu sagsøgte) alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes, uden at det på trods heraf var muligt at forhindre forsinkelsen, idet luftfartsselskabet på baggrund af en undersøgelse konkluderede, at afsendelsen af et nyt fly ikke ville forhindre den allerede opståede forsinkelse, og transitpassageren (nu sagsøgeren) blev henvist til den følgende dags flyvning, eftersom nævnte selskab kun havde én daglig flyvning til passagerens endelige bestemmelsessted? |
| --- | --- |

3)

For så vidt angår artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004: traf luftfartsselskabet (nu sagsøgte) alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes, uden at det på trods heraf var muligt at forhindre forsinkelsen, idet luftfartsselskabet på baggrund af en undersøgelse konkluderede, at afsendelsen af et nyt fly ikke ville forhindre den allerede opståede forsinkelse, og transitpassageren (nu sagsøgeren) blev henvist til den følgende dags flyvning, eftersom nævnte selskab kun havde én daglig flyvning til passagerens endelige bestemmelsessted?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/18 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauen) den 4. februar 2019 — E. E.

(Sag C-80/19)

(2019/C 148/18)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

Parter i hovedsagen

Appellant: E. E.

Andre procesdeltagere i kassationssagen: Kauno miesto 4-ojo notaro biuro notarė og K.-D. E.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Anses en situation som den i den foreliggende sag — hvor en litauisk statsborger, hvis sædvanlige opholdssted på dødstidspunktet muligvis var i en anden medlemsstat, men som under alle omstændigheder aldrig havde afskåret forbindelsen til sit hjemland, og som forud for sin død bl.a. havde oprettet et testamente i Litauen og efterladt alle sine aktiver til sin arving, en litauisk statsborger, og hvor det på tidspunktet for arvefaldet blev konstateret, at hele boet bestod i fast ejendom, der alene var beliggende i Litauen, og hvor en statsborger i denne anden medlemsstat, nemlig den længstlevende ægtefælle, tydeligt gav udtryk for sin hensigt om at give afkald på alle krav på afdødes bo, ikke deltog i den retssag, der blev anlagt i Litauen, og var indforstået med de litauiske retters kompetence og anvendelsen af litauisk ret — for at være en arvesag med grænseoverskridende virkninger som omhandlet i forordning nr. 650/2012, på hvilken denne forordning finder anvendelse? |
| --- | --- |

1)

Anses en situation som den i den foreliggende sag — hvor en litauisk statsborger, hvis sædvanlige opholdssted på dødstidspunktet muligvis var i en anden medlemsstat, men som under alle omstændigheder aldrig havde afskåret forbindelsen til sit hjemland, og som forud for sin død bl.a. havde oprettet et testamente i Litauen og efterladt alle sine aktiver til sin arving, en litauisk statsborger, og hvor det på tidspunktet for arvefaldet blev konstateret, at hele boet bestod i fast ejendom, der alene var beliggende i Litauen, og hvor en statsborger i denne anden medlemsstat, nemlig den længstlevende ægtefælle, tydeligt gav udtryk for sin hensigt om at give afkald på alle krav på afdødes bo, ikke deltog i den retssag, der blev anlagt i Litauen, og var indforstået med de litauiske retters kompetence og anvendelsen af litauisk ret — for at være en arvesag med grænseoverskridende virkninger som omhandlet i forordning nr. 650/2012, på hvilken denne forordning finder anvendelse?

| 2) | Anses en litauisk notar, der indleder en arvesag, udsteder et arvebevis og udfører andre handlinger, der er nødvendige, for at arvingen kan gøre sine rettigheder gældende, for at være en »ret« som omhandlet i artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 650/2012 (1), når henses til det forhold, at notarer i deres arbejde overholder principperne om upartiskhed og uafhængighed, deres beslutninger er bindende for dem selv og judicielle myndigheder, og deres handlinger kan være genstand for et søgsmål? |
| --- | --- |

2)

Anses en litauisk notar, der indleder en arvesag, udsteder et arvebevis og udfører andre handlinger, der er nødvendige, for at arvingen kan gøre sine rettigheder gældende, for at være en »ret« som omhandlet i artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 650/2012 (1), når henses til det forhold, at notarer i deres arbejde overholder principperne om upartiskhed og uafhængighed, deres beslutninger er bindende for dem selv og judicielle myndigheder, og deres handlinger kan være genstand for et søgsmål?

| 3) | Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende, anses arvebeviser, der udstedes af litauiske notarer, da for at være retsafgørelser som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra g), i forordning nr. 650/2012, og skal der af den grund fastslås kompetence for så vidt angår udstedelsen heraf? |
| --- | --- |

3)

Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende, anses arvebeviser, der udstedes af litauiske notarer, da for at være retsafgørelser som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra g), i forordning nr. 650/2012, og skal der af den grund fastslås kompetence for så vidt angår udstedelsen heraf?

| 4) | Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende, skal bestemmelserne i artikel 4 og 59 i forordning nr. 650/2012 (samlet eller hver for sig, men ikke begrænset til disse artikler) da forstås således, at litauiske notarer har ret til at udstede arvebeviser uden at følge de almindelige kompetenceregler, og at sådanne beviser vil blive anset for officielt bekræftede dokumenter, der også har retlige konsekvenser i andre medlemsstater? |
| --- | --- |

4)

Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende, skal bestemmelserne i artikel 4 og 59 i forordning nr. 650/2012 (samlet eller hver for sig, men ikke begrænset til disse artikler) da forstås således, at litauiske notarer har ret til at udstede arvebeviser uden at følge de almindelige kompetenceregler, og at sådanne beviser vil blive anset for officielt bekræftede dokumenter, der også har retlige konsekvenser i andre medlemsstater?

| 5) | Skal artikel 4 i forordning nr. 650/2012 (eller andre bestemmelser deri) forstås således, at afdødes sædvanlige opholdssted kun kan fastslås i én specifik medlemsstat? |
| --- | --- |

5)

Skal artikel 4 i forordning nr. 650/2012 (eller andre bestemmelser deri) forstås således, at afdødes sædvanlige opholdssted kun kan fastslås i én specifik medlemsstat?

| 6) | Skal bestemmelserne i artikel 4, 5, 7 og 22 i forordning nr. 650/2012 (samlet eller hver for sig, men ikke begrænset til disse artikler) forstås og anvendes på en sådan måde, at det i den foreliggende sag i overensstemmelse med de faktiske forhold, der er beskrevet i det første spørgsmål, da fører til den konklusion, at de pågældende parter var enige om, at retterne i Litauen skulle være kompetente, og at litauisk ret skulle finde anvendelse? |
| --- | --- |

6)

Skal bestemmelserne i artikel 4, 5, 7 og 22 i forordning nr. 650/2012 (samlet eller hver for sig, men ikke begrænset til disse artikler) forstås og anvendes på en sådan måde, at det i den foreliggende sag i overensstemmelse med de faktiske forhold, der er beskrevet i det første spørgsmål, da fører til den konklusion, at de pågældende parter var enige om, at retterne i Litauen skulle være kompetente, og at litauisk ret skulle finde anvendelse?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 650/2012 af 4.7.2012 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser vedrørende arv, og om accept og fuldbyrdelse af officielt bekræftede dokumenter vedrørende arv og om indførelse af et europæisk arvebevis (EUT 2012 L 201, s. 107).

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/20 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Monomeles Protodikeio Serron (Grækenland) den 18. februar 2019 — WP mod Trapeza Peiraios AE

(Sag C-105/19)

(2019/C 148/19)

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Monomeles Protodikeio Serron (Grækenland)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: WP

Sagsøgt: Trapeza Peiraios AE

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 (1) fortolkes således, at den indfører en offentligretlig processuel regel, som pålægger de nationale retsinstanser af egen drift, også under den fase, hvori de skal udstede et betalingspåbud, at efterprøve ulovligheden af et vilkår aftalt mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, for så vidt som der tages hensyn til, at der ikke alene: i græsk ret i henhold til artikel 623, 624, 628 og 629 i loven om civil retspleje (kodikas politikis dikonomias), ikke findes en sådan forpligtelse, men at betalingspåbuddet derimod udstedes uden kontradiktion efter en formel kontrol af dokumentationen, herunder låneaftalen, at de nationale retsinstanser har beføjelse til at udstede et betalingspåbud, at betalingspåbuddet udgør et dokument, der umiddelbart kan fuldbyrdes, og som den erhvervsdrivende kan lægge til grund for efter udløbet af tre (3) dage at iværksætte en tvangsfuldbyrdelsesprocedure, som ikke kan stilles i bero? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 (1) fortolkes således, at den indfører en offentligretlig processuel regel, som pålægger de nationale retsinstanser af egen drift, også under den fase, hvori de skal udstede et betalingspåbud, at efterprøve ulovligheden af et vilkår aftalt mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, for så vidt som der tages hensyn til, at der ikke alene: i græsk ret i henhold til artikel 623, 624, 628 og 629 i loven om civil retspleje (kodikas politikis dikonomias), ikke findes en sådan forpligtelse, men at betalingspåbuddet derimod udstedes uden kontradiktion efter en formel kontrol af dokumentationen, herunder låneaftalen, at de nationale retsinstanser har beføjelse til at udstede et betalingspåbud, at betalingspåbuddet udgør et dokument, der umiddelbart kan fuldbyrdes, og som den erhvervsdrivende kan lægge til grund for efter udløbet af tre (3) dage at iværksætte en tvangsfuldbyrdelsesprocedure, som ikke kan stilles i bero?

| 2) | Skal artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 fortolkes således, at den indfører en offentligretlig processuel regel, som pålægger de nationale retsinstanser ikke at udstede et betalingspåbud, når det med dokumentbevis for den ret, der udsteder betalingspåbuddet, godtgøres, at lånet udspringer af almindelige kontraktvilkår, som ved domme, der har fået retskraft, tidligere er blevet erklæret ugyldige, idet de er ulovlige, på området for søgsmål med begæringer om forbud, som forbrugerforeninger har anlagt mod erhvervsdrivende, og som er opregnet i den ministerielle afgørelse Z1-798/25-06-2008 (FEK B 1353/11-07-2008), der indeholder det nationale register over ulovlige vilkår, som ændret og suppleret ved ministeriel afgørelse Z1-21/17-01-2011, og som Symvoulio tis Epikrateias erklærede ulovlig ved dom nr. 1210/2010, efter behørig hensyntagen til dels dom nr. 1219/2001 og nr. 430/2005 afsagt af Areios Pagos, dom nr. 5253/2003 og nr. 6291/2000 afsagt af Efeteio Athinon, dom nr. 1119/2002 og nr. 1208/1998 afsagt af Polymeles Protodikeio Athinon, der har fået retskraft, samt dom nr. 961/2007 afsagt af Polymeles Protodikeio Athinon, for så vidt som den har fået retskraft, dels til den omstændighed, at virkningen af den retskraft, som disse retsafgørelser har fået, er af stor almen interesse for markedets funktion og forbrugerbeskyttelsen (artikel 10, stk. 2, i lov nr. 2251/1994); idet der med denne ministerielle afgørelse blev fastslået et »forbud mod i kontrakter indgået mellem kreditinstitutter og forbrugere at inkludere almindelige kontraktvilkår, som tidligere er erklæret ulovlige ved endelige retsafgørelser som led i søgsmål anlagt af forbrugerforeninger«, og hvori opregnes de almindelige kontraktvilkår, som er erklæret ugyldige, idet de var ulovlige, efter kollektive søgsmål anlagt af forbrugerforeninger i forhold til banker som erhvervsdrivende, for så vidt som det fastslås, at kompetencen til at udstede betalingspålæg i Grækenland tilkommer retsinstanserne — nærmere bestemt Eirinodikeia (fredsommere) og Protodikeia (retter i første instans) — og at betalingspålægget er et dokument, der umiddelbart kan fuldbyrdes, og som den erhvervsdrivende kan lægge til grund for efter tre (3) dage at iværksætte en tvangsfuldbyrdelsesprocedure, som ikke kan stilles i bero? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 fortolkes således, at den indfører en offentligretlig processuel regel, som pålægger de nationale retsinstanser ikke at udstede et betalingspåbud, når det med dokumentbevis for den ret, der udsteder betalingspåbuddet, godtgøres, at lånet udspringer af almindelige kontraktvilkår, som ved domme, der har fået retskraft, tidligere er blevet erklæret ugyldige, idet de er ulovlige, på området for søgsmål med begæringer om forbud, som forbrugerforeninger har anlagt mod erhvervsdrivende, og som er opregnet i den ministerielle afgørelse Z1-798/25-06-2008 (FEK B 1353/11-07-2008), der indeholder det nationale register over ulovlige vilkår, som ændret og suppleret ved ministeriel afgørelse Z1-21/17-01-2011, og som Symvoulio tis Epikrateias erklærede ulovlig ved dom nr. 1210/2010, efter behørig hensyntagen til dels dom nr. 1219/2001 og nr. 430/2005 afsagt af Areios Pagos, dom nr. 5253/2003 og nr. 6291/2000 afsagt af Efeteio Athinon, dom nr. 1119/2002 og nr. 1208/1998 afsagt af Polymeles Protodikeio Athinon, der har fået retskraft, samt dom nr. 961/2007 afsagt af Polymeles Protodikeio Athinon, for så vidt som den har fået retskraft, dels til den omstændighed, at virkningen af den retskraft, som disse retsafgørelser har fået, er af stor almen interesse for markedets funktion og forbrugerbeskyttelsen (artikel 10, stk. 2, i lov nr. 2251/1994); idet der med denne ministerielle afgørelse blev fastslået et »forbud mod i kontrakter indgået mellem kreditinstitutter og forbrugere at inkludere almindelige kontraktvilkår, som tidligere er erklæret ulovlige ved endelige retsafgørelser som led i søgsmål anlagt af forbrugerforeninger«, og hvori opregnes de almindelige kontraktvilkår, som er erklæret ugyldige, idet de var ulovlige, efter kollektive søgsmål anlagt af forbrugerforeninger i forhold til banker som erhvervsdrivende, for så vidt som det fastslås, at kompetencen til at udstede betalingspålæg i Grækenland tilkommer retsinstanserne — nærmere bestemt Eirinodikeia (fredsommere) og Protodikeia (retter i første instans) — og at betalingspålægget er et dokument, der umiddelbart kan fuldbyrdes, og som den erhvervsdrivende kan lægge til grund for efter tre (3) dage at iværksætte en tvangsfuldbyrdelsesprocedure, som ikke kan stilles i bero?

| 3) | Skal artikel 6, stk. 1, artikel 7, stk.1, og artikel 8 i direktiv 93/13 fortolkes således, at retskraften for domme om tiltrædelse af søgsmål med påstand om forbud, som anlægges af forbrugerforeninger mod erhvervsdrivende, for at retskraften for at have virkning erga omnes (jf. artikel 10, stk. 20, i lov nr. 2251/1994), som yderligere betingelse kræver identiteten på parterne og på de retlige og faktiske forhold– som foreskrevet i national procesret ved artikel 324 i lov om civil retspleje (kodikas politikis dikonomias) — hvorved retskraften for domme om tiltrædelse af kollektive søgsmål med påstand om forbud ikke kan udvides til og finde anvendelse på alle sager, hvorunder en national retsinstans skal påkende et søgsmål anlagt af en forbruger i forhold til en erhvervsdrivende? |
| --- | --- |

3)

Skal artikel 6, stk. 1, artikel 7, stk.1, og artikel 8 i direktiv 93/13 fortolkes således, at retskraften for domme om tiltrædelse af søgsmål med påstand om forbud, som anlægges af forbrugerforeninger mod erhvervsdrivende, for at retskraften for at have virkning erga omnes (jf. artikel 10, stk. 20, i lov nr. 2251/1994), som yderligere betingelse kræver identiteten på parterne og på de retlige og faktiske forhold– som foreskrevet i national procesret ved artikel 324 i lov om civil retspleje (kodikas politikis dikonomias) — hvorved retskraften for domme om tiltrædelse af kollektive søgsmål med påstand om forbud ikke kan udvides til og finde anvendelse på alle sager, hvorunder en national retsinstans skal påkende et søgsmål anlagt af en forbruger i forhold til en erhvervsdrivende?

---

(1)  Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT 1993, L 95, s. 29).

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/21 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/21

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour administrative (Luxembourg) den 12. februar 2019 — Luxaviation SA mod Miljøministeren

(Sag C-113/19)

(2019/C 148/20)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour administrative

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Luxaviation SA

Sagsøgt: Miljøministeren

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 12, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF (1), som fastsætter, at medlemsstaterne skal sikre returnering af kvoter udstedt af deres driftsledere, sammenholdt med chartrets artikel 41, som fastslår princippet om god forvaltningsskik, fortolkes således, at den kompetente nationale myndighed har en forpligtelse til at foretage individuel opfølgning på forpligtelser til returnering af kvoter senest den 30. april i det pågældende år, når samme myndighed er ansvarlig for tilsynet med et begrænset antal driftsledere, i dette tilfælde 25 driftsledere på nationalt plan? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 12, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF (1), som fastsætter, at medlemsstaterne skal sikre returnering af kvoter udstedt af deres driftsledere, sammenholdt med chartrets artikel 41, som fastslår princippet om god forvaltningsskik, fortolkes således, at den kompetente nationale myndighed har en forpligtelse til at foretage individuel opfølgning på forpligtelser til returnering af kvoter senest den 30. april i det pågældende år, når samme myndighed er ansvarlig for tilsynet med et begrænset antal driftsledere, i dette tilfælde 25 driftsledere på nationalt plan?

| 2) | a. | Skal en uafsluttet returnering af kvoter, som i den foreliggende sag, hvor driftslederen har henholdt sig til en elektronisk bekræftelse, der attesterede, at overførselsproceduren var afsluttet, fortolkes således, at den med rimelighed kunne have skabt en berettiget forventning hos driftslederen i god tro om, at denne havde afsluttet returneringen, der er fastsat i artikel 6, stk. 2, litra e), i direktiv 2003/87/EF? |
| --- | --- | --- |

2)

a.

Skal en uafsluttet returnering af kvoter, som i den foreliggende sag, hvor driftslederen har henholdt sig til en elektronisk bekræftelse, der attesterede, at overførselsproceduren var afsluttet, fortolkes således, at den med rimelighed kunne have skabt en berettiget forventning hos driftslederen i god tro om, at denne havde afsluttet returneringen, der er fastsat i artikel 6, stk. 2, litra e), i direktiv 2003/87/EF?

| b. | Under hensyntagen til besvarelsen af det andet spørgsmål kan en driftsleder i god tro formodes i højere grad at have en berettiget forventning, hvis denne ved en tidligere returneringsrunde spontant blev kontaktet af de nationale myndigheder, som få dage inden udløbet af fristerne, der er fastsat i artikel 6, stk. 2, litra e), mindede den pågældende driftsleder om, at returneringen af kvoter endnu ikke var afsluttet, hvilket betyder, at driftslederen med rimelighed kunne antage, at den pågældende overholdt sine forpligtelser i indeværende år, idet den samme myndighed ikke havde kontaktet ham i det følgende år? |
| --- | --- |

b.

Under hensyntagen til besvarelsen af det andet spørgsmål kan en driftsleder i god tro formodes i højere grad at have en berettiget forventning, hvis denne ved en tidligere returneringsrunde spontant blev kontaktet af de nationale myndigheder, som få dage inden udløbet af fristerne, der er fastsat i artikel 6, stk. 2, litra e), mindede den pågældende driftsleder om, at returneringen af kvoter endnu ikke var afsluttet, hvilket betyder, at driftslederen med rimelighed kunne antage, at den pågældende overholdt sine forpligtelser i indeværende år, idet den samme myndighed ikke havde kontaktet ham i det følgende år?

| c. | I betragtning af svarene på de foregående spørgsmål, uanset om de analyseres hver for sig eller samlet, kan princippet om beskyttelse af den berettigede forventning fortolkes således, at det udgør et tilfælde af force majeure, som betyder, at driftslederen i god tro helt eller delvist kan fritages for den sanktion, der er foreskrevet i artikel 16, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF? |
| --- | --- |

c.

I betragtning af svarene på de foregående spørgsmål, uanset om de analyseres hver for sig eller samlet, kan princippet om beskyttelse af den berettigede forventning fortolkes således, at det udgør et tilfælde af force majeure, som betyder, at driftslederen i god tro helt eller delvist kan fritages for den sanktion, der er foreskrevet i artikel 16, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF?

| 3) | a. | Er chartrets artikel 49, stk. 3, som fastsætter princippet om proportionalitet, til hinder for fastsættelsen af bødeforlægget, der sanktionerer manglende returnering af emissionskvoter, der er fastsat i artikel 16, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF, hvis denne bestemmelse ikke giver mulighed for at pålægge en sanktion, der står i rimeligt forhold til overtrædelsen, som driftslederen har begået? |
| --- | --- | --- |

3)

a.

Er chartrets artikel 49, stk. 3, som fastsætter princippet om proportionalitet, til hinder for fastsættelsen af bødeforlægget, der sanktionerer manglende returnering af emissionskvoter, der er fastsat i artikel 16, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF, hvis denne bestemmelse ikke giver mulighed for at pålægge en sanktion, der står i rimeligt forhold til overtrædelsen, som driftslederen har begået?

| b. | Hvis det foregående spørgsmål besvares benægtende, skal princippet om lighed for loven, der fastsættes i chartrets artikel 20, [og] det generelle princip om god tro og om »fraus omnia corrumpit« fortolkes således, at de er til hinder for, at bødeforlægget, der pålægges i henhold til artikel 16, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF, hvortil kommer den automatiske offentliggørelse i henhold til artikel 20, stk. 7, i [lov af 23. december 2004, hvor en driftsleder i god tro, som blot handler uagtsomt, og som tillige mener at have opfyldt sine forpligtelser til at returnere kvoter inden fristen den 30. april, behandles på samme måde som en driftsleder, der udviser svigagtig adfærd? |
| --- | --- |

b.

Hvis det foregående spørgsmål besvares benægtende, skal princippet om lighed for loven, der fastsættes i chartrets artikel 20, [og] det generelle princip om god tro og om »fraus omnia corrumpit« fortolkes således, at de er til hinder for, at bødeforlægget, der pålægges i henhold til artikel 16, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF, hvortil kommer den automatiske offentliggørelse i henhold til artikel 20, stk. 7, i [lov af 23. december 2004, hvor en driftsleder i god tro, som blot handler uagtsomt, og som tillige mener at have opfyldt sine forpligtelser til at returnere kvoter inden fristen den 30. april, behandles på samme måde som en driftsleder, der udviser svigagtig adfærd?

| c. | Hvis det foregående spørgsmål besvares benægtende, er pålæggelsen af et bødeforlæg, hvis størrelse den nationale domstol ikke har mulighed for at ændre, bortset fra tilfælde af force majeure, [og] sanktionen med automatisk offentliggørelse, i overensstemmelse med chartrets artikel 47, der sikrer adgangen til effektive retsmidler? |
| --- | --- |

c.

Hvis det foregående spørgsmål besvares benægtende, er pålæggelsen af et bødeforlæg, hvis størrelse den nationale domstol ikke har mulighed for at ændre, bortset fra tilfælde af force majeure, [og] sanktionen med automatisk offentliggørelse, i overensstemmelse med chartrets artikel 47, der sikrer adgangen til effektive retsmidler?

| d. | Hvis det foregående spørgsmål besvares benægtende, fratager godkendelsen af en fast økonomisk sanktion, der fastsættes i henhold til EU-lovgivers vilje, [og] den automatiske sanktion med offentliggørelse, uden at princippet om proportionalitet finder anvendelse, undtagen i tilfælde af force majeure strengt fortolket, da den nationale domstol dens beføjelser som følge af det formodede ønske fra EU-lovgiver og udgør dette en upassende mangel på domstolskontrol i henhold til artikel 47 og artikel 49, stk. 3, i chartret? |
| --- | --- |

d.

Hvis det foregående spørgsmål besvares benægtende, fratager godkendelsen af en fast økonomisk sanktion, der fastsættes i henhold til EU-lovgivers vilje, [og] den automatiske sanktion med offentliggørelse, uden at princippet om proportionalitet finder anvendelse, undtagen i tilfælde af force majeure strengt fortolket, da den nationale domstol dens beføjelser som følge af det formodede ønske fra EU-lovgiver og udgør dette en upassende mangel på domstolskontrol i henhold til artikel 47 og artikel 49, stk. 3, i chartret?

| e. | Under hensyntagen til besvarelsen af ovenstående spørgsmål indebærer den manglende domstolskontrol foretaget af den nationale ret i forbindelse med bødeforlægget, der fastsættes i artikel 16, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF, [og] den automatiske sanktion med offentliggørelsen i henhold til artikel 20, stk. 7, i lov [af 23. december 2004 et brud på den i alt væsentligt frugtbare dialog mellem Den Europæiske Unions Domstol og de øverste nationale domstole på grund af en på forhånd bestemt løsning, der er stadfæstet af Den Europæiske Unions Domstol, undtagen i tilfælde af force majeure fortolket strengt, hvilket fratager den øverste nationale domstol muligheden for en effektiv dialog, idet denne blot kan godkende sanktionen, når det fastslås, at der ikke er tale om force majeure? |
| --- | --- |

e.

Under hensyntagen til besvarelsen af ovenstående spørgsmål indebærer den manglende domstolskontrol foretaget af den nationale ret i forbindelse med bødeforlægget, der fastsættes i artikel 16, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF, [og] den automatiske sanktion med offentliggørelsen i henhold til artikel 20, stk. 7, i lov [af 23. december 2004 et brud på den i alt væsentligt frugtbare dialog mellem Den Europæiske Unions Domstol og de øverste nationale domstole på grund af en på forhånd bestemt løsning, der er stadfæstet af Den Europæiske Unions Domstol, undtagen i tilfælde af force majeure fortolket strengt, hvilket fratager den øverste nationale domstol muligheden for en effektiv dialog, idet denne blot kan godkende sanktionen, når det fastslås, at der ikke er tale om force majeure?

| 4) | Under hensyntagen til besvarelsen af de foregående spørgsmål kan begrebet force majeure fortolkes således, at det tager hensyn til nødsituationen for driftslederen i god tro, når betalingen af bødeforlægget, der er omhandlet i artikel 16, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF, [og] den automatiske sanktion med offentliggørelsen i henhold til artikel 20, stk. 7, i lov [af 23. december 2004 udgør en økonomisk risiko og et betydeligt kredittab, der kan føre til afskedigelse af virksomhedens personale eller endog dens konkurs? |
| --- | --- |

4)

Under hensyntagen til besvarelsen af de foregående spørgsmål kan begrebet force majeure fortolkes således, at det tager hensyn til nødsituationen for driftslederen i god tro, når betalingen af bødeforlægget, der er omhandlet i artikel 16, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF, [og] den automatiske sanktion med offentliggørelsen i henhold til artikel 20, stk. 7, i lov [af 23. december 2004 udgør en økonomisk risiko og et betydeligt kredittab, der kan føre til afskedigelse af virksomhedens personale eller endog dens konkurs?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13.10.2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EFT L 275, p. 32).

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/22 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Litauen) den 15. februar 2019 — AB Linas Agro mod Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Sag C-117/19)

(2019/C 148/21)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

Parter i hovedsagen

Sagsøger: AB Linas Agro

Sagsøgt: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal de erklæringer, der fremgår af betragtningerne til forordning nr. 945/2005 (1), navnlig 20.-23. betragtning, nemlig at »hvis nitrogenindholdet i den pågældende vare er på over 28 vægtprocent, indeholder den altid den over 80 vægtprocent ammoniumnitrat«, anses for at være en vedtaget formodning, der kan føre til den konklusion, at hvis den pågældende vare (ammoniumnitratgødning) har et nitrogenindhold (N) på 28 vægtprocent eller derover, er dens ammoniumnitratindhold (AN) altid på over 80 vægtprocent? |
| --- | --- |

1)

Skal de erklæringer, der fremgår af betragtningerne til forordning nr. 945/2005 (1), navnlig 20.-23. betragtning, nemlig at »hvis nitrogenindholdet i den pågældende vare er på over 28 vægtprocent, indeholder den altid den over 80 vægtprocent ammoniumnitrat«, anses for at være en vedtaget formodning, der kan føre til den konklusion, at hvis den pågældende vare (ammoniumnitratgødning) har et nitrogenindhold (N) på 28 vægtprocent eller derover, er dens ammoniumnitratindhold (AN) altid på over 80 vægtprocent?

| 2) | Gælder denne formodning for de pågældende nye produkttyper, der fremgår af forordning nr. 945/2005, dvs. for NPK-gødninger med et nitrogenindhold (N) svarende til 28 vægtprocent eller derover, et forhold mellem ammonium- og nitratnitrogen på ca. 1:1 og et phosphor- (P) og/eller kaliumindhold (K), der ikke overstiger 12 vægtprocent, f.eks. den i den foreliggende tvist omhandlede NPK 30-4-4 gødning? |
| --- | --- |

2)

Gælder denne formodning for de pågældende nye produkttyper, der fremgår af forordning nr. 945/2005, dvs. for NPK-gødninger med et nitrogenindhold (N) svarende til 28 vægtprocent eller derover, et forhold mellem ammonium- og nitratnitrogen på ca. 1:1 og et phosphor- (P) og/eller kaliumindhold (K), der ikke overstiger 12 vægtprocent, f.eks. den i den foreliggende tvist omhandlede NPK 30-4-4 gødning?

| 3) | Hvis de foregående spørgsmål besvares bekræftende, er den førnævnte formodning i forordning nr. 945/2005 da retligt bindende, dvs. kan den lægges til grund for tarifering af de [i det andet spørgsmål] anførte NPK-gødninger i henhold til Taric-koderne og dermed for anvendelse af den gældende foranstaltning (antidumpingtold), selv om artikel 1, stk. 1 og 3, i forordning nr. 945/2005 (og tilsvarende artikel 1, stk. 1 og stk. 2, litra c), i forordning nr. 999/2014 (2), der var gældende på det tidspunkt, hvor de pågældende importprocedurer blev udført) ikke knyttede pålæggelsen af endelig antidumpingtold til indholdet af det kemiske element nitrogen (N) i en vare, men til den kemiske forbindelse ammoniumnitrat (AN) og indholdet af phosphor og kalium i en vare? |
| --- | --- |

3)

Hvis de foregående spørgsmål besvares bekræftende, er den førnævnte formodning i forordning nr. 945/2005 da retligt bindende, dvs. kan den lægges til grund for tarifering af de [i det andet spørgsmål] anførte NPK-gødninger i henhold til Taric-koderne og dermed for anvendelse af den gældende foranstaltning (antidumpingtold), selv om artikel 1, stk. 1 og 3, i forordning nr. 945/2005 (og tilsvarende artikel 1, stk. 1 og stk. 2, litra c), i forordning nr. 999/2014 (2), der var gældende på det tidspunkt, hvor de pågældende importprocedurer blev udført) ikke knyttede pålæggelsen af endelig antidumpingtold til indholdet af det kemiske element nitrogen (N) i en vare, men til den kemiske forbindelse ammoniumnitrat (AN) og indholdet af phosphor og kalium i en vare?

| 4) | Kan den i [det første spørgsmål] anførte formodning lægges til grund i forbindelse med beregning (bestemmelse) af indholdet af ammoniumnitrat i sådanne gødninger — henset til målsætningerne i 35. og 36. betragtning til forordning nr. 945/2005 om anvendelse af den gældende foranstaltning på de nye produkttyper på grundlag af proportionalitetsprincippet og om forenkling af toldbehandlingen og anvendelsen af de rette toldsatser i forhold til mængden af den pågældende vare, som er indarbejdet i sammensætningen — når der skal ske tarifering i henhold til Taric-koder af de NPK-gødninger, der er nævnt [ det andet spørgsmål], og når den gældende foranstaltning (antidumpingtolden) dermed skal anvendes? Med andre ord, når indholdet af nitrogen (N) i de i [det andet spørgsmål] nævnte NPK-gødninger er bestemt (på grundlag af dokumenterne fra importøren på tidspunktet for toldbehandlingen eller i forbindelse med laboratorieundersøgelser), beregnes (bestemmes) ammoniumnitratindholdet da under hensyntagen til forholdet mellem ammoniumnitratindholdet (AN) og nitrogenindholdet (N) som defineret i 20. betragtning til forordning nr. 945/2005, der afhænger af elementernes atomvægt og er 2,86, uden at der udføres yderligere laboratorieundersøgelser med henblik på at bestemme det præcise ammoniumnitratindhold? |
| --- | --- |

4)

Kan den i [det første spørgsmål] anførte formodning lægges til grund i forbindelse med beregning (bestemmelse) af indholdet af ammoniumnitrat i sådanne gødninger — henset til målsætningerne i 35. og 36. betragtning til forordning nr. 945/2005 om anvendelse af den gældende foranstaltning på de nye produkttyper på grundlag af proportionalitetsprincippet og om forenkling af toldbehandlingen og anvendelsen af de rette toldsatser i forhold til mængden af den pågældende vare, som er indarbejdet i sammensætningen — når der skal ske tarifering i henhold til Taric-koder af de NPK-gødninger, der er nævnt [ det andet spørgsmål], og når den gældende foranstaltning (antidumpingtolden) dermed skal anvendes? Med andre ord, når indholdet af nitrogen (N) i de i [det andet spørgsmål] nævnte NPK-gødninger er bestemt (på grundlag af dokumenterne fra importøren på tidspunktet for toldbehandlingen eller i forbindelse med laboratorieundersøgelser), beregnes (bestemmes) ammoniumnitratindholdet da under hensyntagen til forholdet mellem ammoniumnitratindholdet (AN) og nitrogenindholdet (N) som defineret i 20. betragtning til forordning nr. 945/2005, der afhænger af elementernes atomvægt og er 2,86, uden at der udføres yderligere laboratorieundersøgelser med henblik på at bestemme det præcise ammoniumnitratindhold?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 945/2005 af 21.6.2005 om ændring af forordning (EF) nr. 658/2002 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland og forordning (EF) nr. 132/2001 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af ammoniumnitrat med oprindelse i bl.a. Ukraine efter en delvis fornyet undersøgelse i medfør af artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96 (EUT 2005, L 160, s. 1).

(2)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 999/2014 af 23.9.2014 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 (EUT 2014, L 280, s. 19).

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/24 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/24

---

Sag anlagt den 15. februar 2019 — Den Europæiske Revisionsret mod Karel Pinxten

(Sag C-130/19)

(2019/C 148/22)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Den Europæiske Revisionsret (ved C. Lesauvage, E. von Bardeleben og J. Vermer, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Karel Pinxten

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at Karel Pinxten ikke længere iagttager sine forpligtelser i henhold til artikel 285 TEUF og artikel 286 TEUF og de regler, der er truffet til gennemførelse heraf. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Karel Pinxten ikke længere iagttager sine forpligtelser i henhold til artikel 285 TEUF og artikel 286 TEUF og de regler, der er truffet til gennemførelse heraf.

| — | Det fastslås, at den sanktion, der er fastsat i artikel 286, stk. 6, TEUF, bringes i anvendelse, idet Revisionsretten overlader det til Domstolen at fastslå rækkevidden heraf. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at den sanktion, der er fastsat i artikel 286, stk. 6, TEUF, bringes i anvendelse, idet Revisionsretten overlader det til Domstolen at fastslå rækkevidden heraf.

| — | Karel Pinxten tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Karel Pinxten tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

| — | For det første har sagsøgte misbrugt Revisionsrettens ressourcer til at finansiere aktiviteter, som ikke har sammenhæng med eller er uforenelige med hans hverv som medlem. |
| --- | --- |

—

For det første har sagsøgte misbrugt Revisionsrettens ressourcer til at finansiere aktiviteter, som ikke har sammenhæng med eller er uforenelige med hans hverv som medlem.

| — | For det andet har sagsøgte misbrugt skattemæssige privilegier og anvendt disse ulovligt. |
| --- | --- |

—

For det andet har sagsøgte misbrugt skattemæssige privilegier og anvendt disse ulovligt.

| — | For det tredje har sagsøgte udarbejdet falske skadesanmeldelser til forsikringen i forbindelse med angivelige ulykker, som involverede det tjenestekøretøj, som er stillet til hans rådighed. |
| --- | --- |

—

For det tredje har sagsøgte udarbejdet falske skadesanmeldelser til forsikringen i forbindelse med angivelige ulykker, som involverede det tjenestekøretøj, som er stillet til hans rådighed.

| — | For det fjerde har sagsøgte haft ledelsesfunktioner i et erhvervsdrivende selskab og udført en intens politisk aktivitet i et politisk parti, mens han var medlem af Revisionsretten. |
| --- | --- |

—

For det fjerde har sagsøgte haft ledelsesfunktioner i et erhvervsdrivende selskab og udført en intens politisk aktivitet i et politisk parti, mens han var medlem af Revisionsretten.

| — | For det femte har sagsøgte skabt en situation med interessekonflikter ved at tilbyde en tjenesteydelse til den ansvarlige for en revideret enhed. |
| --- | --- |

—

For det femte har sagsøgte skabt en situation med interessekonflikter ved at tilbyde en tjenesteydelse til den ansvarlige for en revideret enhed.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/24 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/24

---

Appel iværksat den 20. februar 2019 af Lupin Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-680/14, Lupin mod Kommissionen

(Sag C-144/19 P)

(2019/C 148/23)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Lupin Ltd (ved solicitors S. Smith og A. White, QC M. Hoskins og barrister V. Wakefield)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens konklusion vedrørende forskelsbehandlingen mellem Lupin og Krka ophæves. |
| --- | --- |

—

Rettens konklusion vedrørende forskelsbehandlingen mellem Lupin og Krka ophæves.

| — | I henhold til artikel 61 i statutten for Domstolen træffer Domstolen endelig afgørelse ved at annullere eller nedsætte den af Kommissionen pålagte bøde. |
| --- | --- |

—

I henhold til artikel 61 i statutten for Domstolen træffer Domstolen endelig afgørelse ved at annullere eller nedsætte den af Kommissionen pålagte bøde.

Anbringender og væsentligste argumenter

| 1. | Det første anbringende er, at Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at den patentaftale, der blev indgået mellem Lupin og Servier den 30. januar 2007, havde et konkurrencebegrænsende formål i henhold til artikel 101 TEUF, stk. 1, navnlig af følgende grunde:






  a) | Retten misforstod den gældende retlige standard for påvisning af et konkurrencebegrænsende formål, navnlig i lyset af de retlige principper, der blev stadfæstet i sag C-67/13 P, Cartes Bancaires. |
| --- | --- | --- |

1.

Det første anbringende er, at Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at den patentaftale, der blev indgået mellem Lupin og Servier den 30. januar 2007, havde et konkurrencebegrænsende formål i henhold til artikel 101 TEUF, stk. 1, navnlig af følgende grunde:

a)

Retten misforstod den gældende retlige standard for påvisning af et konkurrencebegrænsende formål, navnlig i lyset af de retlige principper, der blev stadfæstet i sag C-67/13 P, Cartes Bancaires.

| b) | Retten så bort fra, at virkningen af konkurrenceforbudsklausuler og ikke-anfægtelsesklausuler i forligsaftaler på konkurrencen er den samme, uafhængigt af, om der eventuelt foreligger en tilskyndelse. |
| --- | --- |

b)

Retten så bort fra, at virkningen af konkurrenceforbudsklausuler og ikke-anfægtelsesklausuler i forligsaftaler på konkurrencen er den samme, uafhængigt af, om der eventuelt foreligger en tilskyndelse.

| c) | Retten undlod i strid med retssikkerhedsprincippet at analysere eller redegøre for sondringen mellem begrundede og ubegrundede omvendte betalinger. |
| --- | --- |

c)

Retten undlod i strid med retssikkerhedsprincippet at analysere eller redegøre for sondringen mellem begrundede og ubegrundede omvendte betalinger.

| d) | Retten begik en fejl ved at fastslå, at tilstedeværelsen af en »tilskyndelse« for et selskab, der fremstiller generiske produkter, begrunder en konstatering af et konkurrencebegrænsende formål. Den omstændighed, at det selskab, der fremstiller generiske produkter, opnår en »fordel«, kan heller ikke begrunde en sådan konstatering. |
| --- | --- |

d)

Retten begik en fejl ved at fastslå, at tilstedeværelsen af en »tilskyndelse« for et selskab, der fremstiller generiske produkter, begrunder en konstatering af et konkurrencebegrænsende formål. Den omstændighed, at det selskab, der fremstiller generiske produkter, opnår en »fordel«, kan heller ikke begrunde en sådan konstatering.

| e) | Retten begik en retlig fejl ved at finde, at de tvetydige formuleringer af restriktionerne i henhold til aftalen skulle forstås således, at de omfatter produkter, som går ud over anvendelsesområdet for det mellem parterne omtvistede patent.
  Ingen konkurrencebegrænsende virkning |
| --- | --- |

e)

Retten begik en retlig fejl ved at finde, at de tvetydige formuleringer af restriktionerne i henhold til aftalen skulle forstås således, at de omfatter produkter, som går ud over anvendelsesområdet for det mellem parterne omtvistede patent.

Ingen konkurrencebegrænsende virkning

| 2. | Retten fandt, at Lupin’s anfægtelse af Kommissionens konklusion om en konkurrencebegrænsende virkning var irrelevant, eftersom Retten havde opretholdt Kommissionens konstatering af, at der foreligger et konkurrencebegrænsende formål. Lupin’s andet anbringende går ud på, at såfremt Domstolen underkender denne konstatering om et konkurrencebegrænsende formål, træffer Domstolen endelig afgørelse i Lupin’s appelsag ved at forkaste denne konstatering af, at der foreligger et konkurrencebegrænsende formål, navnlig af følgende grunde:






  a) | Kommissionen begik en retlig fejl ved at henvise til omvendte betalinger og/eller væsentlig tilskyndelse. |
| --- | --- | --- |

2.

Retten fandt, at Lupin’s anfægtelse af Kommissionens konklusion om en konkurrencebegrænsende virkning var irrelevant, eftersom Retten havde opretholdt Kommissionens konstatering af, at der foreligger et konkurrencebegrænsende formål. Lupin’s andet anbringende går ud på, at såfremt Domstolen underkender denne konstatering om et konkurrencebegrænsende formål, træffer Domstolen endelig afgørelse i Lupin’s appelsag ved at forkaste denne konstatering af, at der foreligger et konkurrencebegrænsende formål, navnlig af følgende grunde:

a)

Kommissionen begik en retlig fejl ved at henvise til omvendte betalinger og/eller væsentlig tilskyndelse.

| b) | Kommissionen burde have analyseret spørgsmålet om konkurrencebegrænsende virkning i henhold til doktrinen om accessoriske begrænsninger og/eller i henhold til de principper, der blev fastslået i sag C-309/99, Wouters, og/eller artikel 102 TEUF. |
| --- | --- |

b)

Kommissionen burde have analyseret spørgsmålet om konkurrencebegrænsende virkning i henhold til doktrinen om accessoriske begrænsninger og/eller i henhold til de principper, der blev fastslået i sag C-309/99, Wouters, og/eller artikel 102 TEUF.

| c) | I sin vurdering af Servier’s markedsstilling i henhold til artikel 101, stk. 1, TEUF overførte Kommissionen direkte konklusionerne om dominerende stilling i henhold til artikel 102 TEUF, der blev forkastet (sag T-691/14, Servier m.fl. mod Kommissionen).
  Bøde |
| --- | --- |

c)

I sin vurdering af Servier’s markedsstilling i henhold til artikel 101, stk. 1, TEUF overførte Kommissionen direkte konklusionerne om dominerende stilling i henhold til artikel 102 TEUF, der blev forkastet (sag T-691/14, Servier m.fl. mod Kommissionen).

Bøde

| 3. | Det tredje anbringende er, at Retten med hensyn til bøden begik en fejl ved vurderingen af den nye karakter af den hævdede overtrædelse. |
| --- | --- |

3.

Det tredje anbringende er, at Retten med hensyn til bøden begik en fejl ved vurderingen af den nye karakter af den hævdede overtrædelse.

| 4. | Det fjerde anbringende er, at Retten begik en fejl med hensyn til forpligtelsen til at tage hensyn til både grovheden og varigheden af den hævdede overtrædelse ved bødeudmålingen. |
| --- | --- |

4.

Det fjerde anbringende er, at Retten begik en fejl med hensyn til forpligtelsen til at tage hensyn til både grovheden og varigheden af den hævdede overtrædelse ved bødeudmålingen.

| 5. | Det femte anbringende er, at Retten ved bødeudmålingen undlod at tage hensyn til værdien af de patentansøgninger, som blev overført fra Servier til Lupin. |
| --- | --- |

5.

Det femte anbringende er, at Retten ved bødeudmålingen undlod at tage hensyn til værdien af de patentansøgninger, som blev overført fra Servier til Lupin.

| 6. | Det sjette anbringende — som er betinget af, at Kommissionen gives medhold i appellen af Rettens dom i sag T-684/14, Krka — er, at Retten begik en fejl ved at fastslå, at Kommissionens behandling af Lupin i forhold til Krka ikke udgjorde en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet. |
| --- | --- |

6.

Det sjette anbringende — som er betinget af, at Kommissionen gives medhold i appellen af Rettens dom i sag T-684/14, Krka — er, at Retten begik en fejl ved at fastslå, at Kommissionens behandling af Lupin i forhold til Krka ikke udgjorde en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/26 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/26

---

Appel iværksat den 20. februar 2019 af Mohamed Hosni Elsayed Mubarak til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-358/17, Mubarak mod Rådet

(Sag C-145/19 P)

(2019/C 148/24)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (ved D. Anderson, QC, B. Kennelly, QC, barrister J. Pobjoy og solicitors G. Martin, C. Enderby Smith og F. Holmey)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| 1. | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

1.

Den appellerede dom ophæves.

| 2. | Domstolen træffer endelig afgørelse i sagen og annullerer de anfægtede retsakter, for så vidt som disse finder anvendelse på appellanten. |
| --- | --- |

2.

Domstolen træffer endelig afgørelse i sagen og annullerer de anfægtede retsakter, for så vidt som disse finder anvendelse på appellanten.

| 3. | Subsidiært hjemvises sagen til Retten, således at denne kan træffe afgørelse i overensstemmelse med Domstolens retlige bedømmelse. |
| --- | --- |

3.

Subsidiært hjemvises sagen til Retten, således at denne kan træffe afgørelse i overensstemmelse med Domstolens retlige bedømmelse.

| 4. | Rådet tilpligtes at betale appellantens sagsomkostninger for Domstolen og Retten. |
| --- | --- |

4.

Rådet tilpligtes at betale appellantens sagsomkostninger for Domstolen og Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Første anbringende om, at Retten begik en fejl ved at fastslå, at Rådet ikke var forpligtet til at kontrollere, at de egyptiske myndigheder havde overholdt appellantens grundlæggende EU-rettigheder.

Andet anbringende om, at Retten begik en fejl ved at fastslå, at Rådet ikke var forpligtet til at kontrollere, at de retslige procedurer og undersøgelser, der involverer appellanten, vedrører handlinger, som er af en sådan karakter, at de underminerer retsstatsprincippet i Egypten.

Tredje anbringende om, at Retten begik en fejl ved at fastslå, at Rådet ikke havde foretaget et åbenbart urigtigt skøn ved at støtte sig på sag nr. 8897 (sagen om renovering af privat villa).

Fjerde anbringende om, at Retten begik en fejl ved at fastslå, at Rådet ikke havde foretaget et åbenbart urigtigt skøn ved at støtte sig på sag nr. 756 (påstået modtagelse af gaver fra Al-Ahram Establishment) og sag nr. 53 (påstået modtagelse af gaver fra Dar El Tahrir).

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/27 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/27

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenien) den 21. februar 2019 — SCT, d.d., under konkurs, mod Republikken Slovenien

(Sag C-146/19)

(2019/C 148/25)

Processprog: slovensk

Den forelæggende ret

Vrhovno sodišče Republike Slovenije

Parter i hovedsagen

Appellant: SCT, d.d., under konkurs

Indstævnt: Republikken Slovenien

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan momsdirektivets artikel 90, stk. 2, fortolkes således, at den tillader en undtagelse fra retten til nedsættelse af momsgrundlaget selv i tilfælde af en endegyldig ikke-betaling, såfremt denne endegyldige ikke-betaling følger af, at en afgiftspligtig person ikke har udvist den fornødne adfærd, eksempelvis såsom i den foreliggende situation, hvor den afgiftspligtige person ikke har anmeldt en fordring under konkursbehandlingen indledt over for dennes debitor? |
| --- | --- |

1)

Kan momsdirektivets artikel 90, stk. 2, fortolkes således, at den tillader en undtagelse fra retten til nedsættelse af momsgrundlaget selv i tilfælde af en endegyldig ikke-betaling, såfremt denne endegyldige ikke-betaling følger af, at en afgiftspligtig person ikke har udvist den fornødne adfærd, eksempelvis såsom i den foreliggende situation, hvor den afgiftspligtige person ikke har anmeldt en fordring under konkursbehandlingen indledt over for dennes debitor?

| 2) | Selv om en sådan undtagelse fra retten til nedsættelse af momsgrundlaget er tilladt, har en afgiftspligtig person da alligevel ret til nedsættelse af dette grundlag som følge af ikke-betaling, såfremt denne godtgør, at disse fordringer heller ikke ville blive dækket, hvis de var blevet anmeldt i konkursboet, eller såfremt denne fremlægger bevis, for at der forelå rimelige grunde til, at denne ikke anmeldte fordringerne? |
| --- | --- |

2)

Selv om en sådan undtagelse fra retten til nedsættelse af momsgrundlaget er tilladt, har en afgiftspligtig person da alligevel ret til nedsættelse af dette grundlag som følge af ikke-betaling, såfremt denne godtgør, at disse fordringer heller ikke ville blive dækket, hvis de var blevet anmeldt i konkursboet, eller såfremt denne fremlægger bevis, for at der forelå rimelige grunde til, at denne ikke anmeldte fordringerne?

| 3) | Har momsdirektivets artikel 90, stk. 1, direkte virkning, selv om den nationale lovgiver har overskredet grænserne for den tilladte regulering af undtagelserne i artikel 90, stk. 2? |
| --- | --- |

3)

Har momsdirektivets artikel 90, stk. 1, direkte virkning, selv om den nationale lovgiver har overskredet grænserne for den tilladte regulering af undtagelserne i artikel 90, stk. 2?

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/28 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/28

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Okresný súd Bratislava (Den Slovakiske Republik) den 22. februar 2019 — straffesag mod R.B.

(Sag C-149/19)

(2019/C 148/26)

Processprog: slovakisk

Den forelæggende ret

Okresný súd Bratislava V

Tiltalt i straffesagen

R.B.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er det i overensstemmelse med artikel 4 og artikel 8, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU (1) af 22. maj 2012 om ret til information under straffesager (herefter »direktiv 2012/12/EU«), retten til frihed og sikkerhed som omhandlet i artikel 6 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), retten til forsvar i chartrets artikel 48, stk. 2, og retten til en retfærdig rettergang i chartrets artikel 47, når nationale myndigheder ikke skriftligt, under en tilbageholdelse, meddeler en anholdt person alle (eller samtlige) de i artikel 4, stk. 2, i direktiv 2012/12/EU omhandlede informationer (navnlig om retten til aktindsigt i materiale i sagen), og heller ikke gør det muligt at anfægte undladelsen af at fremlægge disse informationer i henhold til artikel 8, stk. 2, i direktiv 2012/13/EU? Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, spørges, om en sådan tilsidesættelse af EU-retten på et hvilket som helst tidspunkt i straffesagen kan påvirke lovligheden af den personlige frihedsberøvelse med anholdelse og varetægtsfængsling samt lovligheden af opretholdelsen af tilbageholdelsen? |
| --- | --- |

1)

Er det i overensstemmelse med artikel 4 og artikel 8, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU (1) af 22. maj 2012 om ret til information under straffesager (herefter »direktiv 2012/12/EU«), retten til frihed og sikkerhed som omhandlet i artikel 6 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), retten til forsvar i chartrets artikel 48, stk. 2, og retten til en retfærdig rettergang i chartrets artikel 47, når nationale myndigheder ikke skriftligt, under en tilbageholdelse, meddeler en anholdt person alle (eller samtlige) de i artikel 4, stk. 2, i direktiv 2012/12/EU omhandlede informationer (navnlig om retten til aktindsigt i materiale i sagen), og heller ikke gør det muligt at anfægte undladelsen af at fremlægge disse informationer i henhold til artikel 8, stk. 2, i direktiv 2012/13/EU? Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, spørges, om en sådan tilsidesættelse af EU-retten på et hvilket som helst tidspunkt i straffesagen kan påvirke lovligheden af den personlige frihedsberøvelse med anholdelse og varetægtsfængsling samt lovligheden af opretholdelsen af tilbageholdelsen?

| 2) | Er en national bestemmelse såsom § 172, stk. 3, i den slovakiske straffelov, som — uden at tage hensyn til princippet om individuelle straffe — straffer ulovlig handel med narkotika, og hvorefter en domstol ikke kan idømme en kortere fængselsstraf end minimumsstraffen på 20 år, i overensstemmelse med artikel 4 i Rådets rammeafgørelse 2004/757/RIA (2) af 25. oktober 2004 om fastsættelse af mindsteregler for gerningsindholdet i strafbare handlinger i forbindelse med ulovlig narkotikahandel og straffene herfor, princippet om loyalt samarbejde som fastsat i artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, artikel 267 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, artikel 82 og 83 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, retten til retfærdig rettergang i chartrets artikel 47, princippet om, at straffens omfang skal stå i rimeligt forhold til overtrædelsen i chartrets artikel 49, stk. 3, og proportionalitetsprincippet, enhedsprincippet, effektivitetsprincippet samt princippet om EU-rettens forrang? Er det med henblik på besvarelsen af dette spørgsmål relevant, at den ulovlige narkotikahandel ikke er foretaget af en kriminel organisation i EU-retlig forstand? |
| --- | --- |

2)

Er en national bestemmelse såsom § 172, stk. 3, i den slovakiske straffelov, som — uden at tage hensyn til princippet om individuelle straffe — straffer ulovlig handel med narkotika, og hvorefter en domstol ikke kan idømme en kortere fængselsstraf end minimumsstraffen på 20 år, i overensstemmelse med artikel 4 i Rådets rammeafgørelse 2004/757/RIA (2) af 25. oktober 2004 om fastsættelse af mindsteregler for gerningsindholdet i strafbare handlinger i forbindelse med ulovlig narkotikahandel og straffene herfor, princippet om loyalt samarbejde som fastsat i artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, artikel 267 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, artikel 82 og 83 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, retten til retfærdig rettergang i chartrets artikel 47, princippet om, at straffens omfang skal stå i rimeligt forhold til overtrædelsen i chartrets artikel 49, stk. 3, og proportionalitetsprincippet, enhedsprincippet, effektivitetsprincippet samt princippet om EU-rettens forrang? Er det med henblik på besvarelsen af dette spørgsmål relevant, at den ulovlige narkotikahandel ikke er foretaget af en kriminel organisation i EU-retlig forstand?

---

(1)  EUT 2012, L 142, s. 1.

(2)  EUT 2004, L 335, s. 8.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/29 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/29

---

Appel iværksat den 21. februar 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-684/14, Krka mod Kommissionen

(Sag C-151/19 P)

(2019/C 148/27)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved B. Mongin, F. Castilla Contreras og C. Vollrath, som befuldmægtigede, og barrister D. Bailey)

Den anden part i appelsagen: Krka Tovarna Zdravil d.d.

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Punkt 1-4 i konklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom i sag T-684/14 ophæves. |
| --- | --- |

—

Punkt 1-4 i konklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom i sag T-684/14 ophæves.

| — | Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 61 i statutten for Domstolen. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 61 i statutten for Domstolen.

| — | Krka tilpligtes at betale Kommissionens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Krka tilpligtes at betale Kommissionens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Med det første anbringende gøres det gældende, at Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at Krka ikke var en kilde til konkurrencemæssigt pres på Servier på tidspunktet for de omhandlede aftaler.

Med det andet anbringende gøres det gældende, at Retten begik retlige fejl ved bedømmelsen af, hvorvidt indholdet af og formålene med licensaftalen kunne tilskynde Krka til at acceptere restriktionerne i forligsaftalen.

Med det tredje anbringende gøres det gældende, at der blev begået retlige fejl ved anvendelsen af begrebet konkurrencebegrænsende formål som omhandlet i artikel 101, stk. 1, TEUF.

Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at der blev begået retlige fejl ved Rettens analyse af parternes hensigter med det formål at anvende artikel 101 TEUF.

Med det femte anbringende gøres det gældende, at Retten begik en retlig fejl ved at tage hensyn til licensens konkurrencefremmende virkninger på markeder, der ikke er omfattet af den overtrædelse af artikel 101, stk. 1, TEUF, der er fastslået i afgørelsen.

Med det sjette anbringende gøres det gældende, at Retten begik en retlig fejl ved bedømmelsen af genstanden for overdragelsesaftalen.

Med det syvende anbringende gøres det gældende, at Retten begik en retlig fejl ved anvendelsen af begrebet konkurrencebegrænsende virkning som omhandlet i artikel 101, stk. 1, TEUF.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/30 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/30

---

Sag anlagt den 22. februar 2019 — Europa-Kommissionen mod Republikken Østrig

(Sag C-161/19)

(2019/C 148/28)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved C. Hermes og M. Noll-Ehlers, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Østrig

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF (1) af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle, idet den tillader forårsjagt på skovsneppe i delstaten Niederösterreich. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF (1) af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle, idet den tillader forårsjagt på skovsneppe i delstaten Niederösterreich.

| — | Republikken Østrig tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Republikken Østrig tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Nærværende søgsmål er rettet mod tilladelsen til forårsjagt på skovsneppe (Scolopax rusticola) i Niederösterreich. Skovsneppehanner må nedlægges i perioden fra den 1. marts til den 15. april under sneppetrækket og med et højeste antal tilladte jagtudtagninger på indtil 1410 skovsnepper (fra februar 2017: 759 skovsnepper).

Efter Kommissionens opfattelse tilsidesætter den omtvistede ordning forbuddet mod forårsjagt i artikel 7, stk. 4, i direktiv 2009/147.

Republikken Østrig gør gældende, at ordningen er omfattet af undtagelsesbestemmelsen i artikel 9, stk. 1, litra c), i direktiv 2009/147. Herefter kan medlemsstaterne, såfremt der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning, bl.a. fravige direktivets artikel 7, stk. 4, for på strengt kontrollerede betingelser at tillade selektiv indfangning, besiddelse eller enhver anden fornuftig anvendelse af bestemte fuglearter i mindre mængder. I henhold til Domstolens faste praksis påhviler det medlemsstaterne at bevise, at de herfor nødvendige betingelser foreligger.

Efter Kommissionens opfattelse har Republikken Østrig hverken påvist, at der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning som omhandlet i den indledende sætning i artikel 9, stk. 1, eller redegjort for, at det højeste antal tilladte jagtudtagninger svarer til kravet »mindre mængder« i direktivets artikel 9, stk. 1, litra c). Efterårsjagten synes at være et tilfredsstillende alternativ, da der også findes skovsnepper i ikke ubetydelige mængder i jagtområderne i Niederösterreich om efteråret. Republikken Østrig har ikke fremlagt overbevisende dokumentation for det af den hævdede om, at forårsjagten er mere skånsom for bestandene af skovsnepper end efterårsjagten. Endvidere er beregningen af »mindre mængder« ikke korrekt, da de østrigske myndigheder tager udgangspunkt i de forkerte referencebestande.

---

(1)  EUT 2010 L 20, s. 7.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/31 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/31

---

Appel iværksat den 22. februar 2019 af Niche Generics Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-701/14, Niche Generics mod Kommissionen

(Sag C-164/19 P)

(2019/C 148/29)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Niche Generics Ltd (ved Barrister F. Carlin, Solicitor M. Healy, advocaat B. Hoorelbeke, Solicitor S. Mobley, Solicitor H. Sheraton og A. Robertson, QC)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves i sin helhed. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves i sin helhed.

| — | Den omtvistede afgørelse annulleres i sin helhed for så vidt som den vedrører Niche. |
| --- | --- |

—

Den omtvistede afgørelse annulleres i sin helhed for så vidt som den vedrører Niche.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale Niches omkostninger i forbindelse med nærværende sag og sagen for Retten. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale Niches omkostninger i forbindelse med nærværende sag og sagen for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Niche har gjort gældende, at Retten begik retlige fejl:

| — | For det første begik Retten en retlig fejl ved ikke at anvende kriteriet om objektiv nødvendighed fra BAT-dommen. |
| --- | --- |

—

For det første begik Retten en retlig fejl ved ikke at anvende kriteriet om objektiv nødvendighed fra BAT-dommen.

| — | For det andet for det tilfælde, at forligsaftalen falder ind under artikel 101 TEUF, begik Retten en retlig fejl, da den forkastede Niches fortolkning af forligsaftalen uden at forholde sig til virksomhedens argumenter. |
| --- | --- |

—

For det andet for det tilfælde, at forligsaftalen falder ind under artikel 101 TEUF, begik Retten en retlig fejl, da den forkastede Niches fortolkning af forligsaftalen uden at forholde sig til virksomhedens argumenter.

| — | For det tredje tilsidesatte Retten artikel 36 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol vedrørende begrundelsespligten, da den forkastede Niches fortolkning af forligsaftalen uden at forholde sig til virksomhedens retlige argumenter. |
| --- | --- |

—

For det tredje tilsidesatte Retten artikel 36 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol vedrørende begrundelsespligten, da den forkastede Niches fortolkning af forligsaftalen uden at forholde sig til virksomhedens retlige argumenter.

| — | For det fjerde begik Retten en retlig fejl ved at fastslå, at Niche var potentiel konkurrent til Servier. |
| --- | --- |

—

For det fjerde begik Retten en retlig fejl ved at fastslå, at Niche var potentiel konkurrent til Servier.

| — | For det femte tilsidesatte Retten det grundlæggende princip om ligebehandling ved at behandle Niche forskelligt i forhold til generiske produkter i samme situation og urigtigt at betegne Niches forligsaftale som en overtrædelse af artikel 101, stk. 1, TEUF i kraft af dens »formål«. |
| --- | --- |

—

For det femte tilsidesatte Retten det grundlæggende princip om ligebehandling ved at behandle Niche forskelligt i forhold til generiske produkter i samme situation og urigtigt at betegne Niches forligsaftale som en overtrædelse af artikel 101, stk. 1, TEUF i kraft af dens »formål«.

| — | For det sjette begik Retten en retlig fejl ved ikke at anerkende, at forligsaftalen opfyldte undtagelseskriteriet i henhold til artikel 101, stk. 3, TEUF. |
| --- | --- |

—

For det sjette begik Retten en retlig fejl ved ikke at anerkende, at forligsaftalen opfyldte undtagelseskriteriet i henhold til artikel 101, stk. 3, TEUF.

| — | For det syvende begik Retten en retlig fejl ved at foretage en urigtig anvendelse af det retlige kriterium for fastlæggelse af tilsidesættelsen af Niches ret til forsvar og/eller princippet om god forvaltning. |
| --- | --- |

—

For det syvende begik Retten en retlig fejl ved at foretage en urigtig anvendelse af det retlige kriterium for fastlæggelse af tilsidesættelsen af Niches ret til forsvar og/eller princippet om god forvaltning.

| — | For det ottende tilsidesatte Retten det almindelige EU-retlige proportionalitetsprincip ved at tiltræde en bøde, der var uforholdsmæssig i forhold til Niches finansielle midler. |
| --- | --- |

—

For det ottende tilsidesatte Retten det almindelige EU-retlige proportionalitetsprincip ved at tiltræde en bøde, der var uforholdsmæssig i forhold til Niches finansielle midler.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/32 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/32

---

Appel iværksat den 22. februar 2019 af Slovak Telecom, a.s. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidede Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-851/14, Slovak Telecom mod Kommissionen

(Sag C-165/19 P)

(2019/C 148/30)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Slovak Telecom, a.s. (ved Rechtsanwalt D. Geradin og R. O’Donoghue, QC)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Slovanet, a.s.

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom ophæves helt eller delvist. |
| --- | --- |

—

Rettens dom ophæves helt eller delvist.

| — | Afgørelsen annulleres helt eller delvist. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen annulleres helt eller delvist.

| — | Subsidiært annulleres eller nedsættes de ST pålagte bøder yderligere. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres eller nedsættes de ST pålagte bøder yderligere.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale alle omkostninger i forbindelse med den foreliggende sag og sagen for Retten. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale alle omkostninger i forbindelse med den foreliggende sag og sagen for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

| — | Første anbringende — retlige fejl og/eller en åbenbart fejlagtig eller manglende begrundelse for nægtelsen af at handle:






  — | Første underanbringende: ST har anført, at Rettens konstatering af, at Bronner-betingelserne for nægtelse af at levere i henhold til artikel 102 TEUF ikke gælder, hvor der er en forudgående retlig forpligtelse til at indrømme adgang, er ukorrekt. Endvidere er Rettens argument om, at Bronner-betingelsen om »nødvendighed« ikke behøvede at være opfyldt, eftersom det allerede fremgik af en forudgående forordning, at »der var behov for adgang til sagsøgerens abonnentledninger«, og at Kommissionen følgelig ikke behøvede (på ny) at undersøge »nødvendigheden« i henhold til artikel 102, en retlig fejl. |
| --- | --- | --- |

—

Første anbringende — retlige fejl og/eller en åbenbart fejlagtig eller manglende begrundelse for nægtelsen af at handle:

—

Første underanbringende: ST har anført, at Rettens konstatering af, at Bronner-betingelserne for nægtelse af at levere i henhold til artikel 102 TEUF ikke gælder, hvor der er en forudgående retlig forpligtelse til at indrømme adgang, er ukorrekt. Endvidere er Rettens argument om, at Bronner-betingelsen om »nødvendighed« ikke behøvede at være opfyldt, eftersom det allerede fremgik af en forudgående forordning, at »der var behov for adgang til sagsøgerens abonnentledninger«, og at Kommissionen følgelig ikke behøvede (på ny) at undersøge »nødvendigheden« i henhold til artikel 102, en retlig fejl.

| — | Andet underanbringende: ST har anført, at Rettens konstatering af, at Domstolens dom i TeliaSonera-sagen støtter den opfattelse, at ST’s nægtelser af at handle ikke kræver en påvisning af, at Bronner-betingelserne er opfyldt, er en retlig fejl. |
| --- | --- |

—

Andet underanbringende: ST har anført, at Rettens konstatering af, at Domstolens dom i TeliaSonera-sagen støtter den opfattelse, at ST’s nægtelser af at handle ikke kræver en påvisning af, at Bronner-betingelserne er opfyldt, er en retlig fejl.

| — | Tredje underanbringende: ST har anført, at Rettens konstatering af, at Rettens dom i Clearstream-sagen bør holdes adskilt fra ST’s sag, fordi denne sag i modsætning til ST’s sag ikke involverede et tidligere statsligt monopol eller en forudgående retlig forpligtelse til at indrømme adgang, er en retlig fejl. |
| --- | --- |

—

Tredje underanbringende: ST har anført, at Rettens konstatering af, at Rettens dom i Clearstream-sagen bør holdes adskilt fra ST’s sag, fordi denne sag i modsætning til ST’s sag ikke involverede et tidligere statsligt monopol eller en forudgående retlig forpligtelse til at indrømme adgang, er en retlig fejl.

| — | Fjerde underanbringende: ST har anført, at Retten begik en retlig fejl og/eller gav en åbenbart fejlagtig begrundelse eller ikke gav nogen begrundelse, da den fastslog, at en implicit nægtelse ikke nødvendigvis er mindre alvorlig end en faktisk nægtelse, og at en konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde er obligatorisk. |
| --- | --- |

—

Fjerde underanbringende: ST har anført, at Retten begik en retlig fejl og/eller gav en åbenbart fejlagtig begrundelse eller ikke gav nogen begrundelse, da den fastslog, at en implicit nægtelse ikke nødvendigvis er mindre alvorlig end en faktisk nægtelse, og at en konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde er obligatorisk.

| — | Femte underanbringende: ST har anført, at Retten begik en retlig fejl og/eller foretog en åbenbart urigtig vurdering, da den konkluderede, at dét, at ST er et tidligere statsligt monopol, gav et retsgrundlag for ikke at anvende Bronner-betingelserne i den konkrete sag. |
| --- | --- |

—

Femte underanbringende: ST har anført, at Retten begik en retlig fejl og/eller foretog en åbenbart urigtig vurdering, da den konkluderede, at dét, at ST er et tidligere statsligt monopol, gav et retsgrundlag for ikke at anvende Bronner-betingelserne i den konkrete sag.

| — | Andet anbringende — ST har anført, at Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at Kommissionen ikke tilsidesatte selskabets ret til forsvar ved ikke at oplyse det om sine metoder, principper og data vedrørende de langsigtede gennemsnitlige differensomkostninger, og ved ikke at give ST mulighed for at fremsætte sine bemærkninger forud for afgørelsen og inden for en tidsramme, der gav ST en meningsfuld mulighed for at udøve sin ret til forsvar. |
| --- | --- |

—

Andet anbringende — ST har anført, at Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at Kommissionen ikke tilsidesatte selskabets ret til forsvar ved ikke at oplyse det om sine metoder, principper og data vedrørende de langsigtede gennemsnitlige differensomkostninger, og ved ikke at give ST mulighed for at fremsætte sine bemærkninger forud for afgørelsen og inden for en tidsramme, der gav ST en meningsfuld mulighed for at udøve sin ret til forsvar.

| — | Tredje anbringende — ST har anført, at Rettens begrundelse for at forkaste selskabets »optimerende justeringer« var behæftet med retlige fejl derved, at denne begrundelse i den foreliggende sags særlige sammenhæng rummer en fejlagtig anvendelse af det retlige begreb en lige så effektiv operatør. |
| --- | --- |

—

Tredje anbringende — ST har anført, at Rettens begrundelse for at forkaste selskabets »optimerende justeringer« var behæftet med retlige fejl derved, at denne begrundelse i den foreliggende sags særlige sammenhæng rummer en fejlagtig anvendelse af det retlige begreb en lige så effektiv operatør.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/33 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/33

---

Appel iværksat den 22. februar 2019 af Unichem Laboratories Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 12. december 2018 i sag T-705/14, Unichem Laboratories mod Kommissionen

(Sag C-166/19 P)

(2019/C 148/31)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Unichem Laboratories Ltd (ved Barrister F. Carlin, Solicitor M. Healy, advocaat B. Hoorelbeke, Solicitor S. Mobley, Solicitor H. Sheraton og A. Robertson, QC)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves i sin helhed. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves i sin helhed.

| — | Den omtvistede afgørelse annulleres i sin helhed for så vidt som den vedrører Unichem. |
| --- | --- |

—

Den omtvistede afgørelse annulleres i sin helhed for så vidt som den vedrører Unichem.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale Unichems omkostninger i forbindelse med nærværende sag og sagen for Retten. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale Unichems omkostninger i forbindelse med nærværende sag og sagen for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Unichem har gjort gældende, at Retten begik retlige fejl:

| — | For det første begik Retten en retlig fejl ved at fastslå, at Kommissionen havde kompetence til at rette en afgørelse i henhold til artikel 101, stk. 1, TEUF til Unichem, eftersom:
  Retten anvendte det retlige kriterium for fastlæggelse af en samlet økonomisk enhed urigtigt, og
  Retten fastslog urigtigt, at Unichem var direkte ansvarlig i sin egenskab af medunderskriver af forligsaftalen. |
| --- | --- |

—

For det første begik Retten en retlig fejl ved at fastslå, at Kommissionen havde kompetence til at rette en afgørelse i henhold til artikel 101, stk. 1, TEUF til Unichem, eftersom:

Retten anvendte det retlige kriterium for fastlæggelse af en samlet økonomisk enhed urigtigt, og

Retten fastslog urigtigt, at Unichem var direkte ansvarlig i sin egenskab af medunderskriver af forligsaftalen.

| — | For det andet begik Retten en fejl ved ikke at anvende kriteriet om objektiv nødvendighed fra BAT-dommen. |
| --- | --- |

—

For det andet begik Retten en fejl ved ikke at anvende kriteriet om objektiv nødvendighed fra BAT-dommen.

| — | For det tredje for det tilfælde, at forligsaftalen falder ind under artikel 101 TEUF, begik Retten en retlig fejl, da den forkastede Unichems fortolkning af forligsaftalen uden at forholde sig til virksomhedens argumenter. |
| --- | --- |

—

For det tredje for det tilfælde, at forligsaftalen falder ind under artikel 101 TEUF, begik Retten en retlig fejl, da den forkastede Unichems fortolkning af forligsaftalen uden at forholde sig til virksomhedens argumenter.

| — | For det fjerde tilsidesatte Retten artikel 36 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol vedrørende begrundelsespligten, da den forkastede Unichems fortolkning af forligsaftalen uden at forholde sig til virksomhedens retlige argumenter. |
| --- | --- |

—

For det fjerde tilsidesatte Retten artikel 36 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol vedrørende begrundelsespligten, da den forkastede Unichems fortolkning af forligsaftalen uden at forholde sig til virksomhedens retlige argumenter.

| — | For det femte begik Retten en retlig fejl ved at fastslå, at Niche og Unichem var potentielle konkurrenter til Servier. |
| --- | --- |

—

For det femte begik Retten en retlig fejl ved at fastslå, at Niche og Unichem var potentielle konkurrenter til Servier.

| — | For det sjette tilsidesatte Retten det grundlæggende princip om ligebehandling ved at behandle Unichem og Niche forskelligt i forhold til generiske produkter i samme situation og urigtigt at betegne Niches forligsaftale som en overtrædelse af artikel 101, stk. 1, TEUF i kraft af dens »formål«. |
| --- | --- |

—

For det sjette tilsidesatte Retten det grundlæggende princip om ligebehandling ved at behandle Unichem og Niche forskelligt i forhold til generiske produkter i samme situation og urigtigt at betegne Niches forligsaftale som en overtrædelse af artikel 101, stk. 1, TEUF i kraft af dens »formål«.

| — | For det syvende begik Retten en retlig fejl ved ikke at anerkende, at forligsaftalen opfyldte undtagelseskriteriet i henhold til artikel 101, stk. 3, TEUF. |
| --- | --- |

—

For det syvende begik Retten en retlig fejl ved ikke at anerkende, at forligsaftalen opfyldte undtagelseskriteriet i henhold til artikel 101, stk. 3, TEUF.

| — | For det ottende begik Retten en retlig fejl ved at foretage en urigtig anvendelse af det retlige kriterium for fastlæggelse af tilsidesættelsen af Unichems og Niches ret til forsvar og/eller princippet om god forvaltning. |
| --- | --- |

—

For det ottende begik Retten en retlig fejl ved at foretage en urigtig anvendelse af det retlige kriterium for fastlæggelse af tilsidesættelsen af Unichems og Niches ret til forsvar og/eller princippet om god forvaltning.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/34 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/34

---

Appel iværksat den 25. februar 2019 af Scandlines Danmark ApS og Scandlines Deutschland GmbH til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-890/16, Scandlines Danmark og Scandlines Deutschland mod Kommissionen

(Sag C-173/19 P)

(2019/C 148/32)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Scandlines Danmark ApS og Scandlines Deutschland GmbH (ved advokat L. Sandberg-Mørch)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Kongeriget Danmark

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens kendelse af 13. december 2018 i sag T-890/16 ophæves, for så vidt som den er i modstrid med Rettens dom i sag T-630/15 hvad angår kommissionsafgørelsens karakter af en bekræftende retsakt i forhold til de supplerende anlægsforanstaltninger. |
| --- | --- |

—

Rettens kendelse af 13. december 2018 i sag T-890/16 ophæves, for så vidt som den er i modstrid med Rettens dom i sag T-630/15 hvad angår kommissionsafgørelsens karakter af en bekræftende retsakt i forhold til de supplerende anlægsforanstaltninger.

| — | Appelindstævnte tilpligtes at betale sine egne og appellanternes omkostninger. |
| --- | --- |

—

Appelindstævnte tilpligtes at betale sine egne og appellanternes omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

| — | Første anbringende: Retten begik en retlig fejl ved at afsige den appellerede kendelse på grundlag af et standpunkt, der er helt det modsatte af dét, den indtog i sin dom i sag T-630/15. |
| --- | --- |

—

Første anbringende: Retten begik en retlig fejl ved at afsige den appellerede kendelse på grundlag af et standpunkt, der er helt det modsatte af dét, den indtog i sin dom i sag T-630/15.

| — | Andet anbringende: Retten begik en retlig fejl ved at afsige den appellerede kendelse med en begrundelse, der er behæftet med selvmodsigelser. |
| --- | --- |

—

Andet anbringende: Retten begik en retlig fejl ved at afsige den appellerede kendelse med en begrundelse, der er behæftet med selvmodsigelser.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/35 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/35

---

Appel iværksat den 25. februar 2019 af Scandlines Danmark ApS og Scandlines Deutschland GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-630/15, Scandlines Danmark og Scandlines Deutschland mod Kommissionen

(Sag C-174/19 P)

(2019/C 148/33)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Scandlines Danmark ApS og Scandlines Deutschland GmbH (ved advokat L. Sandberg-Mørch)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Kongeriget Danmark, Föreningen Svensk Sjöfart og Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom af 13. december 2018 i sag T-630/15 ophæves, for så vidt som den forkastede appellanternes anbringender om, at de foranstaltninger, der er indrømmet A/S Femern Landanlæg, udgør støtte, at omkostningerne ved landanlæggene ikke udgør støtteberettigede omkostninger i henseende til foreneligheden af støtten til Femern A/S, at de foranstaltninger, der er indrømmet Femern A/S, ikke har en tilskyndende virkning, og at den kontrafaktiske analyse er ulovlig, og for så vidt som den fastslog, at de foranstaltninger, der er indrømmet Femern A/S, ikke forårsager en urimelig konkurrencefordrejning, og at appellantens nye anbringender skulle afvises. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 13. december 2018 i sag T-630/15 ophæves, for så vidt som den forkastede appellanternes anbringender om, at de foranstaltninger, der er indrømmet A/S Femern Landanlæg, udgør støtte, at omkostningerne ved landanlæggene ikke udgør støtteberettigede omkostninger i henseende til foreneligheden af støtten til Femern A/S, at de foranstaltninger, der er indrømmet Femern A/S, ikke har en tilskyndende virkning, og at den kontrafaktiske analyse er ulovlig, og for så vidt som den fastslog, at de foranstaltninger, der er indrømmet Femern A/S, ikke forårsager en urimelig konkurrencefordrejning, og at appellantens nye anbringender skulle afvises.

| — | Appelindstævnte tilpligtes at betale deres egne og appellantens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Appelindstævnte tilpligtes at betale deres egne og appellantens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanterne har fremsat syv anbringender mod den appellerede dom:

| — | For det første begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke oplevede alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at de statsgarantier og statslån, der blev ydet A/S Femern Landanlæg til de danske jernbanelandanlæg, ikke kunne fordreje konkurrencen, eftersom det relevante marked ikke er åbent for konkurrence.
  Appellanterne har anført, at denne fejlagtige konklusion fra Rettens side er baseret på fire retlige fejl, der svarer til fire underanbringender:






  a) | Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at de statsgarantier og statslån, der blev ydet A/S Femern Landanlæg, ikke kan påvirke konkurrencen, selv om den faste forbindelse (der drives af Femern A/S) og de danske jernbanelandanlæg (der drives af Femern Landanlæg) tilsammen udgør et integreret projekt, og de statsgarantier og statslån, der blev ydet Femern A/S, allerede er blevet anset for at kunne fordreje konkurrencen. |
| --- | --- | --- |

—

For det første begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke oplevede alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at de statsgarantier og statslån, der blev ydet A/S Femern Landanlæg til de danske jernbanelandanlæg, ikke kunne fordreje konkurrencen, eftersom det relevante marked ikke er åbent for konkurrence.

Appellanterne har anført, at denne fejlagtige konklusion fra Rettens side er baseret på fire retlige fejl, der svarer til fire underanbringender:

a)

Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at de statsgarantier og statslån, der blev ydet A/S Femern Landanlæg, ikke kan påvirke konkurrencen, selv om den faste forbindelse (der drives af Femern A/S) og de danske jernbanelandanlæg (der drives af Femern Landanlæg) tilsammen udgør et integreret projekt, og de statsgarantier og statslån, der blev ydet Femern A/S, allerede er blevet anset for at kunne fordreje konkurrencen.

| b) | Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at markedet for forvaltning af jernbaneinfrastruktur i Danmark ikke »de lege« er åbent for konkurrence. |
| --- | --- |

b)

Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at markedet for forvaltning af jernbaneinfrastruktur i Danmark ikke »de lege« er åbent for konkurrence.

| c) | Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at markedet for forvaltning af jernbaneinfrastruktur i Danmark ikke »de facto« er åbent for konkurrence. |
| --- | --- |

c)

Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at markedet for forvaltning af jernbaneinfrastruktur i Danmark ikke »de facto« er åbent for konkurrence.

| d) | Markederne for anlæggelse og vedligeholdelse af jernbaneinfrastruktur, som er åbne for konkurrence, er adskilte fra markedet for forvaltning og drift i snæver forstand af jernbaneinfrastruktur. |
| --- | --- |

d)

Markederne for anlæggelse og vedligeholdelse af jernbaneinfrastruktur, som er åbne for konkurrence, er adskilte fra markedet for forvaltning og drift i snæver forstand af jernbaneinfrastruktur.

| — | For det andet begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke stod over for alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at de statsgarantier og statslån, der blev ydet A/S Femern Landanlæg til finansieringen af de danske jernbanelandanlæg, ikke kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. |
| --- | --- |

—

For det andet begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke stod over for alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at de statsgarantier og statslån, der blev ydet A/S Femern Landanlæg til finansieringen af de danske jernbanelandanlæg, ikke kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

| — | For det tredje begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at omkostningerne ved landanlæggene kan inkluderes i beregningen af den maksimalt tilladte støtteintensitet for den faste forbindelse (i forbindelse med forenelighedsanalysen), selv om de midler, der blev ydet til landanlæggene, ifølge Retten ikke udgør statsstøtte. |
| --- | --- |

—

For det tredje begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at omkostningerne ved landanlæggene kan inkluderes i beregningen af den maksimalt tilladte støtteintensitet for den faste forbindelse (i forbindelse med forenelighedsanalysen), selv om de midler, der blev ydet til landanlæggene, ifølge Retten ikke udgør statsstøtte.

| — | For det fjerde begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke stod over for alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at støtten til Femern A/S havde en tilskyndende virkning. |
| --- | --- |

—

For det fjerde begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke stod over for alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at støtten til Femern A/S havde en tilskyndende virkning.

| — | For det femte begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke stod over for alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at de danske myndigheder havde fremlagt et hensigtsmæssigt kontrafaktisk scenarium til brug for Kommissionens bedømmelse af støttens nødvendighed. |
| --- | --- |

—

For det femte begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke stod over for alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at de danske myndigheder havde fremlagt et hensigtsmæssigt kontrafaktisk scenarium til brug for Kommissionens bedømmelse af støttens nødvendighed.

| — | For det sjette begik Retten en retlig fejl ved at fastslå, at den støtte, som Femern A/S blev tildelt, ikke forårsager urimelige konkurrencefordrejninger. |
| --- | --- |

—

For det sjette begik Retten en retlig fejl ved at fastslå, at den støtte, som Femern A/S blev tildelt, ikke forårsager urimelige konkurrencefordrejninger.

| — | For det syvende begik Retten en retlig fejl ved at forkaste appellanternes fremsættelse af nye anbringender angående de supplerende anlægsforanstaltninger med den begrundelse, at disse foranstaltninger ikke var blevet godkendt ved kommissionsafgørelsen af 23. juli 2015. |
| --- | --- |

—

For det syvende begik Retten en retlig fejl ved at forkaste appellanternes fremsættelse af nye anbringender angående de supplerende anlægsforanstaltninger med den begrundelse, at disse foranstaltninger ikke var blevet godkendt ved kommissionsafgørelsen af 23. juli 2015.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/37 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/37

---

Appel iværksat den 25. februar 2019 af Stena Line Scandinavia AB til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-631/15, Stena Line Scandinavia mod Kommissionen

(Sag C-175/19 P)

(2019/C 148/34)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Stena Line Scandinavia AB (ved advokat L. Sandberg-Mørch og solicitor P. Alexiadis)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Kongeriget Danmark og Föreningen Svensk Sjöfart

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom af 13. december 2018 i sag T-631/15 ophæves, for så vidt som den forkastede appellantens første og tredje anbringende med hensyn til de foranstaltninger, der er indrømmet Femern Landanlæg, samt deres andet og tredje anbringende med hensyn til argumenterne om, at Kommissionen havde begået retlige fejl eller stået overfor alvorlige vanskeligheder vedrørende støttens tilskyndelsesvirkning, det kontrafaktiske scenarium, som Kommissionen havde lagt til grund for sin bedømmelse af støttens nødvendighed, og den konklusion, at den Femern A/S tildelte støtte ikke forårsager urimelige konkurrencefordrejninger. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 13. december 2018 i sag T-631/15 ophæves, for så vidt som den forkastede appellantens første og tredje anbringende med hensyn til de foranstaltninger, der er indrømmet Femern Landanlæg, samt deres andet og tredje anbringende med hensyn til argumenterne om, at Kommissionen havde begået retlige fejl eller stået overfor alvorlige vanskeligheder vedrørende støttens tilskyndelsesvirkning, det kontrafaktiske scenarium, som Kommissionen havde lagt til grund for sin bedømmelse af støttens nødvendighed, og den konklusion, at den Femern A/S tildelte støtte ikke forårsager urimelige konkurrencefordrejninger.

| — | Appelindstævnte tilpligtes at betale sine egne og appellantens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Appelindstævnte tilpligtes at betale sine egne og appellantens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har fremsat seks anbringender mod den appellerede dom:

| — | For det første begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke oplevede alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at de statsgarantier og statslån, der blev ydet A/S Femern Landanlæg til de danske jernbanelandanlæg, ikke kunne fordreje konkurrencen, eftersom det relevante marked ikke er åbent for konkurrence.
  Appellanten har anført, at denne fejlagtige konklusion fra Rettens side er baseret på fire retlige fejl, der svarer til fire underanbringender:






  a) | Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at de statsgarantier og statslån, der blev ydet A/S Femern Landanlæg, ikke kan påvirke konkurrencen, selv om den faste forbindelse (der drives af Femern A/S) og de danske jernbanelandanlæg (der drives af Femern Landanlæg) tilsammen udgør et integreret projekt, og de statsgarantier og statslån, der blev ydet Femern A/S, allerede er blevet anset for at kunne fordreje konkurrencen. |
| --- | --- | --- |

—

For det første begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke oplevede alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at de statsgarantier og statslån, der blev ydet A/S Femern Landanlæg til de danske jernbanelandanlæg, ikke kunne fordreje konkurrencen, eftersom det relevante marked ikke er åbent for konkurrence.

Appellanten har anført, at denne fejlagtige konklusion fra Rettens side er baseret på fire retlige fejl, der svarer til fire underanbringender:

a)

Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at de statsgarantier og statslån, der blev ydet A/S Femern Landanlæg, ikke kan påvirke konkurrencen, selv om den faste forbindelse (der drives af Femern A/S) og de danske jernbanelandanlæg (der drives af Femern Landanlæg) tilsammen udgør et integreret projekt, og de statsgarantier og statslån, der blev ydet Femern A/S, allerede er blevet anset for at kunne fordreje konkurrencen.

| b) | Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at markedet for forvaltning af jernbaneinfrastruktur i Danmark ikke »de lege« er åbent for konkurrence. |
| --- | --- |

b)

Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at markedet for forvaltning af jernbaneinfrastruktur i Danmark ikke »de lege« er åbent for konkurrence.

| c) | Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at markedet for forvaltning af jernbaneinfrastruktur i Danmark ikke »de facto« er åbent for konkurrence. |
| --- | --- |

c)

Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at markedet for forvaltning af jernbaneinfrastruktur i Danmark ikke »de facto« er åbent for konkurrence.

| d) | Markederne for anlæggelse og vedligeholdelse af jernbaneinfrastruktur, som er åbne for konkurrence, er adskilte fra markedet for forvaltning og drift i snæver forstand af jernbaneinfrastruktur. |
| --- | --- |

d)

Markederne for anlæggelse og vedligeholdelse af jernbaneinfrastruktur, som er åbne for konkurrence, er adskilte fra markedet for forvaltning og drift i snæver forstand af jernbaneinfrastruktur.

| — | For det andet begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke stod overfor alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at de statsgarantier og statslån, der blev ydet A/S Femern Landanlæg til finansieringen af de danske jernbanelandanlæg, ikke kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. |
| --- | --- |

—

For det andet begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke stod overfor alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at de statsgarantier og statslån, der blev ydet A/S Femern Landanlæg til finansieringen af de danske jernbanelandanlæg, ikke kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

| — | For det tredje begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at omkostningerne ved landanlæggene kan inkluderes i beregningen af den maksimalt tilladte støtteintensitet for den faste forbindelse (i forbindelse med forenelighedsanalysen), selv om de midler, der blev ydet til landanlæggene, ifølge Retten ikke udgør statsstøtte. |
| --- | --- |

—

For det tredje begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at omkostningerne ved landanlæggene kan inkluderes i beregningen af den maksimalt tilladte støtteintensitet for den faste forbindelse (i forbindelse med forenelighedsanalysen), selv om de midler, der blev ydet til landanlæggene, ifølge Retten ikke udgør statsstøtte.

| — | For det fjerde begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke stod overfor alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at støtten til Femern A/S havde en tilskyndende virkning. |
| --- | --- |

—

For det fjerde begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke stod overfor alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at støtten til Femern A/S havde en tilskyndende virkning.

| — | For det femte begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke stod overfor alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at de danske myndigheder havde fremlagt et hensigtsmæssigt kontrafaktisk scenarium til brug for Kommissionens bedømmelse af støttens nødvendighed. |
| --- | --- |

—

For det femte begik Retten en fejl ved i strid med artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF at konkludere, at Kommissionen ikke begik en retlig fejl og ikke stod overfor alvorlige vanskeligheder, da den fastslog, at de danske myndigheder havde fremlagt et hensigtsmæssigt kontrafaktisk scenarium til brug for Kommissionens bedømmelse af støttens nødvendighed.

| — | For det sjette begik Retten en retlig fejl ved at fastslå, at den støtte, som Femern A/S blev tildelt, ikke forårsager urimelige konkurrencefordrejninger. |
| --- | --- |

—

For det sjette begik Retten en retlig fejl ved at fastslå, at den støtte, som Femern A/S blev tildelt, ikke forårsager urimelige konkurrencefordrejninger.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/38 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/38

---

Appel iværksat den 22. februar 2019 af Fruits de Ponent, S.C.C.L. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-290/16, Fruits de Ponent mod Kommissionen

(Sag C-183/19 P)

(2019/C 148/35)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Fruits de Ponent, S.C.C.L. (ved abogados M. Roca Junyent, R. Vallina Hoset og A. Sellés Marco)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-290/16, Fruits de Ponent mod Kommissionen (1), ophæves. |
| --- | --- |

—

Dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 13. december 2018 i sag T-290/16, Fruits de Ponent mod Kommissionen (1), ophæves.

| — | Principalt i overensstemmelse med artikel 61, stk. 1, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, hvis den finder, at sagen er moden til påkendelse: (i) Domstolen træffer afgørelse i søgsmålet og tager den pågældende parts påstande til følge; (ii) Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i de to instanser. |
| --- | --- |

—

Principalt i overensstemmelse med artikel 61, stk. 1, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, hvis den finder, at sagen er moden til påkendelse: (i) Domstolen træffer afgørelse i søgsmålet og tager den pågældende parts påstande til følge; (ii) Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i de to instanser.

| — | Subsidiært, hvis Domstolen finder, at sagen ikke kan afgøres af Domstolen: (i) sagen hjemvises til Retten med henblik på fornyet prøvelse; og (ii) afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

—

Subsidiært, hvis Domstolen finder, at sagen ikke kan afgøres af Domstolen: (i) sagen hjemvises til Retten med henblik på fornyet prøvelse; og (ii) afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

| 1. | For det første har appellanten gjort gældende, at Retten i den appellerede dom tilsidesatte artikel 39 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) (2), for så vidt som den: (i) ved vurderingen af, om der foreligger en tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse, anvendte irrelevante kriterier; (ii) afviste, at når Kommissionen handler i tilfælde af alvorlige markedsforstyrrelser, skal et af dens mål være at opretholde landbrugsproducenternes levestandard [artikel 39, stk. 1, litra b), TEUF]; (iii) afviste, at Kommissionen skal indsamle andre oplysninger end dem, som er fastsat i forordningen; og (iv) fastslog, at Kommissionen ikke skal indsamle oplysninger om de priser, som opkræves af landsbrugsproducenter. |
| --- | --- |

1.

For det første har appellanten gjort gældende, at Retten i den appellerede dom tilsidesatte artikel 39 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) (2), for så vidt som den: (i) ved vurderingen af, om der foreligger en tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse, anvendte irrelevante kriterier; (ii) afviste, at når Kommissionen handler i tilfælde af alvorlige markedsforstyrrelser, skal et af dens mål være at opretholde landbrugsproducenternes levestandard [artikel 39, stk. 1, litra b), TEUF]; (iii) afviste, at Kommissionen skal indsamle andre oplysninger end dem, som er fastsat i forordningen; og (iv) fastslog, at Kommissionen ikke skal indsamle oplysninger om de priser, som opkræves af landsbrugsproducenter.

| 2. | For det andet er appellanten af den opfattelse, at Retten i den appellerede dom: (i) foretog en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder ved at bedømme beviserne på en åbenbart urigtig måde; (ii) tilsidesatte bevisbyrdeprincipperne ved at anse visse faktiske omstændigheder for bevist på trods af, at de var i strid med de fremlagte beviser; (iii) tilsidesatte grundsætningen venire contra factum propium non valet (forbuddet mod at handle i strid med sin egen tidligere adfærd) ved at betragte argumenter fra Kommissionen, der strider mod de svar, som denne institution har afgivet over for borgere i overensstemmelse med gennemsigtighedsprincippet, som gyldige. |
| --- | --- |

2.

For det andet er appellanten af den opfattelse, at Retten i den appellerede dom: (i) foretog en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder ved at bedømme beviserne på en åbenbart urigtig måde; (ii) tilsidesatte bevisbyrdeprincipperne ved at anse visse faktiske omstændigheder for bevist på trods af, at de var i strid med de fremlagte beviser; (iii) tilsidesatte grundsætningen venire contra factum propium non valet (forbuddet mod at handle i strid med sin egen tidligere adfærd) ved at betragte argumenter fra Kommissionen, der strider mod de svar, som denne institution har afgivet over for borgere i overensstemmelse med gennemsigtighedsprincippet, som gyldige.

| 3. | For det tredje har appellanten anført, at Retten i den appellerede dom tilsidesatte 296 TEUF og chartrets artikel 47, for så vidt som: (i) den så bort fra appellantens argumenter om, at Kommissionen burde have indsamlet oplysninger med henblik på at opfylde målet om at opretholde landbrugsproducenternes levestandard; og (ii) den så bort fra og forvanskede appellantens anbringender om, at Kommissionens mål skal være at sikre landbrugsproducenternes levestandard, og dermed forhindrede appellanten i at opnå et passende svar på sine argumenter. |
| --- | --- |

3.

For det tredje har appellanten anført, at Retten i den appellerede dom tilsidesatte 296 TEUF og chartrets artikel 47, for så vidt som: (i) den så bort fra appellantens argumenter om, at Kommissionen burde have indsamlet oplysninger med henblik på at opfylde målet om at opretholde landbrugsproducenternes levestandard; og (ii) den så bort fra og forvanskede appellantens anbringender om, at Kommissionens mål skal være at sikre landbrugsproducenternes levestandard, og dermed forhindrede appellanten i at opnå et passende svar på sine argumenter.

| 4. | For det fjerde har appellanten anført, at artikel 39 TEUF og artikel 219 i forordning 1308/2013 (3) er blevet tilsidesat i det foreliggende tilfælde, for så vidt som ansvaret for at iværksætte den ekstraordinære krisemekanisme i tilfælde af en krise udelukkende tilkommer Kommissionen og ikke sagsøgere eller producentsammenslutninger. |
| --- | --- |

4.

For det fjerde har appellanten anført, at artikel 39 TEUF og artikel 219 i forordning 1308/2013 (3) er blevet tilsidesat i det foreliggende tilfælde, for så vidt som ansvaret for at iværksætte den ekstraordinære krisemekanisme i tilfælde af en krise udelukkende tilkommer Kommissionen og ikke sagsøgere eller producentsammenslutninger.

---

(1)  ECLI:EU:T:2018:934.

(2)  EUT 2012, C 326, s. 1.

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17.12.2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 (EUT 2013, L 347, s. 671).

---

GCEU

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/40 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/40

---

Rettens dom af 7. marts 2019 — Tweedale mod EFSA

(Sag T-716/14) (1)

(Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende toksicitetstest udført i forbindelse med fornyelsen af godkendelsen af aktivstoffet glyphosat - delvist afslag på aktindsigt - undtagelse vedrørende beskyttelsen af forretningsmæssige interesser - mere tungtvejende offentlig interesse - forordning (EF) nr. 1367/2006 - begrebet oplysninger, der vedrører emissioner til miljøet)

(2019/C 148/36)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Anthony C. Tweedale (Bruxelles, Belgien) (ved advokat B. Kloostra)

Sagsøgt: Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) (ved D. Detken, J. Tarazona, C. Pintado og B. Vagenende, som befuldmægtigede, først bistået af advokaterne R. van der Hout og A. Köhler, derefter af advokaterne R. van der Hout og C. Wagner)

Intervenient til støtte for sagsøgeren/sagsøgerne: Kongeriget Sverige (først ved A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, E. Karlsson og L. Swedenborg, derefter ved A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Swedenborg og F. Bergius, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af EFSA’s afgørelse af 16. oktober 2017, hvormed afgørelsen af 30. juli 2014 blev annulleret og erstattet, og der blev givet delvis aktindsigt i to toksicitetstest vedrørende aktivstoffet glyphosat, som er blevet udført i forbindelse med proceduren for fornyelse af godkendelsen af dette aktivstof i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 af 21. oktober 2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler og om ophævelse af Rådets direktiv 79/117/EØF og 91/414/EØF (EUT 2009, L 309, s. 1).

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets (EFSA) afgørelse af 16. oktober 2017, hvormed afgørelsen af 30. juli 2014 blev annulleret og erstattet, og der blev givet delvis aktindsigt i to toksicitetstest vedrørende aktivstoffet glyphosat, som er blevet udført i forbindelse med fornyelsen af godkendelsen af dette aktivstof, annulleres, for så vidt som EFSA giver afslag på at udlevere disse test i deres helhed, med undtagelse af navne og underskrifter på de personer, som er nævnt deri. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets (EFSA) afgørelse af 16. oktober 2017, hvormed afgørelsen af 30. juli 2014 blev annulleret og erstattet, og der blev givet delvis aktindsigt i to toksicitetstest vedrørende aktivstoffet glyphosat, som er blevet udført i forbindelse med fornyelsen af godkendelsen af dette aktivstof, annulleres, for så vidt som EFSA giver afslag på at udlevere disse test i deres helhed, med undtagelse af navne og underskrifter på de personer, som er nævnt deri.

| 2) | EFSA bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Anthony Tweedale. |
| --- | --- |

2)

EFSA bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Anthony Tweedale.

| 3) | Kongeriget Sverige bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kongeriget Sverige bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 448 af 15.12.2014.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/41 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/41

---

Rettens dom af 12. marts 2018 — Italien mod Kommissionen

(Sag T-135/15) (1)

(EGFL - udgifter udelukket fra finansiering - udgifter afholdt af Italien - midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien - forordning (EF) nr. 320/2006 - forordning (EF) nr. 968/2006 - frist på 24 måneder - begrebet »flerårig foranstaltning« - betingelser for tildeling af omstruktureringsstøtte - begrebet »produktionsfaciliteter« - kvalificering af siloer - begrebet »fuldstændig nedlæggelse« - bilag 2 til dokument nr. VI/5330/97 - vanskeligheder med fortolkningen af de EU-retlige bestemmelser - loyalt samarbejde - berettiget forventning - ne bis in idem - slagtepræmier - oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter - forsinkede betalinger - bevis for eksistensen af særlige forvaltningsforhold - ligebehandling - oversættelsesfejl i en af de sproglige versioner af en EU-forordning - den finansielle korrektion tilregnes medlemsstaten)

(2019/C 148/37)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato C. Colelli)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Bianchi, P. Ondrůšek og I. Galindo Martín, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Den Franske Republik (ved D. Colas og S. Horrenberger, som befuldmægtigede) og af Ungarn (ved M.Z. Fehér og G. Koós, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/103 af 16. januar 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT 2015, L 16, s. 33), for så vidt som den vedrører visse udgifter afholdt af Den Italienske Republik.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Den Italienske Republik bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Den Italienske Republik bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.

| 3) | Den Franske Republik og Ungarn bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Den Franske Republik og Ungarn bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 155 af 11.5.2015.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/42 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/42

---

Rettens dom af 12. marts 2019 — Ungarn mod Kommissionen

(Sag T-139/15) (1)

(EUGFL - Garantisektionen - EGFL - sukker - midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet - forordning (EF) nr. 320/2006 - forordning (EF) nr. 968/2006 - udgifter, der er udelukket fra finansiering - udgifter afholdt af Ungarn - betingelser for tildeling af støtte for fuldstændig nedlæggelse og støtte for delvis nedlæggelse - begrebet »produktionsfaciliteter« - bedømmelse af brugen af siloer på tidspunktet for indgivelsen af støtteansøgningen - begrebet »fuldstændig nedlæggelse« - bilag 2 til dokument VI/5530/97 - vanskeligheder ved fortolkning af EU-lovgivningen - loyalt samarbejde)

(2019/C 148/38)

Processprog: ungarsk

Parter

Sagsøger: Ungarn (først ved M. Fehér, G. Koós og A. Pálfy, derefter ved M. Fehér, G. Koós, Z. Biró-Tóth og E. Tóth, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Ondrůšek og B. Béres, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Den Franske Republik (ved D. Colas, som befuldmægtiget) og af Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato C. Colelli)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/103 af 16. januar 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT 2015, L 16, s. 33), for så vidt som den udelukkede et beløb på 11 709 400 EUR fra ELFUL’s finansiering af den omstruktureringsstøtte i sukkerindustrien, der var blevet tildelt af Ungarn.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Ungarn bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de af Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Ungarn bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de af Kommissionen afholdte omkostninger.

| 3) | Kommissionen bærer halvdelen af sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kommissionen bærer halvdelen af sine egne omkostninger.

| 4) | Den Franske Republik og Den Italienske Republik bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

4)

Den Franske Republik og Den Italienske Republik bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 190 af 8.6.2015.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/43 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/43

---

Rettens dom af 12. marts 2019 — Frankrig mod Kommissionen

(Sag T-156/15) (1)

(EGFL og ELFUL - udgifter udelukket fra EU-finansiering - udgifter afholdt af Frankrig - arealstøtteordning - processuelle garantier - forordning (EF) nr. 885/2006 - begrebet »permanente græsarealer« - forordning (EF) nr. 1120/2009 - nationalt kontrolsystem indført på grundlag af en uoverensstemmende definition af foderarealerne - samtlige udgifter udelukket - proportionalitet - program for udvikling af landdistrikterne i Frankrig - støtteforanstaltninger til udvikling af landdistrikterne - områder med naturlige ulemper - forordning (EF) nr. 1975/2006 - forordning (EF) nr. 65/2011 - fast finansiel korrektion - kontroller på stedet - belægningskriterium - optælling af dyr - midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien - forordning (EF) nr. 320/2006 - forordning (EF) nr. 968/2006 - betingelser for tildeling af omstruktureringsstøtte - begrebet »produktionsfaciliteter« - bedømmelse af brugen af siloer på tidspunktet for indgivelsen af støtteansøgningen - begrebet »fuldstændig nedlæggelse« - proportionalitet - ligebehandling - bilag 2 til dokument VI/5330/97)

(2019/C 148/39)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Den Franske Republik (først ved F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas og C. Candat, derefter ved G. de Bergues, D. Colas, F. Fize og A. Daly, og endelig ved D. Colas, S. Horrenberger, R. Coesme, E. de Moustier og A.-L. Desjonquères, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet og D. Triantafyllou, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgerne: Republikken Italien (ved G. Palmieri, siom befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato C. Colelli) og Ungarn (ved M. Fehér og G. Koós, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/103 af 16. januar 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT 2015, L 16, s. 33).

Konklusion

| 1) | Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/103 af 16. januar 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), annulleres, for så vidt som den udelukker EU-finansiering af samtlige de udgifter, som Den Franske Republik har afholdt inden for sektoren for direkte arealstøtte under den første søjle på Nordkorsika for ansøgningsårene 2011 og 2012. |
| --- | --- |

1)

Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/103 af 16. januar 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), annulleres, for så vidt som den udelukker EU-finansiering af samtlige de udgifter, som Den Franske Republik har afholdt inden for sektoren for direkte arealstøtte under den første søjle på Nordkorsika for ansøgningsårene 2011 og 2012.

| 2) | I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.

| 3) | Europa-Kommissionen og Den Franske Republik bærer hver deres egne sagsomkostninger. |
| --- | --- |

3)

Europa-Kommissionen og Den Franske Republik bærer hver deres egne sagsomkostninger.

| 4) | Den Italienske Republik og Ungarn bærer hver deres egne sagsomkostninger. |
| --- | --- |

4)

Den Italienske Republik og Ungarn bærer hver deres egne sagsomkostninger.

---

(1)  EUT C 190 af 8.6.2015.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/44 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/44

---

Rettens dom af 13. marts 2019 — Espírito Santo Financial Group mod ECB

(Sag T-730/16) (1)

(Aktindsigt - afgørelse 2004/258/EF - dokumenter vedrørende ECB’s afgørelse af 1. august 2014 vedrørende Banco Espírito Santo SA - delvist afslag på aktindsigt - undtagelse vedrørende fortroligheden af forhandlingerne i ECB’s besluttende organer - undtagelse vedrørende Unionens eller en medlemsstats finanspolitik, valutapolitik eller økonomiske politik - undtagelse vedrørende stabiliteten af det finansielle system i Unionen eller i en medlemsstat - undtagelse vedrørende beskyttelsen af forretningsmæssige interesser - undtagelse vedrørende beskyttelse af dokumenter til internt brug - begrundelsespligt)

(2019/C 148/40)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Espírito Santo Financial Group SA (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokaterne R. Oliveira, S. Estima Martins og D. Duarte de Campos)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB) (ved F. von Lindeiner og S. Lambrinoc, som befuldmægtigede, bistået af advokat H.-G. Kamann)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af ECB’s afgørelse af 31. august 2016 om delvist afslag på aktindsigt i visse dokumenter vedrørende ECB’s afgørelse af 1. august 2014 vedrørende Banco Espírito Santo SA.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet af Den Europæiske Centralbank (ECB) den 31. august 2016 om delvist afslag på aktindsigt i visse dokumenter vedrørende ECB’s afgørelse af 1. august 2014 vedrørende Banco Espírito Santo SA annulleres, for så vidt som der heri gives aktindsigt i det kreditbeløb, der er anført i uddraget af referatet, som protokollerer afgørelsen fra Styrelsesrådet for ECB af 28. juli 2014 samt i de skjulte oplysninger i forslagene fra ECB’s direktion af 28. juli 2014 og af 1. august 2014. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet af Den Europæiske Centralbank (ECB) den 31. august 2016 om delvist afslag på aktindsigt i visse dokumenter vedrørende ECB’s afgørelse af 1. august 2014 vedrørende Banco Espírito Santo SA annulleres, for så vidt som der heri gives aktindsigt i det kreditbeløb, der er anført i uddraget af referatet, som protokollerer afgørelsen fra Styrelsesrådet for ECB af 28. juli 2014 samt i de skjulte oplysninger i forslagene fra ECB’s direktion af 28. juli 2014 og af 1. august 2014.

| 2) | I øvrigt frifindes ECB. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes ECB.

| 3) | Espírito Santo Financial Group SA og ECB bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Espírito Santo Financial Group SA og ECB bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 462 af 12.12.2016.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/45 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/45

---

Rettens dom af 12. marts 2019 — Xiaomi mod EUIPO — Dudingen Develops (MI)

(Sag T-799/16) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket MI - det ældre EU-figurmærke MI - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] - begrundelsespligt - artikel 75, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 94 i forordning 2017/1001))

(2019/C 148/41)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Xiaomi Inc. (Peking, Kina) (ved advokaterne T. Raab og C. Tenkhoff)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved M. Rajh, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: Dudingen Develops, SL (Leganés, Spanien)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 5. september 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 337/2016-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Xiaomi og Dudigen Develops.

Konklusion

| 1) | Afgørelse truffet den 5. september 2016 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 337/2016-4) annulleres, for så vidt som den forkaster klagen over indsigelsesafdelingens afgørelse om at forkaste indsigelsen mod registrering af figurmærket MI som EU-varemærke for »kanaler til elektriske ledninger«, »elektriske kabler«, »isolerede elektriske kabler«, »tilslutningskabler«, »forbindelser til elektriske kabler«, »adaptere«, »adaptere til elektrisk strøm«, »rejseadaptere til elstik«, »adaptere, der forbinder telefoner med høreapparater« og »elforlængerledninger« i klasse 9 samt for »rygsække«, »små rygsække«, »tasker til klatrere« og »tasker til klatrere« i klasse 18. |
| --- | --- |

1)

Afgørelse truffet den 5. september 2016 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 337/2016-4) annulleres, for så vidt som den forkaster klagen over indsigelsesafdelingens afgørelse om at forkaste indsigelsen mod registrering af figurmærket MI som EU-varemærke for »kanaler til elektriske ledninger«, »elektriske kabler«, »isolerede elektriske kabler«, »tilslutningskabler«, »forbindelser til elektriske kabler«, »adaptere«, »adaptere til elektrisk strøm«, »rejseadaptere til elstik«, »adaptere, der forbinder telefoner med høreapparater« og »elforlængerledninger« i klasse 9 samt for »rygsække«, »små rygsække«, »tasker til klatrere« og »tasker til klatrere« i klasse 18.

| 2) | I øvrigt frifindes Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO). |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO).

| 3) | Xiaomi Inc. bærer to tredjedele af sine egne omkostninger og betaler to tredjedele af de af EUIPO afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Xiaomi Inc. bærer to tredjedele af sine egne omkostninger og betaler to tredjedele af de af EUIPO afholdte omkostninger.

| 4) | EUIPO bærer en tredjedel af sine egne omkostninger og betaler en tredjedel af de af Xiaomi afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

4)

EUIPO bærer en tredjedel af sine egne omkostninger og betaler en tredjedel af de af Xiaomi afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 22 af 23.1.2017.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/46 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/46

---

Rettens dom af 7. marts 2019 — Sverige mod Kommissionen

(Sag T-837/16) (1)

(REACH - Kommissionens afgørelse om tilladelse til anvendelse af blysulfochromatgul og blychromatmolybdatsulfatrød - artikel 60, stk. 4 og 5, i forordning (EF) nr. 1907/2006 - undersøgelse af, om der findes alternativer - retlig fejl)

(2019/C 148/42)

Processprog: svensk

Parter

Sagsøger: Kongeriget Sverige (først ved A. Falk og F. Bergius, derefter ved A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev og J. Lundberg, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved R. Lindenthal, K. Mifsud-Bonnici, K. Simonsson og G. Tolstoy, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Kongeriget Danmark (først ved C. Thorning og M. Wolff, derefter ved M. Wolff og J. Nymann-Lindegren, som befuldmægtigede), Republikken Finland (ved S. Hartikainen, som befuldmægtiget) og Europa-Parlamentet (ved A. Neergaard og A. Tamás, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Det Europæiske Kemikalieagentur (ved M. Heikkilä, W. Broere og C. Schultheiss, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2016) 5644 final af 7. september 2016 om tilladelse til visse anvendelser af blysulfochromatgul og blychromatmolybdatsulfatrød i henhold til forordning (EF) nr. 1907/2006.

Konklusion

| 1) | Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2016) 5644 final af 7. september 2016 om tilladelse til visse anvendelser af blysulfochromatgul og blychromatmolybdatsulfatrød i henhold til forordning (EF) nr. 1907/2006 annulleres. |
| --- | --- |

1)

Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2016) 5644 final af 7. september 2016 om tilladelse til visse anvendelser af blysulfochromatgul og blychromatmolybdatsulfatrød i henhold til forordning (EF) nr. 1907/2006 annulleres.

| 2) | Europa-Kommissionens påstand om, at denne afgørelses retsvirkninger i tilfælde af annullation af gennemførelsesafgørelse C(2016) 5644 final af 7. september 2016 opretholdes, indtil Kommissionen kan foretage en fornyet undersøgelse af ansøgningen om godkendelse, forkastes. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionens påstand om, at denne afgørelses retsvirkninger i tilfælde af annullation af gennemførelsesafgørelse C(2016) 5644 final af 7. september 2016 opretholdes, indtil Kommissionen kan foretage en fornyet undersøgelse af ansøgningen om godkendelse, forkastes.

| 3) | Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kongeriget Sverige afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kongeriget Sverige afholdte omkostninger.

| 4) | Kongeriget Danmark, Republikken Finland og Europa-Parlamentet bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

4)

Kongeriget Danmark, Republikken Finland og Europa-Parlamentet bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 38 af 6.2.2017.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/47 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/47

---

Rettens dom af 7. marts 2019 — L mod Parlamentet

(Sag T-59/17) (1)

(Personalesag - akkrediteret parlamentarisk assistent - opsigelse af kontrakten - brud på tillidsforhold - ekstern virksomhed - åbenbart urigtigt skøn - påstand om erstatning)

(2019/C 148/43)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: L (ved advokat I. Coutant Peyre)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved Í. Ní Riagáin Düro og M. Windisch, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af Parlamentets afgørelse af 24. juni 2016 om at opsige sagsøgerens kontrakt som akkrediteret parlamentarisk assistent, dels en påstand om tildeling af erstatning for det ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt.

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentets afgørelse af 24. juni 2016 om opsigelse af L’s kontrakt som akkrediteret parlamentarisk assistent annulleres. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentets afgørelse af 24. juni 2016 om opsigelse af L’s kontrakt som akkrediteret parlamentarisk assistent annulleres.

| 2) | I øvrigt frifindes Parlamentet. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Parlamentet.

| 3) | Parlamentet betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

3)

Parlamentet betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 221 af 10.7.2017.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/47 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/47

---

Rettens dom af 7. marts 2019 — Hautala m.fl. mod EFSA

(Sag T-329/17) (1)

(Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende carcinogenicitetsundersøgelser udarbejdet i forbindelse med fornyelsen af godkendelsen af det aktive stof glyphosat - delvist afslag på aktindsigt - undtagelse vedrørende beskyttelsen af forretningsmæssige interesser - tungtvejende offentlig interesse - forordning (EF) nr. 1367/2006 - begrebet oplysninger, der vedrører emissioner til miljøet)

(2019/C 148/44)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Heidi Hautala (Finland), Benedek Jávor (Ungarn), Michèle Rivasi (Frankrig) og Bart Staes (Belgien) (ved advokat B. Kloostra)

Sagsøgt: Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) (ved D. Detken, J. Tarazona, F. Volpi og B. Vagenende, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne R. van der Hout og C. Wagner)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Cheminova A/S (Harboøre, Danmark) (ved advokat C. Mereu), Monsanto Europe (Antwerpen, Belgien) og Monsanto Company (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater) (først ved advokaterne M. Pittie, P. Honoré og N. Callens, derefter ved advokaterne P. Honoré, N. Callens og A. Helfer)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af EFSA’s afgørelse af 14. marts 2017, for så vidt som der heri blev givet delvist afslag på aktindsigt i tolv carcinogenicitetsundersøgelser vedrørende det aktive stof glyphosat, udarbejdet i forbindelse med proceduren til fornyelsen af godkendelsen af dette aktive stof i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 af 21. oktober 2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler og om ophævelse af Rådets direktiv 79/117/EØF og 91/414/EØF (EUT 2009, L 309, s. 1).

Konklusion

| 1) | Afgørelsen fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) af 14. marts 2017 annulleres, for så vidt som EFSA afslog aktindsigt i delene »Materialer, forsøgsbetingelser og metoder« og »Resultater og analyser« af tolv carcinogenicitetsundersøgelser vedrørende det aktive stof glyphosat. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) af 14. marts 2017 annulleres, for så vidt som EFSA afslog aktindsigt i delene »Materialer, forsøgsbetingelser og metoder« og »Resultater og analyser« af tolv carcinogenicitetsundersøgelser vedrørende det aktive stof glyphosat.

| 2) | EFSA bærer sine egne omkostninger og betaler de af Heidi Hautala, Michèle Rivasi, Benedek Jávor og Bart Staes afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

EFSA bærer sine egne omkostninger og betaler de af Heidi Hautala, Michèle Rivasi, Benedek Jávor og Bart Staes afholdte omkostninger.

| 3) | Cheminova A/S, Monsanto Europe og Monsanto Company bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Cheminova A/S, Monsanto Europe og Monsanto Company bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 249 af 31.7.2017.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/48 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/48

---

Rettens dom af 12. marts 2019 — TK mod Parlamentet

(Sag T-446/17) (1)

(Personalesag - midlertidigt ansatte - ændring af de tildelte opgaver - begrebet placering - indkaldelse til samtale - begrebet procedure - påstand om psykisk chikane - ansøgning om bistand - ansvar - ikke-økonomisk skade)

(2019/C 148/45)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: TK (ved advokat L. Levi)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (først ved E. Taneva og M. Rantala, derefter ved E. Taneva, C. González Argüelles og D. Boytha, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af afgørelsen truffet af Parlamentets formand den 26. august 2016 om afslag på sagsøgerens ansøgninger af 28. april 2016 og om erstatning af et ikke-økonomisk tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt, samt om annullation af afgørelsen truffet af Parlamentets generalsekretær den 26. april 2017, for så vidt som der heri sker afslag på ansøgningen om erstatning af det ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt, og om erstatning af dette tab.

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentet frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentet frifindes.

| 2) | TK bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Parlamentet afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

TK bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Parlamentet afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 357 af 23.10.2017.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/49 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/49

---

Rettens dom af 12. marts 2019 — De Masi og Varoufakis mod ECB

(Sag T-798/17) (1)

(Aktindsigt - afgørelse 2004/258/EF - dokument med titlen »Svar på spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 14.4 i protokollen om statutten for ESCB og ECB« - afslag på aktindsigt - undtagelse vedrørende beskyttelse af juridisk rådgivning - undtagelse vedrørende beskyttelse af dokumenter til internt brug - mere tungtvejende offentlig interesse)

(2019/C 148/46)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøgere: Fabio De Masi (Hamborg, Tyskland) og Yanis Varoufakis (Athen, Grækenland) (ved professor A. Fischer-Lescano)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB) (ved T. Filipova og F. von Lindeiner, som befuldmægtigede, bistået af advokat H.-G. Kamann)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af ECB’s afgørelse af 16. oktober 2017, hvorved sagsøgerne fik afslag på aktindsigt i dokumentet af 23. april 2015 med titlen »Svar på spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 14.4 i protokollen om statutten for ESCB og ECB«.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Centralbank (ECB) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Centralbank (ECB) frifindes.

| 2) | Fabio De Masi og Yanis Varoufakis bærer hver deres egne omkostninger og betaler de af ECB afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Fabio De Masi og Yanis Varoufakis bærer hver deres egne omkostninger og betaler de af ECB afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 42 af 5.2.2018.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/50 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/50

---

Rettens dom af 12. marts 2019 — Frankrig mod Kommissionen

(Sag T-26/18) (1)

(EGFL og ELFUL - udgifter udelukket fra EU-finansiering - udgifter afholdt af Frankrig - punktvise og faste finansielle korrektioner - arealstøtteordning - system til identifikation af landbrugsparceller - fastlæggelsen af støtteberettigede arealer - bevarelse af landbrugsjorden i god landbrugs- og miljømæssig stand - landskabstræk - græsningsarealer og hedeområder - nationalt kontrolsystem, der er indført på grundlag af en definition, der ikke er forenelig med støtteberettigede arealer - proportionalitet - begrundelsespligt - efterprøvende regnskabsafslutning - mest sandsynlige fejlforekomst - retlig fejl)

(2019/C 148/47)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Den Franske Republik (F. Alabrune, D. Colas, A. L. Desjonquères og S. Horrenberger, som befuldmægtiget)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Lewis og D. Triantafyllou, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2017/2014 af 8. november 2017 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT 2017, L 292, s. 61).

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Den Franske Republik betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Den Franske Republik betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 112 af 26.3.2018.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/51 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/51

---

Rettens dom af 7. marts 2019 — Laverana mod EUIPO — Agroecopark (VERA GREEN)

(Sag T-106/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket VERA GREEN - det ældre EU-ordmærke LAVERA - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2019/C 148/48)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Tyskland) (først ved advokaterne J. Wachinger, M. Zöbisch og R. Drozdz, derefter ved advokaterne N. Schmitz og J. Bittner)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Agroecopark, SL (Majadahonda, Spanien) (ved advokaterne E. Seijo Veiguela og C. Serrano Rodríguez)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 18. december 2017 af Femte appelkammer ved EUIPO (sag R 982/2017-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Laverana og Agroecopark.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Laverana GmbH & Co. KG betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Laverana GmbH & Co. KG betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 142 af 23.4.2018.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/51 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/51

---

Rettens dom af 13. marts 2019 — Wirecard Technologies mod EUIPO — Striatum Ventures (supr)

(Sag T-297/18) (1)

(EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-ordmærket supr - ældre Benelux-ordmærke Zupr - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 60, stk. 1, litra a), og artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2019/C 148/49)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Wirecard Technologies GmbH (Aschheim, Tyskland) (ved advokat A. Bayer)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Bonne og H. O’Neill, som befuldmægtigede)

De andre parter i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Striatum Ventures BV (‘s-Hertogenbosch, Nederlandene) (ved advokat G. Van den Hout)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 20. februar 2018 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2028/2017-5) vedrørende en ugyldighedssag mellem Striatum Ventures og Wirecard Technologies.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Wirecard Technologies GmbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Wirecard Technologies GmbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 240 af 9.7.2018.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/52 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/52

---

Rettens dom af 12. marts 2019 — Novartis mod EUIPO (SMARTSURFACE)

(Sag T-463/18) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket SMARTSURFACE - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001 - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001)

(2019/C 148/50)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Novartis AG (Basel, Schweiz) (ved advokat L. Junquera Lara)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Bonne og H. O’Neill, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 25. maj 2018 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1765/2017-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet SMARTSURFACE som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Novartis AG betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Novartis AG betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 352 af 1.10.2018.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/53 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/53

---

Rettens kendelse af 8. marts 2019 — Herrero Torres mod EUIPO — DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES)

(Sag T-326/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES - det ældre nationale figurmærke Carajillo - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 2017/2001 - åbenbart, at sagen er retligt ugrundet)

(2019/C 148/51)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: José-Ramón Herrero Torres (Castellón de la Plana, Spanien) (ved advokat J. Gil Martí)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Palmero Cabezas og H. O’Neill, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: DZ Licores, SLU (Cartagena, Spanien) (ved advokaterne A. Vela Ballesteros og B. Lamas Begué)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 13. marts 2018 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2014/2017-5) vedrørende en indsigelsessag mellem José-Ramón Herrero Torres og DZ Licores.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | José-Ramón Herrero Torres betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

José-Ramón Herrero Torres betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 249 af 16.7.2018.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/54 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/54

---

Sag anlagt den 20. februar 2019 — Clem & Jo Optique mod EUIPO — C&A (C&J)

(Sag T-125/19)

(2019/C 148/52)

Stævningen er affattet på fransk

Parter

Sagsøger: Clem & Jo Optique SARL (Cormicy, Frankrig) (ved advokat N. Hausmann)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: C&A AG (Zug, Schweiz)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Clem & Jo Optique SARL

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket C&J — registreringsansøgning nr. 15 912 041

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. december 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1252/2018-4)

Påstande

Den anfægtede afgørelse annulleres.

Anbringende

| — | Der foreligger ingen risiko for forveksling mellem varemærkerne C & A og C & J. |
| --- | --- |

—

Der foreligger ingen risiko for forveksling mellem varemærkerne C & A og C & J.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/54 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/54

---

Sag anlagt den 21. februar 2019 — Krajowa Izba Gospodarcza Chłodnictwa i Klimatyzacji mod Kommissionen

(Sag T-126/19)

(2019/C 148/53)

Processprog: polsk

Parter

Sagsøger: Krajowa Izba Gospodarcza Chłodnictwa i Klimatyzacji (Warszawa, Polen) (ved radca prawny A. Galos)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Artikel 16 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 517/2014 af 16. april 2014 om fluorholdige drivhusgasser, som udgør retsgrundlaget for den anfægtede afgørelse, erklæres ugyldig, og det fastslås følgelig, at den anfægtede afgørelse for så vidt er fejlagtig. |
| --- | --- |

—

Artikel 16 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 517/2014 af 16. april 2014 om fluorholdige drivhusgasser, som udgør retsgrundlaget for den anfægtede afgørelse, erklæres ugyldig, og det fastslås følgelig, at den anfægtede afgørelse for så vidt er fejlagtig.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.

| 1. | Første anbringende: Sagsøgeren gør på grundlag af artikel 277 TEUF gældende, at artikel 16 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 517/2014 af 16. april 2014 om fluorholdige drivhusgasser og om ophævelse af forordning (EF) nr. 842/2006, som udgør retsgrundlaget for den anfægtede afgørelse, er ugyldig, for så vidt som ordningen for tildeling af kvoter støttes på referenceværdier, som følger af tidligere overførte data for flourgasser, der er blevet markedsført fra 2009 til 2012, da der derved er tale om en opdeling af de økonomiske aktører afhængigt af deres tidligere aktiviteter på gasmarkedet, som er udtryk for forskelsbehandling og vilkårlig, og sagsøgeren har derfor nedlagt påstand om, at den anfægtede afgørelse for så vidt er fejlagtig. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende: Sagsøgeren gør på grundlag af artikel 277 TEUF gældende, at artikel 16 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 517/2014 af 16. april 2014 om fluorholdige drivhusgasser og om ophævelse af forordning (EF) nr. 842/2006, som udgør retsgrundlaget for den anfægtede afgørelse, er ugyldig, for så vidt som ordningen for tildeling af kvoter støttes på referenceværdier, som følger af tidligere overførte data for flourgasser, der er blevet markedsført fra 2009 til 2012, da der derved er tale om en opdeling af de økonomiske aktører afhængigt af deres tidligere aktiviteter på gasmarkedet, som er udtryk for forskelsbehandling og vilkårlig, og sagsøgeren har derfor nedlagt påstand om, at den anfægtede afgørelse for så vidt er fejlagtig.

| 2. | Andet anbringende: Sagsøgeren påberåber sig, at der foreligger en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter og af traktaten på grund af en utilstrækkelig begrundelse for indførelsen af ordningen for inddeling af de virksomheder, som opererer på markedet for flourgasser, på grundlag af værdier for flourgasser, der er blevet markedsført tidligere — fra 2009 til 2012 — i henhold til artikel 16, stk. 1, i forordning (EU) nr. 517/2014. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende: Sagsøgeren påberåber sig, at der foreligger en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter og af traktaten på grund af en utilstrækkelig begrundelse for indførelsen af ordningen for inddeling af de virksomheder, som opererer på markedet for flourgasser, på grundlag af værdier for flourgasser, der er blevet markedsført tidligere — fra 2009 til 2012 — i henhold til artikel 16, stk. 1, i forordning (EU) nr. 517/2014.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/55 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/55

---

Sag anlagt den 25. februar 2019 — Oosterbosch mod Parlamentet

(Sag T-131/19)

(2019/C 148/54)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Marc Oosterbosch (Bruxelles, Belgien) (ved advokat Casado García-Hirschfeld)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold.

Følgelig:

| — | Annullation af »den anfægtede afgørelse« sammensat af lønsedlerne for marts, april og juni 2018. |
| --- | --- |

—

Annullation af »den anfægtede afgørelse« sammensat af lønsedlerne for marts, april og juni 2018.

| — | Om fornødent annullation af afgørelsen af 6. november 2018 om afslag på klagen. |
| --- | --- |

—

Om fornødent annullation af afgørelsen af 6. november 2018 om afslag på klagen.

| — | Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren påberåbt et enkelt anbringende om tilsidesættelse af legalitetsprincippet og af retssikkerhedsprincippet og en ulovlighedsindsigelse: den anfægtede afgørelse er truffet i medfør af interne regler og gennemførelsesbestemmelser, som er ulovlige.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/56 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/56

---

Sag anlagt den 26. februar 2019 — Ashworth mod Parlamentet

(Sag T-132/19)

(2019/C 148/55)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Richard Ashworth (Lingfield, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne A. Schmitt og A. Waisse)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

| — | Den foreliggende sag forenes i henhold til artikel 68 i Rettens procesreglement med den sag, der er anlagt af Salvador Garriga Polledo og 45 andre mod Europa-Parlamentet den 19. februar 2019 (sag T-102/19), eftersom disse to sager har forbindelse med hinanden. |
| --- | --- |

—

Den foreliggende sag forenes i henhold til artikel 68 i Rettens procesreglement med den sag, der er anlagt af Salvador Garriga Polledo og 45 andre mod Europa-Parlamentet den 19. februar 2019 (sag T-102/19), eftersom disse to sager har forbindelse med hinanden.

| — | For så vidt det er nødvendigt og som en foranstaltning med henblik på sagens tilrettelæggelse pålægges det Europa-Parlamentet at fremlægge de af Europa-Parlamentets Juridiske Tjeneste udarbejdede udtalelser af 16. juli 2018 og af 3. december 2018, med forbehold af den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder inden vedtagelsen den afgørelse, som Europa-Parlamentets præsidium traf den 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (EUT 2018, C 466, s. 8, herefter »gennemførelsesbestemmelserne«). |
| --- | --- |

—

For så vidt det er nødvendigt og som en foranstaltning med henblik på sagens tilrettelæggelse pålægges det Europa-Parlamentet at fremlægge de af Europa-Parlamentets Juridiske Tjeneste udarbejdede udtalelser af 16. juli 2018 og af 3. december 2018, med forbehold af den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder inden vedtagelsen den afgørelse, som Europa-Parlamentets præsidium traf den 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (EUT 2018, C 466, s. 8, herefter »gennemførelsesbestemmelserne«).

| — | Den ovenfor nævnte afgørelse vedtaget af Europa-Parlamentets præsidium den 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer annulleres, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne (femte og sjette betragtning samt artikel 1, stk. 7, og artikel 2, for så vidt som den vedrører artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne), eller for så vidt som den indfører en særlig afgift på 5 % på pension, der skal udbetales fra den 1. januar 2019, eller, såfremt de anførte elementer ikke kan udskilles fra den øvrige retsakt, annullation af den nævnte afgørelse i dens helhed. |
| --- | --- |

—

Den ovenfor nævnte afgørelse vedtaget af Europa-Parlamentets præsidium den 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer annulleres, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne (femte og sjette betragtning samt artikel 1, stk. 7, og artikel 2, for så vidt som den vedrører artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne), eller for så vidt som den indfører en særlig afgift på 5 % på pension, der skal udbetales fra den 1. januar 2019, eller, såfremt de anførte elementer ikke kan udskilles fra den øvrige retsakt, annullation af den nævnte afgørelse i dens helhed.

| — | Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.

| 1. | Første anbringende vedrører præsidiets manglende kompetence ratione materiae






  — | For det første blev den anfægtede retsakt vedtaget under tilsidesættelse af statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, der blev vedtaget af Europa-Parlamentet ved afgørelse af 28. september 2005, 2005/684/EF, Euratom (EUT 2005, L 262, s. 1) (herefter »statutten«). Den anfægtede retsakt er navnlig i strid med bestemmelserne i statuttens artikel 27, som foreskriver, at »erhvervede rettigheder« bevares. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende vedrører præsidiets manglende kompetence ratione materiae

—

For det første blev den anfægtede retsakt vedtaget under tilsidesættelse af statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, der blev vedtaget af Europa-Parlamentet ved afgørelse af 28. september 2005, 2005/684/EF, Euratom (EUT 2005, L 262, s. 1) (herefter »statutten«). Den anfægtede retsakt er navnlig i strid med bestemmelserne i statuttens artikel 27, som foreskriver, at »erhvervede rettigheder« bevares.

| — | For det andet pålægges der med den anfægtede retsakt en skat, idet der hermed indføres en særlig afgift, der beløber sig til 5 % af det nominelle beløb for pensionen, selv om pålæggelse af skat ifølge artikel 223, stk. 2, TEUF ikke henhører under præsidiets kompetence. |
| --- | --- |

—

For det andet pålægges der med den anfægtede retsakt en skat, idet der hermed indføres en særlig afgift, der beløber sig til 5 % af det nominelle beløb for pensionen, selv om pålæggelse af skat ifølge artikel 223, stk. 2, TEUF ikke henhører under præsidiets kompetence.

| 2. | Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter






  — | For det første har sagsøgeren kritiseret præsidiet for at have vedtaget den anfægtede retsakt uden at overholde de i artikel 223 TEUF foreskrevne regler. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter

—

For det første har sagsøgeren kritiseret præsidiet for at have vedtaget den anfægtede retsakt uden at overholde de i artikel 223 TEUF foreskrevne regler.

| — | For det andet er den anfægtede retsakt mangelfuldt begrundet, og den tilsidesætter således den i artikel 296, stk. 2, TEUF fastsatte begrundelsespligt og artikel 41, stk. 1, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

—

For det andet er den anfægtede retsakt mangelfuldt begrundet, og den tilsidesætter således den i artikel 296, stk. 2, TEUF fastsatte begrundelsespligt og artikel 41, stk. 1, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| 3. | Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning






  — | For det første tilsidesætter den anfægtede retsakt de erhvervede rettigheder, som følger af såvel grundlæggende rettigheder som af statutten, som udtrykkeligt foreskriver, at de skal bevares »i fuldt omfang« (artikel 27). |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

—

For det første tilsidesætter den anfægtede retsakt de erhvervede rettigheder, som følger af såvel grundlæggende rettigheder som af statutten, som udtrykkeligt foreskriver, at de skal bevares »i fuldt omfang« (artikel 27).

| — | For det andet tilsidesætter den anfægtede retsakt princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. |
| --- | --- |

—

For det andet tilsidesætter den anfægtede retsakt princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

| 4. | Fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling






  — | For det første står tilsidesættelserne af sagsøgerens rettigheder ikke i rimeligt forhold til de med den anfægtede retsakt tilstræbte mål. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling

—

For det første står tilsidesættelserne af sagsøgerens rettigheder ikke i rimeligt forhold til de med den anfægtede retsakt tilstræbte mål.

| — | For det andet skal den anfægtede retsakt annulleres som følge af en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling. |
| --- | --- |

—

For det andet skal den anfægtede retsakt annulleres som følge af en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling.

| 5. | Femte anbringende vedrører tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og manglende overgangsforanstaltninger






  — | For det første tilsidesætter den anfægtede retsakt retssikkerhedsprincippet, eftersom den uretmæssigt har tilbagevirkende kraft. |
| --- | --- | --- |

5.

Femte anbringende vedrører tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og manglende overgangsforanstaltninger

—

For det første tilsidesætter den anfægtede retsakt retssikkerhedsprincippet, eftersom den uretmæssigt har tilbagevirkende kraft.

| — | For det andet tilsidesætter den anfægtede retsakt retssikkerhedsprincippet, eftersom den ikke fastsætter overgangsforanstaltninger. |
| --- | --- |

—

For det andet tilsidesætter den anfægtede retsakt retssikkerhedsprincippet, eftersom den ikke fastsætter overgangsforanstaltninger.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/58 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/58

---

Sag anlagt den 1. marts 2019 — Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals mod EUIPO — Dalmat (LaTV3D)

(Sag T-135/19)

(2019/C 148/56)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, SA (Barcelona, Spanien) (ved advokat J. Erdozain López)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Stéphane Dalmat (Paris, Frankrig)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Stéphane Dalmat

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket LaTV3D — registreringsansøgning nr. 15 630 833

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 13. december 2018 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 874/2018-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/58 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/58

---

Sag anlagt den 28. februar 2019 — Souruh mod Rådet

(Sag T-137/19)

(2019/C 148/57)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Souruh SA (Damaskus, Syrien) (ved advokat E. Ruchat)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Søgsmålet antages til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold. |
| --- | --- |

—

Søgsmålet antages til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold.

| — | Som følge heraf tilpligtes Den Europæiske Union at erstatte den samlede skade, som sagsøgeren har lidt, med et beløb, som Retten fastsætter ud fra rimelighedsbetragtninger. |
| --- | --- |

—

Som følge heraf tilpligtes Den Europæiske Union at erstatte den samlede skade, som sagsøgeren har lidt, med et beløb, som Retten fastsætter ud fra rimelighedsbetragtninger.

| — | Subsidiært fastslås det, at der skal udpeges en sagkyndig med henblik på at fastsætte omfanget af den samlede skade, som sagsøgeren har lidt. |
| --- | --- |

—

Subsidiært fastslås det, at der skal udpeges en sagkyndig med henblik på at fastsætte omfanget af den samlede skade, som sagsøgeren har lidt.

| — | Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et principalt anbringende og et subsidiært anbringende, der i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, der er fremsat i sag T-55/19, Cham Holding og Bena Properties mod Rådet.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/59 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/59

---

Sag anlagt den 14. februar 2019 — WH mod EUIPO

(Sag T-138/19)

(2019/C 148/58)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: WH (ved advokat E. Fontes Vila)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Sagsøgerens påstande

Det fastslås, at der ikke var grundlag for afslag på klagen, og sagsøgeren indrømmes med tilbagevirkende kraft i enhver henseende den forfremmelse, som denne har retligt krav på.

Anbringender og væsentligste argumenter

Søgsmålet er anlagt til prøvelse af EUIPO’s afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren i forbindelse med forfremmelsesåret 2018.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat et enkelt anbringende vedrørende tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/60 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/60

---

Sag anlagt den 4. marts 2019 — Sabo m.fl. mod Parlamentet og Rådet

(Sag T-141/19)

(2019/C 148/59)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Peter Sabo (Tulčik, Slovakiet) og 6 andre sagsøgere (ved Solicitor R. Smith)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgernes påstande

Sagsøgerne har gjort gældende, at Retten skal fastslå, at de bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001 (1), som tillader energi fra skovbiomasse at bidrage til artikel 29, stk. 1’s formål: bl.a. a) bidrager til opfyldelsen af EU-målet for 2030, b) måling af overholdelse af VE-forpligtelse og c) berettigelse til finansiel støtte, er ugyldige.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført to anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at direktiv 2018/2001 tilsidesætter artikel 191 TEUF, eftersom det ikke bevarer, beskytter eller forbedrer kvaliteten af miljøet, beskytter menneskers sundhed, eller anvender naturlige ressourcer forsvarligt eller rationelt. Det tilsigter ikke et højt miljøbeskyttelsesniveau, det undlader at berigtige skader ved kilden og anvender ikke forsigtighedsprincippet eller princippet om, at forureneren betaler. Det tilsidesætter endvidere tilgængelige videnskabelige data vedrørende afbrænding af skovbiomasses indvirkning på klimaændringer. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at direktiv 2018/2001 tilsidesætter artikel 191 TEUF, eftersom det ikke bevarer, beskytter eller forbedrer kvaliteten af miljøet, beskytter menneskers sundhed, eller anvender naturlige ressourcer forsvarligt eller rationelt. Det tilsigter ikke et højt miljøbeskyttelsesniveau, det undlader at berigtige skader ved kilden og anvender ikke forsigtighedsprincippet eller princippet om, at forureneren betaler. Det tilsidesætter endvidere tilgængelige videnskabelige data vedrørende afbrænding af skovbiomasses indvirkning på klimaændringer.

| 2. | Andet anbringende om, at direktiv 2018/2001 tilsidesætter adskillige af sagsøgernes rettigheder (fastsat i artikel 7, 10, 14, 17, 22, 24, 35 og 37 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder), som er universelle og som skal overholdes for såvel angår ansøgere både fra EU og uden for EU. Disse tilsidesættelser er ikke på nogen måde berettigede, eftersom de krænkende bestemmelser i det omstridte direktiv ikke er nødvendige eller rationelt forbundet med Unionens miljøbeskyttelsesformål, som de er i modstrid med. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at direktiv 2018/2001 tilsidesætter adskillige af sagsøgernes rettigheder (fastsat i artikel 7, 10, 14, 17, 22, 24, 35 og 37 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder), som er universelle og som skal overholdes for såvel angår ansøgere både fra EU og uden for EU. Disse tilsidesættelser er ikke på nogen måde berettigede, eftersom de krænkende bestemmelser i det omstridte direktiv ikke er nødvendige eller rationelt forbundet med Unionens miljøbeskyttelsesformål, som de er i modstrid med.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001 af 11.12.2018 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder (EUT L 328, s. 82)

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/60 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/60

---

Sag anlagt den 1. marts 2019 — Nosio mod EUIPO — Passi (PASSIATA)

(Sag T-142/19)

(2019/C 148/60)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Nosio SpA (Mezzocorona, Italien) (ved advokaterne J. Graffer og A. Ottolini)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Passi AG (Rothrist, Schweiz)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Nosio SpA

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket PASSIATA — registreringsansøgning nr. 14 593 123

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 23. november 2018 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 927/2018-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO og Passi AG tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO og Passi AG tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/61 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/61

---

Sag anlagt den 2. marts 2019 — Solar Ileias Bompaina mod Kommissionen

(Sag T-143/19)

(2019/C 148/61)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Solar Ileias Bompaina AE (Athen, Grækenland) (ved advokaterne A. Metaxas og A. Bartosch)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | De anfægtede akter, der er vedtaget af Kommissionen annulleres, dvs. afgørelse C(2018) 6777 final af 10. oktober 2018 i det omfang, at de klager, der er indgivet til Kommissionen i sag SA.41794, forkastes, og navnlig punkt 111-121 i denne afgørelse og skrivelsen af 8. februar 2019 (B.2 VI/MJ/mkl D*2019/019026). |
| --- | --- |

—

De anfægtede akter, der er vedtaget af Kommissionen annulleres, dvs. afgørelse C(2018) 6777 final af 10. oktober 2018 i det omfang, at de klager, der er indgivet til Kommissionen i sag SA.41794, forkastes, og navnlig punkt 111-121 i denne afgørelse og skrivelsen af 8. februar 2019 (B.2 VI/MJ/mkl D*2019/019026).

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et anbringende om, at sagsøgerens proceduremæssige rettigheder er blevet tilsidesat, idet Kommissionen har undladt at definere det relevante referencesystem som retningslinje for bedømmelsen af den anfægtede foranstaltnings materielle selektivitet, at der er foretaget en urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, der er forelagt Kommissionen under den administrative procedure vedrørende spørgsmålet, om producenterne af vedvarende energikilder og energileverandører er forenelige, at den retlige analyse, der skal foretages af selektivitetskriteriet ved bedømmelsen af den anfægtede foranstaltnings materielle selektivitet, er urigtig, at der er meddelt en utilstrækkelig begrundelse, hvilket fremhæver, at der åbenbart ikke er foretaget en omhyggelig bedømmelse, og at der er foretaget en urigtig bedømmelse af sagens genstand som følge af en ukorrekt anvendelse af den påberåbte retspraksis.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/62 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/62

---

Sag anlagt den 6. marts 2019 — Flovax mod EUIPO — Dagniaux og Gervais Danone (GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923)

(Sag T-147/19)

(2019/C 148/62)

Stævningen er affattet på fransk

Parter

Sagsøger: Flovax Sàrl (Doncols, Luxembourg) (ved advokat C.S. Marchiani)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Dagniaux (Roubaix, Frankrig) og Compagnie Gervais Danone (Paris, Frankrig)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger: Dagniaux og Compagnie Gervais Danone

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923 i farven »tekst og tegning: Pantone blå nr. 302; baggrund: Pantone nr. 1205c (creme)« — registreringsansøgning nr. 896 480

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 18. maj 2018 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2210/2016-1 og R 2211/2016-1).

Påstande

| — | Afgørelse truffet den 18. maj 2018 af Første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (sag R 2210/2016-1 og R 2211/2016-1) omgøres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet den 18. maj 2018 af Første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (sag R 2210/2016-1 og R 2211/2016-1) omgøres.

| — | Det fastslås, at klage R 2211/2016-1 indgivet af FLOVAX til appelkammeret ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret skal antages til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at klage R 2211/2016-1 indgivet af FLOVAX til appelkammeret ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret skal antages til realitetsbehandling.

| — | Annullationsafdelingens afgørelse nr. 10417 C vedtaget i henhold til EU-varemærkeforordningens artikel 55, stk. 1, efter indgivelsen af begæringen om fortabelseserklæring indgivet af Compagnie Gervais Danone den 22. oktober 2015, annulleres, idet nævnte begæring om fortabelseserklæring forkastes i det hele. |
| --- | --- |

—

Annullationsafdelingens afgørelse nr. 10417 C vedtaget i henhold til EU-varemærkeforordningens artikel 55, stk. 1, efter indgivelsen af begæringen om fortabelseserklæring indgivet af Compagnie Gervais Danone den 22. oktober 2015, annulleres, idet nævnte begæring om fortabelseserklæring forkastes i det hele.

| — | Compagnie Gervais Danone tilpligtes at betale varemærkeindehaveren annullationsgebyret og omkostninger til repræsentation fastsat på grundkag af den maksimale tarif angivet i EU-varemærkeforordningens artikel 94. |
| --- | --- |

—

Compagnie Gervais Danone tilpligtes at betale varemærkeindehaveren annullationsgebyret og omkostninger til repræsentation fastsat på grundkag af den maksimale tarif angivet i EU-varemærkeforordningens artikel 94.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 70 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 70 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

| — | tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet |
| --- | --- |

—

tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet

| — | Retlig fejl ved appelkammerets bedømmelse af betingelserne vedrørende formaliteten angående den klage, der blev indgivet for det. |
| --- | --- |

—

Retlig fejl ved appelkammerets bedømmelse af betingelserne vedrørende formaliteten angående den klage, der blev indgivet for det.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/63 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/63

---

Sag anlagt den 12. marts 2019 — Koenig & Bauer mod EUIPO (we’re on it)

(Sag T-156/19)

(2019/C 148/63)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Koenig & Bauer AG (Würzburg, Tyskland) (ved advokaterne B. Reinisch, B. Sorg og M. Ringer)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket we’re on it — registreringsansøgning nr. 16 983 066

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 16. januar 2019 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1027/2018-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres og omgøres således, at afgørelsen truffet den 23. april 2018 af EUIPO, hvorved EU-varemærkeansøgning nr. 16 983 066 blev afslået, annulleres, idet registreringsproceduren EU-varemærkeansøgning nr. 16 983 066 fremmes og sagsøgeren (ansøgeren) bliver godtgjort klagegebyret. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres og omgøres således, at afgørelsen truffet den 23. april 2018 af EUIPO, hvorved EU-varemærkeansøgning nr. 16 983 066 blev afslået, annulleres, idet registreringsproceduren EU-varemærkeansøgning nr. 16 983 066 fremmes og sagsøgeren (ansøgeren) bliver godtgjort klagegebyret.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, andet punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, andet punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/64 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/64

---

Rettens kendelse af 1. marts 2019 — Baradel m.fl. mod EIF

(Sag T-507/16) (1)

(2019/C 148/64)

Processprog: fransk

Formanden for Niende Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 226 af 3.8.2013 (sag oprindeligt registreret ved EU-Personaleretten under sagsnr. F-51/13 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).

---

| 29.4.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 148/64 |
| --- | --- | --- | --- |

29.4.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 148/64

---

Rettens kendelse af 15. februar 2019 — Intercontinental Exchange Holdings mod EUIPO — New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT)

(Sag T-760/18) (1)

(2019/C 148/65)

Processprog: engelsk

Formanden for Ottende Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 93 af 11.3.2019.

---