# Eiropas Savienības C 33/2019

| | ISSN 1977-0952 |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | C 33 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Informācija un paziņojumi | 62. gadagājums2019. gada 25. janvāris |

ISSN 1977-0952

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

C 33

Izdevums latviešu valodā

Informācija un paziņojumi

62. gadagājums2019. gada 25. janvāris

---

| Saturs | Lappuse |
| --- | --- |
| | IV   Paziņojumi |
| | EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI |
| | Eiropas Komisija |
| 2019/C 33/01 | Natura 2000 teritoriju apsaimniekošana – Dzīvotņu direktīvas 92/43/EEK 6. panta noteikumi | 1 |

Saturs

Lappuse

IV   Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Komisija

2019/C 33/01

Natura 2000 teritoriju apsaimniekošana – Dzīvotņu direktīvas 92/43/EEK 6. panta noteikumi

Natura 2000

1

---

| LV | |
| --- | --- |

LV

---

IV Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Komisija

| 25.1.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 33/1 |
| --- | --- | --- | --- |

25.1.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 33/1

---

Natura 2000 teritoriju apsaimniekošana

Dzīvotņu direktīvas 92/43/EEK 6. panta noteikumi

(2019/C 33/01)

SATURS

| PRIEKŠVĀRDS | 4 |
| --- | --- |

PRIEKŠVĀRDS

| 1. | Ievads | 5 |
| --- | --- | --- |

1.

Ievads

| 1.1. | Vieta vispārējā Dzīvotņu direktīvas un Putnu direktīvas darbības shēmā, kā arī plašākā kontekstā | 5 |
| --- | --- | --- |

1.1.

Vieta vispārējā Dzīvotņu direktīvas un Putnu direktīvas darbības shēmā, kā arī plašākā kontekstā

| 1.2. | Saiknes ar sugu aizsardzības nodaļu | 7 |
| --- | --- | --- |

1.2.

Saiknes ar sugu aizsardzības nodaļu

| 1.3. | 6. panta iestrādāšana valsts tiesību aktos: transponēšanas pienākums | 7 |
| --- | --- | --- |

1.3.

6. panta iestrādāšana valsts tiesību aktos: transponēšanas pienākums

| 1.4. | 6. panta piemērošanas laiks: kad jāsāk piemērot 6. pantā minētos pienākumus? | 8 |
| --- | --- | --- |

1.4.

6. panta piemērošanas laiks: kad jāsāk piemērot 6. pantā minētos pienākumus?

| 1.4.1. | Īpašas aizsargājamas teritorijas atbilstoši Putnu direktīvai | 8 |
| --- | --- | --- |

1.4.1.

Īpašas aizsargājamas teritorijas atbilstoši Putnu direktīvai

| 1.4.2. | Teritorijas, uz ko attiecas Dzīvotņu direktīva | 9 |
| --- | --- | --- |

1.4.2.

Teritorijas, uz ko attiecas Dzīvotņu direktīva

| 2. | 6. panta 1. punkts | 10 |
| --- | --- | --- |

2.

6. panta 1. punkts

| 2.1. | Teksts | 10 |
| --- | --- | --- |

2.1.

Teksts

| 2.2. | Darbības joma | 10 |
| --- | --- | --- |

2.2.

Darbības joma

| 2.3. | Kam jābūt iekļautam “vajadzīgos saglabāšanas pasākumos”? | 11 |
| --- | --- | --- |

2.3.

Kam jābūt iekļautam “vajadzīgos saglabāšanas pasākumos”?

| 2.3.1. | Saglabāšanas mērķu noteikšana teritorijas līmenī | 11 |
| --- | --- | --- |

2.3.1.

Saglabāšanas mērķu noteikšana teritorijas līmenī

| 2.3.2. | Vajadzīgo saglabāšanas pasākumu noteikšana | 13 |
| --- | --- | --- |

2.3.2.

Vajadzīgo saglabāšanas pasākumu noteikšana

| 2.3.3. | Ekoloģiskās prasības | 14 |
| --- | --- | --- |

2.3.3.

Ekoloģiskās prasības

| 2.4. | Kādi var būt saglabāšanas pasākumi? | 15 |
| --- | --- | --- |

2.4.

Kādi var būt saglabāšanas pasākumi?

| 2.4.1. | Apsaimniekošanas plāni | 15 |
| --- | --- | --- |

2.4.1.

Apsaimniekošanas plāni

| 2.4.2. | Normatīvi, administratīvi vai līgumiski pasākumi | 16 |
| --- | --- | --- |

2.4.2.

Normatīvi, administratīvi vai līgumiski pasākumi

| 3. | 6. panta 2. punkts | 17 |
| --- | --- | --- |

3.

6. panta 2. punkts

| 3.1. | Teksts | 17 |
| --- | --- | --- |

3.1.

Teksts

| 3.2. | Darbības joma | 17 |
| --- | --- | --- |

3.2.

Darbības joma

| 3.3. | Ko nozīmē “veikt attiecīgus pasākumus, lai nepieļautu (..)”? | 19 |
| --- | --- | --- |

3.3.

Ko nozīmē “veikt attiecīgus pasākumus, lai nepieļautu (..)”?

| 3.4. | Vai īstenošana noplicināšanās un traucējuma gadījumā atšķiras? | 20 |
| --- | --- | --- |

3.4.

Vai īstenošana noplicināšanās un traucējuma gadījumā atšķiras?

| 3.5. | Noplicināšanās un traucējuma indikatori | 20 |
| --- | --- | --- |

3.5.

Noplicināšanās un traucējuma indikatori

| 3.5.1. | Dzīvotņu veidu un sugu dzīvotņu noplicināšanās | 21 |
| --- | --- | --- |

3.5.1.

Dzīvotņu veidu un sugu dzīvotņu noplicināšanās

| 3.5.2. | Sugu iztraucējums | 22 |
| --- | --- | --- |

3.5.2.

Sugu iztraucējums

| 4. | 6. panta 3. punkts | 22 |
| --- | --- | --- |

4.

6. panta 3. punkts

| 4.1. | Teksts | 22 |
| --- | --- | --- |

4.1.

Teksts

| 4.2. | Darbības joma | 23 |
| --- | --- | --- |

4.2.

Darbības joma

| 4.3. | Saikne starp 6. panta 2. punktu un 6. panta 3. punktu | 23 |
| --- | --- | --- |

4.3.

Saikne starp 6. panta 2. punktu un 6. panta 3. punktu

| 4.4. | Ko nozīmē “plāns vai projekts, kas nav tieši saistīts ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgs tās apsaimniekošanai”? | 24 |
| --- | --- | --- |

4.4.

Ko nozīmē “plāns vai projekts, kas nav tieši saistīts ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgs tās apsaimniekošanai”?

| 4.4.1. | Projekts | 25 |
| --- | --- | --- |

4.4.1.

Projekts

| 4.4.2. | Plāns | 25 |
| --- | --- | --- |

4.4.2.

Plāns

| 4.4.3. | Nav tieši saistīti ar apsaimniekošanu vai nav vajadzīgi tai (..) | 26 |
| --- | --- | --- |

4.4.3.

Nav tieši saistīti ar apsaimniekošanu vai nav vajadzīgi tai (..)

| 4.5. | Kā noteikt, vai plāns vai projekts “atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem”“varētu būtiski ietekmēt teritoriju”? | 27 |
| --- | --- | --- |

4.5.

Kā noteikt, vai plāns vai projekts “atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem”“varētu būtiski ietekmēt teritoriju”?

| 4.5.1. | Varētu būtiski ietekmēt (..) | 27 |
| --- | --- | --- |

4.5.1.

Varētu būtiski ietekmēt (..)

| 4.5.2. | Būtiska ietekme | 29 |
| --- | --- | --- |

4.5.2.

Būtiska ietekme

| 4.5.3. | (..) atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem | 29 |
| --- | --- | --- |

4.5.3.

(..) atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem

| 4.6. | Ko nozīmē “attiecīgi izvērtē ietekmi uz [šo] teritoriju, ievērojot tās aizsardzības [saglabāšanas] mērķus”? | 30 |
| --- | --- | --- |

4.6.

Ko nozīmē “attiecīgi izvērtē ietekmi uz [šo] teritoriju, ievērojot tās aizsardzības [saglabāšanas] mērķus”?

| 4.6.1. | Ko nozīmē “attiecīgs” novērtējums? | 30 |
| --- | --- | --- |

4.6.1.

Ko nozīmē “attiecīgs” novērtējums?

| 4.6.2. | Pienācīgā novērtējuma saturs | 32 |
| --- | --- | --- |

4.6.2.

Pienācīgā novērtējuma saturs

| 4.6.3. | (..) ievērojot tās saglabāšanas mērķus | 33 |
| --- | --- | --- |

4.6.3.

(..) ievērojot tās saglabāšanas mērķus

| 4.6.4. | “Teritorijas viengabalainības [integritātes]” jēdziens | 33 |
| --- | --- | --- |

4.6.4.

“Teritorijas viengabalainības [integritātes]” jēdziens

| 4.6.5. | Teritorijas aizskāruma novērtēšana | 34 |
| --- | --- | --- |

4.6.5.

Teritorijas aizskāruma novērtēšana

| 4.6.6. | Piemērotu seku mazināšanas pasākumu apsvēršana, lai nepieļautu vai mazinātu ietekmi | 35 |
| --- | --- | --- |

4.6.6.

Piemērotu seku mazināšanas pasākumu apsvēršana, lai nepieļautu vai mazinātu ietekmi

| 4.7. | Lēmumu pieņemšana | 36 |
| --- | --- | --- |

4.7.

Lēmumu pieņemšana

| 4.7.1. | “Kompetentās valsts iestādes” | 36 |
| --- | --- | --- |

4.7.1.

“Kompetentās valsts iestādes”

| 4.7.2. | Kad pienākas noskaidrot plašākas sabiedrības viedokli? | 37 |
| --- | --- | --- |

4.7.2.

Kad pienākas noskaidrot plašākas sabiedrības viedokli?

| 4.7.3. | Lēmuma pieņemšana, pamatojoties uz pienācīgu novērtējumu | 37 |
| --- | --- | --- |

4.7.3.

Lēmuma pieņemšana, pamatojoties uz pienācīgu novērtējumu

| 5. | 6. panta 4. punkts | 38 |
| --- | --- | --- |

5.

6. panta 4. punkts

| 5.1. | Teksts | 38 |
| --- | --- | --- |

5.1.

Teksts

| 5.2. | Darbības joma | 38 |
| --- | --- | --- |

5.2.

Darbības joma

| 5.3. | Sākotnēji apsvērumi | 39 |
| --- | --- | --- |

5.3.

Sākotnēji apsvērumi

| 5.3.1. | Alternatīvu risinājumu izskatīšana | 39 |
| --- | --- | --- |

5.3.1.

Alternatīvu risinājumu izskatīšana

| 5.3.2. | Sevišķi svarīgu sabiedrības interešu izskatīšana | 40 |
| --- | --- | --- |

5.3.2.

Sevišķi svarīgu sabiedrības interešu izskatīšana

| 5.4. | Kompensācijas pasākumu pieņemšana | 42 |
| --- | --- | --- |

5.4.

Kompensācijas pasākumu pieņemšana

| 5.4.1. | Ko nozīmē “kompensācijas pasākumi”, un kad ir jāapsver to izmantošana? | 42 |
| --- | --- | --- |

5.4.1.

Ko nozīmē “kompensācijas pasākumi”, un kad ir jāapsver to izmantošana?

| 5.4.2. | Natura 2000 tīkla “vispārējā saskaņotība” | 43 |
| --- | --- | --- |

5.4.2.

Natura 2000 tīkla “vispārējā saskaņotība”

| 5.4.3. | Kompensācijas pasākumu mērķis un vispārīgais saturs | 44 |
| --- | --- | --- |

5.4.3.

Kompensācijas pasākumu mērķis un vispārīgais saturs

| 5.4.4. | Galvenie elementi, kas ir jāņem vērā kompensācijas pasākumos | 46 |
| --- | --- | --- |

5.4.4.

Galvenie elementi, kas ir jāņem vērā kompensācijas pasākumos

| 5.5. | Kompensācijas pasākumu izstrādes kritēriji | 46 |
| --- | --- | --- |

5.5.

Kompensācijas pasākumu izstrādes kritēriji

| 5.5.1. | Mērķorientēta kompensācija | 46 |
| --- | --- | --- |

5.5.1.

Mērķorientēta kompensācija

| 5.5.2. | Faktiska kompensēšana | 47 |
| --- | --- | --- |

5.5.2.

Faktiska kompensēšana

| 5.5.3. | Tehniskā iespējamība | 47 |
| --- | --- | --- |

5.5.3.

Tehniskā iespējamība

| 5.5.4. | Kompensācijas apmērs | 48 |
| --- | --- | --- |

5.5.4.

Kompensācijas apmērs

| 5.5.5. | Kompensācijas pasākumu īstenošanas vieta | 48 |
| --- | --- | --- |

5.5.5.

Kompensācijas pasākumu īstenošanas vieta

| 5.5.6. | Kompensēšanas laiks | 49 |
| --- | --- | --- |

5.5.6.

Kompensēšanas laiks

| 5.5.7. | Īstenošana ilgtermiņā | 49 |
| --- | --- | --- |

5.5.7.

Īstenošana ilgtermiņā

| 5.6. | Kurš sedz kompensācijas pasākumu izmaksas? | 50 |
| --- | --- | --- |

5.6.

Kurš sedz kompensācijas pasākumu izmaksas?

| 5.7. | Komisijas informēšana par kompensācijas pasākumiem | 50 |
| --- | --- | --- |

5.7.

Komisijas informēšana par kompensācijas pasākumiem

| 5.8. | Kā jārīkojas teritorijās, kurās sastopamas prioritāras dzīvotnes un/vai sugas? | 51 |
| --- | --- | --- |

5.8.

Kā jārīkojas teritorijās, kurās sastopamas prioritāras dzīvotnes un/vai sugas?

| 5.8.1. | Attiecīgās teritorijas | 51 |
| --- | --- | --- |

5.8.1.

Attiecīgās teritorijas

| 5.8.2. | Jēdzieni “veselības aizsardzība”, “sabiedrības drošība” un “videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides” | 51 |
| --- | --- | --- |

5.8.2.

Jēdzieni “veselības aizsardzība”, “sabiedrības drošība” un “videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides”

| 5.8.3. | Komisijas atzinuma pieņemšana un tā sekas | 52 |
| --- | --- | --- |

5.8.3.

Komisijas atzinuma pieņemšana un tā sekas

| I pielikums. | Pienācīgā novērtējuma (PN), IVN un SVN procedūru salīdzinājums | 53 |
| --- | --- | --- |

I pielikums.

Pienācīgā novērtējuma (PN), IVN un SVN procedūru salīdzinājums

| II pielikums. | Natura 2000 teritorijas ietekmējošu plānu un projektu izskatīšana | 56 |
| --- | --- | --- |

II pielikums.

Natura 2000 teritorijas ietekmējošu plānu un projektu izskatīšana

| III pielikums. | Veidlapa informācijas sniegšanai Eiropas Komisijai saskaņā ar 6. panta 4. punktu | 57 |
| --- | --- | --- |

III pielikums.

Veidlapa informācijas sniegšanai Eiropas Komisijai saskaņā ar 6. panta 4. punktu

PRIEKŠVĀRDS

ŠĀ DOKUMENTA MĒRĶIS UN RAKSTURS

Dzīvotņu direktīvas (92/43/EEK) 6. pantam ir ļoti liela nozīme to teritoriju pārvaldībā, kas veido Natura 2000 tīklu. Vadoties pēc integrācijas principa, tajā ir norādīti dažādie uzdevumi, kas jāizpilda šo teritoriju dabas saglabāšanas aizsardzībai.

Šā dokumenta mērķis ir sniegt dalībvalstīm norādes par to, kā interpretējami daži nozīmīgākie jēdzieni, kas izmantoti Dzīvotņu direktīvas 6. pantā.

Rīcības plānā dabai, cilvēkam un ekonomikai (1) Komisija ir apņēmusies “atjaunināt skaidrojošu norāžu dokumentu par Dzīvotņu direktīvas 6. panta noteikumiem attiecībā uz Natura 2000 aizsardzību un apsaimniekošanu”. Tāpēc šis dokuments aizstāj šā paša dokumenta sākotnējo versiju, kas tika izdota 2000. gada aprīlī (2).

Šajā atjauninājumā ir ietverts liels skaits Tiesas spriedumu, kas gadu gaitā pieņemti saistībā ar 6. pantu (3). Tas arī pamatojas uz vairākiem Komisijas informatīvajiem paziņojumiem par Natura 2000 pārvaldību, kā arī citiem būtiskiem Komisijas vadlīniju dokumentiem par 6. pantu, kas jāskata kopā ar šo dokumentu (4).

Šā dokumenta galvenā mērķauditorija ir dalībvalstu iestādes. Papildus plānots, ka šis dokuments palīdzēs labāk izprast Dzīvotņu direktīvas darbības mehānismu visiem, kas ir iesaistīti Natura 2000 teritoriju apsaimniekošanā un 6. panta atļauju piešķiršanas procedūrā.

Šis dokuments ir sagatavots pēc apspriešanās ar dalībvalstu dabas aizsardzības iestādēm un ieinteresētajām personām. Tas ir paredzēts, lai palīdzētu dalībvalstu iestādēm un visām personām, kuras ir iesaistītas Natura 2000 teritoriju apsaimniekošanā un 6. panta atļauju piešķiršanas procedūrā, piemērot Dzīvotņu direktīvu. Autoritatīva Savienības tiesību aktu interpretācija ir vienīgi Tiesas kompetencē.

Komisijas interpretācijas var aprobežoties tikai ar direktīvu. Tas ir jo īpaši būtiski šīs direktīvas gadījumā, jo tajā ir iestrādāts subsidiaritātes princips – tāpēc dalībvalstīm ir lielas izvēles iespējas attiecībā uz specifisku pasākumu praktisko īstenošanu saistībā ar dažādām Natura 2000 tīkla teritorijām. Jebkurā gadījumā dalībvalstīm ir tiesības izvēlēties atbilstošu veidu, kā tās vēlas īstenot praktiskos pasākumus, ja vien tie sasniedz direktīvā norādītos rezultātus.

Lai gan šis ir interpretācijas dokuments, tas nav paredzēts absolūtu atbilžu sniegšanai uz jautājumiem par konkrētām teritorijām. Šādi jautājumi jārisina individuāli, vienlaikus turot prātā šajā dokumentā sniegtās vadlīnijas.

DOKUMENTA STRUKTŪRA

Pēc ievadvārdiem par 6. panta vispārējo saturu un darbības loģiku seko katra punkta (6. panta 1., 2., 3. un 4. punktu) sīks iztirzājums tādā pašā secībā. Tajā sniegta pamatinformācija par punktu un tā darbības jomu, kā arī ir pārspriesti galvenie jēdzieni un problēmas, vadoties no Komisijas zināšanām, esošās Tiesas judikatūras un attiecīgā gadījumā arī citiem ES tiesību aktiem.

Lai nozīmīgākos secinājumus varētu ātri uztvert, galvenie no Komisijas analīzes izrietošie punkti ir apkopoti katras iedaļas beigās (treknrakstā).

1.   IEVADS

6. panta konteksts

1.1.   VIETA VISPĀRĒJĀ DZĪVOTŅU DIREKTĪVAS UN PUTNU DIREKTĪVAS DARBĪBAS SHĒMĀ, KĀ ARĪ PLAŠĀKĀ KONTEKSTĀ

Pirms 6. panta sīka iztirzājuma ir vērts atsaukt atmiņā tā vietu vispārējā Direktīvas 92/43/EEK (5) (turpmāk tekstā – Dzīvotņu direktīva) un Direktīvas 2009/147/EK (6) (turpmāk tekstā – Putnu direktīva) darbības shēmā, kā arī plašākā juridiskā kontekstā.

Dzīvotņu direktīvas pirmās nodaļas nosaukums ir “Definīcijas”, un tajā ietilpst direktīvas 1. un 2. pants. Tajā ir izklāstīts direktīvas mērķis, proti, “sekmēt bioloģisko daudzveidību, aizsargājot dabiskās dzīvotnes un savvaļas faunu un floru Eiropā esošajā dalībvalstu teritorijā, uz kuru attiecas Līgums” (7). Šajā nodaļā ir arī aprakstīta vispārējā direktīvas īstenošanas ievirze, proti, visi pasākumi, ko veic atbilstīgi direktīvai, jāizstrādā tā, lai uzturētu vai atjaunotu noteiktu dzīvotņu un sugu “labvēlīgu saglabāšanās statusu” (8), taču vienlaikus šiem pasākumiem jābūt arī tādiem, kas “ņem vērā ekonomiskās, sociālās un kultūras prasības, kā arī reģionālās un vietējās īpatnības” (9).

Dzīvotņu direktīvas galvenās specifiskās prasības ir sagrupētas divās nākamajās nodaļās. Pirmās nodaļas nosaukums ir “Dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu aizsardzība”, un tajā ietilpst 3.–11. pants. Otras nodaļas nosaukums ir “Sugu aizsardzība”, un tajā ietilpst 12.–16. pants.

Nodaļā “Dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu aizsardzība” ir apskatīta tādu teritoriju izveide un saglabāšana, kas noteiktas Kopienā nozīmīgiem dzīvotņu veidiem un sugām un ir uzskaitītas direktīvas I un II pielikumā. Gan šīs teritorijas, gan teritorijas, kas šādi klasificētas saskaņā ar Putnu direktīvu, veido Natura 2000 tīklu (3. panta 1. punkts). Šajā nodaļā 6. pants satur noteikumus, kas reglamentē Natura 2000 teritoriju saglabāšanu un apsaimniekošanu. Šajā kontekstā 6. pants ir viens no svarīgākajiem direktīvas 24. pantiem, jo tas vislielākajā mērā nosaka saikni starp saglabāšanu un citām sociālām un ekonomiskām darbībām.

Pantā ir trīs galvenās noteikumu grupas. Panta 1. punktā ir aprakstīta nepieciešamo saglabāšanas pasākumu izveide, un uzmanība tiek pievērsta pozitīviem un proaktīviem pasākumiem, lai uzturētu vai atjaunotu dabisko dzīvotņu un savvaļas faunas un floras sugu populāciju labvēlīgu saglabāšanās statusu. 6. panta 2. punkts paredz, ka jāizvairās no dzīvotņu noplicināšanās, kā arī nozīmīga sugu iztraucējuma. Tādējādi tā uzsvars ir uz preventīvām darbībām. 6. panta 3. un 4. punktā ir izklāstīti vairāki procesuāli un materiāli aizsargpasākumi, kas regulē plānus un projektus, kam varētu būt būtiska ietekme uz Natura 2000 teritoriju.

No šīs struktūras redzams, ka 6. panta 1. un 2. punkts nosaka vispārējo režīmu, savukārt 6. panta 3. un 4. punkts nosaka procedūru, kas piemērojama konkrētos apstākļos.

Kopumā 6. panta noteikumi atspoguļo vispārējo pieeju, kas izklāstīta 2. pantā un direktīvas apsvērumos. Tas ietver vajadzību veicināt bioloģisko daudzveidību, uzturot vai atjaunojot noteiktu dzīvotņu un sugu “labvēlīgu saglabāšanās statusu” visā to dabiskajā izplatības areālā ES, vienlaikus ņemot vērā ekonomiskās, sociālās, kultūras un reģionālās prasības kā veidu ilgtspējīgas attīstības nodrošināšanai.

Papildus 6. panta vietai vispārējā Dzīvotņu direktīvas darbības shēmā ir arī jāpaskaidro tā saiknes ar Putnu direktīvas darbības shēmu:

| — | pirmkārt, Putnu direktīvas darbības shēma lielos vilcienos ir līdzīga Dzīvotņu direktīvas darbības shēmai. Jo īpaši Dzīvotņu direktīvas nodaļa “Dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu aizsardzība” ir analoga Putnu direktīvas 3. un 4. pantam, |
| --- | --- |

—

pirmkārt, Putnu direktīvas darbības shēma lielos vilcienos ir līdzīga Dzīvotņu direktīvas darbības shēmai. Jo īpaši Dzīvotņu direktīvas nodaļa “Dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu aizsardzība” ir analoga Putnu direktīvas 3. un 4. pantam,

| — | otrkārt, abu direktīvu darbības shēmas lielā mērā ir saplūdušas vai apvienotas. Viens iemesls ir īpašo aizsargājamu teritoriju (ĪAT), kas klasificētas saskaņā ar Putnu direktīvu, iekļaušana Natura 2000 tīklā (10). Otrs iemesls ir Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punkta noteikumu attiecināšana uz ĪAT (11). |
| --- | --- |

—

otrkārt, abu direktīvu darbības shēmas lielā mērā ir saplūdušas vai apvienotas. Viens iemesls ir īpašo aizsargājamu teritoriju (ĪAT), kas klasificētas saskaņā ar Putnu direktīvu, iekļaušana Natura 2000 tīklā (10). Otrs iemesls ir Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punkta noteikumu attiecināšana uz ĪAT (11).

6. pants ir arī jāskata plašākā ES bioloģiskās daudzveidības politikas (12) satvarā, un tas ir būtiski svarīgs šīs politikas mērķu sasniegšanai. 6. panta īstenošanai var nākt par labu arī citas darbības, kas veiktas šajā kontekstā. Jo īpaši te minams darbs, kas paveikts ekosistēmu un to pakalpojumu kartēšanas un novērtēšanas (MAES) (13) darbības ietvaros saistībā ar ekosistēmu stāvokļa izmērīšanu, jo tas sniedz noderīgas un būtiskas norādes, tostarp atsevišķi pa nozarēm, lai risinātu tādus jautājumus kā, piemēram, Dzīvotņu direktīvas galvenajiem dzīvotņu veidiem atbilstošu ekosistēmu veidu stāvokļa mērīšana un novērtēšana; ekosistēmu noslodžu mērīšana; ekoloģisko prasību, kā arī teritoriju noplicināšanās un ekoloģiskās integritātes kvantificēšana.

Skatoties plašākā, proti, Līguma par Eiropas Savienību, kontekstā, 6. pantu var uzskatīt par būtisku satvaru, kas iedzīvina integrācijas principu, jo tas mudina dalībvalstis ilgtspējīgi pārvaldīt Natura 2000 teritorijas, kā arī ierobežo darbības, kas var negatīvi ietekmēt aizsargātās zonas, vienlaikus pieļaujot dažus izņēmumus īpašos apstākļos. Pasākumos, ko veic saskaņā ar 6. pantu, var veidot sinerģijas ar citām nozīmīgām ES vides politikas jomām, piemēram, ūdens resursu, jūrlietu vai zivsaimniecības politikas.

| Lai īstenotu Dzīvotņu direktīvas 6. panta pasākumus, var būt nepieciešams pieņemt pasākumus atbilstoši kopējai zivsaimniecības politikai (Regula (ES) Nr. 1380/2013). Jo īpaši varētu būt piemērojami KZP 11. panta noteikumi par saglabāšanas pasākumiem, kas vajadzīgi, lai izpildītu Savienības vides tiesību aktos minētos pienākumus; šie noteikumi ir izskaidroti Komisijas dienestu darba dokumentā par saglabāšanas pasākumu noteikšanu kopējās zivsaimniecības politikas ietvaros Natura 2000 teritorijām un Jūras stratēģijas pamatdirektīvas mērķiem (SWD(2018)288 final). Komisija jau ir pieņēmusi vairākus deleģētos tiesību aktus saskaņā ar KZP 11. pantu (pieejami vietnē https://ec.europa.eu/fisheries/cfp/fishing_rules_lv). |
| --- |

Lai īstenotu Dzīvotņu direktīvas 6. panta pasākumus, var būt nepieciešams pieņemt pasākumus atbilstoši kopējai zivsaimniecības politikai (Regula (ES) Nr. 1380/2013). Jo īpaši varētu būt piemērojami KZP 11. panta noteikumi par saglabāšanas pasākumiem, kas vajadzīgi, lai izpildītu Savienības vides tiesību aktos minētos pienākumus; šie noteikumi ir izskaidroti Komisijas dienestu darba dokumentā par saglabāšanas pasākumu noteikšanu kopējās zivsaimniecības politikas ietvaros Natura 2000 teritorijām un Jūras stratēģijas pamatdirektīvas mērķiem (SWD(2018)288 final). Komisija jau ir pieņēmusi vairākus deleģētos tiesību aktus saskaņā ar KZP 11. pantu (pieejami vietnē https://ec.europa.eu/fisheries/cfp/fishing_rules_lv).

Starptautiskā kontekstā 6. pants palīdz izpildīt attiecīgo starptautisko dabas aizsardzības konvenciju mērķus, piemēram, Bernes konvencijas (14) un Konvencijas par bioloģisko daudzveidību (15) mērķus, taču vienlaikus tas sniedz sīkāk izstrādātu satvaru teritoriju aizsardzībai un saglabāšanai nekā minētās konvencijas.

| 6. pants ir nozīmīga Dzīvotņu direktīvas nodaļas “Dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu aizsardzība” daļa. Tas sniedz satvaru teritoriju aizsardzībai un saglabāšanai, kā arī nosaka proaktīvas, preventīvas un procesuālas prasības. Tas attiecas uz īpašām aizsargājamām teritorijām, kas klasificētas saskaņā ar Putnu direktīvu, kā arī uz teritorijām, kas noteiktas saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu. Šis satvars ir svarīgs līdzeklis abu direktīvu vispārējo mērķu izpildes atbalstam un ES bioloģiskās daudzveidības politikas mērķu izpildei, vides integrācijas principa īstenošanai citās ES politikas jomās un, visbeidzot, ilgtspējīgas attīstības panākšanai. |
| --- |

6. pants ir nozīmīga Dzīvotņu direktīvas nodaļas “Dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu aizsardzība” daļa. Tas sniedz satvaru teritoriju aizsardzībai un saglabāšanai, kā arī nosaka proaktīvas, preventīvas un procesuālas prasības. Tas attiecas uz īpašām aizsargājamām teritorijām, kas klasificētas saskaņā ar Putnu direktīvu, kā arī uz teritorijām, kas noteiktas saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu. Šis satvars ir svarīgs līdzeklis abu direktīvu vispārējo mērķu izpildes atbalstam un ES bioloģiskās daudzveidības politikas mērķu izpildei, vides integrācijas principa īstenošanai citās ES politikas jomās un, visbeidzot, ilgtspējīgas attīstības panākšanai.

1.2.   SAIKNES AR SUGU AIZSARDZĪBAS NODAĻU

Kā norādīts iepriekš, Dzīvotņu direktīvas nodaļa “Sugu aizsardzība”, kurā ietilpst 12.–16. pants, attiecas uz dzīvnieku un augu sugām, kam vajadzīga stingra aizsardzība un kas uzskaitītas direktīvas IV pielikumā (16), kā arī uz tādām sugām, kurām vajadzīgi īpaši pārvaldības pasākumi, kas uzskaitīti V pielikumā.

12., 13. un 14. pants attiecas uz noteiktām augu un dzīvnieku sugām, kuras arī var būt minētas direktīvas II pielikumā, tādējādi gūstot labumu arī no 6. panta noteikumu piemērošanas Natura 2000 teritorijās, kur tās sastopamas (17). Tāpēc viena darbība var vienlaikus ietilpt abu nodaļu darbības jomā.

| Piemēram, iznīcinot brūnā lāča Ursus arctos atpūtas vietu, var pārkāpt 12. panta 2. punkta d) apakšpunktā minēto aizliegumu, kā arī 6. panta prasības, ja atpūtas vieta atrodas šai sugai noteiktajā Natura 2000 teritorijā. |
| --- |

Piemēram, iznīcinot brūnā lāča Ursus arctos atpūtas vietu, var pārkāpt 12. panta 2. punkta d) apakšpunktā minēto aizliegumu, kā arī 6. panta prasības, ja atpūtas vieta atrodas šai sugai noteiktajā Natura 2000 teritorijā.

Lai gan varētu šķist, ka tas izraisa dublēšanos, jāņem vērā turpmāk norādītais:

| — | pirmkārt, dažas augu vai dzīvnieku sugas, uz kurām attiecas 12., 13. vai 14. pants, nav minētas II pielikumā. Tāpēc uz tām tieši neattiecas teritoriju aizsardzība un saglabāšana, ko sniedz Natura 2000, |
| --- | --- |

—

pirmkārt, dažas augu vai dzīvnieku sugas, uz kurām attiecas 12., 13. vai 14. pants, nav minētas II pielikumā. Tāpēc uz tām tieši neattiecas teritoriju aizsardzība un saglabāšana, ko sniedz Natura 2000,

| — | otrkārt, jutīgām sugām (piemēram, lielajiem plēsējiem), kuri gūst labumu gan no dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu saglabāšanas, gan no sugu aizsardzības nodaļas, 6. pantā paredzētā aizsardzība darbojas tikai Natura 2000 tīkla teritorijās, bet sugu aizsardzības nodaļas dāvātā aizsardzība ir spēkā arī ārpus šādām teritorijām. Tāpēc 6. pants attiecas uz tādu teritoriju aizsardzību un saglabāšanu, kas noteiktas sugai Natura 2000 tīklā, bet sugu aizsardzības nodaļa pievēršas sugai visā tās dabiskajā izplatības areālā ES (tostarp arī noteiktās zonās ārpus Natura 2000, kur šīs sugas uzturas, jo īpaši šo dzīvnieku vairošanās un atpūtas vietās). |
| --- | --- |

—

otrkārt, jutīgām sugām (piemēram, lielajiem plēsējiem), kuri gūst labumu gan no dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu saglabāšanas, gan no sugu aizsardzības nodaļas, 6. pantā paredzētā aizsardzība darbojas tikai Natura 2000 tīkla teritorijās, bet sugu aizsardzības nodaļas dāvātā aizsardzība ir spēkā arī ārpus šādām teritorijām. Tāpēc 6. pants attiecas uz tādu teritoriju aizsardzību un saglabāšanu, kas noteiktas sugai Natura 2000 tīklā, bet sugu aizsardzības nodaļa pievēršas sugai visā tās dabiskajā izplatības areālā ES (tostarp arī noteiktās zonās ārpus Natura 2000, kur šīs sugas uzturas, jo īpaši šo dzīvnieku vairošanās un atpūtas vietās).

| Lai gan noteiktas augu un dzīvnieku sugas aizsargā gan dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu saglabāšanas, gan sugu aizsardzības nodaļa, minēto noteikumu darbības joma un raksturs atšķiras. |
| --- |

Lai gan noteiktas augu un dzīvnieku sugas aizsargā gan dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu saglabāšanas, gan sugu aizsardzības nodaļa, minēto noteikumu darbības joma un raksturs atšķiras.

1.3.   6. PANTA IESTRĀDĀŠANA VALSTS TIESĪBU AKTOS: TRANSPONĒŠANAS PIENĀKUMS

Ir svarīgi norādīt, ka 6. panta noteikumi ir jātransponē valsts tiesību aktos (proti, tie jāiestrādā valsts tiesību aktos, tā padarot šo noteikumu prasības piemērojamas). Šajā ziņā uz tiem attiecas direktīvas 23. pants, kur norādīts, ka “[d]alībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šo direktīvu divos gados pēc tās izziņošanas”. Atkarībā no dalībvalsts transponēšanas termiņš bija vai nu 1994. gada 10. jūnijs, vai iestāšanās datums ES.

To nosaka izmantotais juridiskais instruments, kas šajā gadījumā ir direktīva. Direktīva ir saistoša tikai attiecībā uz sasniedzamo rezultātu, bet dalībvalstij joprojām ir izvēle, kādā veidā un ar kādām metodēm šis rezultāts tiek panākts.

Iedibinātajā judikatūrā skaidrots, ka transponēšanai jābūt skaidrai, precīzai un neapstrīdami saistošai (skatīt Tiesas) lietas C-363/85, C-361/88, lietas C-159/99 32. punkts, lietas C-415/01 21. punkts, C-58/02, lietas C-6/04 21., 25. un 26. punkts, lietas C-508/04 80. punkts) (18).

| Termiņš, līdz kuram 6. pants bija jātransponē valsts tiesību aktos, atkarībā no dalībvalsts bija vai nu 1994. gada 10. jūnijs (pirmajām 12 dalībvalstīm), vai iestāšanās datums ES (pārējām dalībvalstīm). |
| --- |

Termiņš, līdz kuram 6. pants bija jātransponē valsts tiesību aktos, atkarībā no dalībvalsts bija vai nu 1994. gada 10. jūnijs (pirmajām 12 dalībvalstīm), vai iestāšanās datums ES (pārējām dalībvalstīm).

1.4.   6. PANTA PIEMĒROŠANAS LAIKS: KAD JĀSĀK PIEMĒROT 6. PANTĀ MINĒTOS PIENĀKUMUS?

Kopumā ir jānodala termiņš 6. panta noteikumu transponēšanai valsts tiesību aktos no datuma, kad šie noteikumi kļūst piemērojami atsevišķām teritorijām.

Otrajā gadījumā jānodala īpašas aizsargājamās teritorijas, ko par tādām atzīst atbilstīgi Putnu direktīvai, no citām teritorijām – Kopienas nozīmes teritorijām (KNT) un īpaši aizsargājamām dabas teritorijām (ĪADT), uz ko attiecas Dzīvotņu direktīva.

1.4.1.   Īpašas aizsargājamas teritorijas atbilstoši Putnu direktīvai

Aizsardzības prasības īpašajām aizsargājamajām teritorijām (ĪAT) ir norādītas Putnu direktīvas 4. panta 4. punkta pirmajā teikumā, kur noteikts, ka šajās teritorijās “dalībvalstis attiecīgi rīkojas, lai nepieļautu dzīvotņu piesārņošanu vai kaitējuma nodarīšanu tām, kā arī novērš jebkurus traucējumus putnu dzīvei, ciktāl tie būtiski skar šā panta mērķus”.

Pēc Dzīvotņu direktīvas stāšanās spēkā minētos pienākumus aizstāj šīs direktīvas 7. pants, kur noteikts, ka:

“[n]o šīs direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punkta izrietošās saistības aizstāj visas saistības, kas izriet no Direktīvas 79/409/EEK 4. panta 4. punkta pirmā teikuma un kas attiecas uz teritorijām, kuras klasificētas saskaņā ar minētās direktīvas 4. panta 1. punktu vai līdzīgā veidā atzītas saskaņā ar 4. panta 2. punktu, jaunajām saistībām stājoties spēkā ar šīs direktīvas ieviešanas datumu vai ar tādas klasifikācijas vai atzīšanas datumu, ko dalībvalsts veic saskaņā ar Direktīvu 79/409/EEK, ja pēdējais ir vēlāks datums”.

Tāpēc 6. panta 1. punkta noteikumi neattiecas uz īpašajām aizsargājamajām teritorijām (ĪAT). Tomēr analogi noteikumi attiecas uz ĪAT atbilstīgi Putnu direktīvas 3. pantam un 4. panta 1. un 2. punktam. Datums, no kura šie līdzīgie noteikumi principā jāpiemēro ĪAT, ir datums, no kura Putnu direktīva kļuva piemērojama dalībvalstīs (lietas C-355/90, Komisija pret Spāniju, Santoña Marshes; lieta C-166/97, Komisija pret Franciju, Seine Estuary).

Santoña Marshes

Seine Estuary

No 7. panta noteikumiem ir skaidrs, ka 6. panta 2., 3. un 4. punkta noteikumi attiecas uz ĪAT, kas bija šādi klasificētas brīdī, kad Dzīvotņu direktīva stājās spēkā. Tomēr, ņemot vērā 7. panta formulējumu, rodas jautājums, vai Putnu direktīvas 4. panta 4. punkta pirmā teikuma noteikumi pēc “šīs direktīvas īstenošanas datuma” (1994. gada 10. jūnijs esošajām dalībvalstīm un iestāšanās datums jaunajām dalībvalstīm) joprojām ir piemērojami teritorijām, kuras bija jāklasificē kā ĪAT, bet kuras nebija šādi klasificētas.

Lietā Santoña Marshes (lieta C-355/90, 22. punkts) Tiesa noteica, ka Putnu direktīvas 4. panta 4. punkta pirmais teikums bija piemērojams neklasificētai teritorijai, kura bija jāklasificē kā ĪAT no Putnu direktīvas īstenošanas datuma (proti, no 1981. gada 7. aprīļa esošajām dalībvalstīm un no iestāšanās datuma jaunajām dalībvalstīm).

Santoña Marshes

Atbilstīgi spriedumam lietā Basses Corbières (lieta C-374/98, 43.–57. punkts; skatīt arī lietu C-141/14) teritorijām, kas nav klasificētas, bet kurām būtu bijis jābūt klasificētām kā ĪAT, joprojām piemēro režīmu, kas noteikts Putnu direktīvas 4. panta 4. punkta pirmajā teikumā, kurš ir stingrāks nekā Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punkta noteikumi, jo tas neparedz izņēmumus. Divi režīmi stimulē dalībvalstis veikt klasifikāciju, ciktāl tas dod iespēju šīm valstīm izmantot procedūru, kura ļauj sevišķi svarīgu sabiedrības interešu labā, tostarp sociālu vai ekonomisku interešu vārdā, kā arī ievērojot noteiktus nosacījumus, pieņemt plānus vai projektus, kas kaitē ĪAT.

Basses Corbières

| Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punkts neattiecas uz ĪAT. Tomēr Putnu direktīvas 3. pantā un 4. panta 1. un 2. punktā ir tādi paši noteikumi, kas ir piemērojami no minētās direktīvas īstenošanas datuma.


  Kas attiecas uz Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punkta piemērošanas datumu ĪAT, šie noteikumi attiecas uz visām teritorijām, kas klasificētas kā ĪAT atbilstoši Putnu direktīvas 4. panta 1. un 2. punktam, no Dzīvotņu direktīvas īstenošanas datuma.


  Teritorijām, kas nav klasificētas kā ĪAT, bet kurām būtu bijis jābūt šādi klasificētām, joprojām piemēro aizsardzības režīmu, kas noteikts Putnu direktīvas 4. panta 4. punkta pirmajā teikumā, kurš ir stingrāks nekā Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punkta noteikumi. |
| --- |

Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punkts neattiecas uz ĪAT. Tomēr Putnu direktīvas 3. pantā un 4. panta 1. un 2. punktā ir tādi paši noteikumi, kas ir piemērojami no minētās direktīvas īstenošanas datuma.

Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punkts neattiecas uz ĪAT. Tomēr Putnu direktīvas 3. pantā un 4. panta 1. un 2. punktā ir tādi paši noteikumi, kas ir piemērojami no minētās direktīvas īstenošanas datuma.

Kas attiecas uz Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punkta piemērošanas datumu ĪAT, šie noteikumi attiecas uz visām teritorijām, kas klasificētas kā ĪAT atbilstoši Putnu direktīvas 4. panta 1. un 2. punktam, no Dzīvotņu direktīvas īstenošanas datuma.

Kas attiecas uz Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punkta piemērošanas datumu ĪAT, šie noteikumi attiecas uz visām teritorijām, kas klasificētas kā ĪAT atbilstoši Putnu direktīvas 4. panta 1. un 2. punktam, no Dzīvotņu direktīvas īstenošanas datuma.

Teritorijām, kas nav klasificētas kā ĪAT, bet kurām būtu bijis jābūt šādi klasificētām, joprojām piemēro aizsardzības režīmu, kas noteikts Putnu direktīvas 4. panta 4. punkta pirmajā teikumā, kurš ir stingrāks nekā Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punkta noteikumi.

Teritorijām, kas nav klasificētas kā ĪAT, bet kurām būtu bijis jābūt šādi klasificētām, joprojām piemēro aizsardzības režīmu, kas noteikts Putnu direktīvas 4. panta 4. punkta pirmajā teikumā, kurš ir stingrāks nekā Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punkta noteikumi.

1.4.2.   Teritorijas, uz ko attiecas Dzīvotņu direktīva

6. panta 1. punkts attiecas uz īpaši aizsargājamām dabas teritorijām. Saskaņā ar direktīvas 4. panta 4. punktu ĪADT tiek izveidotas, kad dalībvalstis tām piešķir šādu statusu. Tas var notikt tikai pēc tam, kad teritorija ir apstiprināta kā KNT atbilstoši direktīvas 4. panta 2. punktam. KNT ir jāapstiprina kā ĪADT “cik vien iespējams īsā laikā, bet ne vēlāk kā sešos gados”.

6. panta 1. punkts

cik vien iespējams īsā laikā, bet ne vēlāk kā sešos gados

Kad KNT tiek piešķirts ĪADT statuss, ir jāīsteno 6. panta 1. punkta noteikumi, jo visi citi 6. pantā minētie pasākumi, tostarp pienākums novērst turpmāku noplicināšanos (6. panta 2., 3., un 4. punkts), jau attiecās uz KNT, pirms šīs teritorijas tika atzītas par ĪADT.

Dzīvotņu direktīvas 4. panta 5. punktā ir paredzēti šādi noteikumi:

“Tiklīdz teritoriju iekļauj 2. punkta trešajā daļā minētajā sarakstā, uz to attiecas 6. panta 2., 3. un 4. punkts.”

Tāpēc atšķirībā no 6. panta 1. punkta noteikumiem, kas attiecas tikai uz gadījumiem, kad KNT teritorija ir atzīta par ĪADT, 6. panta 2., 3. un 4. punkts ir piemērojams, tiklīdz teritorija kļūst par KNT (proti, pirms to atzīst par ĪADT). 6. panta 1. punkts arī attiecas uz tādām KNT, kurām ir beidzies sešu gadu termiņš un kuras, pārkāpjot 4. panta 4. punktu, nav atzītas par ĪADT. Citiem vārdiem, pienākums noteikt vajadzīgos saglabāšanas pasākumus ir piemērojams ne vēlāk kā sešu gadu periodā.

Komisijas lēmumos, kur apstiprinātas KNT, ir skaidri norādīts turpmāk minētais: “(..) jāuzsver, ka pienākumi, kas izriet no Direktīvas 92/43/EEK 4. panta 4. punkta un 6. panta 1. punkta, ir piemērojami pēc iespējas drīzāk un ne vēlāk kā sešu gadu laikā no dienas, kad pieņemts Kopienā nozīmīgu teritoriju sākotnējais saraksts vai atjauninātie saraksti bioģeogrāfiskajam reģionam, atkarībā no tā, kurā Kopienā nozīmīgu teritoriju sarakstā minētā teritorija tika iekļauta pirmo reizi.”

(..) jāuzsver, ka pienākumi, kas izriet no Direktīvas 92/43/EEK 4. panta 4. punkta un 6. panta 1. punkta, ir piemērojami pēc iespējas drīzāk un ne vēlāk kā sešu gadu laikā no dienas, kad pieņemts Kopienā nozīmīgu teritoriju sākotnējais saraksts vai atjauninātie saraksti bioģeogrāfiskajam reģionam, atkarībā no tā, kurā Kopienā nozīmīgu teritoriju sarakstā minētā teritorija tika iekļauta pirmo reizi

Tas nozīmē, ka sešu gadu periods sākas no datuma, kad teritoriju pirmo reizi iekļāva Komisijas lēmumā. Ja ar vēlākiem lēmumiem tiek mainīta informācija par teritoriju, to nevar izmantot kā attaisnojumu, lai atliktu teritorijas atzīšanu par ĪADT. Tomēr šīs jaunās korekcijas būs jāiekļauj ĪADT atzīšanas procesā un jāņem vērā, nosakot vajadzīgos saglabāšanas pasākumus.

Draggagi lietā (lieta C-117/03, 29. punkts) Tiesa lēma, ka “teritorijās, kas var pretendēt uz Kopienas nozīmes teritoriju statusu un kas iekļautas dalībvalsts sarakstā, kurš iesniegts Komisijai un kurš var ietvert it īpaši teritorijas, kurās sastopami prioritāri dabisko dzīvotņu veidi vai prioritāras sugas, dalībvalstīm atbilstoši Direktīvai ir pienākums pieņemt piemērotus aizsardzības pasākumus šīs ekoloģiskās intereses nodrošināšanai”.

Draggagi

teritorijās, kas var pretendēt uz Kopienas nozīmes teritoriju statusu un kas iekļautas dalībvalsts sarakstā, kurš iesniegts Komisijai un kurš var ietvert it īpaši teritorijas, kurās sastopami prioritāri dabisko dzīvotņu veidi vai prioritāras sugas, dalībvalstīm atbilstoši Direktīvai ir pienākums pieņemt piemērotus aizsardzības pasākumus šīs ekoloģiskās intereses nodrošināšanai

Bund Naturschutz lietā (C-244/05, 47. punkts) Tiesa papildus lēma, “ka atbilstoša aizsardzības sistēma, ko piemēro valsts sarakstā, kas ir nosūtīts Komisijai atbilstoši Direktīvas 4. panta 1. punktam, iekļautajām teritorijām, pieprasa, lai dalībvalstis neatļauj iejaukšanās, kuras var būtiski apdraudēt šo teritoriju ekoloģiskās īpašības”.

Bund Naturschutz

ka atbilstoša aizsardzības sistēma, ko piemēro valsts sarakstā, kas ir nosūtīts Komisijai atbilstoši Direktīvas 4. panta 1. punktam, iekļautajām teritorijām, pieprasa, lai dalībvalstis neatļauj iejaukšanās, kuras var būtiski apdraudēt šo teritoriju ekoloģiskās īpašības

Ņemot vērā iepriekš minēto, dalībvalstu iestādēm ir jānodrošina, ka to ierosināto KNT valsts sarakstā ietvertās teritorijas nenoplicinās un ka tās ir aizsargātas to ekoloģiskajās interesēs vēl pirms brīža, kad tiek pieņemts Savienības KNT saraksts. Ja valsts saraksts nav pilnīgs, dalībvalstīm ir arī ieteicams aizsargāt tādu teritoriju ekoloģiskās intereses, kam jābūt valsts sarakstā saskaņā ar zinātniskiem pierādījumiem, kuru pamatā ir Dzīvotņu direktīvas III pielikuma kritēriji. Šajā ziņā praktisks ierosinājums attiecībā uz projektiem, kam varētu būt būtiska ietekme uz vidi (ja uz tiem attiecas norādītā direktīva), ir pienācīgi izmantot ietekmes uz vidi novērtējuma procesu saskaņā ar Direktīvu 2011/92/ES (19). Tiesa jau ir apstiprinājusi, cik liela nozīme piešķirama jutīgām dabas teritorijām, lemjot par to, vai saskaņā ar minēto direktīvu projektiem ir jāveic IVN (lieta C-392/96, 66. punkts).

19

Iepriekš minētos apsvērumus var apkopot šādā tabulā.

| Teritorijas statuss | Izvirzītā KNT | KNT | ĪADT | ĪAT | Teritorijas, kuras būtu bijis jāklasificē kā ĪAT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 6. panta 1. punkts | Nav obligāti | Nav obligāti (obligāti, ja sešu gadu termiņš ir beidzies) | Obligāti | Nepiemēro,
  bet ir piemērojami analogi Putnu direktīvas 3. panta un 4. panta 1. un 2. punkta noteikumi. | Nepiemēro |
| Regulas 6. panta 2., 3. un 4. punkts | Nav obligāti, bet dalībvalstīm jāīsteno aizsargpasākumi, kas atbilst nolūkam aizsargāt teritorijas ekoloģiskās intereses (20). | Obligāti | Obligāti | Obligāti | Nepiemēro, bet uz šīm teritorijām joprojām attiecas Putnu direktīvas 4. panta 4. punkta pirmajā teikumā noteiktais aizsardzības režīms. |

Teritorijas statuss

Izvirzītā KNT

KNT

ĪADT

ĪAT

Teritorijas, kuras būtu bijis jāklasificē kā ĪAT

6. panta 1. punkts

6. panta 1. punkts

Nav obligāti

Nav obligāti (obligāti, ja sešu gadu termiņš ir beidzies)

Obligāti

Nepiemēro,

bet ir piemērojami analogi Putnu direktīvas 3. panta un 4. panta 1. un 2. punkta noteikumi.

Nepiemēro

Regulas 6. panta 2., 3. un 4. punkts

Regulas 6. panta 2., 3. un 4. punkts

Nav obligāti, bet dalībvalstīm jāīsteno aizsargpasākumi, kas atbilst nolūkam aizsargāt teritorijas ekoloģiskās intereses (20).

20

Obligāti

Obligāti

Obligāti

Nepiemēro, bet uz šīm teritorijām joprojām attiecas Putnu direktīvas 4. panta 4. punkta pirmajā teikumā noteiktais aizsardzības režīms.

| Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu 6. panta 2., 3. un 4. punkts attiecas uz KNT un ĪADT. Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu tās 6. panta 1. punkts attiecas uz ĪADT.


  Tie neattiecas uz teritorijām, kas iekļautas valsts sarakstā, kurš nosūtīts Komisijai saskaņā ar direktīvas 4. panta 1. punktu. Tomēr dalībvalstīm joprojām ir jāveic pienācīgi aizsargpasākumi, lai aizsargātu šo teritoriju ekoloģiskās intereses. Tas ietver atļaujas neizsniegšanu tādām darbībām, kas rada risku, ka šo teritoriju ekoloģiskās īpašības tiks būtiski apdraudētas.


  Ja nav iesniegts pilnīgs valsts saraksts, dalībvalstīm ieteicams izmantot līdzīgu pieeju teritorijām, kurām nepārprotami būtu jābūt valsts sarakstā, pamatojoties uz direktīvas zinātniskajiem kritērijiem. |
| --- |

Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu 6. panta 2., 3. un 4. punkts attiecas uz KNT un ĪADT. Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu tās 6. panta 1. punkts attiecas uz ĪADT.

Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu 6. panta 2., 3. un 4. punkts attiecas uz KNT un ĪADT. Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu tās 6. panta 1. punkts attiecas uz ĪADT.

Tie neattiecas uz teritorijām, kas iekļautas valsts sarakstā, kurš nosūtīts Komisijai saskaņā ar direktīvas 4. panta 1. punktu. Tomēr dalībvalstīm joprojām ir jāveic pienācīgi aizsargpasākumi, lai aizsargātu šo teritoriju ekoloģiskās intereses. Tas ietver atļaujas neizsniegšanu tādām darbībām, kas rada risku, ka šo teritoriju ekoloģiskās īpašības tiks būtiski apdraudētas.

Tie neattiecas uz teritorijām, kas iekļautas valsts sarakstā, kurš nosūtīts Komisijai saskaņā ar direktīvas 4. panta 1. punktu. Tomēr dalībvalstīm joprojām ir jāveic pienācīgi aizsargpasākumi, lai aizsargātu šo teritoriju ekoloģiskās intereses. Tas ietver atļaujas neizsniegšanu tādām darbībām, kas rada risku, ka šo teritoriju ekoloģiskās īpašības tiks būtiski apdraudētas.

Ja nav iesniegts pilnīgs valsts saraksts, dalībvalstīm ieteicams izmantot līdzīgu pieeju teritorijām, kurām nepārprotami būtu jābūt valsts sarakstā, pamatojoties uz direktīvas zinātniskajiem kritērijiem.

Ja nav iesniegts pilnīgs valsts saraksts, dalībvalstīm ieteicams izmantot līdzīgu pieeju teritorijām, kurām nepārprotami būtu jābūt valsts sarakstā, pamatojoties uz direktīvas zinātniskajiem kritērijiem.

2.   6. PANTA 1. PUNKTS

6. PANTA 1. PUNKTS

Jēdzienu vajadzīgie saglabāšanas pasākumi; saglabāšanas mērķi; ekoloģiskās prasības; apsaimniekošanas plāni; normatīvi, administratīvi vai līgumiski pasākumi skaidrojums.

Jēdzienu vajadzīgie saglabāšanas pasākumi

saglabāšanas mērķi

ekoloģiskās prasības

apsaimniekošanas plāni

normatīvi, administratīvi vai līgumiski pasākumi

2.1.   TEKSTS

“Attiecībā uz īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dalībvalstis nosaka vajadzīgos aizsardzības [saglabāšanas] pasākumus, attiecīgā gadījumā tajos iekļaujot atbilstīgus apsaimniekošanas plānus, kas izstrādāti īpaši šīm teritorijām vai iekļauti citos attīstības plānos, kā arī atbilstīgus normatīvus, administratīvus vai līgumiskus pasākumus, kuri atbilst šajās teritorijās sastopamo I pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un II pielikuma sugu ekoloģiskajām prasībām.”

2.2.   DARBĪBAS JOMA

6. panta 1. punktā izklāstīts vispārējs saglabāšanas režīms, kas dalībvalstīm jānosaka visām īpaši aizsargājamām dabas teritorijām (ĪADT).

6. panta 1. punkts:

| — | nosaka pozitīvus saglabāšanas pasākumus, pēc vajadzības ietverot apsaimniekošanas plānus un normatīvus, administratīvus vai līgumiskus pasākumus, kuri atbilst teritorijā sastopamo I pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un II pielikuma sugu ekoloģiskajām prasībām. Šajā ziņā 6. panta 1. punkts jānošķir no pārējiem trīs 6. panta punktiem, kuri paredz preventīvus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nepieļautu Natura 2000 teritoriju noplicināšanos, traucējumu un būtisku ietekmēšanu, |
| --- | --- |

—

nosaka pozitīvus saglabāšanas pasākumus, pēc vajadzības ietverot apsaimniekošanas plānus un normatīvus, administratīvus vai līgumiskus pasākumus, kuri atbilst teritorijā sastopamo I pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un II pielikuma sugu ekoloģiskajām prasībām. Šajā ziņā 6. panta 1. punkts jānošķir no pārējiem trīs 6. panta punktiem, kuri paredz preventīvus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nepieļautu Natura 2000 teritoriju noplicināšanos, traucējumu un būtisku ietekmēšanu,

pozitīvus

Natura 2000

| — | kalpo kā vērtīgs atskaites punkts, lai izprastu 6. panta un tā trīs pārējo punktu loģiku un vispārējo darbību, |
| --- | --- |

—

kalpo kā vērtīgs atskaites punkts, lai izprastu 6. panta un tā trīs pārējo punktu loģiku un vispārējo darbību,

atskaites punkts

| — | nosaka vispārējo saglabāšanas režīmu, kas bez izņēmuma attiecas uz visām ĪADT Natura 2000 tīklā un uz visiem teritorijā sastopamajiem I pielikumā uzskaitītajiem dzīvotņu veidiem un II pielikumā uzskaitītajām sugām, izņemot tās, kas Natura 2000 datu standartveidlapā (DSV) atzītas par nenozīmīgām (21), |
| --- | --- |

—

nosaka vispārējo saglabāšanas režīmu, kas bez izņēmuma attiecas uz visām ĪADT Natura 2000 tīklā un uz visiem teritorijā sastopamajiem I pielikumā uzskaitītajiem dzīvotņu veidiem un II pielikumā uzskaitītajām sugām, izņemot tās, kas Natura 2000 datu standartveidlapā (DSV) atzītas par nenozīmīgām (21),

visām

Natura 2000

visiem

Natura 2000

21

| — | attiecas tieši uz ĪADT: atšķirībā no 6. panta 2., 3. un 4. punkta 6. panta 1. punkts neattiecas uz īpašām aizsargājamām teritorijām (ĪAT). Tādējādi likumdevējs ir noteicis:






  — | režīmu, kas ietver “īpašus saglabāšanas pasākumus” attiecībā uz ĪAT, kuras klasificētas atbilstīgi Putnu direktīvas 3. pantam un 4. panta 1. un 2. punktam, |
| --- | --- | --- |

—

attiecas tieši uz ĪADT: atšķirībā no 6. panta 2., 3. un 4. punkta 6. panta 1. punkts neattiecas uz īpašām aizsargājamām teritorijām (ĪAT). Tādējādi likumdevējs ir noteicis:

tieši uz ĪADT

—

režīmu, kas ietver “īpašus saglabāšanas pasākumus” attiecībā uz ĪAT, kuras klasificētas atbilstīgi Putnu direktīvas 3. pantam un 4. panta 1. un 2. punktam,

ĪAT

| — | režīmu, kas ietver “vajadzīgus saglabāšanas pasākumus” attiecībā uz ĪADT, kas noteiktas atbilstīgi Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punktam, |
| --- | --- |

—

režīmu, kas ietver “vajadzīgus saglabāšanas pasākumus” attiecībā uz ĪADT, kas noteiktas atbilstīgi Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punktam,

ĪADT

| — | attiecas arī uz KNT, kurām ir beidzies sešu gadu termiņš un kuras vēl nav atzītas par ĪADT, tā pārkāpjot 4. panta 4. punktu. Citiem vārdiem, pienākums noteikt vajadzīgos saglabāšanas pasākumus ir piemērojams ne vēlāk kā sešu gadu periodā, |
| --- | --- |

—

attiecas arī uz KNT, kurām ir beidzies sešu gadu termiņš un kuras vēl nav atzītas par ĪADT, tā pārkāpjot 4. panta 4. punktu. Citiem vārdiem, pienākums noteikt vajadzīgos saglabāšanas pasākumus ir piemērojams ne vēlāk kā sešu gadu periodā,

| — | ir saistīts ar 1. panta a) punktu, kurā saglabāšanas pasākumi ir definēti kā tādu pasākumu kopums, kas vajadzīgi, lai uzturētu vai atjaunotu dabiskās dzīvotnes un savvaļas faunas un floras sugu populācijas tām labvēlīgā stāvoklī, |
| --- | --- |

—

ir saistīts ar 1. panta a) punktu, kurā saglabāšanas pasākumi ir definēti kā tādu pasākumu kopums, kas vajadzīgi, lai uzturētu vai atjaunotu dabiskās dzīvotnes un savvaļas faunas un floras sugu populācijas tām labvēlīgā stāvoklī,

| — | ir saistīts ar 2. panta 2. punktu, kurš nosaka, ka pasākumus, ko veic saskaņā ar šo direktīvu, izstrādā tā, lai uzturētu vai atjaunotu to dabisko dzīvotņu un savvaļas faunas un floras sugu labvēlīgu saglabāšanās statusu, kam ir Kopienas līmeņa nozīme, |
| --- | --- |

—

ir saistīts ar 2. panta 2. punktu, kurš nosaka, ka pasākumus, ko veic saskaņā ar šo direktīvu, izstrādā tā, lai uzturētu vai atjaunotu to dabisko dzīvotņu un savvaļas faunas un floras sugu labvēlīgu saglabāšanās statusu, kam ir Kopienas līmeņa nozīme,

| — | ir saistīts ar 2. panta 3. punktu, kurā noteikts, ka, veicot pasākumus saskaņā ar šo direktīvu, ņem vērā ekonomiskās, sociālās un kultūras prasības, kā arī reģionālās un vietējās īpatnības. |
| --- | --- |

—

ir saistīts ar 2. panta 3. punktu, kurā noteikts, ka, veicot pasākumus saskaņā ar šo direktīvu, ņem vērā ekonomiskās, sociālās un kultūras prasības, kā arī reģionālās un vietējās īpatnības.

| Visu ĪADT gadījumā dalībvalstīm ir jāizstrādā saglabāšanas pasākumi un jāpieņem atbilstoši normatīvi, administratīvi vai līgumiski pasākumi. Šie pasākumi jānosaka ne vēlāk kā sešu gadu laikā no brīža, kad pieņemti Kopienas nozīmes teritoriju (KNT) Savienības saraksti.


  Šie pasākumi ir pozitīvi un paredzēti katrai konkrētai teritorijai atsevišķi; tie attiecas uz visiem teritorijā sastopamajiem I pielikuma dabisko dzīvotņu veidiem un II pielikuma sugām, izņemot tās sugas un dzīvotnes, kuru sastopamība atbilstīgi

  Natura 2000

  datu standartveidlapai nav būtiska. To mērķis ir uzturēt vai atjaunot Kopienas nozīmes dabisko dzīvotņu un savvaļas faunas un floras sugu labvēlīgu saglabāšanās statusu; šajos pasākumos ņem vērā ekonomiskās, sociālās un kultūras prasības, kā arī reģionālās un vietējās īpatnības. |
| --- |

Visu ĪADT gadījumā dalībvalstīm ir jāizstrādā saglabāšanas pasākumi un jāpieņem atbilstoši normatīvi, administratīvi vai līgumiski pasākumi. Šie pasākumi jānosaka ne vēlāk kā sešu gadu laikā no brīža, kad pieņemti Kopienas nozīmes teritoriju (KNT) Savienības saraksti.

Visu ĪADT gadījumā dalībvalstīm ir jāizstrādā saglabāšanas pasākumi un jāpieņem atbilstoši normatīvi, administratīvi vai līgumiski pasākumi. Šie pasākumi jānosaka ne vēlāk kā sešu gadu laikā no brīža, kad pieņemti Kopienas nozīmes teritoriju (KNT) Savienības saraksti.

Šie pasākumi ir pozitīvi un paredzēti katrai konkrētai teritorijai atsevišķi; tie attiecas uz visiem teritorijā sastopamajiem I pielikuma dabisko dzīvotņu veidiem un II pielikuma sugām, izņemot tās sugas un dzīvotnes, kuru sastopamība atbilstīgi

  Natura 2000

  datu standartveidlapai nav būtiska. To mērķis ir uzturēt vai atjaunot Kopienas nozīmes dabisko dzīvotņu un savvaļas faunas un floras sugu labvēlīgu saglabāšanās statusu; šajos pasākumos ņem vērā ekonomiskās, sociālās un kultūras prasības, kā arī reģionālās un vietējās īpatnības.

Šie pasākumi ir pozitīvi un paredzēti katrai konkrētai teritorijai atsevišķi; tie attiecas uz visiem teritorijā sastopamajiem I pielikuma dabisko dzīvotņu veidiem un II pielikuma sugām, izņemot tās sugas un dzīvotnes, kuru sastopamība atbilstīgi

Natura 2000

datu standartveidlapai nav būtiska. To mērķis ir uzturēt vai atjaunot Kopienas nozīmes dabisko dzīvotņu un savvaļas faunas un floras sugu labvēlīgu saglabāšanās statusu; šajos pasākumos ņem vērā ekonomiskās, sociālās un kultūras prasības, kā arī reģionālās un vietējās īpatnības.

2.3.   KAM JĀBŪT IEKĻAUTAM “VAJADZĪGOS SAGLABĀŠANAS PASĀKUMOS”?

2.3.1.   Saglabāšanas mērķu noteikšana teritorijas līmenī (22)

22

Direktīvas preambulā ir vairākas atsauces uz terminu “aizsardzības [saglabāšanas] mērķi”, un tas ir arī skaidri minēts 6. panta 3. punktā. Vajadzību pēc šāda jēdziena apliecina arī direktīvas 4. panta 4. punkts un 6. panta 1. punkts. Tāpēc ir noderīgi apskatīt, ko apzīmē termins “saglabāšanas mērķi” un kā šie mērķi saistās ar ĪADT vajadzīgo saglabāšanas pasākumu noteikšanu atbilstīgi 6. panta 1. punktam.

1. pantā ir norādīts, ka direktīvas izpratnē “aizsardzība [saglabāšana] ir tādu pasākumu kopums, kas vajadzīgi, lai saglabātu vai atjaunotu dabisko dzīvotni un savvaļas faunas un floras sugu populācijas tiem labvēlīgā stāvoklī (..)”.

aizsardzība [saglabāšana] ir tādu pasākumu kopums, kas vajadzīgi, lai saglabātu vai atjaunotu dabisko dzīvotni un savvaļas faunas un floras sugu populācijas tiem labvēlīgā stāvoklī (..)

Kā norādīts 2. pantā, Dzīvotņu direktīvas vispārējais mērķis ir sekmēt bioloģisko daudzveidību, saglabājot dabiskās dzīvotnes un savvaļas faunu un floru. Atbilstīgi direktīvai veiktie pasākumi ir paredzēti, lai nodrošinātu, ka direktīvas darbības jomā iekļautām sugām un dzīvotņu veidiem tiek panākts “labvēlīgs saglabāšanās statuss”, proti, ka to ilgtermiņa pastāvēšana ir nodrošināta visā to dabiskajā izplatības areālā ES.

Lai gan visām teritorijām ir jādod ieguldījums labvēlīga saglabāšanās statusa (LSS) sasniegšanā, vispārējo mērķi var definēt un sasniegt tikai sugas vai dzīvotnes veida dabiskās izplatības areāla līmenī (skatīt direktīvas 1. panta e) un i) apakšpunktu). Tāpēc plašu saglabāšanas mērķi, kura nolūks ir panākt LSS, var skatīt tikai atbilstošā līmenī, piemēram, valsts, bioģeogrāfiskā vai Eiropas līmenī.

labvēlīga saglabāšanās statusa

var definēt un sasniegt tikai sugas vai dzīvotnes veida dabiskās izplatības areāla līmenī

Tomēr vispārējais mērķis nodrošināt LSS visiem dzīvotņu veidiem un sugām, kas uzskaitīti Dzīvotņu direktīvas I un II pielikumā, jāizsaka teritorijas mēroga saglabāšanas mērķos. Ir svarīgi nodalīt atsevišķu teritoriju saglabāšanas mērķus un vispārējo mērķi panākt LSS.

vispārējais mērķis nodrošināt LSS

jāizsaka teritorijas mēroga saglabāšanas mērķos

Teritorijas līmeņa saglabāšanas mērķi ir specifisku mērķu kopums, kas jāsasniedz teritorijā, lai garantētu, ka šī teritorija labākajā iespējamajā veidā dod ieguldījumu LSS nodrošināšanā atbilstošā līmenī (ņemot vērā attiecīgo sugu vai dzīvotņu veidu dabisko izplatības areālu).

Teritorijas līmeņa saglabāšanas mērķi ir jānosaka ne tikai īpaši aizsargājamām dabas teritorijām (ĪADT), ko regulē Dzīvotņu direktīva, bet arī īpašām aizsargājamām teritorijām (ĪAT), ko regulē Putnu direktīva, lai izpildītu prasības, kas noteiktas šīs direktīvas 2. un 3. pantā un 4. panta 1., 2. un 4. punktā.

Principā teritorijas līmeņa saglabāšanas mērķi būtu jānosaka visām Kopienas nozīmes sugām un dzīvotņu veidiem, kas minēti Dzīvotņu direktīvā, un Putnu direktīvas I pielikumā uzskaitītajām putnu sugām vai migrējošām putnu sugām, kuras regulāri un būtiskā mērā sastopamas attiecīgajā teritorijā. Tomēr nav vajadzīgs noteikt īpašus saglabāšanas mērķus vai saglabāšanas pasākumus sugām vai dzīvotņu veidiem, kuru sastopamība minētajā teritorijā atbilstoši Natura 2000 DSV nav nozīmīga (23).

Natura 2000

23

Teritorijas līmeņa saglabāšanas pasākumi jābalsta uz šajā teritorijā sastopamo dabisko dzīvotņu veidu un sugu ekoloģiskajām prasībām (sk. 2.3.3. iedaļu), un ir jādefinē vēlamais saglabāšanas stāvoklis teritorijā. Tiem jāatspoguļo tas, cik teritorija ir nozīmīga tajā sastopamo dzīvotņu veidu un sugu uzturēšanai vai atjaunošanai, kā arī Natura 2000 saskaņotībai. Tiem arī jāatspoguļo noplicināšanās vai iznīcināšanas draudi, kam pakļautas teritorijā sastopamās dzīvotnes un sugas, tostarp tādi draudi, ko rada klimata pārmaiņas.

Natura 2000

Ar teritorijas līmeņa saglabāšanas mērķiem jādefinē teritorijā sastopamo sugu un dzīvotņu veidu vēlamais saglabāšanās stāvoklis, lai maksimāli palielinātu šīs teritorijas devumu LSS sasniegšanā attiecīgajā līmenī. Tos dažkārt definē kā mērķrādītājus, kas jāsasniedz noteiktā laika posmā. Šie mērķrādītāji jānosaka atkarībā no katras teritorijā sastopamās sugas un dzīvotnes veida saglabāšanās statusa novērtējuma datu standartveidlapā DSV.

Saglabāšanas mērķi var atspoguļot teritorijas prioritātes. Lietā C-241/08 Tiesa secināja: “lai noteiktu saglabāšanas un atjaunošanas mērķus saistībā ar Natura 2000, var būt vajadzīgs, kā savu secinājumu 71. punktā pareizi norāda arī ģenerāladvokāte, novērst dažādu mērķu savstarpējās pretrunas.”

lai noteiktu saglabāšanas un atjaunošanas mērķus saistībā ar

, var būt vajadzīgs, kā savu secinājumu 71. punktā pareizi norāda arī ģenerāladvokāte, novērst dažādu mērķu savstarpējās pretrunas

Ir skaidri jānodala mērķi un pasākumi. Piemēram, sagaidāms, ka saglabāšanas mērķi laika gaitā paliks samērā stabili, turklāt vairumā gadījumu tiem tik tiešām ir jābūt ilgtermiņa mērķiem. Bet saglabāšanas pasākumi, kas vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai, visticamāk, mainīsies, cita starpā kā reakcija uz izmaiņām teritorijas apdraudējumu tendencēs un, protams, gaidāmo pozitīvo ietekmi, ko radīs jau veikties saglabāšanas pasākumi.

Pēc tam, kad Natura 2000 teritorijai ir definēti saglabāšanas mērķi, ir iespējama zināma elastība, definējot un izveidojot saglabāšanas pasākumus. Var apsvērt vairākas iespējas (administratīvi, līgumiski vai normatīvi pasākumi), kur tiek ņemtas vērā citas sociālās un ekonomiskās darbības teritorijās.

Natura 2000

| Teritorijas līmeņa saglabāšanas mērķu piemēri









  1. | Teritorija x ir izraudzīta, jo tā ir svarīga šādam dzīvotnes veidam: daļēji dabīga pļava (6210). Saskaņā ar DSV šīs dzīvotnes saglabāšanās stāvoklis ir slikts (DSV atzīmēts kā C klase). Tāpēc šai teritorijai kā saglabāšanas mērķi var izvirzīt dzīvotnes veida saglabāšanās stāvokļa uzlabošanu līdz A klasei (izcils stāvoklis) 10 gadu laikā, ņemot vērā, ka attiecīgajā reģionā šā dzīvotnes veida saglabāšanās stāvoklis ir ļoti nelabvēlīgs. Atbilstoši 6. panta 1. punktam noteiktie nepieciešamie saglabāšanas pasākumi ir izstrādāti, lai sasniegtu šo mērķi. |
| --- | --- |

Teritorijas līmeņa saglabāšanas mērķu piemēri

Teritorijas līmeņa saglabāšanas mērķu piemēri

1.

Teritorija x ir izraudzīta, jo tā ir svarīga šādam dzīvotnes veidam: daļēji dabīga pļava (6210). Saskaņā ar DSV šīs dzīvotnes saglabāšanās stāvoklis ir slikts (DSV atzīmēts kā C klase). Tāpēc šai teritorijai kā saglabāšanas mērķi var izvirzīt dzīvotnes veida saglabāšanās stāvokļa uzlabošanu līdz A klasei (izcils stāvoklis) 10 gadu laikā, ņemot vērā, ka attiecīgajā reģionā šā dzīvotnes veida saglabāšanās stāvoklis ir ļoti nelabvēlīgs. Atbilstoši 6. panta 1. punktam noteiktie nepieciešamie saglabāšanas pasākumi ir izstrādāti, lai sasniegtu šo mērķi.

| 2. | Teritorija y ir izraudzīta, jo tur lielā platībā izvietojies aktīvs augstais purvs (7110). Saskaņā ar DSV dzīvotnes stāvoklis ir izcils (DSV atzīmēts kā A klase). Tāpēc šai teritorijai noteiktais saglabāšanas mērķis ir vienkārši uzturēt šo stāvokli, lai gan šai dzīvotnei reģionā ir nelabvēlīgs saglabāšanās stāvoklis. Atbilstoši 6. panta 1. punktam nav noteikts neviens saglabāšanas pasākums, jo teritorijai nav vajadzīgi aktīvi apsaimniekošanas pasākumi, lai uzturētu šo stāvokli. |
| --- | --- |

2.

Teritorija y ir izraudzīta, jo tur lielā platībā izvietojies aktīvs augstais purvs (7110). Saskaņā ar DSV dzīvotnes stāvoklis ir izcils (DSV atzīmēts kā A klase). Tāpēc šai teritorijai noteiktais saglabāšanas mērķis ir vienkārši uzturēt šo stāvokli, lai gan šai dzīvotnei reģionā ir nelabvēlīgs saglabāšanās stāvoklis. Atbilstoši 6. panta 1. punktam nav noteikts neviens saglabāšanas pasākums, jo teritorijai nav vajadzīgi aktīvi apsaimniekošanas pasākumi, lai uzturētu šo stāvokli.

Principā saglabāšanas mērķi ir jānosaka katrai teritorijai un visām sugām un dzīvotņu veidiem, kuru sastopamība šajā teritorijā ir ievērojama. Šo mērķu pamatā ir teritorijā sastopamo sugu un dzīvotņu ekoloģiskās prasības, un ir jādefinē teritorijā sastopamo sugu un dzīvotņu veidu vēlamais saglabāšanās stāvoklis. Mērķi jānosaka atkarībā no katras sugas un dzīvotnes veida saglabāšanās novērtējuma datu standartveidlapā.

Principā saglabāšanas mērķi ir jānosaka katrai teritorijai un visām sugām un dzīvotņu veidiem, kuru sastopamība šajā teritorijā ir ievērojama. Šo mērķu pamatā ir teritorijā sastopamo sugu un dzīvotņu ekoloģiskās prasības, un ir jādefinē teritorijā sastopamo sugu un dzīvotņu veidu vēlamais saglabāšanās stāvoklis. Mērķi jānosaka atkarībā no katras sugas un dzīvotnes veida saglabāšanās novērtējuma datu standartveidlapā.

saglabāšanas mērķiem ir arī jāatspoguļo teritorijas nozīmīgums

  Natura 2000

  saskaņotības sakarā, jo katrai teritorijai vislabākajā iespējamajā veidā jādod ieguldījums labvēlīga saglabāšanās statusa sasniegšanā attiecīgajā ģeogrāfiskajā līmenī minēto sugu vai dzīvotņu veidu dabiskajā izplatības areālā.

saglabāšanas mērķiem ir arī jāatspoguļo teritorijas nozīmīgums

Natura 2000

saskaņotības sakarā, jo katrai teritorijai vislabākajā iespējamajā veidā jādod ieguldījums labvēlīga saglabāšanās statusa sasniegšanā attiecīgajā ģeogrāfiskajā līmenī minēto sugu vai dzīvotņu veidu dabiskajā izplatības areālā.

2.3.2.   Vajadzīgo saglabāšanas pasākumu noteikšana (24)

24

Saglabāšanas pasākumi ir faktiskie mehānismi un darbības, kas jāievieš attiecībā uz Natura 2000 teritoriju, lai sasniegtu tās saglabāšanas mērķus un novērstu slodzes un apdraudējumu, ar ko saskaras sugas un dzīvotnes šajā teritorijā.

Natura 2000

Saskaņā ar 6. panta 1. punktu “dalībvalstis nosaka vajadzīgos aizsardzības [saglabāšanas] pasākumus”, kas atbilst attiecīgajās teritorijās sastopamo Kopienas nozīmes dzīvotņu un sugu ekoloģiskajām prasībām. Tas jāsaprot tā, ka ir
  jāveic
  visi vajadzīgie saglabāšanas pasākumi.

dalībvalstis nosaka vajadzīgos aizsardzības [saglabāšanas] pasākumus

jāveic

To savā spriedumā ir apstiprinājusi arī Tiesa, norādot, ka “[d]irektīva nosaka pienākumu veikt vajadzīgos aizsardzības [saglabāšanas] pasākumus, kas izslēdz jebkādu dalībvalstu rīcības brīvību šajā jomā un aprobežo iespējamās valsts iestāžu normatīvās un lēmumu pieņemšanas pilnvaras ar ieviešamajiem pasākumiem un šo pasākumu ietvaros izmantojamo metodiku. [A]r direktīvas 6. panta 1. punktā izmantotajiem vārdiem Kopienu likumdevējs vēlējās uzlikt dalībvalstīm

  pienākumu veikt vajadzīgos aizsardzības [saglabāšanas] pasākumus

  , kas atbilst dabisko dzīvotņu tipu un sugu, kas paredzētas direktīvas I un II pielikumā, vides prasībām” (lieta C-508/04, 76. un 87. punkts).

[d]irektīva nosaka pienākumu veikt vajadzīgos aizsardzības [saglabāšanas] pasākumus, kas izslēdz jebkādu dalībvalstu rīcības brīvību šajā jomā un aprobežo iespējamās valsts iestāžu normatīvās un lēmumu pieņemšanas pilnvaras ar ieviešamajiem pasākumiem un šo pasākumu ietvaros izmantojamo metodiku

[A]r direktīvas 6. panta 1. punktā izmantotajiem vārdiem Kopienu likumdevējs vēlējās uzlikt dalībvalstīm

pienākumu veikt vajadzīgos aizsardzības [saglabāšanas] pasākumus

, kas atbilst dabisko dzīvotņu tipu un sugu, kas paredzētas direktīvas I un II pielikumā, vides prasībām

Tiesa arī ir lēmusi, ka “Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punktā un Putnu direktīvas 4. panta 1. un 2. punktā ir prasīts ne vien pieņemt aizsardzības [saglabāšanas] pasākumus, kas ir nepieciešami, lai saglabātu labvēlīgu aizsardzības [saglabāšanās] stāvokli attiecīgajā teritorijā aizsargātajām dzīvotnēm un sugām, bet arī un par visu vairāk, lai tos

  efektīvi īstenotu

  , pretējā gadījumā tie zaudētu jebkādu lietderīgu iedarbību” (lieta C-441/17, 213. punkts).

Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punktā un Putnu direktīvas 4. panta 1. un 2. punktā ir prasīts ne vien pieņemt aizsardzības [saglabāšanas] pasākumus, kas ir nepieciešami, lai saglabātu labvēlīgu aizsardzības [saglabāšanās] stāvokli attiecīgajā teritorijā aizsargātajām dzīvotnēm un sugām, bet arī un par visu vairāk, lai tos

efektīvi īstenotu

, pretējā gadījumā tie zaudētu jebkādu lietderīgu iedarbību

Nepieciešamie saglabāšanas pasākumi ir jānosaka neatkarīgi no tā, vai tie tiek piemēroti individuālās teritorijās vai dažos gadījumos, iespējams, pat ārpus teritorijas robežām vai vairākās teritorijās. Dažos gadījumos dalībvalsts var izmantot plašāka tvēruma pasākumus kā nozīmīgu elementu, lai nodrošinātu atbilstību 6. panta 1. punktam, ja šie pasākumi tomēr dod ieguldījumu teritorijām specifisko saglabāšanas mērķu sasniegšanā un ir pielāgoti ĪADT sastopamo aizsargāto dzīvotņu un sugu ekoloģiskajām prasībām. Tas var jo īpaši attiekties uz jūras teritorijām, kur nozīmīgs elements 6. panta 1. punkta izpildē varētu būt, piemēram, plašāks zvejas darbību regulējums (25).

25

| Galvenie elementi, kas ir jāņem vērā, nosakot vajadzīgos saglabāšanas pasākumus (26)


  Pilnvērtīga zināšanu bāze par situāciju teritorijā, par sugu un dzīvotņu statusu, galvenajām slodzēm un apdraudējumiem, kas var tās ietekmēt, esošo zemes lietojumu, ieinteresēto personu interesēm utt. Jānorāda precīza nozīmīgāko dabas elementu (dzīvotņu veidu un sugu) atrašanās vieta; galvenie zemes lietojuma veidi un darbības, kas var ietekmēt attiecīgo dzīvotņu un sugu saglabāšanās statusu; visas attiecīgās ieinteresētās personas, kas ir jāiesaista vai ar kurām ir jāapspriežas apsaimniekošanas plānošanas procesā; iespējamie konflikti un veidi un līdzekļi, kā tos risināt.

  Līdzdalība, apspriešanās un saziņa, plānojot un sagatavojot Natura 2000 teritorijas saglabāšanas pārvaldību, ļauj ņemt vērā to personu viedokli, kuras dzīvo vai strādā šajās teritorijās vai tās izmanto, kā arī nodrošina dažādu ieinteresēto personu iesaisti teritorijas pārvaldībā, tā palielinot sekmīga iznākuma iespēju. Līdzdalību var nodrošināt visā pārvaldības plānošanas procesā, sākot ar ieinteresēto personu agrīnu uzklausīšanu un iesaisti, lai informētu par teritorijas saglabāšanas mērķiem un tās nozīmi, kā arī skaidrotu pienācīgai pārvaldībai vajadzīgās darbības. Piemēram, to var darīt, izmantojot vadības grupas vai komitejas, kurā piedalās Natura 2000 teritorijas vietējās iestādes un zemes īpašnieku, lietotāju un galveno operatoru pārstāvji. Tam ir nepieciešama efektīva procesa organizācija, kopdarbība dažādos rīcībpolitiskajos līmeņos, pietiekams daudzums darbinieku un budžeta līdzekļu, kā arī efektīvi saziņas rīki; lielu pievienoto vērtību var nodrošināt arī mērķtiecīga apmācība un efektīvas konfliktu risināšanas metodes, kā arī visa procesa sekmēšana, ko veic īpaši iecelts “teritorijas atbalstītājs”.

  Vajadzīgo saglabāšanas pasākumu definēšana pietiekami sīki izstrādātā līmenī (kas dara ko, kad un kā) sekmē to īstenošanu un var novērst iespējamus konfliktus. Pasākumiem ir jābūt reāli izpildāmiem, skaitliski izsakāmiem, pārvaldāmiem un skaidri formulētiem, tiem jāpamatojas uz pienācīgu tehnisko zināšanu līmeni, kas ļauj identificēt gan būtiskos pasākumus, gan tādus pasākumus, kur ir dažādi varianti, kā īstenošanu pielāgot vietējām interesēm. Jānorāda precīza to rīku un līdzekļu atrašanās vieta un apraksts, kuri vajadzīgi šo pasākumu īstenošanai, piemēram, to norādot pietiekami elastīgā darba plānā, ko var pārskatīt un pēc vajadzības pielāgot. Ir arī svarīgi noteikt grafiku, kādā tiks izvērtēta veikto saglabāšanas pasākumu īstenošana un piemērotība un saglabāšanas mērķu izpildes progress.
  Ikvienā Natura 2000 teritorijas apsaimniekošanas instrumentā ir jāņem vērā saglabāšanas pasākumu izpildei vajadzīgie resursi, tostarp informācija par aplēstajām īstenošanas, uzraudzības, administrēšanas un kompensācijas maksājumu izmaksām utt., kā arī informācija par vajadzīgajiem cilvēkresursiem un prasmēm, un par iespējamiem finanšu instrumentiem. Tāpēc ir pilnībā jāņem vērā visi tie daudzie ieguvumi, kas izriet no ieguldīšanas Natura 2000, izmantojot ekosistēmu pakalpojumus. Ir jāanalizē arī dažādās sociālās un ekonomiskās darbības un to mijiedarbība ar dabisko vidi, lai noteiktu iespējamās izmaksas un ieguvumus, kas izriet no teritorijas apsaimniekošanas, un faktisko vajadzību pēc finansiāla atbalsta.
  Ir jānodrošina sekmīga īstenošana un saziņa, izmantojot mehānismu, kas pierāda, ka vajadzīgie pasākumi ir ne tikai noteikti, bet arī īstenoti, kā arī padarot datus par šiem pasākumiem par publiski pieejamu informācijas avotu (piemēram, tīmekļa vietnēs vai oficiālos reģistros) visām iesaistītajām personām. |
| --- |

Galvenie elementi, kas ir jāņem vērā, nosakot vajadzīgos saglabāšanas pasākumus (26)

Galvenie elementi, kas ir jāņem vērā, nosakot vajadzīgos saglabāšanas pasākumus

26

Pilnvērtīga zināšanu bāze par situāciju teritorijā, par sugu un dzīvotņu statusu, galvenajām slodzēm un apdraudējumiem, kas var tās ietekmēt, esošo zemes lietojumu, ieinteresēto personu interesēm utt. Jānorāda precīza nozīmīgāko dabas elementu (dzīvotņu veidu un sugu) atrašanās vieta; galvenie zemes lietojuma veidi un darbības, kas var ietekmēt attiecīgo dzīvotņu un sugu saglabāšanās statusu; visas attiecīgās ieinteresētās personas, kas ir jāiesaista vai ar kurām ir jāapspriežas apsaimniekošanas plānošanas procesā; iespējamie konflikti un veidi un līdzekļi, kā tos risināt.

Pilnvērtīga zināšanu bāze

Līdzdalība, apspriešanās un saziņa, plānojot un sagatavojot Natura 2000 teritorijas saglabāšanas pārvaldību, ļauj ņemt vērā to personu viedokli, kuras dzīvo vai strādā šajās teritorijās vai tās izmanto, kā arī nodrošina dažādu ieinteresēto personu iesaisti teritorijas pārvaldībā, tā palielinot sekmīga iznākuma iespēju. Līdzdalību var nodrošināt visā pārvaldības plānošanas procesā, sākot ar ieinteresēto personu agrīnu uzklausīšanu un iesaisti, lai informētu par teritorijas saglabāšanas mērķiem un tās nozīmi, kā arī skaidrotu pienācīgai pārvaldībai vajadzīgās darbības. Piemēram, to var darīt, izmantojot vadības grupas vai komitejas, kurā piedalās Natura 2000 teritorijas vietējās iestādes un zemes īpašnieku, lietotāju un galveno operatoru pārstāvji. Tam ir nepieciešama efektīva procesa organizācija, kopdarbība dažādos rīcībpolitiskajos līmeņos, pietiekams daudzums darbinieku un budžeta līdzekļu, kā arī efektīvi saziņas rīki; lielu pievienoto vērtību var nodrošināt arī mērķtiecīga apmācība un efektīvas konfliktu risināšanas metodes, kā arī visa procesa sekmēšana, ko veic īpaši iecelts “teritorijas atbalstītājs”.

Līdzdalība, apspriešanās un saziņa

Natura 2000

Natura 2000

Vajadzīgo saglabāšanas pasākumu definēšana pietiekami sīki izstrādātā līmenī (kas dara ko, kad un kā) sekmē to īstenošanu un var novērst iespējamus konfliktus. Pasākumiem ir jābūt reāli izpildāmiem, skaitliski izsakāmiem, pārvaldāmiem un skaidri formulētiem, tiem jāpamatojas uz pienācīgu tehnisko zināšanu līmeni, kas ļauj identificēt gan būtiskos pasākumus, gan tādus pasākumus, kur ir dažādi varianti, kā īstenošanu pielāgot vietējām interesēm. Jānorāda precīza to rīku un līdzekļu atrašanās vieta un apraksts, kuri vajadzīgi šo pasākumu īstenošanai, piemēram, to norādot pietiekami elastīgā darba plānā, ko var pārskatīt un pēc vajadzības pielāgot. Ir arī svarīgi noteikt grafiku, kādā tiks izvērtēta veikto saglabāšanas pasākumu īstenošana un piemērotība un saglabāšanas mērķu izpildes progress.

Vajadzīgo saglabāšanas pasākumu definēšana pietiekami sīki izstrādātā līmenī

Ikvienā Natura 2000 teritorijas apsaimniekošanas instrumentā ir jāņem vērā saglabāšanas pasākumu izpildei vajadzīgie resursi, tostarp informācija par aplēstajām īstenošanas, uzraudzības, administrēšanas un kompensācijas maksājumu izmaksām utt., kā arī informācija par vajadzīgajiem cilvēkresursiem un prasmēm, un par iespējamiem finanšu instrumentiem. Tāpēc ir pilnībā jāņem vērā visi tie daudzie ieguvumi, kas izriet no ieguldīšanas Natura 2000, izmantojot ekosistēmu pakalpojumus. Ir jāanalizē arī dažādās sociālās un ekonomiskās darbības un to mijiedarbība ar dabisko vidi, lai noteiktu iespējamās izmaksas un ieguvumus, kas izriet no teritorijas apsaimniekošanas, un faktisko vajadzību pēc finansiāla atbalsta.

Natura 2000

vajadzīgie resursi

iespējamiem finanšu instrumentiem

Natura 2000

Ir jānodrošina sekmīga īstenošana un saziņa, izmantojot mehānismu, kas pierāda, ka vajadzīgie pasākumi ir ne tikai noteikti, bet arī īstenoti, kā arī padarot datus par šiem pasākumiem par publiski pieejamu informācijas avotu (piemēram, tīmekļa vietnēs vai oficiālos reģistros) visām iesaistītajām personām.

sekmīga īstenošana un saziņa

| Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punkts nosaka pienākumu noteikt un īstenot vajadzīgos saglabāšanas pasākumus, kas atbilst I pielikuma un II pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un sugu ekoloģiskajām prasībām – tas šajā ziņā izslēdz jebkādu dalībvalstu rīcības brīvību. |
| --- |

Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punkts nosaka pienākumu noteikt un īstenot vajadzīgos saglabāšanas pasākumus, kas atbilst I pielikuma un II pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un sugu ekoloģiskajām prasībām – tas šajā ziņā izslēdz jebkādu dalībvalstu rīcības brīvību.

Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punkts nosaka pienākumu noteikt un īstenot vajadzīgos saglabāšanas pasākumus, kas atbilst I pielikuma un II pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un sugu ekoloģiskajām prasībām – tas šajā ziņā izslēdz jebkādu dalībvalstu rīcības brīvību.

2.3.3.   Ekoloģiskās prasības

6. panta 1. punktā noteikts, ka nepieciešamajiem saglabāšanas pasākumiem jāatbilst “šajās teritorijās sastopamo I pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un II pielikuma sugu ekoloģiskajām prasībām”. Tieši tāpēc dalībvalstīm saglabāšanas pasākumi ir jānosaka attiecībā pret dabisko dzīvotņu veidu un sugu ekoloģiskajām prasībām.

šajās teritorijās sastopamo I pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un II pielikuma sugu ekoloģiskajām prasībām

Lai gan apzīmējums “ekoloģiskās prasības” direktīvā nav definēts, 6. panta 1. punkta mērķis un konteksts liecina, ka tās ietver visas ekoloģiskās vajadzības, tostarp gan abiotiskus, gan biotiskus faktorus, ko uzskata par vajadzīgiem, lai panāktu dzīvotņu veidu un sugu saglabāšanu, ietverot to saiknes ar fizisko vidi (gaiss, ūdens, augsne, veģetācija utt.) (27).

ekoloģiskās prasības

27

Šīs prasības pamatojas uz zinātnisku informāciju, un tās var definēt tikai katrā gadījumā atsevišķi atbilstīgi I pielikuma dabiskajiem dzīvotņu veidiem, II pielikuma sugām un teritorijām, kur tās sastopamas. Šādas zināšanas ir būtiski svarīgas, lai būtu iespējams izstrādāt individuāli pielāgotus saglabāšanas pasākumus.

| Ekoloģiskās prasības var atšķirties ne tikai dažādām sugām, bet arī vienai un tai pašai sugai dažādās teritorijās.


  Piemēram, II pielikumā norādītajiem sikspārņiem ekoloģiskās prasības atšķiras hibernācijas periodā (ko tie pavada pazemē, seklās atverēs vai dzīvojamās mājās) un aktīvajā periodā, sākot no pavasara (kad sikspārņi pamet ziemošanas vietas un atsāk kukaiņu medības).


  II pielikumā iekļautajam lielajam tritonam Triturus cristatus ekoloģiskās prasības mainās dzīves cikla laikā. Šī suga pārziemo zemē (plaisās, dobumos), tad pavasarī un vasaras sākumā dīķos dēj olas. Pēc tam šī suga pamet ūdens vidi un vasaru un rudeni pavada uz sauszemes. Tāpēc vienai sugai ekoloģiskās prasības var mainīties atkarībā no attiecīgās teritorijas (ūdens vai sauszeme). Eiropā šīs sugas izplatības areāls ir plašs, un tāpēc dažādās areāla vietās var atšķirties arī ekoloģiskās prasības. |
| --- |

Ekoloģiskās prasības var atšķirties ne tikai dažādām sugām, bet arī vienai un tai pašai sugai dažādās teritorijās.

Ekoloģiskās prasības var atšķirties ne tikai dažādām sugām, bet arī vienai un tai pašai sugai dažādās teritorijās.

Piemēram, II pielikumā norādītajiem sikspārņiem ekoloģiskās prasības atšķiras hibernācijas periodā (ko tie pavada pazemē, seklās atverēs vai dzīvojamās mājās) un aktīvajā periodā, sākot no pavasara (kad sikspārņi pamet ziemošanas vietas un atsāk kukaiņu medības).

Piemēram, II pielikumā norādītajiem sikspārņiem ekoloģiskās prasības atšķiras hibernācijas periodā (ko tie pavada pazemē, seklās atverēs vai dzīvojamās mājās) un aktīvajā periodā, sākot no pavasara (kad sikspārņi pamet ziemošanas vietas un atsāk kukaiņu medības).

II pielikumā iekļautajam lielajam tritonam Triturus cristatus ekoloģiskās prasības mainās dzīves cikla laikā. Šī suga pārziemo zemē (plaisās, dobumos), tad pavasarī un vasaras sākumā dīķos dēj olas. Pēc tam šī suga pamet ūdens vidi un vasaru un rudeni pavada uz sauszemes. Tāpēc vienai sugai ekoloģiskās prasības var mainīties atkarībā no attiecīgās teritorijas (ūdens vai sauszeme). Eiropā šīs sugas izplatības areāls ir plašs, un tāpēc dažādās areāla vietās var atšķirties arī ekoloģiskās prasības.

II pielikumā iekļautajam lielajam tritonam

ekoloģiskās prasības mainās dzīves cikla laikā. Šī suga pārziemo zemē (plaisās, dobumos), tad pavasarī un vasaras sākumā dīķos dēj olas. Pēc tam šī suga pamet ūdens vidi un vasaru un rudeni pavada uz sauszemes. Tāpēc vienai sugai ekoloģiskās prasības var mainīties atkarībā no attiecīgās teritorijas (ūdens vai sauszeme). Eiropā šīs sugas izplatības areāls ir plašs, un tāpēc dažādās areāla vietās var atšķirties arī ekoloģiskās prasības.

Dalībvalstis ir atbildīgas par teritorijās sastopamo I pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un II pielikuma sugu ekoloģisko prasību apzināšanu. Iespējams, ka dalībvalstis vēlas dalīties ar zināšanām šajā jomā ar Eiropas Komisijas un Eiropas Vides aģentūras Eiropas Bioloģiskās daudzveidības tematiskā centra atbalstu.

| Saglabāšanas pasākumiem jāatbilst teritorijā sastopamo I pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un II pielikuma sugu ekoloģiskajām prasībām. Šo dabisko dzīvotņu veidu un sugu ekoloģiskās prasības ietver visas ekoloģiskās vajadzības, ko uzskata par nepieciešamām dzīvotņu veidu un sugu aizsardzības nodrošināšanai. Tās var definēt tikai katrā gadījumā individuāli un, izmantojot zinātnisku informāciju. |
| --- |

Saglabāšanas pasākumiem jāatbilst teritorijā sastopamo I pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un II pielikuma sugu ekoloģiskajām prasībām. Šo dabisko dzīvotņu veidu un sugu ekoloģiskās prasības ietver visas ekoloģiskās vajadzības, ko uzskata par nepieciešamām dzīvotņu veidu un sugu aizsardzības nodrošināšanai. Tās var definēt tikai katrā gadījumā individuāli un, izmantojot zinātnisku informāciju.

Saglabāšanas pasākumiem jāatbilst teritorijā sastopamo I pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un II pielikuma sugu ekoloģiskajām prasībām. Šo dabisko dzīvotņu veidu un sugu ekoloģiskās prasības ietver visas ekoloģiskās vajadzības, ko uzskata par nepieciešamām dzīvotņu veidu un sugu aizsardzības nodrošināšanai. Tās var definēt tikai katrā gadījumā individuāli un, izmantojot zinātnisku informāciju.

2.4.   KĀDI VAR BŪT SAGLABĀŠANAS PASĀKUMI?

Saglabāšanas pasākumi var būt “atbilstīgi normatīvi, administratīvi vai līgumiski pasākumi” un “attiecīgā gadījumā atbilstīgi apsaimniekošanas plāni”.

atbilstīgi normatīvi, administratīvi vai līgumiski pasākumi

attiecīgā gadījumā atbilstīgi apsaimniekošanas plāni

Atbilstoši subsidiaritātes principam dalībvalstīm ir dota iespēja izvēlēties. Direktīva nosaka sasniedzamos rezultātus, bet atstāj dalībvalstu ziņā izvēli, kā tos praktiski sasniegt. Natura 2000 teritoriju apsaimniekošanā bieži tiek kombinētas 6. panta 1. punktā minētās dažādās iespējas.

Natura 2000

Visos gadījumos ir skaidri jānosaka atbildība par saglabāšanas pasākumu īstenošanu, kā arī attiecīgie finanšu resursi.

2.4.1.   Apsaimniekošanas plāni

Vajadzīgie saglabāšanas pasākumi var “attiecīgā gadījumā [iekļaut] atbilstīgus apsaimniekošanas plānus, kas izstrādāti īpaši šīm teritorijām vai iekļauti citos attīstības plānos”. Šādiem apsaimniekošanas plāniem jāpievēršas visām esošajām darbībām, tostarp regulāri notiekošām darbībām, piemēram, ikdienas lauksaimniecības darbiem, savukārt uz jauniem plāniem un projektiem attiecas 6. panta 3. un 4. punkts.

attiecīgā gadījumā

atbilstīgus apsaimniekošanas plānus, kas izstrādāti īpaši šīm teritorijām vai iekļauti citos attīstības plānos

Kopumā teritoriju apsaimniekošanas plānus izmanto, lai formulētu attiecīgās teritorijas saglabāšanas mērķus, par pamatu ņemot šajā teritorijā sastopamo sugu un dzīvotņu saglabāšanās statusu, kā arī analizējot slodzes un apdraudējumus, ar ko tās saskaras, un nosakot arī pasākumus, kas nepieciešami šo mērķu sasniegšanai. Apsaimniekošanas plānus bieži izmanto kā rīku, pēc kura apsaimniekotāji un citas ieinteresētās personas var vadīties Natura 2000 teritoriju saglabāšanas darbībās un ar kuru vajadzīgo saglabāšanas pasākumu īstenošanā var iesaistīt dažādas sociāli un ekonomiski ieinteresētās personas un iestādes, tostarp vietējās kopienas, zemes īpašniekus, zemniekus, zvejniekus un citas interešu grupas.

Natura 2000

Apsaimniekošanas plāni ir noderīgs rīks, lai nodrošinātu 6. panta 1. punkta noteikumu izpildi skaidrā un pārredzamā veidā, un tas dod visām ieinteresētajām personām iespēju saņemt informāciju par Natura 2000 mērķiem un aktīvi iesaistīties šajā diskusijā. Apsaimniekošanas plāni var arī palīdzēt apzināt pasākumu finansēšanas vajadzības un panākt labāku integrāciju citos plānos.

Natura 2000

Vārdi “attiecīgā gadījumā” nozīmē, ka apsaimniekošanas plāni ne vienmēr ir vajadzīgi. Ja dalībvalsts izvēlas izstrādāt apsaimniekošanas plānus, bieži ir saprātīgi tos izveidot pirms citu 6. panta 1. punktā minēto pasākumu (jo īpaši līgumisku pasākumu) finalizēšanas. Līgumiski pasākumi bieži ietver saikni starp kompetentajām iestādēm un atsevišķiem zemes īpašniekiem un attiecas tikai uz individuāliem zemes īpašumiem, kas parasti ir mazāki nekā teritorija. Šādos apstākļos uz teritoriju vērsts apsaimniekošanas plāns nodrošinās plašāku satvaru, un tā saturs būs noderīgs atskaites punkts attiecībā uz konkrētām līgumisko pasākumu detaļām.

attiecīgā gadījumā

Apsaimniekošanas plāniem ir jābūt “atbilstīgiem” un “izstrādātiem īpaši šīm teritorijām”, proti, paredzētiem Natura 2000 tīkla teritorijām. Esošie apsaimniekošanas plāni citām aizsargātu teritoriju kategorijām (piemēram, valsts vai dabas parki utt.) ne vienmēr ir pietiekami Natura 2000 teritoriju apsaimniekošanas vajadzībām, un tāpēc tie ir jāpielāgo vai jāstiprina ar papildu pasākumiem, lai sasniegtu attiecīgajā teritorijā sastopamo Kopienas nozīmes sugu un dzīvotņu veidu konkrētos saglabāšanas mērķus. Turklāt citu aizsargāto teritoriju robežas ne vienmēr sakritīs ar Natura 2000 teritoriju robežām.

atbilstīgiem

izstrādātiem īpaši šīm teritorijām

Natura 2000

Natura 2000

Natura 2000

Apsaimniekošanas plāni var būt atsevišķi dokumenti vai arī tie var būt integrēti “citos attīstības plānos”, kas atbilst principam par vides aspektu integrēšanu citās ES rīcībpolitikās. Integrēta plāna gadījumā ir svarīgi nodrošināt, ka teritorijā sastopamajām attiecīgajām dzīvotnēm un sugām ir noteikti skaidri saglabāšanas mērķi un pasākumi.

| Natura 2000

  teritoriju apsaimniekošanas plāni ir noderīgs rīks, lai panāktu, ka 6. panta 1. punkta noteikumi tiek īstenoti skaidrā un pārredzamā veidā, iesaistot ieinteresētās personas. Šie plāni ne vienmēr ir vajadzīgi, bet, ja tādi tiek izmantoti, tiem jābūt individuāli izstrādātiem konkrētajai teritorijai vai iekļautiem citos attīstības plānos, ja tādi ir. Tajos jāapskata visas zināmās darbības, bet uz jauniem plāniem un projektiem attiecas 6. panta 3. un 4. punkts. |
| --- |

Natura 2000

  teritoriju apsaimniekošanas plāni ir noderīgs rīks, lai panāktu, ka 6. panta 1. punkta noteikumi tiek īstenoti skaidrā un pārredzamā veidā, iesaistot ieinteresētās personas. Šie plāni ne vienmēr ir vajadzīgi, bet, ja tādi tiek izmantoti, tiem jābūt individuāli izstrādātiem konkrētajai teritorijai vai iekļautiem citos attīstības plānos, ja tādi ir. Tajos jāapskata visas zināmās darbības, bet uz jauniem plāniem un projektiem attiecas 6. panta 3. un 4. punkts.

Natura 2000

teritoriju apsaimniekošanas plāni ir noderīgs rīks, lai panāktu, ka 6. panta 1. punkta noteikumi tiek īstenoti skaidrā un pārredzamā veidā, iesaistot ieinteresētās personas. Šie plāni ne vienmēr ir vajadzīgi, bet, ja tādi tiek izmantoti, tiem jābūt individuāli izstrādātiem konkrētajai teritorijai vai iekļautiem citos attīstības plānos, ja tādi ir. Tajos jāapskata visas zināmās darbības, bet uz jauniem plāniem un projektiem attiecas 6. panta 3. un 4. punkts.

2.4.2.   Normatīvi, administratīvi vai līgumiski pasākumi

Vārdi “attiecīgā gadījumā” attiecas tikai uz apsaimniekošanas plāniem, nevis normatīviem, administratīviem vai līgumiskiem pasākumiem, kas ir vajadzīgi visos gadījumos (lieta C-508/04, 71. punkts). Tāpēc dalībvalstij ir jāveic šādi pasākumi pat tad, ja tā uzskata, ka apsaimniekošanas plāns nav vajadzīgs.

attiecīgā gadījumā

Dalījums minētajās trīs pasākumu kategorijās ir jāskata plaši. Par katrai teritorijai noteikto saglabāšanas mērķu sasniegšanai piemērotiem var uzskatīt dažāda veida pasākumus. Tie bieži ietver aktīvu apsaimniekošanu, lai gan dažos gadījumos var būt vajadzīgi pasīvāki preventīvie pasākumi (piemēram, apsaimniekošana bez iejaukšanās). Šiem pasākumiem ne vienmēr jābūt jauniem, jo par pietiekamiem var uzskatīt arī esošos pasākumus, ja tie ir piemēroti.

| — | Normatīvi pasākumi parasti atbilst tiesību aktos noteiktajai kārtībai, un ar tiem var noteikt specifiskas prasības attiecībā uz teritorijā atļautām, ierobežotām vai aizliegtām darbībām. |
| --- | --- |

—

Normatīvi pasākumi parasti atbilst tiesību aktos noteiktajai kārtībai, un ar tiem var noteikt specifiskas prasības attiecībā uz teritorijā atļautām, ierobežotām vai aizliegtām darbībām.

Normatīvi pasākumi

| — | Ar administratīviem pasākumiem var noteikt attiecīgus noteikumus, kas reglamentē saglabāšanas pasākumu īstenošanu vai citu darbību atļaušanu teritorijā. |
| --- | --- |

—

Ar administratīviem pasākumiem var noteikt attiecīgus noteikumus, kas reglamentē saglabāšanas pasākumu īstenošanu vai citu darbību atļaušanu teritorijā.

administratīviem pasākumiem

| — | Līgumiski pasākumi ietver līgumus vai vienošanās – parasti starp teritorijas apsaimniekošanas iestādēm un teritorijas zemes īpašniekiem vai lietotājiem. |
| --- | --- |

—

Līgumiski pasākumi ietver līgumus vai vienošanās – parasti starp teritorijas apsaimniekošanas iestādēm un teritorijas zemes īpašniekiem vai lietotājiem.

Līgumiski pasākumi

| Agrovides vai meža vides pasākumi ir labs līgumisku pasākumu piemērs, kur, slēdzot līgumus, kas dod labumu Natura 2000 teritorijām, tiek ņemtas vērā sociālas un ekonomiskas prasības. Tie ir jāizstrādā atbilstoši teritorijai noteiktajiem saglabāšanas pasākumiem, un ar tiem jācenšas sasniegt saglabāšanas mērķus.






  — | Lai saglabātu vai uzlabotu noteiktu dzīvotņu veidu (piemēram, ganību, pļavu) un sugu saglabāšanās stāvokli dažādās teritorijās, kā līgumisku pasākumu var izmantot arī lauku attīstības programmās ar lauksaimniekiem noslēgtus agrovides līgumus. |
| --- | --- |

Agrovides vai meža vides pasākumi ir labs līgumisku pasākumu piemērs, kur, slēdzot līgumus, kas dod labumu Natura 2000 teritorijām, tiek ņemtas vērā sociālas un ekonomiskas prasības. Tie ir jāizstrādā atbilstoši teritorijai noteiktajiem saglabāšanas pasākumiem, un ar tiem jācenšas sasniegt saglabāšanas mērķus.

Agrovides

meža vides pasākumi

Natura 2000

—

Lai saglabātu vai uzlabotu noteiktu dzīvotņu veidu (piemēram, ganību, pļavu) un sugu saglabāšanās stāvokli dažādās teritorijās, kā līgumisku pasākumu var izmantot arī lauku attīstības programmās ar lauksaimniekiem noslēgtus agrovides līgumus.

agrovides līgumus

| — | Var izmantot arī meža vides pasākumus, lai slēgtu līgumus un vienošanās ar mežu īpašniekiem par mežu pārvaldību veidā, kas nāk par labu dzīvotņu un sugu saglabāšanai. |
| --- | --- |

—

Var izmantot arī meža vides pasākumus, lai slēgtu līgumus un vienošanās ar mežu īpašniekiem par mežu pārvaldību veidā, kas nāk par labu dzīvotņu un sugu saglabāšanai.

meža vides pasākumus

Šajā ziņā pasākumu īstenošanai būtu jāapsver visi piemērotie ES fondi (28) (piemēram, lauku attīstības un reģionālie fondi, kā arī programma LIFE (29)).

28

LIFE

29

Izvēle par labu normatīviem, administratīviem vai līgumiskiem pasākumiem ir dalībvalstu ziņā. Tas atbilst subsidiaritātes principam. Tomēr ir jāizvēlas vismaz viena no šīm trijām kategorijām, proti, normatīvi, administratīvi vai līgumiski pasākumi.

Šo trīs kategoriju starpā nepastāv hierarhija. Tādējādi dalībvalstīm Natura 2000 teritorijā ir tiesības izvēlēties tikai vienu pasākumu kategoriju (piemēram, tikai līgumiskus pasākumus) vai kombinētus pasākumus (piemēram, normatīvu un līgumisku pasākumu kombināciju atbilstoši I pielikumā uzskaitīto dabisko dzīvotņu veidu un II pielikumā uzskaitīto sugu saglabāšanas problēmām). Papildus izvēlētajiem obligātajiem pasākumiem dalībvalstis var arī izveidot un īstenot apsaimniekošanas plānus.

Natura 2000

Šīs trīs pasākumu kategorijas tiek atzītas par “piemērotām”. Šāds kvalifikators direktīvā nav definēts. Tomēr 6. panta 1. punktā normatīvi, administratīvi vai līgumiski pasākumi ir ietverti saglabāšanas pasākumu koncepcijā. Kvalifikatoram “piemērots” nav cita nolūka, kā atgādināt, ka, neskatoties uz dalībvalsts izvēlēto pasākumu veidu, ir jānodrošina, ka šie pasākumi atbilst konkrēto Natura 2000 teritoriju mērķelementu ekoloģiskajām prasībām un direktīvas vispārējam mērķim, kas definēts 2. panta 1. un 2. punktā.

Natura 2000

| ĪADT gadījumā dalībvalstīm ir jāizstrādā un jāīsteno piemēroti normatīvi, administratīvi un līgumiski pasākumi. Tiem ir jāatbilst a) attiecīgajā teritorijā sastopamo I pielikumā uzskaitīto dzīvotņu un II pielikumā uzskaitīto sugu ekoloģiskajām prasībām un b) direktīvas vispārējam mērķim uzturēt vai atjaunot Kopienas nozīmes dabisko dzīvotņu un savvaļas faunas un floras sugu labvēlīgu saglabāšanās statusu. |
| --- |

ĪADT gadījumā dalībvalstīm ir jāizstrādā un jāīsteno piemēroti normatīvi, administratīvi un līgumiski pasākumi. Tiem ir jāatbilst a) attiecīgajā teritorijā sastopamo I pielikumā uzskaitīto dzīvotņu un II pielikumā uzskaitīto sugu ekoloģiskajām prasībām un b) direktīvas vispārējam mērķim uzturēt vai atjaunot Kopienas nozīmes dabisko dzīvotņu un savvaļas faunas un floras sugu labvēlīgu saglabāšanās statusu.

ĪADT gadījumā dalībvalstīm ir jāizstrādā un jāīsteno piemēroti normatīvi, administratīvi un līgumiski pasākumi. Tiem ir jāatbilst a) attiecīgajā teritorijā sastopamo I pielikumā uzskaitīto dzīvotņu un II pielikumā uzskaitīto sugu ekoloģiskajām prasībām un b) direktīvas vispārējam mērķim uzturēt vai atjaunot Kopienas nozīmes dabisko dzīvotņu un savvaļas faunas un floras sugu labvēlīgu saglabāšanās statusu.

3.   6. PANTA 2. PUNKTS

6. PANTA 2. PUNKTS

Jēdzienu veic attiecīgus pasākumus, lai nepieļautu (..), noplicināšanās un traucējums skaidrojums

Jēdzienu veic attiecīgus pasākumus, lai nepieļautu (..)

noplicināšanās

traucējums

3.1.   TEKSTS

“Dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai īpaši aizsargājamās dabas teritorijās novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumu, kas skar sugas, kuru dēļ noteikta attiecīgā teritorija, ja šāds traucējums varētu būt nozīmīgs attiecībā uz šīs direktīvas mērķiem.”

3.2.   DARBĪBAS JOMA

Pirmais aspekts, uz ko pamatojas šis pants, ir prevencijas princips: “dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai īpaši aizsargājamās dabas teritorijās

  novērstu

  [nepieļautu] (..) noplicināšanos, kā arī (..) traucējumu (..)”.

prevencijas princips

dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai īpaši aizsargājamās dabas teritorijās

novērstu

[nepieļautu] (..) noplicināšanos, kā arī (..) traucējumu (..)

Šie pasākumi ir plašāki nekā apsaimniekošanas pasākumi, kuri vajadzīgi saglabāšanas nolūkiem, jo tie jau ir ietverti 6. panta 1. punktā. Vārdi “nepieļaut” un “varētu būt nozīmīgs” uzsver veicamo pasākumu preventīvo raksturu. Nav pieņemams gaidīt, līdz notiek noplicināšanās vai rodas traucējums, pirms tiek veikti kādi pasākumi (lieta C-418/04, skatīt arī 6. panta 3. punkta vārda varētu interpretāciju 4.4.1. iedaļā).

nepieļaut

varētu būt nozīmīgs

varētu

Šis pants jāinterpretē tā, ka dalībvalstīm ir jāveic visi attiecīgie pasākumi, lai nepieļautu noplicināšanos vai nozīmīgu traucējumu. Saskaņā ar šo pantu ir jāizvairās no paredzamas dabiskas un cilvēku radītas dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanās.

Šā panta darbības joma ir plašākā nekā 6. panta 3. un 4. punkta darbības joma, kas attiecas tikai uz plāniem un projektiem. Tā arī attiecas uz visu patlaban notiekošo darbību izpildi, piemēram, lauksaimniecību, zvejniecību vai ūdens resursu apsaimniekošanu, uz ko varētu neattiekties 6. panta 3. punkta darbības joma (30), kā arī uz projektiem un plāniem, kas jau ir apstiprināti un vēlāk varētu izraisīt noplicināšanos vai traucējumus (31). Šis punkts var arī attiekties uz tādu plānu un projektu īstenošanu, kuri tika apstiprināti, pirms 6. panta 3. punkts kļuva piemērojams (lieta C-399/14, 33. punkts).

30

31

6. panta 2. punkts:

| — | pastāvīgi attiecināms uz ĪADT, ĪAT un KNT. Tas var attiekties uz iepriekšējām, notiekošām vai nākotnes darbībām. Ja kāda ĪADT vai ĪAT notiekoša darbība varētu izraisīt dabisko dzīvotņu noplicināšanos vai to sugu traucējumu, kuru dēļ teritorija izraudzīta, uz šo darbību attiecīgā gadījumā jāattiecina piemēroti Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta vai Putnu direktīvas 4. panta 4. punkta pasākumi. Pēc vajadzības tas var ietvert negatīvas ietekmes izbeigšanu, pārtraucot darbību un/vai veicot atjaunošanas vai ietekmes mazināšanas pasākumus. To var izdarīt, veicot ex post izvērtējumu.
  Iepriekš minēto apliecina spriedums lietā Owenduff (lieta C-117/00, 28.–30. punkts) (32), kur Tiesa lēma, ka ir pārkāpts 6. panta 2. punkts, jo nebija pieņemti pasākumi, kas nepieļautu, ka ĪAT nenoplicinās to sugu dzīvotnes, kuru dēļ šī teritorija tika izraudzīta.
  Tiesa arī lēma, ka, vispārīgi paredzot, ka noteiktas darbības, ko veic atbilstoši spēkā esošos likumos un noteikumos paredzētiem nosacījumiem un tajos noteiktajos apgabalos, nav traucējošas darbības vai darbības ar traucējošu ietekmi, dalībvalsts nav izpildījusi Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktā izklāstītos pienākumus (lieta C-241/08, 76. punkts). |
| --- | --- |

—

pastāvīgi attiecināms uz ĪADT, ĪAT un KNT. Tas var attiekties uz iepriekšējām, notiekošām vai nākotnes darbībām. Ja kāda ĪADT vai ĪAT notiekoša darbība varētu izraisīt dabisko dzīvotņu noplicināšanos vai to sugu traucējumu, kuru dēļ teritorija izraudzīta, uz šo darbību attiecīgā gadījumā jāattiecina piemēroti Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta vai Putnu direktīvas 4. panta 4. punkta pasākumi. Pēc vajadzības tas var ietvert negatīvas ietekmes izbeigšanu, pārtraucot darbību un/vai veicot atjaunošanas vai ietekmes mazināšanas pasākumus. To var izdarīt, veicot ex post izvērtējumu.

pastāvīgi

ex post

Iepriekš minēto apliecina spriedums lietā Owenduff (lieta C-117/00, 28.–30. punkts) (32), kur Tiesa lēma, ka ir pārkāpts 6. panta 2. punkts, jo nebija pieņemti pasākumi, kas nepieļautu, ka ĪAT nenoplicinās to sugu dzīvotnes, kuru dēļ šī teritorija tika izraudzīta.

Owenduff

32

Tiesa arī lēma, ka, vispārīgi paredzot, ka noteiktas darbības, ko veic atbilstoši spēkā esošos likumos un noteikumos paredzētiem nosacījumiem un tajos noteiktajos apgabalos, nav traucējošas darbības vai darbības ar traucējošu ietekmi, dalībvalsts nav izpildījusi Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktā izklāstītos pienākumus (lieta C-241/08, 76. punkts).

| — | Šis punkts ietver ne tikai apzinātas darbības, bet var ietvert arī jebkādus nejaušus notikumus, kas varētu rasties (ugunsgrēks, plūdi utt.), ja vien šie notikumi ir paredzami, piemēram, ja tiem ir tendence ik pēc dažiem gadiem atkārtoties (33). Katastrofu gadījumā tas attiecas tikai uz pienākumu veikt (relatīvus) piesardzības pasākumus, lai samazinātu šādu katastrofu risku, ja tās varētu apdraudēt direktīvas mērķa izpildi.






  — | Punkts neattiecas tikai uz cilvēka darbībām. Lietas C-6/04 34. punktā Tiesa norādīja, “ka Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta ieviešanai ir jāveic gan pasākumi, lai novērstu cilvēka radītus ārējus aizskārumus un traucējumus, gan arī pasākumi, kas paredzēti dabiskas attīstības, kas varētu noplicināt sugu un dabisko dzīvotņu saglabāšanu ĪA[D]T, apturēšanai”. Piemēram, dabiskās sukcesijas vai klimata pārmaiņu ietekmes gadījumā ir jāveic pasākumi, lai apturētu šos procesus vai tos neitralizētu, ja tiek konstatēts, ka tie negatīvi ietekmē sugas un dzīvotņu veidus, kuru dēļ teritorija ir izraudzīta. Tāpēc katrā individuālā gadījumā ir jānovērtē dabīgi dinamiskas situācijas, kā arī izmaiņas, kas saistītas ar klimata pārmaiņām (piemēram, jūras līmeņa paaugstināšanās, sugu izzušana vai jaunu sugu parādīšanās) (34). |
| --- | --- | --- |

—

Šis punkts ietver ne tikai apzinātas darbības, bet var ietvert arī jebkādus nejaušus notikumus, kas varētu rasties (ugunsgrēks, plūdi utt.), ja vien šie notikumi ir paredzami, piemēram, ja tiem ir tendence ik pēc dažiem gadiem atkārtoties (33). Katastrofu gadījumā tas attiecas tikai uz pienākumu veikt (relatīvus) piesardzības pasākumus, lai samazinātu šādu katastrofu risku, ja tās varētu apdraudēt direktīvas mērķa izpildi.

Šis punkts ietver ne tikai apzinātas darbības

33

—

Punkts neattiecas tikai uz cilvēka darbībām. Lietas C-6/04 34. punktā Tiesa norādīja, “ka Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta ieviešanai ir jāveic gan pasākumi, lai novērstu cilvēka radītus ārējus aizskārumus un traucējumus, gan arī pasākumi, kas paredzēti dabiskas attīstības, kas varētu noplicināt sugu un dabisko dzīvotņu saglabāšanu ĪA[D]T, apturēšanai”. Piemēram, dabiskās sukcesijas vai klimata pārmaiņu ietekmes gadījumā ir jāveic pasākumi, lai apturētu šos procesus vai tos neitralizētu, ja tiek konstatēts, ka tie negatīvi ietekmē sugas un dzīvotņu veidus, kuru dēļ teritorija ir izraudzīta. Tāpēc katrā individuālā gadījumā ir jānovērtē dabīgi dinamiskas situācijas, kā arī izmaiņas, kas saistītas ar klimata pārmaiņām (piemēram, jūras līmeņa paaugstināšanās, sugu izzušana vai jaunu sugu parādīšanās) (34).

Punkts neattiecas tikai uz cilvēka darbībām

ka Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta ieviešanai ir jāveic gan pasākumi, lai novērstu cilvēka radītus ārējus aizskārumus un traucējumus, gan arī pasākumi, kas paredzēti dabiskas attīstības, kas varētu noplicināt sugu un dabisko dzīvotņu saglabāšanu ĪA[D]T, apturēšanai

34

Likumdevējs ir paredzējis noteiktus dalībvalsts atbildības ierobežojumus.

ierobežojumus.

| — | Telpiskais ierobežojums – pasākumi ir vērsti tikai uz sugām un dzīvotnēm, kas atrodas iekšpus ĪADT. Bet pasākumi var būt jāveic arī ārpus ĪADT, ja teritorijā esošās sugas un dzīvotnes var ietekmēt ārēji notikumi. Piemēram, ja toksisku vielu noplūde ietekmē mitrāju, saskaņā ar 6. panta 2. punktu būtu jāveic visi preventīvie pasākumi, lai izvairītos no noplūdes, pat ja tā atrodas tālu no mitrāja. Šis pants nenosaka, ka pasākumi jāveic iekšpus ĪADT, bet gan to, ka ir jāizvairās no noplicināšanās ĪADT iekšienē. Tā pati loģika attiecas uz ĪAT. |
| --- | --- |

—

Telpiskais ierobežojums – pasākumi ir vērsti tikai uz sugām un dzīvotnēm, kas atrodas iekšpus ĪADT. Bet pasākumi var būt jāveic arī ārpus ĪADT, ja teritorijā esošās sugas un dzīvotnes var ietekmēt ārēji notikumi. Piemēram, ja toksisku vielu noplūde ietekmē mitrāju, saskaņā ar 6. panta 2. punktu būtu jāveic visi preventīvie pasākumi, lai izvairītos no noplūdes, pat ja tā atrodas tālu no mitrāja. Šis pants nenosaka, ka pasākumi jāveic iekšpus ĪADT, bet gan to, ka ir jāizvairās no noplicināšanās ĪADT iekšienē. Tā pati loģika attiecas uz ĪAT.

Telpiskais ierobežojums

iekšpus ĪADT

ārpus

jāveic iekšpus

jāizvairās no noplicināšanās ĪADT iekšienē

| — | Attiecīgo dzīvotņu un sugu ierobežojums – minētie attiecīgie pasākumi attiecas tikai uz dzīvotnēm un sugām, “kuru dēļ noteikta attiecīgā teritorija”. Par dzīvotnēm un sugām, uz kurām attiecas šie pasākumi, uzskatāmas dzīvotnes un sugas, kas identificētas Natura 2000 datu standartveidlapās (sk. 2.2. un 4.6.3. iedaļu). Tāpēc mērķis ir veikt pasākumus, kas ir vērsti uz tām sugām un dzīvotnēm, kuru dēļ ir noteikta attiecīgā teritorija (piemēram, kuru izplatība DSV ir reģistrēta kā nozīmīga un kuri ir minēti noteikšanas aktā), nevis vispārējus aizsardzības pasākumus. Traucējumus un/vai noplicināšanos attiecīgi nosaka, pamatojoties uz dalībvalstu sniegto informāciju, kuru izmanto, lai nodrošinātu Natura 2000 tīkla saskaņotību saistībā ar attiecīgajām sugām un dzīvotnēm. |
| --- | --- |

—

Attiecīgo dzīvotņu un sugu ierobežojums – minētie attiecīgie pasākumi attiecas tikai uz dzīvotnēm un sugām, “kuru dēļ noteikta attiecīgā teritorija”. Par dzīvotnēm un sugām, uz kurām attiecas šie pasākumi, uzskatāmas dzīvotnes un sugas, kas identificētas Natura 2000 datu standartveidlapās (sk. 2.2. un 4.6.3. iedaļu). Tāpēc mērķis ir veikt pasākumus, kas ir vērsti uz tām sugām un dzīvotnēm, kuru dēļ ir noteikta attiecīgā teritorija (piemēram, kuru izplatība DSV ir reģistrēta kā nozīmīga un kuri ir minēti noteikšanas aktā), nevis vispārējus aizsardzības pasākumus. Traucējumus un/vai noplicināšanos attiecīgi nosaka, pamatojoties uz dalībvalstu sniegto informāciju, kuru izmanto, lai nodrošinātu Natura 2000 tīkla saskaņotību saistībā ar attiecīgajām sugām un dzīvotnēm.

Attiecīgo dzīvotņu un sugu ierobežojums

kuru dēļ noteikta attiecīgā teritorija

Natura 2000

Natura 2000

| Dalībvalstīm ir jāveic preventīvi pasākumi, lai izvairītos no noplicināšanās un traucējumiem saistībā ar paredzamiem notikumiem, darbībām vai procesiem. Šie pasākumi attiecas uz visām sugām un dzīvotnēm, kuru dēļ teritorijas ir tikušas noteiktas, un vajadzības gadījumā tie ir jāveic arī ārpus teritorijām. |
| --- |

Dalībvalstīm ir jāveic preventīvi pasākumi, lai izvairītos no noplicināšanās un traucējumiem saistībā ar paredzamiem notikumiem, darbībām vai procesiem. Šie pasākumi attiecas uz visām sugām un dzīvotnēm, kuru dēļ teritorijas ir tikušas noteiktas, un vajadzības gadījumā tie ir jāveic arī ārpus teritorijām.

Dalībvalstīm ir jāveic preventīvi pasākumi, lai izvairītos no noplicināšanās un traucējumiem saistībā ar paredzamiem notikumiem, darbībām vai procesiem. Šie pasākumi attiecas uz visām sugām un dzīvotnēm, kuru dēļ teritorijas ir tikušas noteiktas, un vajadzības gadījumā tie ir jāveic arī ārpus teritorijām.

3.3.   KO NOZĪMĒ “VEIKT ATTIECĪGUS PASĀKUMUS, LAI NEPIEĻAUTU (..)”?

6. panta 2. punktā noteikts, ka dalībvalstis “veic attiecīgus pasākumus, lai (..) novērstu [nepieļautu] (..)”. Vairākās Tiesas lietās ir skaidrots juridiskās aizsardzības režīms, kas jāievieš Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta vajadzībām. Jo īpaši tiek uzsvērts, ka tiesiskajam regulējumam ir jābūt konkrētam, konsekventam un pilnīgam, ir jāspēj nodrošināt attiecīgo teritoriju ilgtspējīga apsaimniekošana un patiesa aizsardzība (lieta C-293/07, 26.–29. punkts) (35).

veic attiecīgus pasākumus, lai (..) novērstu [nepieļautu] (..)

konkrētam, konsekventam un pilnīgam

35

Tiesa ir arī konstatējusi pārkāpumus lietās, kur izveidotais režīms bija “pārāk vispārīgs un neattiecās konkrēti uz ĪAT un tajā dzīvojošajām sugām” (lieta C-166/04, 15. punkts), kur noteikumi var tikt piemēroti tikai “pēc attiecīgo darbību izpildes uzsākšanas un tāpēc tikai tad, kad noplicināšanās jau notikusi” (lieta C-418/04, 208. punkts), vai kur ĪAT tika pakļautas “heterogēniem juridiskajiem režīmiem, kas nenodrošināja ĪAT pietiekamu aizsardzību” (lieta C-293/07, 26. punkts).

pārāk vispārīgs un neattiecās konkrēti uz ĪAT un tajā dzīvojošajām sugām

pēc attiecīgo darbību izpildes uzsākšanas un tāpēc tikai tad, kad noplicināšanās jau notikusi

heterogēniem juridiskajiem režīmiem, kas nenodrošināja ĪAT pietiekamu aizsardzību

Noteiktos gadījumos ar vienu pašu kriminālprocesu vai naudas sodu personai, kas atbildīga par noplicināšanos/traucējumu, dalībvalsts var nebūt pietiekami nodrošinājusi atbilstību 6. panta 2. punktam (lieta C-504/14, 55. un 56. punkts).

Saskaņā ar Tiesas spriedumu “termins “attiecīgas darbības”, kas ietverts Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktā, nozīmē, ka dalībvalstīm ir rīcības brīvība tā piemērošanā. (..) ir jāatgādina, ka darbību var uzskatīt par atbilstošu šai tiesību normai tikai tad, ja ir nodrošināts, ka tā nerada traucējumu, kas varētu būtiski ietekmēt minētās direktīvas mērķus un it īpaši tajā noteiktos saglabāšanas mērķus” (spriedums lietā C-404/09, Eiropas Komisijas pret Spānijas Karalisti, 126. punkts un tajā minētā judikatūra). Tiesa arī ir norādījusi, ka, “ja šajā gadījumā izrādītos, ka novērtējums a posteriori, pamatojoties uz Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktu, ir “attiecīgais pasākums” šīs tiesību normas izpratnē, šajā novērtējumā jābūt detalizēti definētam, kādi noplicināšanās vai traucējumu riski, kas var būt nozīmīgi minētās tiesību normas izpratnē, var būt saistīti ar attiecīgā plāna vai projekta īstenošanu, un tas būtu jāveic saskaņā ar šīs direktīvas 6. panta 3. punkta prasībām” (lieta C-399/14, 40., 41.un 54. punkts).

termins “attiecīgas darbības”, kas ietverts Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktā, nozīmē, ka dalībvalstīm ir rīcības brīvība tā piemērošanā

(..) ir jāatgādina, ka darbību var uzskatīt par atbilstošu šai tiesību normai tikai tad, ja ir nodrošināts, ka tā nerada traucējumu, kas varētu būtiski ietekmēt minētās direktīvas mērķus un it īpaši tajā noteiktos saglabāšanas mērķus

ja šajā gadījumā izrādītos, ka novērtējums

, pamatojoties uz Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktu, ir “attiecīgais pasākums” šīs tiesību normas izpratnē, šajā novērtējumā jābūt detalizēti definētam, kādi noplicināšanās vai traucējumu riski, kas var būt nozīmīgi minētās tiesību normas izpratnē, var būt saistīti ar attiecīgā plāna vai projekta īstenošanu, un tas būtu jāveic saskaņā ar šīs direktīvas 6. panta 3. punkta prasībām

| Saskaņā ar 6. panta 2. punktu juridiskajam režīmam ir jābūt konkrētam, konsekventam un pilnīgam un tam jāspēj nodrošināt attiecīgo teritoriju patiesu aizsardzību. Dalībvalstīm ir rīcības brīvība, veicot attiecīgas darbības 6. panta 2. punkta īstenošanai, ja tiek garantēts, ka nenotiks noplicināšanās un neradīsies traucējums. Ja plāns vai projekts ir jāpārskata, lai nodrošinātu atbilstību 6. panta 2. punkta noteikumiem, tas jādara saskaņā ar 6. panta 3. punkta prasībām. |
| --- |

Saskaņā ar 6. panta 2. punktu juridiskajam režīmam ir jābūt konkrētam, konsekventam un pilnīgam un tam jāspēj nodrošināt attiecīgo teritoriju patiesu aizsardzību. Dalībvalstīm ir rīcības brīvība, veicot attiecīgas darbības 6. panta 2. punkta īstenošanai, ja tiek garantēts, ka nenotiks noplicināšanās un neradīsies traucējums. Ja plāns vai projekts ir jāpārskata, lai nodrošinātu atbilstību 6. panta 2. punkta noteikumiem, tas jādara saskaņā ar 6. panta 3. punkta prasībām.

Saskaņā ar 6. panta 2. punktu juridiskajam režīmam ir jābūt konkrētam, konsekventam un pilnīgam un tam jāspēj nodrošināt attiecīgo teritoriju patiesu aizsardzību. Dalībvalstīm ir rīcības brīvība, veicot attiecīgas darbības 6. panta 2. punkta īstenošanai, ja tiek garantēts, ka nenotiks noplicināšanās un neradīsies traucējums. Ja plāns vai projekts ir jāpārskata, lai nodrošinātu atbilstību 6. panta 2. punkta noteikumiem, tas jādara saskaņā ar 6. panta 3. punkta prasībām.

3.4.   VAI ĪSTENOŠANA NOPLICINĀŠANĀS UN TRAUCĒJUMA GADĪJUMĀ ATŠĶIRAS?

Attiecībā uz sugu iztraucējumu 6. panta 2. punktā ir norādīts, ka jāveic attiecīgas darbības, lai no tā izvairītos, “ja šāds traucējums varētu būt nozīmīgs

  attiecībā uz

  šīs direktīvas

  mērķiem
  ”.

sugu iztraucējumu

ja šāds traucējums varētu būt nozīmīgs

attiecībā uz

šīs direktīvas

mērķiem

Minētajam traucējumam ir jābūt būtiskam (ietekmējošam) attiecībā uz sugu saglabāšanās statusu saistībā ar direktīvas mērķiem. Tieši tāpēc dalībvalstīm ir jāizmanto šie mērķi, lai noteiktu, vai traucējums ir vai nav būtisks.

mērķi

Tomēr attiecībā uz dzīvotņu noplicināšanos (kas skar gan dabiskas dzīvotnes, gan sugu dzīvotnes) ietekme saistībā ar direktīvas mērķiem nav nepārprotami minēta 6. panta 2. punkta tekstā. Ir vienkārši norādīts, ka jāizvairās no dzīvotņu noplicināšanās.

dzīvotņu noplicināšanos

Var šķist grūti novērtēt noplicināšanos absolūtā izteiksmē, neatsaucoties uz izmērāmām robežvērtībām. Tomēr, sasaistot noplicināšanos ar teritorijas mēroga saglabāšanas mērķiem, kuri dod ieguldījumu direktīvas mērķu sasniegšanā, var rast iespēju interpretēt tās robežas, kas iezīmē noplicināšanos (sk. 3.5.1. iedaļu).

Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. un 3. punkts ir jāskata kā vienots veselums, kas paredzēts, lai nodrošinātu vienāda līmeņa aizsardzību dzīvotņu veidiem un sugu dzīvotnēm (lieta C-258/11, 32. punkts, lieta C-521/12, 19. punkts. lieta C-387 un 388). Tāpēc, ja ir jāizvērtē noplicināšanās, tas jādara, lietojot kritērijus un metodes līdzīgi, kā to dara, piemērojot 6. panta 3. punktu (sk. arī lietu C-399/14, 54. punktu).

Teritorijā sastopama dzīvotnes veida vai sugas dzīvotnes saglabāšanās stāvokli var novērtēt, salīdzinot ar tās saglabāšanās stāvokli Natura 2000 datu standartveidlapā, ja tā ir aktualizēta.

Natura 2000

Konkrētā teritorijā saglabāšanās stāvoklim ir jāatspoguļo attiecīgo dzīvotņu un sugu dinamiskais raksturs.

| Nedrīkst pieļaut sugu iztraucējumu, ja šāds traucējums varētu būt nozīmīgs attiecībā uz direktīvas mērķiem. Savukārt dabiskās dzīvotnes vai sugas dzīvotnes noplicināšanos nekvalificē pēc tās nozīmīguma attiecībā pret direktīvas mērķiem – noplicināšanos vienkārši nevajadzētu pieļaut.


  Noplicināšanās un traucējums jānovērtē pēc teritorijas saglabāšanas mērķiem un teritorijā sastopamo sugu un dzīvotņu veidu saglabāšanās stāvokļa, izmantojot tādus pašus kritērijus kā 6. panta 3. punkta procedūrā. Šis jēdziens ir jāinterpretē dinamiski, atbilstoši attiecīgās teritorijas dzīvotnes vai sugu saglabāšanās stāvokļa izmaiņām. |
| --- |

Nedrīkst pieļaut sugu iztraucējumu, ja šāds traucējums varētu būt nozīmīgs attiecībā uz direktīvas mērķiem. Savukārt dabiskās dzīvotnes vai sugas dzīvotnes noplicināšanos nekvalificē pēc tās nozīmīguma attiecībā pret direktīvas mērķiem – noplicināšanos vienkārši nevajadzētu pieļaut.

Nedrīkst pieļaut sugu iztraucējumu, ja šāds traucējums varētu būt nozīmīgs attiecībā uz direktīvas mērķiem. Savukārt dabiskās dzīvotnes vai sugas dzīvotnes noplicināšanos nekvalificē pēc tās nozīmīguma attiecībā pret direktīvas mērķiem – noplicināšanos vienkārši nevajadzētu pieļaut.

Noplicināšanās un traucējums jānovērtē pēc teritorijas saglabāšanas mērķiem un teritorijā sastopamo sugu un dzīvotņu veidu saglabāšanās stāvokļa, izmantojot tādus pašus kritērijus kā 6. panta 3. punkta procedūrā. Šis jēdziens ir jāinterpretē dinamiski, atbilstoši attiecīgās teritorijas dzīvotnes vai sugu saglabāšanās stāvokļa izmaiņām.

Noplicināšanās un traucējums jānovērtē pēc teritorijas saglabāšanas mērķiem un teritorijā sastopamo sugu un dzīvotņu veidu saglabāšanās stāvokļa, izmantojot tādus pašus kritērijus kā 6. panta 3. punkta procedūrā. Šis jēdziens ir jāinterpretē dinamiski, atbilstoši attiecīgās teritorijas dzīvotnes vai sugu saglabāšanās stāvokļa izmaiņām.

3.5.   NOPLICINĀŠANĀS UN TRAUCĒJUMA INDIKATORI

Dalībvalstīm jāveic attiecīgi aizsardzības pasākumi, lai uzturētu Natura 2000 teritoriju
  ekoloģiskās īpašības
  no brīža, kad tās ierosina atzīt par Kopienas nozīmes teritorijām.

Natura 2000

ekoloģiskās īpašības

Tiesa to ir apstiprinājusi Bund lietā (lieta C-244/05, 45. punkts): “(..) ir svarīgi atgādināt, ka saskaņā ar Direktīvas III pielikuma (1. posms) atbildīgās valsts iestādes norādīto teritoriju ekoloģiskajām īpašībām ir jāatspoguļo tajā noteiktie novērtējuma kritēriji, proti, dabiskās dzīvotnes veida pārstāvētības pakāpe, tās teritorijas platība, struktūra un funkcijas, sugu populāciju skaits un blīvums konkrētajā teritorijā, attiecīgai sugai nozīmīgas dzīvotnes iezīmes, teritorijā esošās populācijas nošķirtības pakāpe, kā arī teritorijas nozīme konkrētu dzīvotņu un attiecīgo sugu saglabāšanā.”

Bund

(..) ir svarīgi atgādināt, ka saskaņā ar Direktīvas III pielikuma (1. posms) atbildīgās valsts iestādes norādīto teritoriju ekoloģiskajām īpašībām ir jāatspoguļo tajā noteiktie novērtējuma kritēriji, proti, dabiskās dzīvotnes veida pārstāvētības pakāpe, tās teritorijas platība, struktūra un funkcijas, sugu populāciju skaits un blīvums konkrētajā teritorijā, attiecīgai sugai nozīmīgas dzīvotnes iezīmes, teritorijā esošās populācijas nošķirtības pakāpe, kā arī teritorijas nozīme konkrētu dzīvotņu un attiecīgo sugu saglabāšanā

Tāpēc nedrīkst pieļaut, ka teritorijas ekoloģiskās īpašības pasliktinās salīdzinājumā ar līmeni teritorijas izraudzīšanās laikā. Ja ir panākts labāks stāvoklis, par atskaites punktu uzskata šo jauno stāvokli. Parasti noplicināšanos vai traucējumu konkrētā teritorijā novērtē katrā atsevišķā gadījumā, izmantojot indikatorus (sk. turpmāk tekstā) saistībā ar to vērtības izmaiņu nozīmīgumu (36).

36

3.5.1.   Dzīvotņu veidu un sugu dzīvotņu noplicināšanās

Noplicināšanās ir jebkāda veida degradācija, kas skar dzīvotni. Dalībvalstij ir jāņem vērā visu veidu ietekme uz vidi, kur atrodas dzīvotnes (telpa, ūdens, gaiss, augsne). Ja šīs ietekmes rezultātā dzīvotnes saglabāšanās parametri kļūst sliktāki nekā iepriekš, var uzskatīt, ka notikusi noplicināšanās.

Ir svarīgi atcerēties, ka prasība novērst noplicināšanos attiecas ne tikai uz Dzīvotņu direktīvas I pielikumā uzskaitītajiem
  dzīvotņu veidiem
  , kuru dēļ teritorija ir noteikta, bet arī uz Dzīvotņu direktīvas II pielikumā un Putnu direktīvas I pielikumā uzskaitītajām
  sugu dzīvotnēm
  , kā arī uz migrējošo sugu dzīvotnēm, kuru dēļ teritorija ir noteikta un kurām ir piemērojams Putnu direktīvas 4. panta 2. punkts.

dzīvotņu veidiem

sugu dzīvotnēm

Lai novērtētu šo noplicināšanos, var izmantot teritorijas saglabāšanas mērķus un ekoloģiskās īpašības, kuru dēļ tā izraudzīta par KNT (atbilstoši atlases kritērijiem direktīvas III pielikumā) vai par ĪAT.

Šīs dzīvotņu veidu ekoloģiskās īpašības reģistrē DSV, izmantojot turpmāk norādītos parametrus (37).

dzīvotņu veidu

37

| — | Dzīvotnes veida

  pārstāvētības

  pakāpe – tā parāda, “cik tipisks” ir dzīvotnes veids.

  Tas jāsasaista ar I pielikumā uzskaitīto dzīvotņu veidu interpretācijas rokasgrāmatu (38), jo šajā rokasgrāmatā ir sniegta katra dzīvotnes veida definīcija, kā arī informācija par raksturīgām sugām un citiem nozīmīgiem elementiem. Katrs notikums, darbība vai process, kas samazina dzīvotnes veida pārstāvētību, jāuzskata par noplicināšanos. |
| --- | --- |

—

Dzīvotnes veida

  pārstāvētības

  pakāpe – tā parāda, “cik tipisks” ir dzīvotnes veids.

Dzīvotnes veida

pārstāvētības

pakāpe – tā parāda, “cik tipisks” ir dzīvotnes veids.

Tas jāsasaista ar I pielikumā uzskaitīto dzīvotņu veidu interpretācijas rokasgrāmatu (38), jo šajā rokasgrāmatā ir sniegta katra dzīvotnes veida definīcija, kā arī informācija par raksturīgām sugām un citiem nozīmīgiem elementiem. Katrs notikums, darbība vai process, kas samazina dzīvotnes veida pārstāvētību, jāuzskata par noplicināšanos.

38

| — | Dzīvotnes

  platība

  teritorijā un tās relatīvā platība salīdzinājumā ar dzīvotnes veida kopējo platību valsts teritorijā.

  Par noplicināšanos uzskatāms katrs notikums, darbība vai process, kas sekmē to, ka attiecīgajā teritorijā samazinās tā dzīvotnes veida vai sugas dzīvotnes lielums, kuru dēļ teritorija ir noteikta. |
| --- | --- |

—

Dzīvotnes

  platība

  teritorijā un tās relatīvā platība salīdzinājumā ar dzīvotnes veida kopējo platību valsts teritorijā.

Dzīvotnes

platība

teritorijā un tās relatīvā platība salīdzinājumā ar dzīvotnes veida kopējo platību valsts teritorijā.

Par noplicināšanos uzskatāms katrs notikums, darbība vai process, kas sekmē to, ka attiecīgajā teritorijā samazinās tā dzīvotnes veida vai sugas dzīvotnes lielums, kuru dēļ teritorija ir noteikta.

| — | Attiecīgā dabiskās dzīvotnes veida struktūras un funkciju

  saglabāšanās pakāpe

  un iespējas to atjaunot. |
| --- | --- |

—

Attiecīgā dabiskās dzīvotnes veida struktūras un funkciju

  saglabāšanās pakāpe

  un iespējas to atjaunot.

Attiecīgā dabiskās dzīvotnes veida struktūras un funkciju

saglabāšanās pakāpe

un iespējas to atjaunot.

Līdzīgi apsvērumi var būt piemērojami sugu dzīvotnēm, piemēram, mitrājiem, kuros mīt putni. Jebkāda tādu faktoru pasliktināšanās, kas ir vajadzīgi dzīvotņu un sugu dzīvotņu ilgtermiņa uzturēšanai, var tikt uzskatīta par noplicināšanos, piemēram, noplicināšanos var izraisīt ne tikai dzīvotnes lieluma fiziska samazināšanās, bet arī kvalitātes zudums kā sugu vairošanās, barošanās, atpūtas vai uzturēšanās vietai.

Protams, ka ilgtermiņa uzturēšanai vajadzīgās funkcijas ir atkarīgas no attiecīgās dzīvotnes. Dalībvalstīm ir jābūt informētām par šīm prasībām (veicot pētījumus, vācot datus utt.), jo 6. panta 1. punkts nosaka, ka tām ir jāveic pasākumi, “kuri atbilst šajās teritorijās sastopamo I pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un II pielikuma sugu ekoloģiskajām prasībām”.

kuri atbilst šajās teritorijās sastopamo I pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un II pielikuma sugu ekoloģiskajām prasībām

| Dzīvotņu noplicināšanās teritorijā notiek, kad sarūk tā platība, ko šajā teritorijā aizņem dzīvotnes veids vai sugu dzīvotne, vai kad samazinās dzīvotnei raksturīgā struktūra un funkcijas, kas vajadzīgas tās ilglaicīgai uzturēšanai, vai to sugu statuss, kas ir saistītas ar šo dzīvotni, salīdzinājumā ar to sākotnējo vai atjaunoto stāvokli. Šo novērtējumu veic atbilstoši teritorijas saglabāšanas mērķiem un tās ieguldījumam tīkla saskaņotībā. |
| --- |

Dzīvotņu noplicināšanās teritorijā notiek, kad sarūk tā platība, ko šajā teritorijā aizņem dzīvotnes veids vai sugu dzīvotne, vai kad samazinās dzīvotnei raksturīgā struktūra un funkcijas, kas vajadzīgas tās ilglaicīgai uzturēšanai, vai to sugu statuss, kas ir saistītas ar šo dzīvotni, salīdzinājumā ar to sākotnējo vai atjaunoto stāvokli. Šo novērtējumu veic atbilstoši teritorijas saglabāšanas mērķiem un tās ieguldījumam tīkla saskaņotībā.

Dzīvotņu noplicināšanās teritorijā notiek, kad sarūk tā platība, ko šajā teritorijā aizņem dzīvotnes veids vai sugu dzīvotne, vai kad samazinās dzīvotnei raksturīgā struktūra un funkcijas, kas vajadzīgas tās ilglaicīgai uzturēšanai, vai to sugu statuss, kas ir saistītas ar šo dzīvotni, salīdzinājumā ar to sākotnējo vai atjaunoto stāvokli. Šo novērtējumu veic atbilstoši teritorijas saglabāšanas mērķiem un tās ieguldījumam tīkla saskaņotībā.

3.5.2.   Sugu iztraucējums

Atšķirībā no noplicināšanās, traucējums tieši neietekmē teritorijas fizisko stāvokli; tas skar sugas un var būt ierobežots laikā (troksnis, gaismas avots utt.). Tāpēc traucējuma intensitāte, ilgums un atkārtošanās biežums ir svarīgi parametri.

Lai noteiktu, vai traucējums ir nozīmīgs attiecībā uz direktīvas mērķiem, var atsaukties uz termina “labvēlīgs sugas saglabāšanās statuss” definīciju 1. panta i) apakšpunktā, kuras pamatā ir šādi faktori:

labvēlīgs sugas saglabāšanās statuss

| — | “attiecīgo sugu

  populācijas dinamikas dati

  liecina, ka ilgtermiņā suga sevi atražo un ir dzīvotspējīga konkrētās dabiskās dzīvotnes sastāvdaļa,”

  Katru notikumu, darbību vai procesu, kas veicina teritorijās sastopamo sugu populācijas ilgtermiņa samazināšanos, var uzskatīt par nozīmīgu traucējumu, |
| --- | --- |

—

“attiecīgo sugu

  populācijas dinamikas dati

  liecina, ka ilgtermiņā suga sevi atražo un ir dzīvotspējīga konkrētās dabiskās dzīvotnes sastāvdaļa,”

“attiecīgo sugu

populācijas dinamikas dati

liecina, ka ilgtermiņā suga sevi atražo un ir dzīvotspējīga konkrētās dabiskās dzīvotnes sastāvdaļa,”

Katru notikumu, darbību vai procesu, kas veicina teritorijās sastopamo sugu populācijas ilgtermiņa samazināšanos, var uzskatīt par nozīmīgu traucējumu,

| — | “sugas

  dabiskās izplatības areāls nav samazinājies

  , un šķiet, ka tas nemazināsies arī tuvākajā laikā,”

  Katru notikumu, darbību vai procesu, kas veicina teritorijās sastopamo sugu populācijas izplatības areāla samazināšanos vai samazināšanās risku, var uzskatīt par nozīmīgu traucējumu, |
| --- | --- |

—

“sugas

  dabiskās izplatības areāls nav samazinājies

  , un šķiet, ka tas nemazināsies arī tuvākajā laikā,”

“sugas

dabiskās izplatības areāls nav samazinājies

, un šķiet, ka tas nemazināsies arī tuvākajā laikā,”

Katru notikumu, darbību vai procesu, kas veicina teritorijās sastopamo sugu populācijas izplatības areāla samazināšanos vai samazināšanās risku, var uzskatīt par nozīmīgu traucējumu,

| — | “dzīvotne ir un šķiet, ka arī turpmāk būs

  pietiekami plaša

  tās populāciju ilglaicīgai uzturēšanai.”

  Katru notikumu, darbību vai procesu, kas veicina sugas pieejamās dzīvotnes lieluma samazināšanos, var uzskatīt par nozīmīgu traucējumu. |
| --- | --- |

—

“dzīvotne ir un šķiet, ka arī turpmāk būs

  pietiekami plaša

  tās populāciju ilglaicīgai uzturēšanai.”

“dzīvotne ir un šķiet, ka arī turpmāk būs

pietiekami plaša

tās populāciju ilglaicīgai uzturēšanai.”

Katru notikumu, darbību vai procesu, kas veicina sugas pieejamās dzīvotnes lieluma samazināšanos, var uzskatīt par nozīmīgu traucējumu.

Šajā ziņā nozīmīgu traucējumu sugai var radīt tāda ietekme kā troksnis, vibrācijas un sugas apakšpopulāciju izolācija. Tāpēc, ja dalībvalsts neveic piemērotus pasākumus, lai novērstu minēto, tā nav izpildījusi Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta prasības (lieta C-404/09).

Lai noteiktu traucējuma nozīmīgumu, var ņemt vērā tādus faktorus kā traucējuma intensitāte, biežums un ilgums, kuri dažādām sugām var atšķirties atkarībā no laika un apstākļiem (piemēram, barības resursi, citi pietiekami netraucēti apgabali tuvumā).

| Sugas iztraucējums teritorijā rodas tādu notikumu, darbību vai procesu dēļ, kuri attiecīgā teritorijā veicina sugas populācijas ilgtermiņa samazināšanos, tās izplatības areāla samazināšanos vai samazināšanās risku, kā arī pieejamās dzīvotnes samazināšanos. Šo novērtējumu veic atbilstoši teritorijas saglabāšanas mērķiem un tās ieguldījumam tīkla saskaņotībā. |
| --- |

Sugas iztraucējums teritorijā rodas tādu notikumu, darbību vai procesu dēļ, kuri attiecīgā teritorijā veicina sugas populācijas ilgtermiņa samazināšanos, tās izplatības areāla samazināšanos vai samazināšanās risku, kā arī pieejamās dzīvotnes samazināšanos. Šo novērtējumu veic atbilstoši teritorijas saglabāšanas mērķiem un tās ieguldījumam tīkla saskaņotībā.

Sugas iztraucējums teritorijā rodas tādu notikumu, darbību vai procesu dēļ, kuri attiecīgā teritorijā veicina sugas populācijas ilgtermiņa samazināšanos, tās izplatības areāla samazināšanos vai samazināšanās risku, kā arī pieejamās dzīvotnes samazināšanos. Šo novērtējumu veic atbilstoši teritorijas saglabāšanas mērķiem un tās ieguldījumam tīkla saskaņotībā.

4.   6. PANTA 3. PUNKTS

6. PANTA 3. PUNKTS

Šādu jēdzienu skaidrojums: plāns vai projekts, būtiskas ietekmes varbūtība, pienācīgs novērtējums, teritorijas saglabāšanas mērķi; kumulatīva ietekme, kompetentās iestādes, sabiedrības viedoklis, teritorijas integritāte

Šādu jēdzienu skaidrojums: plāns vai projekts, būtiskas ietekmes varbūtība, pienācīgs novērtējums, teritorijas saglabāšanas mērķi

kumulatīva ietekme, kompetentās iestādes, sabiedrības viedoklis, teritorijas integritāte

4.1.   TEKSTS

“Visiem plāniem vai projektiem, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, bet kas atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem varētu būtiski ietekmēt minēto teritoriju, pienācīgi izvērtē ietekmi uz šo teritoriju, ievērojot tās aizsardzības [saglabāšanas] mērķus. Ņemot vērā novērtējuma atzinumus par ietekmi uz minēto teritoriju, un saskaņā ar 4. punkta noteikumiem, kompetentā valsts iestāde piekrīt plāna vai projekta īstenošanai tikai tad, ja tā ir pārliecinājusies, ka netiks izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība [integritāte], un vajadzības gadījumā noskaidrojusi plašākas sabiedrības viedokli.”

4.2.   DARBĪBAS JOMA

Attiecībā uz mērķi un kontekstu 6. panta trešā un ceturtā punkta nozīme jāskata saistībā ar šā paša panta pirmo (vai ĪAT gadījumā saistībā ar Putnu direktīvas 3. un 4. panta pirmo un otru punktu) un otro punktu. Jo īpaši svarīgi ir atcerēties, ka pat gadījumos, kad tiek noteikts, ka iniciatīva vai darbība neietilpst 6. panta 3. punkta darbības jomā, tai joprojām ir jābūt saderīgai ar citiem minētajiem noteikumiem.

mērķi un kontekstu

Jānorāda, ka darbības, kuras dod ieguldījumu teritorijas saglabāšanas mērķu sasniegšanā vai kuras ir saderīgas ar šiem mērķiem, iespējams, jau ietilpst 6. panta 1. un 2. punkta darbības jomā, piemēram, tradicionāla zemkopības prakse, kas uztur noteiktas dzīvotnes un sugas. 6. panta 3. un 4. punkta noteikumi veido atļaujošu režīmu un nosaka apstākļus, kādos plānus un projektus, kam varētu būt būtiska negatīva ietekme uz Natura 2000 teritorijām, drīkstētu vai nedrīkstētu atļaut. Šie noteikumi nodrošina iespēju teritorijas saglabāšanas mērķu gaismā pilnā mērā izvērtēt ekonomiskās un citas neekoloģiskās prasības.

Natura 2000

6. panta 3. punkts nosaka pakāpenisku procedūru plānu un projektu izskatīšanai (39):

pakāpenisku procedūru

39

| a) | procedūras pirmā daļa ietver pirmsnovērtēšanas posmu (iepriekšēja izpēte), kurā nosaka, vai plāns vai projekts ir tieši saistīts ar teritorijas apsaimniekošanu vai vajadzīgs tai, un vai tam varētu būt būtiska ietekme uz teritoriju; to reglamentē 6. panta 3. punkta pirmais teikums; |
| --- | --- |

a)

procedūras pirmā daļa ietver pirmsnovērtēšanas posmu (iepriekšēja izpēte), kurā nosaka, vai plāns vai projekts ir tieši saistīts ar teritorijas apsaimniekošanu vai vajadzīgs tai, un vai tam varētu būt būtiska ietekme uz teritoriju; to reglamentē 6. panta 3. punkta pirmais teikums;

| b) | otrā procedūras daļa, ko reglamentē 6. panta 3. punkta otrais teikums, ir saistīta ar pienācīgu novērtējumu un valsts kompetento iestāžu lēmumu. |
| --- | --- |

b)

otrā procedūras daļa, ko reglamentē 6. panta 3. punkta otrais teikums, ir saistīta ar pienācīgu novērtējumu un valsts kompetento iestāžu lēmumu.

Trešā procedūras daļa (ko reglamentē 6. panta 4. punkts) ir jāveic, ja, neskatoties uz negatīvu novērtējumu, tiek rosināts nenoraidīt plānu vai projektu, bet izskatīt to sīkāk. Šajā gadījumā noteiktos apstākļos 6. panta 4. punkts pieļauj izņēmumus no tā paša panta 3. punkta.

Procedūras piemērošana un tās piemērošanas pakāpe ir atkarīga no vairākiem faktoriem, un šajā darbību secībā katru nākamo soli ietekmē iepriekšējais solis. Tāpēc, lai pareizi piemērotu 6. panta 3. punktu, ir svarīgi ievērot darbību secību.

Saistībā ar novērtējuma ģeogrāfisko tvērumu 6. panta 3. punkta noteikumi attiecas ne tikai uz tiem plāniem un projektiem, ko īsteno vienīgi aizsargātajā teritorijā vai uz ko tie attiecas; tie attiecas arī uz plāniem un projektiem, kas atrodas ārpus šīs teritorijas, bet kam, visticamāk, būs būtiska ietekme uz to neatkarīgi no šo plānu un projektu attāluma no minētās teritorijas (lieta C-98/03, 51. punkts, lieta C-418/04, 232. un 233. punkts).

ģeogrāfisko tvērumu

Tiesa ir arī norādījusi, ka Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkts neizslēdz iespēju noteikt stingrākus nacionālos aizsardzības pasākumus, kas var, piemēram, pilnībā aizliegt noteiktus darbības veidus, pat neprasot novērtēt atsevišķa projekta vai plāna ietekmi uz attiecīgās Natura 2000 teritorijas vidi (lieta C-2/10, 39.–75. punkts).

Natura 2000

| 6. panta 3. punktā ir definēta pakāpeniska procedūra tādu plānu un projektu izskatīšanai, kuriem var būt būtiska ietekme uz

  Natura 2000

  teritoriju. Darbībām, kas neietilpst 6. panta 3. punkta darbības jomā, tomēr jābūt saderīgām ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punkta (vai ĪAT gadījumā ar Putnu direktīvas 3. panta un 4. panta 1. un 2. punkta), kā arī 6. panta 2. punkta noteikumiem. |
| --- |

6. panta 3. punktā ir definēta pakāpeniska procedūra tādu plānu un projektu izskatīšanai, kuriem var būt būtiska ietekme uz

  Natura 2000

  teritoriju. Darbībām, kas neietilpst 6. panta 3. punkta darbības jomā, tomēr jābūt saderīgām ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punkta (vai ĪAT gadījumā ar Putnu direktīvas 3. panta un 4. panta 1. un 2. punkta), kā arī 6. panta 2. punkta noteikumiem.

6. panta 3. punktā ir definēta pakāpeniska procedūra tādu plānu un projektu izskatīšanai, kuriem var būt būtiska ietekme uz

Natura 2000

teritoriju. Darbībām, kas neietilpst 6. panta 3. punkta darbības jomā, tomēr jābūt saderīgām ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punkta (vai ĪAT gadījumā ar Putnu direktīvas 3. panta un 4. panta 1. un 2. punkta), kā arī 6. panta 2. punkta noteikumiem.

4.3.   SAIKNE STARP 6. PANTA 2. PUNKTU UN 6. PANTA 3. PUNKTU

Gan 6. panta 2. punkta, gan tā paša panta 3. punkta nolūks ir novērst negatīvu ietekmi uz teritoriju. 6. panta 2. punkta gadījumā nolūks ir novērst “noplicināšanos vai būtisku traucējumu”. 6. panta 3. punkta gadījumā mērķis ir izvairīties no tādu plānu vai projektu apstiprināšanas, kas varētu “izjaukt attiecīgās teritorijas viengabalainību [integritāti]”. Tāpēc mērķi lielā mērā ir līdzīgi. Tomēr jāatceras, ka 6. panta 2. punkta noteikumi uz teritoriju attiecas vienmēr, savukārt 6. panta 3. punkta noteikumi ir piemērojami tikai tad, ja tiek ierosināts plāns vai projekts, kas var būtiski ietekmēt teritoriju. Tā kā abiem punktiem ir viens vispārējais mērķis, ir loģiski secināt, ka saskaņā ar 6. panta 3. punkta noteikumiem apstiprināts plāns vai projekts atbildīs arī 6. panta 2. punkta noteikumiem, ja vien pēc tam nekļūst skaidrs, ka šis plāns vai projekts varētu noplicināt dzīvotni un/vai traucēt sugām, kuru dēļ attiecīgā teritorija ir noteikta.

noplicināšanos vai būtisku traucējumu

izjaukt attiecīgās teritorijas viengabalainību [integritāti]

vienmēr

ja tiek ierosināts plāns vai projekts

To ir apstiprinājusi Tiesa (lieta C-127/02, 35.–37. punkts): “ja kāds plāns vai projekts saskaņā ar Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktā paredzēto procedūru ir apstiprināts, tad saistībā ar minētā plāna vai projekta ietekmi uz aizsargājamo teritoriju, vienlaicīgi nav jāpiemēro 6. panta 2. punktā minētā vispārējā aizsardzības norma. Faktiski kāda plāna vai projekta atļauja, kas izdota saskaņā ar Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu, noteikti pieprasa, lai plāns vai projekts neietekmētu attiecīgās teritorijas viengabalainību [integritāti] un tādējādi to arī būtiski nepasliktinātu vai tai netraucētu minētā panta 2. punkta izpratnē.

ja kāds plāns vai projekts saskaņā ar Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktā paredzēto procedūru ir apstiprināts, tad saistībā ar minētā plāna vai projekta ietekmi uz aizsargājamo teritoriju, vienlaicīgi nav jāpiemēro 6. panta 2. punktā minētā vispārējā aizsardzības norma

Faktiski kāda plāna vai projekta atļauja, kas izdota saskaņā ar Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu, noteikti pieprasa, lai plāns vai projekts neietekmētu attiecīgās teritorijas viengabalainību [integritāti] un tādējādi to arī būtiski nepasliktinātu vai tai netraucētu minētā panta 2. punkta izpratnē

Tomēr nevar izslēgt iespēju, ka vēlāk šāds plāns vai projekts, pat ja tā nav kompetento iestāžu kļūda, uzrāda pazīmes, kas izraisa šādu pasliktināšanos vai traucējumus. Šādos apstākļos Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkts pieļauj iespēju sekot būtiskajam vides kvalitātes saglabāšanas un aizsardzības mērķim, t. i., dabisko dzīvotņu, kā arī savvaļas dzīvnieku un augu aizsardzībai, kā tas minēts šīs direktīvas pirmajā apsvērumā.”

Tomēr nevar izslēgt iespēju, ka vēlāk šāds plāns vai projekts, pat ja tā nav kompetento iestāžu kļūda, uzrāda pazīmes, kas izraisa šādu pasliktināšanos vai traucējumus. Šādos apstākļos Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkts pieļauj iespēju sekot būtiskajam vides kvalitātes saglabāšanas un aizsardzības mērķim, t. i., dabisko dzīvotņu, kā arī savvaļas dzīvnieku un augu aizsardzībai, kā tas minēts šīs direktīvas pirmajā apsvērumā.

Bet, ja plāns vai projekts ir apstiprināts, nenodrošinot atbilstību 6. panta 3. punktam, var tikt konstatēts 6. panta 2. punkta pārkāpums, ja tiek atklāta tās dzīvotnes noplicināšanās vai traucējums tai sugai, kuras dēļ attiecīgā teritorija tikusi noteikta (lietas C-304/05, C-388/05, C-404/09, C-141/14).

Tas pats attiecas uz visiem projektiem un darbībām, kuri atļauti pirms teritoriju iekļaušanas KNT sarakstā vai to atzīšanas par ĪAT un kuriem nav piemērojams pienākums izvērtēt sekas dzīvotņu veidiem un sugām atbilstīgi 6. panta 3. punktam, bet kuri var negatīvi ietekmēt šo teritoriju integritāti. Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. un 3. punkts ir jāskata kā saistīts veselums, kas paredzēts, lai nodrošinātu vienāda līmeņa aizsardzību dabiskām un sugu dzīvotnēm (lietas C-258/11, C-521/12, C-399/14, C-387 un 388/15).

Tāpēc, ja no 6. panta 2. punkta izriet pienākums pārskatīt plāna vai projekta ietekmes uz attiecīgo teritoriju novērtējumu, tas jādara saskaņā ar 6. panta 3. punkta prasībām (lieta C-399/14, 54. punkts).

6. panta 3. punkts nav piemērojams darbībām, kuru īstenošanai bija jāsaņem atļauja, bet kuras tikušas īstenotas bez atļaujas, proti, nelikumīgi. Tomēr šādām darbībām var būt sekas, kas neatbilst 6. panta 2. punktam, un dalībvalstij ir jārīkojas atbilstoši šim punktam (lieta C-504/14).

4.4.   KO NOZĪMĒ “PLĀNS VAI PROJEKTS, KAS NAV TIEŠI SAISTĪTS AR KONKRĒTO TERITORIJU VAI NAV VAJADZĪGS TĀS APSAIMNIEKOŠANAI”?

Tā kā Dzīvotņu direktīvā nav definēti vārdi “plāns” vai “projekts”, rūpīgi jāņem vērā vispārējie interpretācijas principi, jo īpaši princips, ka ES tiesību aktu atsevišķi noteikumi ir jāinterpretē, pamatojoties uz šo noteikumu formulējumu, nolūku un kontekstu.

Vārdu “plāns” vai “projekts” plašu interpretāciju var pamatot ar diviem argumentiem:

| — | pirmkārt, direktīva neierobežo vārdu “plāns” vai “projekts” darbības jomu, norādot kādas konkrētas kategorijas. Galvenais ierobežojošais faktors ir, vai šiem plāniem un projektiem varētu būt būtiska ietekme uz teritoriju, |
| --- | --- |

—

pirmkārt, direktīva neierobežo vārdu “plāns” vai “projekts” darbības jomu, norādot kādas konkrētas kategorijas. Galvenais ierobežojošais faktors ir, vai šiem plāniem un projektiem varētu būt būtiska ietekme uz teritoriju,

| — | otrkārt, lai darbībām, kas ir izslēgtas no 6. panta 3. un 4. punkta darbības jomas, varētu turpināt piemērot 6. panta 2. punktu, jāapzinās, ka, jo šaurāk tiek definēti vārdi “plāns” un “projekts”, jo ierobežotākas varētu būt iespējas apsvērt saglabāšanas intereses pār kaitējošām nesaglabāšanas interesēm un tādējādi nodrošināt pareizu 6. panta 2. punkta piemērošanu, proti, novērst noplicināšanos un traucējumu. |
| --- | --- |

—

otrkārt, lai darbībām, kas ir izslēgtas no 6. panta 3. un 4. punkta darbības jomas, varētu turpināt piemērot 6. panta 2. punktu, jāapzinās, ka, jo šaurāk tiek definēti vārdi “plāns” un “projekts”, jo ierobežotākas varētu būt iespējas apsvērt saglabāšanas intereses pār kaitējošām nesaglabāšanas interesēm un tādējādi nodrošināt pareizu 6. panta 2. punkta piemērošanu, proti, novērst noplicināšanos un traucējumu.

4.4.1.   Projekts

Pēc analoģijas Direktīva 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (40) (turpmāk tekstā IVN direktīva) vēl vairāk pastiprina atbalstu vārda “projekts” plašai definīcijai. Šī direktīva darbojas līdzīgā kontekstā, jo tajā izklāstīti noteikumi, kā novērtējami projekti, kam varētu būt nozīmīga ietekme uz vidi. IVN direktīvas 1. panta 2. punktā ir norādīts, ka “projekts” nozīmē:

par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu

40

| “— | celtniecības darbu vai citu ierīkošanu vai programmu izpildi; – citu iejaukšanos dabiskajā apkārtnē un ainavā, to skaitā iejaukšanos, kas saistīta ar minerālo resursu ieguvi.” |
| --- | --- |

“—

celtniecības darbu vai citu ierīkošanu vai programmu izpildi; – citu iejaukšanos dabiskajā apkārtnē un ainavā, to skaitā iejaukšanos, kas saistīta ar minerālo resursu ieguvi.”

celtniecības darbu vai citu ierīkošanu vai programmu izpildi; – citu iejaukšanos dabiskajā apkārtnē un ainavā, to skaitā iejaukšanos, kas saistīta ar minerālo resursu ieguvi.

Tā ir ļoti plaša definīcija (lieta C-72/95, Kraaijeveld, 30. un 31. punkts), kura ietver ne tikai celtniecības darbus, bet arī iejaukšanos dabiskajā vidē, tostarp regulāras darbības, kuru mērķis ir dabas resursu izmantošana (41). Piemēram, tā varētu ietvert lauksaimniecības intensitātes nozīmīgu palielināšanos, kura var kaitēt teritorijas pusdabiskajam raksturam vai to iznīcināt (42).

Kraaijeveld,

41

42

Tiesa ir devusi vairākus nolēmumus par to, uz kāda veida iejaukšanos ir jāattiecina 6. panta 3. punkts.

Waddenzee lietā (lieta C-127/02, 25.–29. punkts) tika skaidri noteikts, ka darbības, kuras attiecīgajā teritorijā periodiski veic daudzus gadus, bet licenci (licenci, par kuru ikreiz no jauna jāveic novērtējums gan par iespēju šo darbību veikt, gan par teritoriju, kur to var veikt) par to izsniedz ik gadu no jauna uz noteiktu laiku – katra pieprasījuma gadījumā jāuzskata par atsevišķu plānu vai projektu Dzīvotņu direktīvas nozīmē.

Waddenzee

darbības, kuras attiecīgajā teritorijā periodiski veic

Papenburg lietā (lieta C-226/08, 50.–51. punkts) Tiesa arī lēma, ka: “(..) nepārtrauktiem uzturēšanas pasākumiem, kas tiek veikti estuāra kuģuceļā, kas nav tieši saistīti ar teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai (..) tiktāl, ciktāl tie ir uzskatāmi par projektu un var būtiski ietekmēt attiecīgo teritoriju, ir jāveic to ietekmes uz teritoriju novērtējums, piemērojot minētās tiesību normas [6. panta 3. punktu].”

Papenburg

(..) nepārtrauktiem uzturēšanas pasākumiem, kas tiek veikti estuāra kuģuceļā, kas nav tieši saistīti ar teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai (..) tiktāl, ciktāl tie ir uzskatāmi par projektu un var būtiski ietekmēt attiecīgo teritoriju, ir jāveic to ietekmes uz teritoriju novērtējums, piemērojot minētās tiesību normas [6. panta 3. punktu].

Tomēr, “ja, ņemot vērā minēto pasākumu atkārtošanos (..) vai izpildes nosacījumus, tie var tikt uzskatīti par tādiem, kas rada vienotu darbību, īpaši, ja to mērķis ir uzturēt kārtībā noteikta dziļuma kuģuceļu, šajā sakarā veicot regulāras un nepieciešamas bagarēšanas darbības, šie uzturēšanas pasākumi var tikt uzskatīti par vienu un to pašu projektu Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta izpratnē.”

ja, ņemot vērā minēto pasākumu atkārtošanos (..) vai izpildes nosacījumus, tie var tikt uzskatīti par tādiem, kas rada vienotu darbību, īpaši, ja to mērķis ir uzturēt kārtībā noteikta dziļuma kuģuceļu, šajā sakarā veicot regulāras un nepieciešamas bagarēšanas darbības, šie uzturēšanas pasākumi var tikt uzskatīti par vienu un to pašu projektu Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta izpratnē

Tiesa ir arī lēmusi, ka iespēja vispārīgi atbrīvot noteiktas darbības no noteikumu izpildes neatbilst 6. panta 3. punkta noteikumiem (lietas C-256/98, C-6/04, C-241/08, C-418/04, C-538/09). Turklāt Tiesa ir arī noteikusi, ka projektus nedrīkst atbrīvot no izvērtēšanas pienākuma tikai tāpēc, ka tiem nav vajadzīga atļauja (lieta C-98/03, 43.–52. punkts).

iespēja vispārīgi atbrīvot noteiktas darbības no noteikumu izpildes neatbilst 6. panta 3. punkta noteikumiem

Tiesa ir arī norādījusi, ka projekta lielums nav būtisks, jo tas pats par sevi neizslēdz iespēju, ka projekts varētu būtiski ietekmēt aizsargāto teritoriju (lieta C-98/03, lieta C-418/04, 244. punkts).

projekta lielums nav būtisks

4.4.2.   Plāns

Arī terminu “plāns” 6. panta 3. punkta piemērošanas vajadzībām ir iespējams interpretēt ļoti plaši. Ja pēc analoģijas skatām Direktīvu 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (43) (turpmāk tekstā SVN direktīva), tās 2. panta a) apakšpunktā plāni un programmas ir definētas šādi:

43

“plāni un programmas, tostarp ar Eiropas Kopienas līdzfinansējumu, kā arī visi plānu un programmu grozījumi:

plāni un programmas, tostarp ar Eiropas Kopienas līdzfinansējumu, kā arī visi plānu un programmu grozījumi:

| — | kurus sagatavo un/vai pieņem valsts, reģionālā vai vietējā līmenī, vai arī tādi, ko pieņemšanai likumdošanas kārtībā parlamentā vai valdībā sagatavo iestāde un |
| --- | --- |

—

kurus sagatavo un/vai pieņem valsts, reģionālā vai vietējā līmenī, vai arī tādi, ko pieņemšanai likumdošanas kārtībā parlamentā vai valdībā sagatavo iestāde un

kurus sagatavo un/vai pieņem valsts, reģionālā vai vietējā līmenī, vai arī tādi, ko pieņemšanai likumdošanas kārtībā parlamentā vai valdībā sagatavo iestāde un

| — | kas prasīti saskaņā ar normatīviem vai administratīviem aktiem.” |
| --- | --- |

—

kas prasīti saskaņā ar normatīviem vai administratīviem aktiem.”

kas prasīti saskaņā ar normatīviem vai administratīviem aktiem.

Šajā ziņā Tiesa ir spriedusi, ka, “ņemot vērā Direktīvas 2001/42 mērķi nodrošināt augstu vides aizsardzības līmeni,

  noteikumi, kuros ir noteikta šīs direktīvas piemērošanas joma

  , tostarp tie, kuros ir izklāstītas direktīvā paredzēto aktu definīcijas,

  ir jāinterpretē plaši
  ” (lieta C-567/10, 24. punkts).

ņemot vērā Direktīvas 2001/42 mērķi nodrošināt augstu vides aizsardzības līmeni,

noteikumi, kuros ir noteikta šīs direktīvas piemērošanas joma

, tostarp tie, kuros ir izklāstītas direktīvā paredzēto aktu definīcijas,

ir jāinterpretē plaši

Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu acīmredzama nozīme ir zemes izmantošanas vai teritoriālajiem plāniem. Dažiem plāniem ir tieša juridiska ietekme uz zemes lietošanu, bet citiem tikai netieša ietekme. Piemēram, reģionālus vai ģeogrāfiski plašus teritoriālos plānus bieži nepiemēro tieši – tie ir citu sīkāk izstrādātu plānu pamatā vai kalpo par satvaru attīstīšanas atļaujām, kam savukārt ir tiešas juridiskas sekas. Ciktāl abi zemes lietošanas plānu veidi varētu nozīmīgi ietekmēt kādu Natura 2000 teritoriju, uz tiem jāattiecina 6. panta 3. punkts.

zemes izmantošanas vai teritoriālajiem plāniem

Natura 2000

Tiesa šo nostāju apstiprināja (lieta C-6/04, 52. punkts), norādot, ka, kaut arī zemes izmantošanas plāni paši par sevi ne vienmēr sniedz atļauju attīstības projektiem un šādiem projektiem ir jāsaņem plānošanas atļauja atbilstoši ierastajai procedūrai, tie ievērojami ietekmē lēmumus šajā jautājumā. Tādējādi zemes lietošanas plāniem ir jāveic pienācīgs novērtējums par to ietekmi uz attiecīgo teritoriju (skatīt arī lietu C-418/04).

tie ievērojami ietekmē lēmumus šajā jautājumā

Arī nozaru plāni, ciktāl tiem, varētu būt būtiska ietekme uz Natura 2000 teritoriju, ir uzskatāmi par tādiem, kas ietilpst 6. panta 3. punkta darbības jomā. Piemēri varētu būt transporta tīklu plāni, enerģētiskie plāni, atkritumu apsaimniekošanas plāni, ūdens resursu apsaimniekošanas plāni vai meža apsaimniekošanas plāni (sk. lietu C-441/17, 122.–124. punkts).

nozaru plāni

Natura 2000

Tomēr ir jānošķir “plāni”, kas pēc būtības ir rīcībpolitiski paziņojumi, proti, rīcībpolitikas dokumenti, kas parāda ministrijas vai zemāka līmeņa iestādes vispārējo politisko gribu vai nolūku. Šāda plāna piemērs varētu būt dalībvalsts vai reģiona vispārējas ilgtspējīgas attīstības plāns. Nešķiet pareizi tos uzskatīt par “plāniem” 6. panta 3. punkta nozīmē, jo īpaši tad, ja no šādiem rīcībpolitiskiem paziņojumiem izrietošām iniciatīvām jāsagatavo zemes lietošanas vai nozares starpplāns (lieta C 179/06, 41. punkts) (44). Tomēr, ja saikne starp šādas iniciatīvas saturu un iespējamo būtisko ietekmi uz Natura 2000 teritoriju ir skaidra un tieša, jāpiemēro 6. panta 3. punkts.

44

Natura 2000

Ja plānā vispārēji ir iekļauts viens vai vairāki specifiski projekti (bet ne sīka projekta informācija), plāna līmenī veikts novērtējums neatceļ pienākumu veikt specifisko projektu novērtējumu atbilstoši 6. panta 3. punktam tad, kad par tiem pieejamās informācijas ir vairāk (45).

45

4.4.3.   Nav tieši saistīti ar apsaimniekošanu vai nav vajadzīgi tai (..)

6. panta konteksts un mērķis liecina, ka termins “apsaimniekošana” acīmredzami jāuzskata par tādu, kas attiecas uz teritorijas “saglabāšanas” pārvaldību, proti, tas jāskata tā, kā šis termins tiek lietots 6. panta 1. punktā. Tāpēc, ja darbība ir tieši saistīta ar saglabāšanas mērķu izpildi un ir vajadzīga šim nolūkam, uz to var neattiecināt prasību veikt novērtējumu.

Ieviešot iespēju izveidot apsaimniekošanas plānus, 6. panta 1. punkts ļauj dalībvalstīm elastīgi izvēlēties šādu plānu iespējamo formu. Tie var būt īpaši izstrādāti teritorijām vai “iekļauti citos attīstības plānos”. Tāpēc var būt “tīrs” saglabāšanas pārvaldības plāns vai “kombinēts” plāns, kur saglabāšana ir viens no mērķiem.

Ar vārdiem “nav tieši saistīti ar (..) vai nav vajadzīgi (..)” nodrošina to, ka var prasīt pienācīgi novērtēt ar saglabāšanu nesaistītu elementu, ja tas ietilpst plānā vai projektā, kurš citu mērķu starpā ietver saglabāšanas pārvaldību.

nav tieši saistīti ar (..) vai nav vajadzīgi (..)

| Piemēram, komerciāla koksnes ieguve var būt iekļauta tādas kokaugiem klātas zemes saglabāšanas pārvaldības plānā, kas atzīta par īpaši aizsargājamu dabas teritoriju. Ciktāl komerciālais elements nav vajadzīgs teritorijas saglabāšanas pārvaldībai, iespējams, ka vajadzētu apsvērt iespēju veikt pienācīgu novērtējumu. |
| --- |

Piemēram, komerciāla koksnes ieguve var būt iekļauta tādas kokaugiem klātas zemes saglabāšanas pārvaldības plānā, kas atzīta par īpaši aizsargājamu dabas teritoriju. Ciktāl komerciālais elements nav vajadzīgs teritorijas saglabāšanas pārvaldībai, iespējams, ka vajadzētu apsvērt iespēju veikt pienācīgu novērtējumu.

Piemēram, komerciāla koksnes ieguve var būt iekļauta tādas kokaugiem klātas zemes saglabāšanas pārvaldības plānā, kas atzīta par īpaši aizsargājamu dabas teritoriju. Ciktāl komerciālais elements nav vajadzīgs teritorijas saglabāšanas pārvaldībai, iespējams, ka vajadzētu apsvērt iespēju veikt pienācīgu novērtējumu.

Tiesa atbalstīja šo viedokli (lieta C-241/08, 55. punkts), norādot, ka “tas vien, ka Natura 2000 līgumi atbilst teritorijas aizsardzības [saglabāšanas] mērķiem, ievērojot Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu, nevar tikt uzskatīts par pietiekamu, lai minētajos līgumos paredzētie celtniecības, apdares vai labiekārtošanas darbi būtu konsekventi atbrīvoti no ietekmes uz teritoriju novērtējuma”.

tas vien, ka

līgumi atbilst teritorijas aizsardzības [saglabāšanas] mērķiem, ievērojot Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu, nevar tikt uzskatīts par pietiekamu, lai minētajos līgumos paredzētie celtniecības, apdares vai labiekārtošanas darbi būtu konsekventi atbrīvoti no ietekmes uz teritoriju novērtējuma

Var būt situācijas, kad ar vienas teritorijas apsaimniekošanu tieši saistīts vai tai vajadzīgs plāns vai projekts var ietekmēt citu teritoriju.

| Piemēram, lai uzlabotu plūdu režīmu vienā teritorijā, var rosināt būvēt aizsprostu citā teritorijā, tā, iespējams, to būtiski negatīvi ietekmējot. Šajā gadījumā plāns vai projekts jāizvērtē attiecībā uz skarto teritoriju. |
| --- |

Piemēram, lai uzlabotu plūdu režīmu vienā teritorijā, var rosināt būvēt aizsprostu citā teritorijā, tā, iespējams, to būtiski negatīvi ietekmējot. Šajā gadījumā plāns vai projekts jāizvērtē attiecībā uz skarto teritoriju.

Piemēram, lai uzlabotu plūdu režīmu vienā teritorijā, var rosināt būvēt aizsprostu citā teritorijā, tā, iespējams, to būtiski negatīvi ietekmējot. Šajā gadījumā plāns vai projekts jāizvērtē attiecībā uz skarto teritoriju.

Turklāt lietā C-441/17 (123. punkts) ir aprakstīts tāda plāna piemērs (attiecas tikai uz iegūstamās koksnes apjoma palielināšanu, veicot aktīvas meža apsaimniekošanas darbības Natura 2000 teritorijā), kas nav tieši saistīts ar saglabāšanu, jo tas nenosaka nekādus saglabāšanas mērķus vai pasākumus un tāpēc nebūtu jāskata atbilstoši 6. panta 3. punktam.

Natura 2000

| Tādēļ termins “projekts” ir jāinterpretē plaši, aptverot gan būvdarbus, gan citādu iejaukšanos dabiskajā vidē. Arī terminam “plāns” ir plaša nozīme: tas ietver gan zemes lietošanas plānus, gan nozares plānus un programmas.


  Plāni un projekti, kas ir tieši saistīti ar teritorijas saglabāšanas pārvaldību (atsevišķi vai citu plānu vai projektu ietvaros), parasti jāizslēdz no 6. panta 3. punkta noteikumu piemērošanas jomas, tomēr to ar saglabāšanu nesaistītie elementi joprojām var būt jānovērtē. |
| --- |

Tādēļ termins “projekts” ir jāinterpretē plaši, aptverot gan būvdarbus, gan citādu iejaukšanos dabiskajā vidē. Arī terminam “plāns” ir plaša nozīme: tas ietver gan zemes lietošanas plānus, gan nozares plānus un programmas.

Tādēļ termins “projekts” ir jāinterpretē plaši, aptverot gan būvdarbus, gan citādu iejaukšanos dabiskajā vidē. Arī terminam “plāns” ir plaša nozīme: tas ietver gan zemes lietošanas plānus, gan nozares plānus un programmas.

Plāni un projekti, kas ir tieši saistīti ar teritorijas saglabāšanas pārvaldību (atsevišķi vai citu plānu vai projektu ietvaros), parasti jāizslēdz no 6. panta 3. punkta noteikumu piemērošanas jomas, tomēr to ar saglabāšanu nesaistītie elementi joprojām var būt jānovērtē.

Plāni un projekti, kas ir tieši saistīti ar teritorijas saglabāšanas pārvaldību (atsevišķi vai citu plānu vai projektu ietvaros), parasti jāizslēdz no 6. panta 3. punkta noteikumu piemērošanas jomas, tomēr to ar saglabāšanu nesaistītie elementi joprojām var būt jānovērtē.

4.5.   KĀ NOTEIKT, VAI PLĀNS VAI PROJEKTS “ATSEVIŠĶI VAI KOPĀ AR CITIEM PLĀNIEM VAI PROJEKTIEM”“VARĒTU BŪTISKI IETEKMĒT TERITORIJU”?

Šis formulējums ietver gan cēlonisku sakarību, gan kumulatīvu aspektu. No vienas puses, ir jāpēta, kāda veida ietekme (“būtiska ietekme”) ir aptverta, un tad jānosaka, kāda veida cēloņi varētu radīt šādu ietekmi (“atsevišķi vai kopā (..) varētu”).

būtiska ietekme

atsevišķi vai kopā (..) varētu

Novērtējums par to, vai plānam vai projektam varētu būt būtiska ietekme, radīs praktiskas un juridiskas sekas. Tāpēc, kad tiek rosināts plāns vai projekts, ir svarīgi, pirmkārt, izvērtēt šo galveno jautājumu, otrkārt, nodrošināt, lai šis novērtējums būtu zinātniski pamatots un eksperti to varētu atzīt.

Plānus un projektus, kam, visticamāk, nebūs būtiskas ietekmes, var izskatīt, neatsaucoties uz turpmākām 6. panta 3. punktā minētām darbībām. Tomēr dalībvalstīm ir jāpamato šāds iepriekšējas izpētes secinājums, kā arī jādokumentē tā iemesli.

4.5.1.   Varētu būtiski ietekmēt (..)

6. panta 3. punktā noteiktie aizsargpasākumi ir jāpiemēro nevis tad, kad būtiska ietekme noteikti radīsies, bet gan tad, ja tā varētu rasties. Tāpēc atbilstīgi piesardzības principam nav pieņemams, ka netiek veikts novērtējums, pamatojoties uz to, ka nav pārliecības par būtisku ietekmi.

noteikti

varētu

Tiesa to apstiprināja Waddenzee lietā (lieta C-127/02, 39.–44. punkts): “6. panta 3. punktā paredzētais vides aizsardzības mehānisms nepamatojas uz to (..), ka plāns un projekts uzskatāms par tādu, kas attiecīgo teritoriju būtiski ietekmē, bet gan izriet no vienkāršas pieļaujamības, ka šim plānam vai projektam varētu būt šāda iedarbība. (..)

  ja pastāv šaubas par to, vai iespējama būtiska ietekme, ir veicama pārbaude

  . (..) 6. panta 3. punkta pirmais teikums ir interpretējams tādējādi, ka plāni un projekti, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, ir pienācīga novērtējuma par ietekmi uz šo teritoriju priekšmets, ievērojot šīs teritorijas aizsardzības [saglabāšanas] mērķus, ja, pamatojoties uz objektīviem apstākļiem, nevar izslēgt, ka tas atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem varētu būtiski ietekmēt minēto teritoriju.”

Waddenzee

6. panta 3. punktā paredzētais vides aizsardzības mehānisms nepamatojas uz to (..), ka plāns un projekts uzskatāms par tādu, kas attiecīgo teritoriju būtiski ietekmē, bet gan izriet no vienkāršas pieļaujamības, ka šim plānam vai projektam varētu būt šāda iedarbība. (..)

ja pastāv šaubas par to, vai iespējama būtiska ietekme, ir veicama pārbaude

. (..) 6. panta 3. punkta pirmais teikums ir interpretējams tādējādi, ka plāni un projekti, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, ir pienācīga novērtējuma par ietekmi uz šo teritoriju priekšmets, ievērojot šīs teritorijas aizsardzības [saglabāšanas] mērķus, ja, pamatojoties uz objektīviem apstākļiem, nevar izslēgt, ka tas atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem varētu būtiski ietekmēt minēto teritoriju

Šeit atkal ir lietderīgi atsaukties uz grozīto IVN direktīvu (Direktīva 2011/92/ES), jo formulējums “varētu būtiski ietekmēt” ir gandrīz tāds pats kā pamata formulējums, kas dalībvalstīm uzliek novērtēšanas pienākumu IVN direktīvā (46). IVN direktīva palīdz arī tādējādi, ka tajā izklāstīti vairāki faktori, kas var palielināt būtiskas ietekmes rašanās iespēju (47). Var uzskatīt, ka ikviens priekšlikums, kas ir jāizvērtē atbilstoši IVN direktīvai, cita starpā pamatojoties uz iespējamu būtisku ietekmi uz Natura 2000 teritoriju, ir jānovērtē arī atbilstīgi 6. panta 3. punktam (48).

46

47

Natura 2000

48

Nosakot būtiskas ietekmes iespēju un tāpēc arī vajadzību veikt pienācīgu novērtējumu, nevar ņemt vērā ietekmes mazināšanas pasākumus (proti, pasākumi, kas nepieļauj vai mazina negatīvo ietekmi). To ir apstiprinājusi Tiesa lietā C-323/17: “Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu, vai vēlāk ir jāveic atbilstošs plāna vai projekta ietekmes uz attiecīgo teritoriju novērtējums, iepriekšējas izpētes posmā nav jāņem vērā pasākumi, kas ir vērsti uz šī plāna vai šī projekta kaitīgās ietekmes uz šo teritoriju novēršanu vai samazināšanu.” (49)

Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu, vai vēlāk ir jāveic atbilstošs plāna vai projekta ietekmes uz attiecīgo teritoriju novērtējums, iepriekšējas izpētes posmā nav jāņem vērā pasākumi, kas ir vērsti uz šī plāna vai šī projekta kaitīgās ietekmes uz šo teritoriju novēršanu vai samazināšanu.

49

Būtiska ietekme iespējama ne tikai no tiem plāniem un projektiem, kuri tiek īstenoti aizsargātajā teritorijā, bet arī ārpus tās (lieta C-142/16, 29. punkts). Piemēram, mitrājam var kaitēt drenāžas projekts kādu gabalu aiz tās robežām, vai teritoriju var ietekmēt piesārņotāju emisija no ārēja avota. Šā iemesla dēļ ir svarīgi, lai dalībvalstis gan tiesību aktos, gan praksē ļautu piemērot 6. panta 3. punkta aizsargpasākumus visām teritorijas attīstīšanas radītajām slodzēm, tostarp slodzēm ārpus Natura 2000 teritorijām, bet kam varētu būt būtiska ietekme uz tām.

ārpus

Natura 2000

Tas ietver arī jebkādu iespējamu pārrobežu ietekmi. Ja plānam vai projektam vienā valstī atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem varētu būt būtiska ietekme uz Natura 2000 teritoriju citā valstī, ir jāveic attiecīgs novērtējums, cita starpā nosakot iespējamo ietekmi uz šo attiecīgo Natura 2000 teritoriju integritāti arī šajā citā valstī.

iespējamu pārrobežu ietekmi

Natura 2000

Natura 2000

Ir atbilstoši jāizvērtē pārrobežu plāni un projekti (proti, plāni vai projekti, kurus īsteno vairāk nekā vienā dalībvalstī, piemēram, cauruļvadi, kabeļi, tilti vai tuneļi), nodrošinot, ka tiek ņemta vērā visa iespējamā ietekme uz Natura 2000 teritorijām. Lai to panāktu un lai izvairītos no darbību pārklāšanās, attiecīgajām kompetentajām iestādēm būtu jākoordinē veiktie novērtējumi.

Natura 2000

Tas atbilst Espo konvencijas un tās SVN protokola (50) nosacījumiem, kas tiek īstenoti ES ar IVN un SVN direktīvu palīdzību (51). Tā kā šīs direktīvas attiecas uz plāniem un projektiem, kam, visticamāk, būs jāveic arī novērtējums saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. pantu, pārrobežu ietekme ir jāiekļauj arī atbilstoši Dzīvotņu direktīvai veiktajos attiecīgajos novērtējumos atbilstoši minēto direktīvu noteikumiem.

50

51

| 6. panta 3. punktā noteiktā procedūra ir jāpilda nevis tad, ja būtiska ietekme noteikti radīsies, bet gan tad, ja tāda ir iespējama projektu vai plānu dēļ neatkarīgi no tā, vai šos plānus īstenos aizsargātajā teritorijā vai ārpus tās. Šāda iespējamība pastāv, ja nevar izslēgt būtisku ietekmi uz teritoriju. Šajā posmā nevar ņemt vērā mazināšanas pasākumus. Jāņem vērā arī pārrobežu ietekme. |
| --- |

6. panta 3. punktā noteiktā procedūra ir jāpilda nevis tad, ja būtiska ietekme noteikti radīsies, bet gan tad, ja tāda ir iespējama projektu vai plānu dēļ neatkarīgi no tā, vai šos plānus īstenos aizsargātajā teritorijā vai ārpus tās. Šāda iespējamība pastāv, ja nevar izslēgt būtisku ietekmi uz teritoriju. Šajā posmā nevar ņemt vērā mazināšanas pasākumus. Jāņem vērā arī pārrobežu ietekme.

6. panta 3. punktā noteiktā procedūra ir jāpilda nevis tad, ja būtiska ietekme noteikti radīsies, bet gan tad, ja tāda ir iespējama projektu vai plānu dēļ neatkarīgi no tā, vai šos plānus īstenos aizsargātajā teritorijā vai ārpus tās. Šāda iespējamība pastāv, ja nevar izslēgt būtisku ietekmi uz teritoriju. Šajā posmā nevar ņemt vērā mazināšanas pasākumus. Jāņem vērā arī pārrobežu ietekme.

4.5.2.   Būtiska ietekme

Jēdzienu “būtiska ietekme” nedrīkst interpretēt brīvi. Pirmkārt, direktīvā šis jēdziens ir izmantots objektīvā kontekstā (proti, tā to nekvalificē ar patstāvīgiem formulējumiem). Otrkārt, lai nodrošinātu, ka Natura 2000 funkcionē kā saskaņots tīkls, lietojot apzīmējumu “būtisks” jāievēro konsekventa pieeja.

Natura 2000

Lai gan apzīmējuma “būtisks” darbības joma ir jāinterpretē objektīvi, to nevar atdalīt no plāna vai projekta skartās aizsargātās teritorijas specifiskajām īpašībām un vidiskajiem apstākļiem. Šajā ziņā teritorijas saglabāšanas mērķi, kā arī iepriekšēja vai sākotnējā informācija par teritoriju var būt ļoti nozīmīga, lai precīzāk definētu jutīgus aizsardzības aspektus (lieta C-127/02, 46.–48. punkts).

Daļa šīs informācijas tiek norādīta datu standartveidlapā, ko atbilstīgi Dzīvotņu direktīvai un Putnu direktīvai izmanto teritoriju atlases procesā (sk. 3.5.1. iedaļu). Dalībvalstīm var būt pieejami arī sīki izstrādāti teritorijas saglabāšanas pārvaldības plāni, kuros aprakstītas variācijas teritorijā sastopamo dzīvotņu un sugu jutībā pret dažādiem apdraudējumiem.

Būtiskums variēs atkarībā no tādiem faktoriem kā ietekmes mērogs, veids, pakāpe, ilgums, intensitāte, laiks, varbūtība, kumulatīvās sekas un attiecīgo dzīvotņu un sugu neaizsargātība.

Ņemot to vērā, ir skaidrs, ka tas, kas ir būtisks saistībā ar vienu teritoriju, var nebūt būtisks citā teritorijā.

| Piemēram, nelielai teritorijai, kurā ir reti sastopamas orhidejas dzīvotne, simts kvadrātmetru zudums var būt nozīmīgs, bet lielai stepes teritorijai līdzīgas platības zudums var būt nenozīmīgs, ja tas neietekmē teritorijas saglabāšanas mērķu sasniegšanu. |
| --- |

Piemēram, nelielai teritorijai, kurā ir reti sastopamas orhidejas dzīvotne, simts kvadrātmetru zudums var būt nozīmīgs, bet lielai stepes teritorijai līdzīgas platības zudums var būt nenozīmīgs, ja tas neietekmē teritorijas saglabāšanas mērķu sasniegšanu.

Piemēram, nelielai teritorijai, kurā ir reti sastopamas orhidejas dzīvotne, simts kvadrātmetru zudums var būt nozīmīgs, bet lielai stepes teritorijai līdzīgas platības zudums var būt nenozīmīgs, ja tas neietekmē teritorijas saglabāšanas mērķu sasniegšanu.

| “Būtiskuma” jēdziens ir jāinterpretē objektīvi. Ietekmes būtiskums ir jānosaka saistībā ar specifiskajām īpašībām un vidiskajiem apstākļiem, kas raksturīgi aizsargātajai teritorijai, kuru ietekmē plāns vai projekts, īpaši ņemot vērā teritorijas saglabāšanas mērķus un ekoloģiskās īpašības. |
| --- |

“Būtiskuma” jēdziens ir jāinterpretē objektīvi. Ietekmes būtiskums ir jānosaka saistībā ar specifiskajām īpašībām un vidiskajiem apstākļiem, kas raksturīgi aizsargātajai teritorijai, kuru ietekmē plāns vai projekts, īpaši ņemot vērā teritorijas saglabāšanas mērķus un ekoloģiskās īpašības.

“Būtiskuma” jēdziens ir jāinterpretē objektīvi. Ietekmes būtiskums ir jānosaka saistībā ar specifiskajām īpašībām un vidiskajiem apstākļiem, kas raksturīgi aizsargātajai teritorijai, kuru ietekmē plāns vai projekts, īpaši ņemot vērā teritorijas saglabāšanas mērķus un ekoloģiskās īpašības.

4.5.3.   (..) atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem

Vairāku seku virkne, kas, atsevišķi ņemtas, ir nelielas, visas kopā var radīt būtisku ietekmi. Kā Tiesa ir norādījusi, “praksē neņemot vērā projektu kumulatīvo ietekmi, rodas situācija, kad nevienam no noteikta veida projektiem netiek piemērota prasība par izvērtējumu, lai gan kopā tiem varētu būt būtiska ietekme uz vidi” (lieta C-418/04, lietas C-392/96, 76., 82. punkts).

praksē neņemot vērā projektu kumulatīvo ietekmi, rodas situācija, kad nevienam no noteikta veida projektiem netiek piemērota prasība par izvērtējumu, lai gan kopā tiem varētu būt būtiska ietekme uz vidi

Ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu tiek mēģināts risināt šo situāciju, ņemot vērā kombinēto citu plānu vai projektu radīto ietekmi. Šajā ziņā 6. panta 3. punktā nav skaidri noteikts, uz kādiem citiem plāniem un projektiem attiecas noteikums par kombinēto ietekmi.

Ir svarīgi norādīt, ka šā noteikuma nolūks ir ņemt vērā kumulatīvo ietekmi, un tā bieži rodas tikai laika gaitā. Šajā kontekstā var apsvērt plānus vai projektus, kas ir
  pabeigti, apstiprināti, bet


  nepabeigti

  , vai

  tikai ierosināti
  .

pabeigti, apstiprināti, bet

nepabeigti

, vai

tikai ierosināti

| | — | Šajā “otrajā” izvērtēšanas līmenī papildus minēto plānu vai projektu ietekmei, kas ir galvenais novērtējuma priekšmets, var būt nepieciešams ņemt vērā jau pabeigto plānu un projektu ietekmi, pievēršoties arī plāniem un projektiem, kas tika īstenoti pirms direktīvas transponēšanas vai teritorijas noteikšanas datuma (sk., piemēram, lietu C-142/16, 61. un 63. punkts). Lai gan pabeigtie plāni un projekti netiek iekļauti 6. panta 3. punkta novērtējuma prasībās, tos joprojām ir svarīgi ņemt vērā, novērtējot esošā plāna vai projekta ietekmi, lai noteiktu, vai ir kāda iespējama kumulatīva ietekme, ko rada esošais projekts kopā ar citiem jau pabeigtiem plāniem vai projektiem. Parasti šādu pabeigtu plānu un projektu radītajai ietekmei būtu jābūt iekļautai teritorijas bāzes apstākļos, kas tiek apskatīti šajā posmā (52). |
| --- | --- | --- |

—

Šajā “otrajā” izvērtēšanas līmenī papildus minēto plānu vai projektu ietekmei, kas ir galvenais novērtējuma priekšmets, var būt nepieciešams ņemt vērā jau pabeigto plānu un projektu ietekmi, pievēršoties arī plāniem un projektiem, kas tika īstenoti pirms direktīvas transponēšanas vai teritorijas noteikšanas datuma (sk., piemēram, lietu C-142/16, 61. un 63. punkts). Lai gan pabeigtie plāni un projekti netiek iekļauti 6. panta 3. punkta novērtējuma prasībās, tos joprojām ir svarīgi ņemt vērā, novērtējot esošā plāna vai projekta ietekmi, lai noteiktu, vai ir kāda iespējama kumulatīva ietekme, ko rada esošais projekts kopā ar citiem jau pabeigtiem plāniem vai projektiem. Parasti šādu pabeigtu plānu un projektu radītajai ietekmei būtu jābūt iekļautai teritorijas bāzes apstākļos, kas tiek apskatīti šajā posmā (52).

52

| — | Ja plāns vai projekts ir apstiprināts agrāk, bet vēl nav īstenots vai pabeigts, tas ir jāiekļauj kombinētās ietekmes noteikumā. |
| --- | --- |

—

Ja plāns vai projekts ir apstiprināts agrāk, bet vēl nav īstenots vai pabeigts, tas ir jāiekļauj kombinētās ietekmes noteikumā.

| — | Attiecībā uz citiem rosinātajiem plāniem vai projektiem juridiskās noteiktības dēļ šķiet, ka nosacījumu par kombinēto ietekmi būtu pienācīgi piemērot tikai tādiem plāniem un projektiem, kas ir faktiski ierosināti, proti, ir iesniegts pieteikums sniegt apstiprinājumu vai dot piekrišanu. Vienlaikus ir skaidri jāsaprot, ka, izvērtējot šādu plānu vai projektu, dalībvalstis nerada precedentu par labu citiem līdzīgiem, bet vēl neierosinātiem plāniem vai projektiem. |
| --- | --- |

—

Attiecībā uz citiem rosinātajiem plāniem vai projektiem juridiskās noteiktības dēļ šķiet, ka nosacījumu par kombinēto ietekmi būtu pienācīgi piemērot tikai tādiem plāniem un projektiem, kas ir faktiski ierosināti, proti, ir iesniegts pieteikums sniegt apstiprinājumu vai dot piekrišanu. Vienlaikus ir skaidri jāsaprot, ka, izvērtējot šādu plānu vai projektu, dalībvalstis nerada precedentu par labu citiem līdzīgiem, bet vēl neierosinātiem plāniem vai projektiem.

faktiski ierosināti

| Piemēram, ja tiek konstatēts, ka dzīvojamo ēku būvniecība neradīs būtisku ietekmi, un tā tiek apstiprināta, šai atļaujai nebūtu jāliek domāt, ka arī citi līdzīgi projekti tiks apstiprināti nākotnē. |
| --- |

Piemēram, ja tiek konstatēts, ka dzīvojamo ēku būvniecība neradīs būtisku ietekmi, un tā tiek apstiprināta, šai atļaujai nebūtu jāliek domāt, ka arī citi līdzīgi projekti tiks apstiprināti nākotnē.

Piemēram, ja tiek konstatēts, ka dzīvojamo ēku būvniecība neradīs būtisku ietekmi, un tā tiek apstiprināta, šai atļaujai nebūtu jāliek domāt, ka arī citi līdzīgi projekti tiks apstiprināti nākotnē.

Turklāt ir svarīgi norādīt, ka kumulatīvās ietekmes novērtējums ietver ne tikai līdzīgus plānus vai projektus tajā pašā darbības nozarē (piemēram, vairāki dzīvojamo māju projekti). Novērtējumā ir jāņem vērā visi citi plānu vai projektu veidi, kuriem var būt būtiska ietekme kopā ar izvērtējamo plānu vai projektu.

Līdzīgi novērtējumā jāņem vērā ne tikai kumulatīvā ietekme starp projektiem vai starp plāniem, bet arī starp projektiem un plāniem (un otrādi). Piemēram, jauns projekts lielas maģistrāles būvniecībai kādā teritorijā var pats par sevi neietekmēt šo teritoriju, bet, izvērtējot tā ietekmi kopā ar jau apstiprinātu dzīvojamo māju būvniecības plānu tajā pašā teritorijā, kopējā ietekme var būt pietiekami liela, lai uz teritoriju tā būtu negatīva. No otras puses, tāda plāna novērtējums, kuram pašam nav būtiskas ietekmes uz Natura 2000 teritoriju, var mainīties, ja to izvērtē kombinācijā ar ierosinātiem vai apstiprinātiem lieliem attīstības projektiem, kas nav iekļauti šajā plānā.

starp projektiem un plāniem

Natura 2000

Iespējamā kumulatīvā ietekme ir jānovērtē, ņemot vērā pamatīgus bāzes datus, nevis tikai paļaujoties uz kvalitatīvajiem kritērijiem. Tai ir arī jābūt vispārējā novērtējuma neatņemamai sastāvdaļai, nevis maznozīmīgam elementam novērtējuma procesa beigās.

| Novērtējot iespējamo būtisko ietekmi, ir jāizskata arī kombinācija ar citiem plāniem un/vai projektiem, lai attiecīgā plāna vai projekta izvērtēšanā ņemtu vērā kumulatīvo ietekmi. Noteikums par kombinētās ietekmes novērtēšanu attiecas uz citiem plāniem vai projektiem, kas jau ir pabeigti, ir apstiprināti, bet nav pabeigti, vai ir faktiski ierosināti. |
| --- |

Novērtējot iespējamo būtisko ietekmi, ir jāizskata arī kombinācija ar citiem plāniem un/vai projektiem, lai attiecīgā plāna vai projekta izvērtēšanā ņemtu vērā kumulatīvo ietekmi. Noteikums par kombinētās ietekmes novērtēšanu attiecas uz citiem plāniem vai projektiem, kas jau ir pabeigti, ir apstiprināti, bet nav pabeigti, vai ir faktiski ierosināti.

Novērtējot iespējamo būtisko ietekmi, ir jāizskata arī kombinācija ar citiem plāniem un/vai projektiem, lai attiecīgā plāna vai projekta izvērtēšanā ņemtu vērā kumulatīvo ietekmi. Noteikums par kombinētās ietekmes novērtēšanu attiecas uz citiem plāniem vai projektiem, kas jau ir pabeigti, ir apstiprināti, bet nav pabeigti, vai ir faktiski ierosināti.

4.6.   KO NOZĪMĒ “ATTIECĪGI IZVĒRTĒ IETEKMI UZ [ŠO] TERITORIJU, IEVĒROJOT TĀS AIZSARDZĪBAS [SAGLABĀŠANAS] MĒRĶUS”?

4.6.1.   Ko nozīmē “attiecīgs” novērtējums?

Attiecīga novērtējuma mērķis ir novērtēt plāna vai projekta ietekmi uz teritoriju atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem, ņemot vērā šīs teritorijas saglabāšanas mērķus. Secinājumiem būtu jāļauj kompetentajām iestādēm pārliecināties par to, vai plāns vai projekts nevēlami neietekmēs attiecīgās teritorijas integritāti. Tāpēc attiecīgā novērtējumā īpaši jāpievēršas sugām un/vai dzīvotnēm, kuru dēļ ir noteikta Natura 2000 teritorija.

šīs teritorijas saglabāšanas mērķus

vai plāns vai projekts nevēlami neietekmēs attiecīgās teritorijas integritāti

Natura 2000

Waddenzee spriedumā (lieta C-127/02, 52.–54., 59. punkts) Tiesa arī uzsvēra, ka, veicot pienācīgu izvērtējumu, ir svarīgi izmantot jaunākās zinātniskās atziņas, kas ļautu kompetentajām iestādēm ar pārliecību secināt, ka nebūs negatīvas ietekmes uz teritorijas integritāti:

Waddenzee

“Runa ir par jēdzienu “pienācīgs novērtējums” Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta nozīmē, jo tas nenosaka nekādu īpašu metodi šāda izvērtējuma veikšanai. Neskatoties uz to, saskaņā ar šo noteikumu formulējumu, plānu vai projektu ietekmes uz attiecīgo teritoriju novērtējums

  ir veicams pirms apstiprinājuma saņemšanas

  un ir jāņem vērā kumulatīvās sekas, kas izriet no šo plānu vai projektu sasaistes ar citiem plāniem vai projektiem konkrētās teritorijas aizsardzības mērķu kontekstā.”

“Tādēļ šāds izvērtējums nozīmē, ka,

  ņemot vērā šajā jomā pieejamos labākos zinātniskos atzinumus, ir jāapzina visi plāna vai projekta aspekti, kas atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem var ietekmēt minētos mērķus
  .”

“Kompetentās valsts iestādes, ņemot vērā novērtējuma atzinumu par (..) [plāna vai projekta] ietekmi uz attiecīgo teritoriju, ievērojot tās aizsardzības mērķus, dod piekrišanu šādai darbībai tikai ar nosacījumu, ka tas nekaitēs attiecīgās teritorijas viengabalainībai. Tā tas ir gadījumā, ja no zinātniskā viedokļa nepastāv pamatotas šaubas par šādas ietekmes neesamību.”

Tāpēc izvērtējumu, kas ietver tikai vispārīgus aprakstus un virspusēju esošo datu pārskatu par “dabu” attiecīgajā teritorijā, nevar uzskatīt par “pienācīgu” atbilstīgi 6. panta 3. punktam. Tiesa ir norādījusi, ka pienācīgajam izvērtējumam ir jāsatur pilnīgi, precīzi un galīgi konstatējumi un secinājumi, kas varētu kliedēt jebkuras zinātniski pamatotas šaubas
  par attiecīgajā teritorijā ierosinātajiem darbiem (lieta C-304/05, 69. punkts) (53). Nevar uzskatīt, ka novērtējums ir pienācīgs, ja trūkst informācijas vai uzticamu un atjauninātu datu par dzīvotnēm un sugām teritorijā (lieta C-43/10, 115. punkts).

ka pienācīgajam izvērtējumam ir jāsatur pilnīgi, precīzi un galīgi konstatējumi un secinājumi, kas varētu kliedēt jebkuras zinātniski pamatotas šaubas

53

Tieši brīdī, kad tiek pieņemts lēmums par piekrišanu projekta īstenošanai nedrīkst būt nekādas saprātīgas zinātniska rakstura šaubas par to, ka nepastāv negatīva ietekme uz attiecīgās teritorijas integritāti (lieta C-239/04, 24. punkts).

Turklāt uzraudzību vairākos posmos nevar uzskatīt par pietiekamu, lai garantētu Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktā noteiktā pienākuma ievērošanu (lieta C-142/16, 43. punkts).

Tāpēc attiecīgajam novērtējumam ir jābūt argumentētam un dokumentētam. Ja novērtējuma dokumentācijā nav norādīts argumentēts attiecīgā lēmuma pamats (proti, ja par plānu vai projektu pausts tikai neargumentēts pozitīvs vai negatīvs viedoklis), novērtējums nav sasniedzis savu mērķi, un to nevar uzskatīt par “pienācīgu”.

argumentētam un dokumentētam

Visbeidzot, nozīmīgs ir arī laika aspekts. Novērtējums ir darbība, kas jāveic pirms citām darbībām, un tas ir šo darbību pamatā – it sevišķi tas attiecas uz plāna vai projekta apstiprināšanu vai noraidīšanu. Tāpēc novērtējums jāveic,
  pirms
  kompetentā iestāde lemj par plāna vai projekta sākšanu vai atļaušanu vai arī par pretējo (lieta C-127/02, 42. punkts). Protams, ja plāns vai projekts tiek mainīts, pirms tiek pieņemts attiecīgais lēmums, atkārtotā procesa laikā var pārskatīt novērtējumu. Tomēr iestādēm nevajadzētu dot iespēju retrospektīvi papildināt novērtējumu, kad ir veikta nākamā secīgā darbība, kas izklāstīta 6. panta 3. un 4. punktā minētajā darbību secībā.

laika

pirms

| Saiknes ar IVN un SVN direktīvu


  Attiecīgo novērtējumu bieži veic kā daļu no IVN un SVN procesa vai vienlaikus ar to, un tā rezultātus iekļauj attiecīgajā IVN vai SVN ziņojumā. Šī pieeja var palīdzēt racionalizēt administratīvās darbības, kas vajadzīgas attīstīšanas atļauju saņemšanai saskaņā ar ES vides aizsardzības tiesību aktiem (54). Pārskatītajā IVN direktīvā (55) (2. panta 3. punkts) ir norādīts, ka projektiem, kuriem jāveic ietekmes uz vidi novērtējums gan saskaņā ar IVN direktīvu, gan Dzīvotņu direktīvu, dalībvalstis pēc vajadzības nodrošina, ka procedūras tiek izpildītas koordinēti un/vai kopīgi. Par šo jautājumu ir sagatavotas attiecīgas vadlīnijas (56).
  Tomēr joprojām ir ļoti svarīgi ietekmes uz vidi novērtējuma ziņojumā spēt skaidri nodalīt un identificēt informāciju, kas ir būtiska attiecīgajam novērtējumam un tā secinājumiem, lai tos varētu atšķirt no vispārīgajiem IVN vai SVN secinājumiem. Tas ir vajadzīgs, jo starp IVN/SVN un pienācīgā novērtējuma procedūrām ir vairākas svarīgas atšķirības, un tas nozīmē, ka SVN vai IVN nevar aizvietot vai aizstāt pienācīgo novērtējumu, jo nevienai no šīm procedūrām nav lielāks spēks kā otrai.
  To apstiprinājusi arī Tiesa (lieta C-418/04): “Taču šajās divās [IVN un SVN] direktīvās ir ietverti noteikumi par apspriedes procedūru, nesaistot dalībvalstis attiecībā uz pieņemamo lēmumu, un šie noteikumi attiecas tikai uz noteiktiem projektiem un plāniem. Savukārt saskaņā ar Dzīvotņu aizsardzības direktīvas 6. panta 3. punkta otro teikumu kompetentā valsts iestāde piekrīt plāna vai projekta īstenošanai tikai tad, ja tā ir pārliecinājusies, ka netiks izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība. Novērtējumi saskaņā ar Direktīvu 85/337 vai Direktīvu 2001/42 tādējādi nevar aizstāt Dzīvotņu aizsardzības direktīvas 6. panta 3. un 4. punktā paredzēto procedūru.
  ”
  Galvenās atšķirības starp pienācīgo novērtējumu un IVN un SVN ir izklāstītas I pielikumā. |
| --- |

Saiknes ar IVN un SVN direktīvu

Saiknes ar IVN un SVN direktīvu

Attiecīgo novērtējumu bieži veic kā daļu no IVN un SVN procesa vai vienlaikus ar to, un tā rezultātus iekļauj attiecīgajā IVN vai SVN ziņojumā. Šī pieeja var palīdzēt racionalizēt administratīvās darbības, kas vajadzīgas attīstīšanas atļauju saņemšanai saskaņā ar ES vides aizsardzības tiesību aktiem (54). Pārskatītajā IVN direktīvā (55) (2. panta 3. punkts) ir norādīts, ka projektiem, kuriem jāveic ietekmes uz vidi novērtējums gan saskaņā ar IVN direktīvu, gan Dzīvotņu direktīvu, dalībvalstis pēc vajadzības nodrošina, ka procedūras tiek izpildītas koordinēti un/vai kopīgi. Par šo jautājumu ir sagatavotas attiecīgas vadlīnijas (56).

54

55

56

Tomēr joprojām ir ļoti svarīgi ietekmes uz vidi novērtējuma ziņojumā spēt skaidri nodalīt un identificēt informāciju, kas ir būtiska attiecīgajam novērtējumam un tā secinājumiem, lai tos varētu atšķirt no vispārīgajiem IVN vai SVN secinājumiem. Tas ir vajadzīgs, jo starp IVN/SVN un pienācīgā novērtējuma procedūrām ir vairākas svarīgas atšķirības, un tas nozīmē, ka SVN vai IVN nevar aizvietot vai aizstāt pienācīgo novērtējumu, jo nevienai no šīm procedūrām nav lielāks spēks kā otrai.

SVN vai IVN nevar aizvietot vai aizstāt pienācīgo novērtējumu, jo nevienai no šīm procedūrām nav lielāks spēks kā otrai

To apstiprinājusi arī Tiesa (lieta C-418/04): “Taču šajās divās [IVN un SVN] direktīvās ir ietverti noteikumi par apspriedes procedūru, nesaistot dalībvalstis attiecībā uz pieņemamo lēmumu, un šie noteikumi attiecas tikai uz noteiktiem projektiem un plāniem. Savukārt saskaņā ar Dzīvotņu aizsardzības direktīvas 6. panta 3. punkta otro teikumu kompetentā valsts iestāde piekrīt plāna vai projekta īstenošanai tikai tad, ja tā ir pārliecinājusies, ka netiks izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība. Novērtējumi saskaņā ar Direktīvu 85/337 vai Direktīvu 2001/42 tādējādi nevar aizstāt Dzīvotņu aizsardzības direktīvas 6. panta 3. un 4. punktā paredzēto procedūru.
  ”

Taču šajās divās [IVN un SVN] direktīvās ir ietverti noteikumi par apspriedes procedūru, nesaistot dalībvalstis attiecībā uz pieņemamo lēmumu, un šie noteikumi attiecas tikai uz noteiktiem projektiem un plāniem. Savukārt saskaņā ar Dzīvotņu aizsardzības direktīvas 6. panta 3. punkta otro teikumu kompetentā valsts iestāde piekrīt plāna vai projekta īstenošanai tikai tad, ja tā ir pārliecinājusies, ka netiks izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība. Novērtējumi saskaņā ar Direktīvu 85/337 vai Direktīvu 2001/42 tādējādi nevar aizstāt Dzīvotņu aizsardzības direktīvas 6. panta 3. un 4. punktā paredzēto procedūru.

Galvenās atšķirības starp pienācīgo novērtējumu un IVN un SVN ir izklāstītas I pielikumā.

4.6.2.   Pienācīgā novērtējuma saturs

To plānu vai projektu pienācīgajam novērtējumam, kuri varētu ietekmēt Natura 2000 teritorijas, ir jāgarantē, ka ir pilnā mērā ņemti vērā visi tie elementi, kuri dod ieguldījumu teritorijas integritātes saglabāšanā (skatīt 3.7.4. iedaļu), gan nosakot bāzes apstākļus, gan tajos novērtējuma posmos, kuru rezultātā tiek apzināta iespējamā ietekme, šīs ietekmes mazināšanas pasākumi un atlikusī ietekme.

Natura 2000

Šajā ziņā ir jānodrošina, ka pienācīgajā novērtējumā tiek apskatīti visi elementi, kas dod ieguldījumu teritorijas integritātes saglabāšanā, kā norādīts tās saglabāšanas mērķos un datu standartveidlapā, un ka tā pamatā ir labākās šajā jomā pieejamās zinātniskās atziņas.

labākās šajā jomā pieejamās zinātniskās atziņas

Pieprasītajai informācijai ir jābūt atjauninātai (lieta C-43/10, 115. punkts), un tā pēc vajadzības var ietvert šādus jautājumus:

Pieprasītajai informācijai ir jābūt atjauninātai

| — | teritorijas ekoloģiskā kapitāla struktūra, funkcija un attiecīgā nozīme, |
| --- | --- |

—

teritorijas ekoloģiskā kapitāla struktūra, funkcija un attiecīgā nozīme,

| — | teritorijas dzīvotņu veidu platība, pārstāvētība un saglabāšanās pakāpe, |
| --- | --- |

—

teritorijas dzīvotņu veidu platība, pārstāvētība un saglabāšanās pakāpe,

| — | Dzīvotņu direktīvas II pielikuma sugu, kas sastopamas teritorijā, vai to putnu sugu, kuru dēļ teritorija atzīta par ĪAT, populācijas lielums, izolācijas pakāpe, ekotips, genofonds, vecuma grupu struktūra un saglabāšanās pakāpe, |
| --- | --- |

—

Dzīvotņu direktīvas II pielikuma sugu, kas sastopamas teritorijā, vai to putnu sugu, kuru dēļ teritorija atzīta par ĪAT, populācijas lielums, izolācijas pakāpe, ekotips, genofonds, vecuma grupu struktūra un saglabāšanās pakāpe,

| — | cits teritorijā apzinātais ekoloģiskais kapitāls un funkcijas un |
| --- | --- |

—

cits teritorijā apzinātais ekoloģiskais kapitāls un funkcijas un

| — | jebkādi apdraudējumi, kas skar dzīvotnes vai sugas attiecīgajā teritorijā vai rada tām iespējamus riskus. |
| --- | --- |

—

jebkādi apdraudējumi, kas skar dzīvotnes vai sugas attiecīgajā teritorijā vai rada tām iespējamus riskus.

Pienācīgajā novērtējumā būtu jāiekļauj arī visi plāna vai projekta iespējamās ietekmes veidi, kas var būt būtiski teritorijai, ņemot vērā kumulatīvo un cita veida ietekmi, kura var rasties novērtējamā plāna vai projekta īstenošanas rezultātā kombinācijā ar citiem plāniem vai projektiem.

visi

iespējamās ietekmes veidi

Tajā jāizmanto tikai labākie pieejamie paņēmieni un metodes, lai novērtētu, cik lielā mērā plāns vai projekts ietekmēs teritorijas(-u) neaizskaramību. Teritorijas integritātes un ietekmes novērtējuma apraksts jāpamato ar labākajiem iespējamajiem indikatoriem, kas specifiski Natura 2000 iezīmēm un kas arī var būt noderīgi, uzraugot plāna vai projekta īstenošanas ietekmi.

jāizmanto tikai labākie pieejamie paņēmieni un metodes, lai novērtētu, cik lielā mērā

ietekmēs

Natura 2000

Pienācīgā novērtējuma ziņojumam ir jābūt pietiekami sīki izstrādātam, lai parādītu, kā tika iegūts galīgais secinājums un kāds ir tā zinātniskais pamats. Piemēram, savā spriedumā lietā C-404/09 Tiesa atklāja vairākus trūkumus tās izskatītajā pienācīgajā novērtējumā (proti, netika pienācīgā mērā ņemts vērā iespējamais traucējums dažādām sugām attiecīgajās teritorijās, piemēram, troksnis un vibrācijas vai apakšpopulāciju izolēšanas risks, bloķējot saziņas kanālus, kas savienoja šīs apakšpopulācijas ar citām populācijām) (57).

57

4.6.3.   (..) ievērojot tās saglabāšanas mērķus

Pienācīgajā novērtējumā uzmanības centrā ir ietekmes uz teritoriju vērtēšana plānam vai projektam atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem, ņemot vērā teritorijas saglabāšanas mērķus. Tāpēc 6. panta 3. punkts jāskata kopā ar 6. panta 1. un 2. punktu, jo pienācīgajā novērtējumā izvērtējamie saglabāšanas mērķi ir saistīti arī ar šiem diviem iepriekšējiem punktiem.

ietekmes uz teritoriju vērtēšana

, ņemot vērā teritorijas saglabāšanas mērķus

Kā norādīts 2.3.1. iedaļā, “saglabāšanas mērķi” ir jānosaka katrai atsevišķai teritorijai, un šajā teritorijā tiem jāattiecas uz visām sugām un dzīvotņu veidiem, kuru dēļ teritorija noteikta atbilstīgi Dzīvotņu direktīvai vai Putnu direktīvai.

Šiem saglabāšanas mērķiem jābūt balstītiem šo sugu un dzīvotņu veidu ekoloģiskajās prasībās un jādefinē teritorijā esošo sugu un dzīvotņu veidu vēlamais saglabāšanās stāvoklis. Tajos jāņem vērā katras sugas un dzīvotnes veida saglabāšanās stāvokļa novērtējums datu standartveidlapā. Saglabāšanas mērķiem ir arī jāatspoguļo teritorijas nozīmīgums Natura 2000 saskaņotības panākšanā, katrai teritorijai iespējami labākajā veidā dodot ieguldījumu labvēlīga saglabāšanās statusa sasniegšanā attiecīgajā ģeogrāfiskajā līmenī minēto sugu vai dzīvotņu veidu dabiskajā izplatības areālā.

saglabāšanas mērķiem

Natura 2000

Ja teritorijai šādi saglabāšanas mērķi ir noteikti, tiem ir jābūt ietekmes novērtējuma pamatā.

Tiesa to ir apstiprinājusi spriedumā Waddenzee lietā (lieta C-127/02, 46.–48. punkts): “Kā tas izriet no Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta pirmā teikuma, lasot to kopā ar šīs direktīvas desmito apsvērumu, plānu vai projektu, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, būtiskā ietekme nav tieši saistīta ar konkrētās teritorijas aizsardzības [saglabāšanas] mērķiem. Ja plāni vai projekti ietekmē teritoriju, bet nav pretrunā tās aizsardzības [saglabāšanas] mērķiem, tad tie nav uzskatāmi par tādiem, kas strīdīgo teritoriju būtiski ietekmē.”

Waddenzee

Kā tas izriet no Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta pirmā teikuma, lasot to kopā ar šīs direktīvas desmito apsvērumu, plānu vai projektu, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, būtiskā ietekme nav tieši saistīta ar konkrētās teritorijas aizsardzības [saglabāšanas] mērķiem

Ja plāni vai projekti ietekmē teritoriju, bet nav pretrunā tās aizsardzības [saglabāšanas] mērķiem, tad tie nav uzskatāmi par tādiem, kas strīdīgo teritoriju būtiski ietekmē

“Turpretī,

  ja šie plāni vai projekti varētu ietekmēt attiecīgajai teritorijai noteiktos aizsardzības [saglabāšanas] mērķus, tad noteikti var uzskatīt, ka tie šo teritoriju varētu būtiski ietekmēt

  . Šo plānu vai projektu iedarbības iepriekšēja izvērtējuma ietvaros to būtiskums, kā to norāda arī Komisija, ir izvērtējams, ņemot vērā īpašas pazīmes un vides apstākļus, kurus plāni vai projekti attiecīgajā teritorijā skar.”

Ja teritorijas saglabāšanas mērķi vēl nav noteikti, tad līdz laikam, kad tas tiek izdarīts, pienācīgajā novērtējumā ir vismaz jāpieņem, ka mērķis ir nodrošināt teritorijā esošo dzīvotņu veidu vai sugu dzīvotņu saglabāšanu esošajā līmenī un sugu būtiska iztraucējuma nepieļaušanu atbilstīgi 6. panta 2. punkta prasībām, neskarot to saglabāšanas pasākumu iedarbīgumu, kas vajadzīgi 6. panta 1. punkta prasību izpildei.

Šo pozīciju ir apstiprinājusi arī Tiesa (lieta C-127/02, 36. punkts): “Faktiski kāda plāna vai projekta atļauja, kas izdota saskaņā ar Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu, noteikti pieprasa, lai plāns vai projekts neietekmētu attiecīgās teritorijas viengabalainību un tādējādi to arī būtiski nepasliktinātu vai tai netraucētu minētā panta 2. punkta izpratnē.”

Faktiski kāda plāna vai projekta atļauja, kas izdota saskaņā ar Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu, noteikti pieprasa, lai plāns vai projekts neietekmētu attiecīgās teritorijas viengabalainību un tādējādi to arī būtiski nepasliktinātu vai tai netraucētu minētā panta 2. punkta izpratnē

4.6.4.   “Teritorijas viengabalainības [integritātes]” jēdziens

No direktīvas konteksta un mērķa ir skaidrs, ka “teritorijas integritāte” ir saistīta ar tās teritorijas saglabāšanas mērķiem (sk. 4.6.3. iedaļu). Piemēram, ir iespējams, ka plāna vai projekta nelabvēlīgā ietekme uz teritoriju būs tikai vizuāla vai tas ietekmēs tikai tos dzīvotņu veidus vai sugas, kuras nav minētas I vai II pielikumā un kuru dēļ netika noteikta teritorija. Šādā gadījumā ietekme nav uzskatāma par negatīvu ietekmi 6. panta 3. punkta nozīmē.

Citiem vārdiem sakot, ja nav būtiskas ietekmes uz kādu no sugām vai dzīvotņu veidiem, kuru dēļ noteikta attiecīgā teritorija, nevar uzskatīt, ka ir negatīvi ietekmēta teritorijas integritāte. Bet, ja ir būtiska ietekme kaut uz vienu no minētajām dzīvotnēm vai sugām, ņemot vērā teritorijas saglabāšanas mērķus, tad uzskata, ka ir negatīva ietekme uz teritorijas integritāti.

Minēto ir atbalstījusi Tiesa lietas C-258/11 48. pantā: “(..) “Dzīvotņu” direktīvas 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka

  plāns vai projekts

  , kas nav tieši saistīts ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgs tās apsaimniekošanai,

  izjauks šīs teritorijas viengabalainību [integritāti], ja tas var traucēt ilglaicīgi saglabāt attiecīgajai teritorijai raksturīgās īpatnības, kas saistītas ar prioritārās dabiskās dzīvotnes klātbūtni

  , kuras saglabāšanas mērķis ir pamatots ar šīs teritorijas iekļaušanu KNT sarakstā šīs direktīvas izpratnē. Šajā novērtējumā ir jāpiemēro piesardzības princips.” Šādas interpretācijas argumentācija būtu svarīga arī neprioritāriem dzīvotņu veidiem un sugu dzīvotnēm.

(..) “Dzīvotņu” direktīvas 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka

plāns vai projekts

, kas nav tieši saistīts ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgs tās apsaimniekošanai,

izjauks šīs teritorijas viengabalainību [integritāti], ja tas var traucēt ilglaicīgi saglabāt attiecīgajai teritorijai raksturīgās īpatnības, kas saistītas ar prioritārās dabiskās dzīvotnes klātbūtni

, kuras saglabāšanas mērķis ir pamatots ar šīs teritorijas iekļaušanu KNT sarakstā šīs direktīvas izpratnē. Šajā novērtējumā ir jāpiemēro piesardzības princips

Vārdu savienojums “teritorijas integritāte” nozīmē, ka uzsvars tiek likts uz konkrēto teritoriju. Tāpēc nav atļauts iznīcināt teritoriju vai tās daļu, aizbildinoties, ka dzīvotņu veidu un tajos sastopamo sugu saglabāšanās statuss dalībvalsts Eiropas teritorijā joprojām paliks labvēlīgs.

Jēdziena “integritāte” nozīme jeb konotācija nepārprotami ir saistīta ar ekoloģisko integritāti. To var uzskatīt par tādu īpašību vai stāvokli, kad kaut kas ir pilnīgs vai viens veselums. Dinamiskā ekoloģiskajā kontekstā tas var arī ietvert spēju būt noturīgam un attīstīties veidos, kas ir labvēlīgi saglabāšanās nodrošināšanai.

ekoloģisko integritāti

Jēdzienu “teritorijas integritāte” var definēt kā teritorijas ekoloģiskās struktūras, funkcijas un ekoloģisko procesu saskanīgu summu visā teritorijā, kas ļauj uzturēt dzīvotnes, dzīvotņu kompleksus un/vai sugu populācijas, kuru dēļ teritorija ir tikusi noteikta.

Teritorijas integritāti var aprakstīt kā ļoti labu, ja tiek realizēts tai piemītošais potenciāls sasniegt teritorijas saglabāšanas mērķus, ja dinamiskos apstākļos tiek uzturēta spēja pašatjaunoties un tikt galā ar kaitējumu un ja ir vajadzīgs tikai minimāls atbalsts ārējas apsaimniekošanas veidā.

Tāpēc, apskatot teritorijas integritāti, ir svarīgi ņemt vērā dažādus faktorus, tostarp iespēju, ka ietekme parādīsies īsā, vidējā un ilgā termiņā.

| Teritorijas integritāte ietver teritoriju veidojošās īpašības un ekoloģiskās funkcijas. Lēmumā par nelabvēlīgu ietekmi uz integritāti ir jāpievēršas un jāaprobežojas tikai ar tām sugām un dzīvotnēm, kam teritorija noteikta, kā arī teritorijas saglabāšanas mērķiem. |
| --- |

Teritorijas integritāte ietver teritoriju veidojošās īpašības un ekoloģiskās funkcijas. Lēmumā par nelabvēlīgu ietekmi uz integritāti ir jāpievēršas un jāaprobežojas tikai ar tām sugām un dzīvotnēm, kam teritorija noteikta, kā arī teritorijas saglabāšanas mērķiem.

Teritorijas integritāte ietver teritoriju veidojošās īpašības un ekoloģiskās funkcijas. Lēmumā par nelabvēlīgu ietekmi uz integritāti ir jāpievēršas un jāaprobežojas tikai ar tām sugām un dzīvotnēm, kam teritorija noteikta, kā arī teritorijas saglabāšanas mērķiem.

4.6.5.   Teritorijas aizskāruma novērtēšana

Pienācīgajā novērtējumā novērtē visus tos plāna vai projekta aspektus, kas varētu būtiski ietekmēt Natura 2000 teritoriju. Šajā kontekstā pēc kārtas būtu jāpārbauda katrs plāna vai projekta elements un jāizvērtē tā iespējamā ietekme saistībā ar katru sugu vai dzīvotņu veidu, kam noteikta attiecīgā teritorija (58). Pēc tam būtu jāaplūko plāna vai projekta dažādo iezīmju kopējā un savstarpējā ietekme, lai varētu arī noteikt to mijiedarbību.

Natura 2000

58

| Piemēram, bojāejas risks no sadursmes ar vēja turbīnām, visticamāk, nebūs būtisks, bet, ja to vērtē kopā ar gaisvadu elektrolīniju uzstādīšanu, kas arī var izraisīt bojāeju sadursmes dēļ, ietekme uz attiecīgo putnu populāciju varētu kļūt būtiska. |
| --- |

Piemēram, bojāejas risks no sadursmes ar vēja turbīnām, visticamāk, nebūs būtisks, bet, ja to vērtē kopā ar gaisvadu elektrolīniju uzstādīšanu, kas arī var izraisīt bojāeju sadursmes dēļ, ietekme uz attiecīgo putnu populāciju varētu kļūt būtiska.

Piemēram, bojāejas risks no sadursmes ar vēja turbīnām, visticamāk, nebūs būtisks, bet, ja to vērtē kopā ar gaisvadu elektrolīniju uzstādīšanu, kas arī var izraisīt bojāeju sadursmes dēļ, ietekme uz attiecīgo putnu populāciju varētu kļūt būtiska.

Ir skaidrs, ka katra projekta ietekme būs unikāla, un tā katrā gadījumā ir jāizvērtē atsevišķi. Saskaņā ar spriedumu lietā Waddenzee (lieta C-127/02, 48. punkts) “šo plānu vai projektu iedarbības iepriekšēja izvērtējuma ietvaros to būtiskums (..) ir izvērtējams, ņemot vērā īpašas pazīmes un vides apstākļus, kurus plāni vai projekti attiecīgajā teritorijā skar.” Šajā nolūkā var izmantot arī attiecīgu vispārējo regulējumu un specifikācijas, ko noteikušas dalībvalstis.

Ir skaidrs, ka katra projekta ietekme būs unikāla, un tā katrā gadījumā ir jāizvērtē atsevišķi

Waddenzee

šo plānu vai projektu iedarbības iepriekšēja izvērtējuma ietvaros to būtiskums (..) ir izvērtējams, ņemot vērā īpašas pazīmes un vides apstākļus, kurus plāni vai projekti attiecīgajā teritorijā skar

Lai gan ir jākoncentrējas uz Kopienas nozīmes sugām un dzīvotnēm (tostarp putniem, kuri noteikti saskaņā ar Putnu direktīvas 4. panta 1. un 2. punktu), kuru dēļ ir noteikta attiecīgā teritorija, nevajadzētu aizmirst, ka šīs mērķa sugas un dzīvotnes sarežģītā veidā mijiedarbojas ar citām sugām un dzīvotnēm, kā arī apkārt esošo fizisko vidi.

Tāpēc ir svarīgi ņemt vērā visus elementus, kas būtiski teritorijas funkcijām un struktūrai, kā arī tajā sastopamajām dzīvotnēm un sugām. Turklāt citas sugas arī var būt svarīgas, lai noteiktu iespējamo ietekmi uz aizsargātajām dzīvotnēm, ja tās šajā dzīvotnē ir tipiskas (59) vai nozīmīgas barības ķēdē, no kuras ir atkarīgas teritorijas mērķa īpašības.

59

Ietekmes novērtējumam jāpamatojas uz objektīviem un, ja iespējams, uz skaitliski izsakāmiem kritērijiem. Ietekme ir jāparedz pēc iespējas precīzāk, un šo prognožu pamats ir skaidri jānorāda attiecīgā novērtējuma ziņojumā (tas ietver arī skaidrojumu par prognozes noteiktības pakāpi). Tāpat kā visi ietekmes novērtējumi arī pienācīgais novērtējums jāveic strukturēti, lai nodrošinātu, ka prognozes var sagatavot pēc iespējas objektīvāk un precīzāk.

Ietekmes novērtējumam jāpamatojas uz objektīviem

skaitliski izsakāmiem kritērijiem

Paturot prātā to, ka Tiesa ir uzsvērusi labāko zinātnisko atziņu izmantošanas nozīmi pienācīgajā novērtējumā, esošo datu papildināšanai var būt nepieciešami papildu ekoloģiski un apsekojuma darbi uz vietas. Sīki izstrādāti apsekojumi un lauka darbs būtu jāveic pietiekami ilgi, pievēršoties tām mērķa īpašībām, kas ir jutīgas pret projekta darbībām. Jutība jāanalizē, ņemot vērā iespējamo mijiedarbību starp projekta darbībām (raksturs, apmērs, metodes utt.) un attiecīgajām dzīvotnēm un sugām (atrašanās vieta, ekoloģiskās prasības, būtiski svarīgās zonas, uzvedība utt.).

4.6.6.   Piemērotu seku mazināšanas pasākumu apsvēršana, lai nepieļautu vai mazinātu ietekmi

Ja pienācīgā novērtējuma veikšanas gaitā ir konstatēta nelabvēlīga ietekme uz teritorijas integritāti vai ja tādu iespēju nevar izslēgt, plānu vai projektu nevar apstiprināt. Tomēr atkarībā no konstatētās ietekmes pakāpes var būt iespējams ieviest noteiktus seku mazināšanas pasākumus, kas nepieļaus vai mazinās šādu ietekmi līdz līmenim, kad tai vairs nebūs negatīvu seku uz teritorijas integritāti.

Sekas mazinošajiem pasākumiem jābūt tieši saistītiem ar iespējamo ietekmi, kas atklāta pienācīgā novērtējuma gaitā, un tos var definēt tikai tad, kad šī ietekme ir pilnībā novērtēta un aprakstīta pienācīgajā novērtējumā. Tāpēc, kā norādīts 4.5.1. iedaļā, seku mazināšanas pasākumus var apsvērt tikai šajā, nevis iepriekšējas izpētes posmā.

Sekas mazinošajiem pasākumiem, tāpat kā ietekmes novērtējumam jābūt balstītiem labā izpratnē par attiecīgajām sugām un dzīvotnēm. Piemēram, tajos var ietvert:

| — | īstenošanas datumu un grafiku (piemēram, neveikt darbību kādas sugas pārošanās sezonā), |
| --- | --- |

—

īstenošanas datumu un grafiku (piemēram, neveikt darbību kādas sugas pārošanās sezonā),

| — | rīku veidus un veicamo darbību (piemēram, izmantot īpašu dragu tādā attālumā no krasta, par ko ir panākta vienošanās, lai netiktu ietekmēta trausla dzīvotne, vai samazināt emisijas, kas var radīt kaitīgu piesārņotāju nogulsnēšanos) un |
| --- | --- |

—

rīku veidus un veicamo darbību (piemēram, izmantot īpašu dragu tādā attālumā no krasta, par ko ir panākta vienošanās, lai netiktu ietekmēta trausla dzīvotne, vai samazināt emisijas, kas var radīt kaitīgu piesārņotāju nogulsnēšanos) un

| — | zonas teritorijā, kurās stingti aizliegts iekļūt (piemēram, dzīvnieku sugu ziemas guļas alas). |
| --- | --- |

—

zonas teritorijā, kurās stingti aizliegts iekļūt (piemēram, dzīvnieku sugu ziemas guļas alas).

Seku mazināšanas pasākumus, kuru mērķis ir nepieļaut vai mazināt ietekmi vai novērst tās rašanos, nedrīkst jaukt ar kompensācijas pasākumiem, kuru mērķis ir kompensēt zaudējumus, ko projekts varētu radīt. Saskaņā ar 6. panta 4. punktu kompensācijas pasākumus var apsvērt tikai tad, ja plāns vai projekts ir atzīts par nepieciešamu sevišķi svarīgu sabiedrības interešu labā un ja nav citu alternatīvu (sk. 5. iedaļu).

Seku mazināšanas pasākumus, kuru mērķis ir nepieļaut vai mazināt ietekmi vai novērst tās rašanos, nedrīkst jaukt ar kompensācijas pasākumiem

Šo atšķirību ir apstiprinājusi Tiesa, norādot ka “Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka plāns vai projekts, kas nav tieši saistīts ar KNT vai nav vajadzīgs tās apsaimniekošanai un kas rada negatīvu ietekmi uz tajā sastopamu dabisku dzīvotņu veidu, un kurā ir paredzēti pasākumi, lai šajā teritorijā radītu tādu pašu vai vēl lielāku šī dzīvotņu veida apgabalu, ietekmē minētās teritorijas viengabalainību [integritāti]. Šādus pasākumus vajadzības gadījumā varētu kvalificēt kā “kompensācijas pasākumus” šī panta 4. punkta izpratnē tikai tad, ja ir izpildīti tajā ietvertie nosacījumi. Jākonstatē, ka šo pasākumu mērķis nav ne izvairīties no būtiskās negatīvās ietekmes, ko šim dzīvotņu veidam tieši rada projekts (..), ne to samazināt, bet gan vēlāk kompensēt šo ietekmi. Šādā kontekstā šie pasākumi nevar nodrošināt, ka projekts neapdraudēs minētās teritorijas viengabalainību [integritāti] Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta izpratnē” (lieta C-521/12, 29.–35., 38. un 39. punkts; sk. arī lietas C-387 & 378/15, 48. punkts).

Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka plāns vai projekts, kas nav tieši saistīts ar KNT vai nav vajadzīgs tās apsaimniekošanai un kas rada negatīvu ietekmi uz tajā sastopamu dabisku dzīvotņu veidu, un kurā ir paredzēti pasākumi, lai šajā teritorijā radītu tādu pašu vai vēl lielāku šī dzīvotņu veida apgabalu, ietekmē minētās teritorijas viengabalainību [integritāti]. Šādus pasākumus vajadzības gadījumā varētu kvalificēt kā “kompensācijas pasākumus” šī panta 4. punkta izpratnē tikai tad, ja ir izpildīti tajā ietvertie nosacījumi. Jākonstatē, ka šo pasākumu mērķis nav ne izvairīties no būtiskās negatīvās ietekmes, ko šim dzīvotņu veidam tieši rada projekts (..), ne to samazināt, bet gan vēlāk kompensēt šo ietekmi. Šādā kontekstā šie pasākumi nevar nodrošināt, ka projekts neapdraudēs minētās teritorijas viengabalainību [integritāti] Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta izpratnē

Saistībā ar šiem konstatējumiem Tiesa ir norādījusi, ka “plānā vai projektā, kas nav tieši saistīts ar Kopienā nozīmīgu teritoriju vai nav vajadzīgs tās apsaimniekošanai, ietverti pasākumi, ar kuriem ir paredzēts pirms negatīvas ietekmes uz tajā sastopamo dabiskas dzīvotnes veidu rašanās nākotnē izveidot šāda veida areālu, kas tomēr tiks pabeigts pēc minētās teritorijas viengabalainības [integritātes] iespējamā apdraudējuma būtiskā rakstura novērtējuma, nevar tikt ņemti vērā šajā novērtējumā” (lieta C-387 & 378/15, 64. punkts).

plānā vai projektā, kas nav tieši saistīts ar Kopienā nozīmīgu teritoriju vai nav vajadzīgs tās apsaimniekošanai, ietverti pasākumi, ar kuriem ir paredzēts pirms negatīvas ietekmes uz tajā sastopamo dabiskas dzīvotnes veidu rašanās nākotnē izveidot šāda veida areālu, kas tomēr tiks pabeigts pēc minētās teritorijas viengabalainības [integritātes] iespējamā apdraudējuma būtiskā rakstura novērtējuma, nevar tikt ņemti vērā šajā novērtējumā

Protams, labi izstrādāti un īstenoti seku mazināšanas pasākumi ierobežos vajadzīgo kompensācijas pasākumu apmēru (ja piemērojami 6. panta 4. punkta kontekstā), samazinot atlikušo kompensējamo ietekmi.

Lai kompetentā iestāde varētu lemt, vai seku mazināšanas pasākumi ir pietiekami, lai izvairītos no jebkādas plāna vai projekta iespējamās negatīvās ietekmes uz teritoriju (un netīši neizraisa cita veida negatīvu ietekmi uz attiecīgajām sugām un dzīvotņu veidiem), katrs seku mazināšanas pasākums ir sīki jāapraksta, sniedzot ar zinātniskiem pierādījumiem pamatotu skaidrojumu par to, kā šis pasākums likvidēs vai samazinās apzināto nevēlamo ietekmi. Ir arī jāsniedz informācija par to, kā, kad un kas īstenos šos pasākumus un kāda kārtība tiks ieviesta to iedarbīguma uzraudzībai un vajadzīgo korektīvo pasākumu īstenošanai. Arī lietas C-142/16 37.–45. punktā ir norādīts, ka atļaujas izsniegšanas laikā ir vajadzīgi galīgie dati.

seku mazināšanas pasākums ir sīki jāapraksta

Ja kompetentā iestāde uzskata, ka pienācīgajā novērtējumā apzinātie seku mazināšanas pasākumi ir pietiekami, lai izvairītos no kaitējuma teritorijas integritātei, tie kļūs par galīgā plāna vai projekta specifikācijas neatņemamu daļu vai var tikt iekļauti projekta apstiprināšanas nosacījumos. Ja pat pēc seku mazināšanas pasākumu īstenošanas netiek novērsta visa negatīvā ietekme uz teritorijas integritāti, plānu vai projektu nevar apstiprināt (ja vien neizpildās 6. panta 4. punktā izklāstītie nosacījumi).

| Seku mazināšanas pasākumus var ierosināt plāna vai projekta iesniedzējs un/vai pieprasīt kompetentā valsts iestāde, lai izvairītos no iespējamās ietekmes, kas noteikta pienācīgajā novērtējumā, vai samazinātu šo ietekmi līdz līmenim, kad vairs netiks negatīvi ietekmēta teritorijas integritāte.


  Sekas mazinošie pasākumi, tāpat kā ietekmes novērtējums, ir jābalsta labā izpratnē par attiecīgajām sugām un dzīvotnēm, kā arī tie ir sīki jāapraksta. Labi izstrādāti un īstenoti seku mazināšanas pasākumi ierobežos vajadzīgo kompensācijas pasākumu apmēru, ja tādi ir piemērojami 6. panta 4. punkta kontekstā, samazinot atlikušo kompensējamo ietekmi. |
| --- |

Seku mazināšanas pasākumus var ierosināt plāna vai projekta iesniedzējs un/vai pieprasīt kompetentā valsts iestāde, lai izvairītos no iespējamās ietekmes, kas noteikta pienācīgajā novērtējumā, vai samazinātu šo ietekmi līdz līmenim, kad vairs netiks negatīvi ietekmēta teritorijas integritāte.

Seku mazināšanas pasākumus var ierosināt plāna vai projekta iesniedzējs un/vai pieprasīt kompetentā valsts iestāde, lai izvairītos no iespējamās ietekmes, kas noteikta pienācīgajā novērtējumā, vai samazinātu šo ietekmi līdz līmenim, kad vairs netiks negatīvi ietekmēta teritorijas integritāte.

Sekas mazinošie pasākumi, tāpat kā ietekmes novērtējums, ir jābalsta labā izpratnē par attiecīgajām sugām un dzīvotnēm, kā arī tie ir sīki jāapraksta. Labi izstrādāti un īstenoti seku mazināšanas pasākumi ierobežos vajadzīgo kompensācijas pasākumu apmēru, ja tādi ir piemērojami 6. panta 4. punkta kontekstā, samazinot atlikušo kompensējamo ietekmi.

Sekas mazinošie pasākumi, tāpat kā ietekmes novērtējums, ir jābalsta labā izpratnē par attiecīgajām sugām un dzīvotnēm, kā arī tie ir sīki jāapraksta. Labi izstrādāti un īstenoti seku mazināšanas pasākumi ierobežos vajadzīgo kompensācijas pasākumu apmēru, ja tādi ir piemērojami 6. panta 4. punkta kontekstā, samazinot atlikušo kompensējamo ietekmi.

4.7.   LĒMUMU PIEŅEMŠANA

4.7.1.   “Kompetentās valsts iestādes”

Ir skaidrs, ka vārds “valsts” šajā frāzē ir izmantots kā nošķīrums no vārdiem “ES” vai “starptautisks”. Tāpēc tas attiecas ne tikai uz valsts līmeņa pārvaldes iestādēm, bet arī uz reģionālām, provinču vai pašvaldību iestādēm, kam jādod piekrišana vai jāapstiprina plāns vai projekts. Arī tiesa var būt kompetentā iestāde, ja tā var pieņemt lēmumu par ierosinātā plāna vai projekta būtību 6. panta 3. punkta vajadzībām (lieta C-127/04, 69. punkts).

Noteiktos apstākļos likumdevēja iestāde (valsts vai reģionāls parlaments) var izsniegt plāna vai projekta atļauju, kas var būt tiesību akta formā. Šajā kontekstā lietas C-182/10 69. un 70. punktā Tiesa lēma šādi: “Šie pienākumi [6. panta 3. punkts] saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu dalībvalstīm ir neatkarīgi no tā, kāda veida valsts iestādes kompetencē ir izsniegt atļauju attiecīgā plāna vai projekta īstenošanai. Šīs direktīvas 6. panta 3. punktā, kurā ir minēta “kompetentā valsts iestāde”, nav paredzēti īpaši noteikumi, kas attiektos uz plāniem vai projektiem, kurus būtu apstiprinājis likumdevējs. Šāda īpašība līdz ar to neietekmē dalībvalstu pienākumu saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu apjomu vai piemērojamību. (..) Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā netiek pieļauts, ka valsts iestāde – kaut arī tas būtu likumdevējs – izsniedz atļauju plāna vai projekta īstenošanai, ja tā nav pārliecinājusies, ka netiks izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība [integritāte].”

Šie pienākumi [6. panta 3. punkts] saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu dalībvalstīm ir neatkarīgi no tā, kāda veida valsts iestādes kompetencē ir izsniegt atļauju attiecīgā plāna vai projekta īstenošanai

Šīs direktīvas 6. panta 3. punktā, kurā ir minēta “kompetentā valsts iestāde”, nav paredzēti īpaši noteikumi, kas attiektos uz plāniem vai projektiem, kurus būtu apstiprinājis likumdevējs. Šāda īpašība līdz ar to neietekmē dalībvalstu pienākumu saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu apjomu vai piemērojamību

(..) Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā netiek pieļauts, ka valsts iestāde – kaut arī tas būtu likumdevējs – izsniedz atļauju plāna vai projekta īstenošanai, ja tā nav pārliecinājusies, ka netiks izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība [integritāte]

Citiem vārdiem sakot, atļauju plānam vai projektam nevar dot ar likuma palīdzību, ja pirms tam nav veikts pienācīgs novērtējums atbilstoši Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktam vai ja pienācīgā novērtējuma rezultātā nav pārliecinoši secināts, ka netiks negatīvi ietekmēta teritorijas integritāte (60).

60

| Kompetentās valsts iestādes ir iestādes, kurām ir tiesības dot atļauju vai piekrišanu plānam vai projektam. |
| --- |

Kompetentās valsts iestādes ir iestādes, kurām ir tiesības dot atļauju vai piekrišanu plānam vai projektam.

Kompetentās valsts iestādes ir iestādes, kurām ir tiesības dot atļauju vai piekrišanu plānam vai projektam.

4.7.2.   Kad pienākas noskaidrot plašākas sabiedrības viedokli?

Dzīvotņu direktīvā nav noteikts nepārprotams pienākums saņemt plašākas sabiedrības viedokli, apstiprinot tādus plānus vai projektus, kam jāveic pienācīgs novērtējums. Saskaņā ar 6. panta 3. punkta formulējumu tas ir jādara tikai “vajadzības gadījumā”. Tomēr apspriešanās ar sabiedrību ir ļoti svarīga IVN direktīvas un SVN direktīvas iezīme. Tāpēc, ja 6. panta 3. punktā noteiktā izvērtēšana tiek koordinēta ar novērtējumu atbilstoši minētajām direktīvām, apspriešanās ar sabiedrību ir nepārprotami vajadzīga saskaņā ar to prasībām.

vajadzības gadījumā

Tomēr pat tad, ja plāns vai projekts neietilpst ne SVN, ne IVN direktīvas darbības jomā un to novērtē tikai atbilstoši Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktam, Tiesa nesenā spriedumā, pamatojoties uz Orhūsas konvencijas (61) prasībām, ir skaidrojusi, ka attiecīgām aprindām, tostarp atzītām vides aizsardzības NVO, ir tiesības piedalīties atļaujas piešķiršanas procedūrā (lieta C-243/15, 49. punkts). Šīs tiesības jo īpaši ietver “tiesības “efektīvi piedalīties [visā] ar vidi saistīto lēmumu pieņemšanas procesā”, “rakstiski vai attiecīgos gadījumos sabiedriskās apspriešanas laikā vai publiskās pārrunās ar pieteikuma iesniedzēju [iesniedzot] jebkādus komentārus, informāciju, analīzi vai viedokļus, ko sabiedrība uzskata par būtiskiem saistībā ar paredzamo darbību”” (lieta C-243/15, 46. punkts).

61

tiesības “efektīvi piedalīties [visā] ar vidi saistīto lēmumu pieņemšanas procesā”, “rakstiski vai attiecīgos gadījumos sabiedriskās apspriešanas laikā vai publiskās pārrunās ar pieteikuma iesniedzēju [iesniedzot] jebkādus komentārus, informāciju, analīzi vai viedokļus, ko sabiedrība uzskata par būtiskiem saistībā ar paredzamo darbību”

Šajā kontekstā ir vērts minēt, ka Tiesa, pamatojoties uz sabiedrības iesaistes tiesībām, jo īpaši dod atzītām vides aizsardzības NVO tiesības apstrīdēt “[K]kompetento valsts iestāžu Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkta ietvaros pieņemt[os] lēmum[us] – neatkarīgi no tā, vai tie attiecas uz pieteikumu par dalību atļaujas piešķiršanas procesā, uz plāna vai projekta ietekmes uz vidi aizsargājamā teritorijā novērtējuma nepieciešamības apsvēršanu vai arī uz no šāda novērtējuma, kurš ir par šī projekta vai šī plāna riskiem saistībā ar šādas teritorijas viengabalainību [integritāti], izdarīto secinājumu atbilstošo raksturu” (lieta C-243/15, 56. punkts).

[K]kompetento valsts iestāžu Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkta ietvaros pieņemt[os] lēmum[us] – neatkarīgi no tā, vai tie attiecas uz pieteikumu par dalību atļaujas piešķiršanas procesā, uz plāna vai projekta ietekmes uz vidi aizsargājamā teritorijā novērtējuma nepieciešamības apsvēršanu vai arī uz no šāda novērtējuma, kurš ir par šī projekta vai šī plāna riskiem saistībā ar šādas teritorijas viengabalainību [integritāti], izdarīto secinājumu atbilstošo raksturu

4.7.3.   Lēmuma pieņemšana, pamatojoties uz pienācīgu novērtējumu

Ņemot vērā pienācīgā novērtējuma secinājumus par plāna vai projekta ietekmi uz attiecīgo Natura 2000 teritoriju, kompetentās valsts iestādes ir tiesīgas apstiprināt plānu vai projektu. To var darīt tikai pēc tam, kad iestādes ir pārliecinājušās, ka plāns vai projekts negatīvi neietekmēs attiecīgās teritorijas integritāti. Tā tas ir gadījumā, ja no zinātniskā viedokļa nepastāv pamatotas šaubas par šādas ietekmes neesamību.

Natura 2000

tikai pēc tam, kad iestādes ir pārliecinājušās, ka plāns vai projekts negatīvi neietekmēs attiecīgās teritorijas integritāti

Tādēļ, ja saistībā ar plānu vai projektu pastāv šaubas par iespējamu kaitīgu ietekmi uz attiecīgās teritorijas integritāti, kompetentai valsts iestādei nav jāsniedz piekrišana tā īstenošanai
  (lieta C-127/02, 57. punkts).

Tādēļ, ja saistībā ar plānu vai projektu pastāv šaubas par iespējamu kaitīgu ietekmi uz attiecīgās teritorijas integritāti, kompetentai valsts iestādei nav jāsniedz piekrišana tā īstenošanai

Turklāt “Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta otrajā teikumā paredzētie kritēriji, kas ļauj dot piekrišanu, ietver piesardzības principu (..) un ļauj efektīvi novērst minēto plānu vai projektu nevēlamo ietekmi uz aizsargājamo teritoriju viengabalainību [integritāti]. Mazāk stingrs kritērijs, kas ļautu dot piekrišanu, nevarētu nodrošināt tikpat efektīvu šajos noteikumos minēto teritoriju aizsardzības mērķu īstenošanu” (lieta C-127/02, 58. punkts).

Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta otrajā teikumā paredzētie kritēriji, kas ļauj dot piekrišanu, ietver piesardzības principu (..) un ļauj efektīvi novērst minēto plānu vai projektu nevēlamo ietekmi uz aizsargājamo teritoriju viengabalainību [integritāti]. Mazāk stingrs kritērijs, kas ļautu dot piekrišanu, nevarētu nodrošināt tikpat efektīvu šajos noteikumos minēto teritoriju aizsardzības mērķu īstenošanu

Tāpēc atbilstoši piesardzības principam ir jāpierāda negatīvas ietekmes neesamība, nevis esamība (lieta C-157/96, 63. punkts). No tā izriet, ka pienācīgajam novērtējumam ir jābūt pietiekami sīki izstrādātam un pamatotam, lai pierādītu negatīvas ietekmes neesamību, ņemot vērā labāko pieejamo zinātnisko informāciju (lieta C-127/02, 61. punkts).

Tāpēc

ir jāpierāda negatīvas ietekmes neesamība, nevis esamība

5.   6. PANTA 4. PUNKTS

6. PANTA 4. PUNKTS

Jēdzienu alternatīvi risinājumi, sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, kompensācijas pasākumi, vispārējā saskaņotība, Komisijas atzinums skaidrojums

Jēdzienu alternatīvi risinājumi, sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, kompensācijas pasākumi, vispārējā saskaņotība, Komisijas atzinums

5.1.   TEKSTS

“Ja, neņemot vērā negatīvu vērtējumu saistībā ar ietekmi uz teritoriju, alternatīvu risinājumu trūkuma dēļ plāns vai projekts tomēr ir jāīsteno sevišķi svarīgu sabiedrības interešu labā, kas ietver arī sociāla un ekonomiska rakstura intereses, tad dalībvalsts veic visus vajadzīgos kompensācijas pasākumus, lai nodrošinātu Natura 2000 tīkla vispārējās saskaņotības aizsardzību. Dalībvalsts informē Komisiju par pieņemtajiem kompensācijas pasākumiem.

Ja attiecīgajā teritorijā sastopams prioritārs dabiskās dzīvotnes veids un/vai prioritāra suga, tad vienīgie pieņemamie argumenti ir tie, kas saistīti ar veselības aizsardzību vai sabiedrības drošību, videi primāri svarīgām labvēlīgām pārveidēm vai, pēc Komisijas atzinuma, citām sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm.”

5.2.   DARBĪBAS JOMA

Šis noteikums ir daļa no novērtējuma un iespējamās atļaujas piešķiršanas procedūras, ko valsts kompetentās iestādes izpilda attiecībā uz plāniem un projektiem, kas var ietekmēt īpaši aizsargājamu dabas teritoriju (ĪADT), īpašo aizsargājamo teritoriju (ĪAT) vai Kopienas nozīmes teritoriju (KNT). Galvenie apsvērumi ir divi:

| — | no vienas puses, tajā apskatīti izņēmumi no 6. panta 3. punkta vispārīgā noteikuma, saskaņā ar kuru atļauju var piešķirt tikai tiem plāniem un projektiem, kas neietekmē attiecīgās(-o) teritorijas(-u) integritāti, |
| --- | --- |

—

no vienas puses, tajā apskatīti izņēmumi no 6. panta 3. punkta vispārīgā noteikuma, saskaņā ar kuru atļauju var piešķirt tikai tiem plāniem un projektiem, kas neietekmē attiecīgās(-o) teritorijas(-u) integritāti,

| — | no otras puses, tas praksē jāpiemēro, ievērojot direktīvā paredzētos dažādos posmus un secību. Tiesa to ir vairākas reizes apstiprinājusi (lietas C-209/02, C-239/04, C-304/05, C-560/08, C-404/09). |
| --- | --- |

—

no otras puses, tas praksē jāpiemēro, ievērojot direktīvā paredzētos dažādos posmus un secību. Tiesa to ir vairākas reizes apstiprinājusi (lietas C-209/02, C-239/04, C-304/05, C-560/08, C-404/09).

Spriedumā lietā C-304/05, 83. punkts, Tiesa nepārprotami noteica: “Turklāt jānorāda, ka Direktīvas 92/43 6. panta 4. punktu

  var piemērot tikai pēc tam, kad atbilstoši

  šīs direktīvas 6. panta 3. punktam

  ir pārbaudīta plāna vai projekta ietekme [uz vidi]
  .
  Lai varētu piemērot 6. panta 4. punktu, ir jāzina ietekme, kāda projektam būs uz minētās teritorijas saglabāšanas mērķiem

  , jo pretējā gadījumā nevar novērtēt šīs atkāpes nosacījumu izpildi.

  Iespējamo sevišķi svarīgu sabiedrības interešu un mazāk kaitējošu alternatīvu risinājumu pastāvēšanas vērtējuma nolūkā ir jāizvērtē intereses un kaitējums, ko attiecīgajai teritorijai var nodarīt izskatāmais plāns vai projekts. Turklāt, lai noteiktu iespējamo veicamo kompensācijas pasākumu raksturu, ir precīzi jāzina kaitējums
  ” (skatīt arī lietas C-399/14, C-387 & 388/15, C-142/16).

Turklāt jānorāda, ka Direktīvas 92/43 6. panta 4. punktu

var piemērot tikai pēc tam, kad atbilstoši

šīs direktīvas 6. panta 3. punktam

ir pārbaudīta plāna vai projekta ietekme [uz vidi]

Lai varētu piemērot 6. panta 4. punktu, ir jāzina ietekme, kāda projektam būs uz minētās teritorijas saglabāšanas mērķiem

, jo pretējā gadījumā nevar novērtēt šīs atkāpes nosacījumu izpildi.

Iespējamo sevišķi svarīgu sabiedrības interešu un mazāk kaitējošu alternatīvu risinājumu pastāvēšanas vērtējuma nolūkā ir jāizvērtē intereses un kaitējums, ko attiecīgajai teritorijai var nodarīt izskatāmais plāns vai projekts. Turklāt, lai noteiktu iespējamo veicamo kompensācijas pasākumu raksturu, ir precīzi jāzina kaitējums

6. panta 4. punktu nepiemēro automātiski. Iestādes ir tiesīgas izlemt, vai var piemērot 6. panta 3. punkta izņēmuma nosacījumus, ja pienācīgā izvērtējuma rezultātā ir secināts, ka plāns vai projekts negatīvi ietekmēs novērtētās teritorijas neaizskaramību, vai ja rodas šaubas par šādas nelabvēlīgas ietekmes neesamību.

6. panta 4. punktu nepiemēro automātiski.

6. panta 4. punkta neobligāto raksturu Tiesa apstiprināja lietas C-241/08 72. punktā: “Tādējādi saskaņā ar “Dzīvotņu” direktīvas 6. panta 3. punktu veiktā ietekmes novērtējuma noslēgumā un gadījumā, ja šā novērtējuma rezultāts ir negatīvs,

  atbildīgās


  iestādes var izvēlēties vai nu neizsniegt atļauju

  attiecīgā plāna vai projekta īstenošanai,

  vai arī to izsniegt saskaņā ar šīs direktīvas 6. panta 4. punktu

  , ja vien ir izpildīti minētajā tiesību normā paredzētie nosacījumi.”

Tādējādi saskaņā ar “Dzīvotņu” direktīvas 6. panta 3. punktu veiktā ietekmes novērtējuma noslēgumā un gadījumā, ja šā novērtējuma rezultāts ir negatīvs,

atbildīgās

iestādes var izvēlēties vai nu neizsniegt atļauju

attiecīgā plāna vai projekta īstenošanai,

vai arī to izsniegt saskaņā ar šīs direktīvas 6. panta 4. punktu

, ja vien ir izpildīti minētajā tiesību normā paredzētie nosacījumi.

Lēmumam turpināt plāna vai projekta ieviešanu jāatbilst 6. panta 4. punkta nosacījumiem un prasībām. Jo īpaši jābūt dokumentētiem šādiem aspektiem:

| 1) | apstiprinājumam izvirzītā alternatīva nodara vismazāko kaitējumu dzīvotnēm, sugām un Natura 2000 teritorijas(-u) integritātei neatkarīgi no ekonomiskajiem apsvērumiem un nepastāv neviena cita iespējami realizējama alternatīva, kas neietekmētu teritorijas(-u) integritāti; |
| --- | --- |

1)

apstiprinājumam izvirzītā alternatīva nodara vismazāko kaitējumu dzīvotnēm, sugām un Natura 2000 teritorijas(-u) integritātei neatkarīgi no ekonomiskajiem apsvērumiem un nepastāv neviena cita iespējami realizējama alternatīva, kas neietekmētu teritorijas(-u) integritāti;

Natura 2000

| 2) | pastāv sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, kas ietver arī “sociāla un ekonomiska rakstura intereses”; |
| --- | --- |

2)

pastāv sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, kas ietver arī “sociāla un ekonomiska rakstura intereses”;

| 3) | ir veikti visi kompensācijas pasākumi, lai nodrošinātu Natura 2000 vispārējās saskaņotības aizsardzību. |
| --- | --- |

3)

ir veikti visi kompensācijas pasākumi, lai nodrošinātu Natura 2000 vispārējās saskaņotības aizsardzību.

Natura 2000

Tā kā šis nosacījums ir izņēmums no 6. panta 3. punkta noteikumiem, tas ir jāinterpretē šauri (lieta C-239/04, 25.–39. punkts), un to var piemērot tikai tādos apstākļos, kad ir pilnībā izpildīti visi direktīvā prasītie nosacījumi. Šajā ziņā ikvienam, kurš vēlas izmantot šo izņēmumu, kā priekšnosacījums ir jāpierāda, ka iepriekšminētie nosacījumi katrā atsevišķajā gadījumā tiešām ir izpildīti.

Kad ir pilnībā konstatēts un dokumentēts piemērotu alternatīvu trūkums un akceptēta sevišķi svarīgu sabiedrības interešu esamība, ir jāveic visi vajadzīgie kompensācijas pasākumi, lai nodrošinātu Natura 2000 tīkla vispārējās saskaņotības aizsardzību. Par pieņemtajiem kompensācijas pasākumiem vienmēr jāpaziņo Komisijai.

Natura 2000

| 6. panta 4. punkts pieļauj izņēmumus no 6. panta 3. punkta vispārējā noteikuma, bet tas nav automātiski piemērojams. Iestādei ir jāizlemj, vai var piemērot 6. panta 3. punkta izņēmumu. 6. panta 4. punkts ir jāpiemēro tādā secīgā kārtībā, kā noteikts direktīvā – proti, pēc tam, kad apmierinošā veidā ir izpildīti visi 6. panta 3. punkta noteikumi. |
| --- |

6. panta 4. punkts pieļauj izņēmumus no 6. panta 3. punkta vispārējā noteikuma, bet tas nav automātiski piemērojams. Iestādei ir jāizlemj, vai var piemērot 6. panta 3. punkta izņēmumu. 6. panta 4. punkts ir jāpiemēro tādā secīgā kārtībā, kā noteikts direktīvā – proti, pēc tam, kad apmierinošā veidā ir izpildīti visi 6. panta 3. punkta noteikumi.

6. panta 4. punkts pieļauj izņēmumus no 6. panta 3. punkta vispārējā noteikuma, bet tas nav automātiski piemērojams. Iestādei ir jāizlemj, vai var piemērot 6. panta 3. punkta izņēmumu. 6. panta 4. punkts ir jāpiemēro tādā secīgā kārtībā, kā noteikts direktīvā – proti, pēc tam, kad apmierinošā veidā ir izpildīti visi 6. panta 3. punkta noteikumi.

5.3.   SĀKOTNĒJI APSVĒRUMI

5.3.1.   Alternatīvu risinājumu izskatīšana

Pirmais pienākums 6. panta 4. punkta izņēmuma procedūrā ir pārbaudīt, vai plānam vai projektam ir alternatīvi risinājumi. Šajā ziņā Tiesa ir skaidri norādījusi, ka šāda pārbaude formāli ietilpst 6. panta 4. punkta, nevis 6. panta 3. punkta darbības jomā (lieta C-441/03, 15. punkts, lieta C-241/08, 69. punkts, lieta C-142/16, 72. punkts).

Ievērojot vajadzību novērst nevēlamu kaitējumu Natura 2000 tīklam, ierosinātā plāna vai projekta pilnīga pārskatīšana un/vai atsaukšana jāapsver tādos gadījumos, ja ir konstatēta negatīva ietekme uz teritorijas integritāti. Tāpēc kompetentajām iestādēm ir jāanalizē un jāpierāda, ka attiecīgais plāns vai projekts ir vajadzīgs, šajā posmā ņemot vērā arī nulles variantu.

Natura 2000

Pēc tam kompetentajām iestādēm jāizskata iespēja izmantot alternatīvus risinājumus, kuros vairāk ņemta vērā attiecīgās teritorijas integritāte. Ir jāanalizē visas iespējamās alternatīvas, kas atbilst plāna vai projekta mērķiem, jo īpaši to relatīvā darbība attiecībā uz teritorijas saglabāšanas mērķiem, integritāti un ieguldījumu Natura 2000 tīkla vispārējās saskaņotības saglabāšanā, ņemot vērā arī to samērīgumu izmaksu ziņā. Tajās varētu paredzēt alternatīvas vietas vai maršrutus, citādu izstrādes mērogu vai projektu vai alternatīvus procesus.

Natura 2000

Kas attiecas uz to pasākumu ekonomiskajām izmaksām, kurus var apsvērt alternatīvu izskatīšanas laikā, šis faktors nevar kļūt par vienīgo noteicošo faktoru šādu risinājumu izvēlē (lieta C-399/14, 77. punkts). Citiem vārdiem sakot, projekta iesniedzējs nevar apgalvot, ka alternatīvas nav apskatītas, jo tās pārāk dārgi izmaksātu.

Atbilstīgi subsidiaritātes principam valsts kompetentajām iestādēm ir jāvērtē šādu alternatīvu risinājumu relatīvā ietekme uz attiecīgo teritoriju. Jāuzsver, ka šāda salīdzinājuma atsauces parametri attiecas uz aspektiem, kas saistīti ar teritorijas integritātes un tās ekoloģisko funkciju saglabāšanu un uzturēšanu. Tādēļ šajā posmā citus vērtēšanas kritērijus, piemēram, ekonomiskus kritērijus, nevar uzskatīt par svarīgākiem nekā ekoloģiskie kritēriji.

Pirms turpina izvērtēt, vai plāns vai projekts ir vajadzīgs sevišķi svarīgu sabiedrības interešu labā, ir jāpierāda alternatīvu trūkums (Tiesas spriedums lietā C-239/04, Castro Verde, 36.–39. punkts).

jāpierāda alternatīvu trūkums

Castro Verde

| Kompetentajām valsts iestādēm ir jānodrošina, ka vienlīdz rūpīgi ir izpētītas visas iespējamās alternatīvas, kas atbilst plāna/projekta mērķiem. Šis izvērtējums jāveic, ņemot vērā sugas un dzīvotnes, kuru dēļ attiecīgā teritorija noteikta, kā arī teritorijas saglabāšanas mērķus. |
| --- |

Kompetentajām valsts iestādēm ir jānodrošina, ka vienlīdz rūpīgi ir izpētītas visas iespējamās alternatīvas, kas atbilst plāna/projekta mērķiem. Šis izvērtējums jāveic, ņemot vērā sugas un dzīvotnes, kuru dēļ attiecīgā teritorija noteikta, kā arī teritorijas saglabāšanas mērķus.

Kompetentajām valsts iestādēm ir jānodrošina, ka vienlīdz rūpīgi ir izpētītas visas iespējamās alternatīvas, kas atbilst plāna/projekta mērķiem. Šis izvērtējums jāveic, ņemot vērā sugas un dzīvotnes, kuru dēļ attiecīgā teritorija noteikta, kā arī teritorijas saglabāšanas mērķus.

5.3.2.   Sevišķi svarīgu sabiedrības interešu izskatīšana

Ja nav alternatīvu risinājumu vai ja ir risinājumi, kas radītu vēl lielāku negatīvu ietekmi uz attiecīgās(-o) teritorijas(-u) vidi, ņemot vērā iepriekš minētos direktīvā paredzētos saglabāšanas mērķus, kompetentajām iestādēm jānovērtē, vai pastāv sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, tostarp sociāla vai ekonomiska rakstura intereses, kuru dēļ attiecīgais plāns vai projekts būtu īstenojams.

Jēdziens “sevišķi svarīgas sabiedrības intereses” direktīvā nav definēts. Tomēr 6. panta 4. punkta otrajā daļā kā šādu sevišķi svarīgu sabiedrības interešu piemēri ir minēti veselības aizsardzība, sabiedrības drošība un videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides. Attiecībā uz “citām sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm”, kam ir sociāls vai ekonomisks raksturs, no formulējuma ir skaidrs, ka tikai sabiedrības intereses var pretnostatīt direktīvā paredzētajiem saglabāšanas mērķiem neatkarīgi no tā, vai to ievērošanu veicina valsts vai privātas struktūras. Tāpēc privātu struktūru izstrādātus projektus var apsvērt tikai tad, ja šādu sabiedrības interešu eksistenci var pierādīt un ja tās tiek ievērotas.

citām sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm

Tiesa to ir apstiprinājusi lietā C-182/10, 75.–78. punkts: “Interesēm, kas Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punkta nozīmē var attaisnot plāna vai projekta īstenošanu,

  ir jābūt vienlaikus “sabiedrības” un “sevišķi svarīgām” interesēm, kas nozīmē, ka tām ir jābūt tik nozīmīgām, ka tās var izlīdzsvarot ar dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzības [saglabāšanas] mērķi, kas ir izvirzīts šajā direktīvā.

  Darbi uzņēmuma ierīkošanai vai paplašināšanai šiem nosacījumiem principā atbilst tikai izņēmuma apstākļos.

  Nav neiespējams

  , ka tas tā ir,

  ja projekts, kaut arī privāta rakstura

  , vienlaikus pats

  sava rakstura un ekonomiskā un sociālā konteksta

  , kurā tas iekļaujas,

  dēļ reāli kalpo sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm

  un ir pierādīta alternatīvu risinājumu neesamība. Ievērojot šos kritērijus, vienkārša tādas infrastruktūras izbūvēšana, kas ir paredzēta privātas sabiedrības administratīvā centra vajadzībām, principā nepieder pie svarīgām sabiedrības interesēm Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punkta nozīmē.”

Interesēm, kas Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punkta nozīmē var attaisnot plāna vai projekta īstenošanu,

ir jābūt vienlaikus “sabiedrības” un “sevišķi svarīgām” interesēm, kas nozīmē, ka tām ir jābūt tik nozīmīgām, ka tās var izlīdzsvarot ar dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzības [saglabāšanas] mērķi, kas ir izvirzīts šajā direktīvā.

Darbi uzņēmuma ierīkošanai vai paplašināšanai šiem nosacījumiem principā atbilst tikai izņēmuma apstākļos.

Nav neiespējams

, ka tas tā ir,

ja projekts, kaut arī privāta rakstura

, vienlaikus pats

sava rakstura un ekonomiskā un sociālā konteksta

, kurā tas iekļaujas,

dēļ reāli kalpo sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm

un ir pierādīta alternatīvu risinājumu neesamība. Ievērojot šos kritērijus, vienkārša tādas infrastruktūras izbūvēšana, kas ir paredzēta privātas sabiedrības administratīvā centra vajadzībām, principā nepieder pie svarīgām sabiedrības interesēm Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punkta nozīmē.

Ir lietderīgi atsaukties arī uz citām ES tiesību jomām, kur sastopami līdzīgi jēdzieni.

Jēdzienu “imperatīvs iemesls” izstrādāja Tiesa kā izņēmumu no brīvas preču aprites principa. Par imperatīviem iemesliem, kas var attaisnot valstu pasākumus pārvietošanās brīvības ierobežošanai, Tiesa cita starpā atzina sabiedrības veselības un vides aizsardzību, kā arī ekonomiskās un sociālās politikas likumīgo mērķu īstenošanu.

Turklāt ES tiesībās ir atzīts arī jēdziens “pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi”, kas minēts Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punktā, konkurences noteikumu izņēmumu regulējumā, kas paredzēti uzņēmumiem, kuri atbildīgi par šādu pakalpojumu pārvaldību. Paziņojumā par vispārējas nozīmes pakalpojumiem Eiropā (62) Komisija, ņemot vērā judikatūru šajā jomā, pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi definē šādi: “saimnieciskas darbības, kas sniedz rezultātus sabiedrības vispārējās interesēs un kas bez valsts intervences tirgū netiktu veiktas (vai arī tiktu sniegtas ar citiem nosacījumiem attiecībā uz kvalitāti, drošību, pieejamību, vienlīdzīgu attieksmi un vispārēju piekļuvi)”.

62

saimnieciskas darbības, kas sniedz rezultātus sabiedrības vispārējās interesēs un kas bez valsts intervences tirgū netiktu veiktas (vai arī tiktu sniegtas ar citiem nosacījumiem attiecībā uz kvalitāti, drošību, pieejamību, vienlīdzīgu attieksmi un vispārēju piekļuvi)

Ņemot vērā noteikuma struktūru, noteiktos gadījumos valsts kompetentajām iestādēm jāapstiprina attiecīgie plāni un projekti ar nosacījumu, ka, meklējot līdzsvaru starp tās teritorijas, kuru ietekmēs attiecīgās iniciatīvas, saglabāšanas mērķu interesēm un iepriekš minētajiem imperatīvajiem iemesliem, priekšroka tiks dota imperatīvajiem iemesliem. Tas jānosaka saskaņā ar šādiem apsvērumiem:

noteikuma struktūru

| a) | lai īstenotu plānu vai projektu, jābūt imperatīvam iemeslam; |
| --- | --- |

a)

lai īstenotu plānu vai projektu, jābūt imperatīvam iemeslam;

imperatīvam iemeslam

| b) | sabiedrības interesēm jābūt sevišķi svarīgām: tāpēc ir skaidri redzams, ka ne visas sociāla vai ekonomiska rakstura sabiedrības intereses ir pietiekamas, jo īpaši salīdzinājumā ar direktīvas aizsargāto interešu īpašo nozīmi (skatīt, piemēram, tās ceturto apsvērumu, kurā minēts “Kopienas dabas mantojums”); |
| --- | --- |

b)

sabiedrības interesēm jābūt sevišķi svarīgām: tāpēc ir skaidri redzams, ka ne visas sociāla vai ekonomiska rakstura sabiedrības intereses ir pietiekamas, jo īpaši salīdzinājumā ar direktīvas aizsargāto interešu īpašo nozīmi (skatīt, piemēram, tās ceturto apsvērumu, kurā minēts “Kopienas dabas mantojums”);

sevišķi svarīgām

Kopienas dabas mantojums

| c) | šajā kontekstā šķiet saprātīgi pieņemt, ka sabiedrības intereses ir sevišķi svarīgas tikai tad, ja tās ir ilgtermiņa intereses; īstermiņa ekonomiskās intereses vai citas intereses, kas sabiedrībai sniedz tikai īstermiņa labumu, nebūtu pietiekami svarīgas, lai atsvērtu ar direktīvu aizsargātās ilgtermiņa saglabāšanas intereses. |
| --- | --- |

c)

šajā kontekstā šķiet saprātīgi pieņemt, ka sabiedrības intereses ir sevišķi svarīgas tikai tad, ja tās ir ilgtermiņa intereses; īstermiņa ekonomiskās intereses vai citas intereses, kas sabiedrībai sniedz tikai īstermiņa labumu, nebūtu pietiekami svarīgas, lai atsvērtu ar direktīvu aizsargātās ilgtermiņa saglabāšanas intereses.

ilgtermiņa intereses

Lietā, kas attiecas uz lielu reģionu (Tesālijas reģions Grieķijā), Tiesa lēma par to, kas būtu uzskatāms par imperatīviem iemesliem sevišķi svarīgu sabiedrības interešu ievērošanai: “Apūdeņošana un apgāde ar dzeramo ūdeni principā atbilst šiem nosacījumiem, un līdz ar to tās var attaisnot ūdens novirzīšanas projektu, ja nav iespējami alternatīvi risinājumi” (lieta C-43/10, 122. punkts) (63).

Apūdeņošana un apgāde ar dzeramo ūdeni principā atbilst šiem nosacījumiem, un līdz ar to tās var attaisnot ūdens novirzīšanas projektu, ja nav iespējami alternatīvi risinājumi

63

| Ir pamatoti uzskatīt, ka “sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, kas ietver arī sociāla un ekonomiska rakstura intereses” attiecas uz situācijām, kad paredzētie plāni vai projekti ir obligāti nepieciešami:







  — | īstenojot tādu rīcību vai politiku, kuras mērķis ir aizsargāt iedzīvotāju dzīves pamatvērtības (veselība, drošība, vide) |
| --- | --- |

Ir pamatoti uzskatīt, ka “sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, kas ietver arī sociāla un ekonomiska rakstura intereses” attiecas uz situācijām, kad paredzētie plāni vai projekti ir obligāti nepieciešami:

Ir pamatoti uzskatīt, ka “sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, kas ietver arī sociāla un ekonomiska rakstura intereses” attiecas uz situācijām, kad paredzētie plāni vai projekti ir obligāti nepieciešami:

—

īstenojot tādu rīcību vai politiku, kuras mērķis ir aizsargāt iedzīvotāju dzīves pamatvērtības (veselība, drošība, vide)

īstenojot tādu rīcību vai politiku, kuras mērķis ir aizsargāt iedzīvotāju dzīves pamatvērtības (veselība, drošība, vide)

| — | īstenojot valsts un sabiedrības politikas pamatvirzienus, |
| --- | --- |

—

īstenojot valsts un sabiedrības politikas pamatvirzienus,

īstenojot valsts un sabiedrības politikas pamatvirzienus,

| — | īstenojot ekonomiska vai sociāla rakstura darbības, pildot īpašus publisko pakalpojumu sniegšanas pienākumus. |
| --- | --- |

—

īstenojot ekonomiska vai sociāla rakstura darbības, pildot īpašus publisko pakalpojumu sniegšanas pienākumus.

īstenojot ekonomiska vai sociāla rakstura darbības, pildot īpašus publisko pakalpojumu sniegšanas pienākumus.

Kompetento iestāžu uzdevums ir samērot plāna vai projekta sevišķi svarīgās sabiedrības intereses ar dabisko dzīvotņu un savvaļas floras un faunas saglabāšanas mērķi. Tās var apstiprināt plānu vai projektu tikai tad, ja plāna vai projekta imperatīvie iemesli atsver ietekmi uz saglabāšanas mērķiem.

Kompetento iestāžu uzdevums ir samērot plāna vai projekta sevišķi svarīgās sabiedrības intereses ar dabisko dzīvotņu un savvaļas floras un faunas saglabāšanas mērķi. Tās var apstiprināt plānu vai projektu tikai tad, ja plāna vai projekta imperatīvie iemesli atsver ietekmi uz saglabāšanas mērķiem.

| Lai lasītājiem precīzāk norādītu, ko var pamatoti uzskatīt par potenciāliem imperatīviem iemesliem sevišķi svarīgu sabiedrības interešu ievērošanai, var piedāvāt dažus piemērus no Komisijas atzinumiem, kas sniegti saistībā ar 6. panta 4. punkta otro daļu, un no attiecīgās dalībvalstu argumentācijas: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/opinion_en.htm |
| --- |

Lai lasītājiem precīzāk norādītu, ko var pamatoti uzskatīt par potenciāliem imperatīviem iemesliem sevišķi svarīgu sabiedrības interešu ievērošanai, var piedāvāt dažus piemērus no Komisijas atzinumiem, kas sniegti saistībā ar 6. panta 4. punkta otro daļu, un no attiecīgās dalībvalstu argumentācijas: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/opinion_en.htm

5.4.   KOMPENSĀCIJAS PASĀKUMU PIEŅEMŠANA

5.4.1.   Ko nozīmē “kompensācijas pasākumi”, un kad ir jāapsver to izmantošana?

Termins “kompensācijas pasākumi” Dzīvotņu direktīvā nav definēts. Pieredze liecina, ka pastāv šādas atšķirības starp kompensācijas un seku mazināšanas pasākumiem:

kompensācijas pasākumi

| — | seku mazināšanas pasākumi plašākā nozīmē ir pasākumi, kuru mērķis ir minimizēt vai pat likvidēt negatīvo ietekmi, kas varētu rasties plāna vai projekta īstenošanas dēļ, lai teritorijas integritāte netiktu negatīvi ietekmēta. Šie pasākumi tiek apsvērti 6. panta 3. punkta kontekstā, un tie ir neatņemama plāna vai projekta specifikāciju daļa vai priekšnosacījums to apstiprināšanai (skatīt 4.6.5. iedaļu), |
| --- | --- |

—

seku mazināšanas pasākumi plašākā nozīmē ir pasākumi, kuru mērķis ir minimizēt vai pat likvidēt negatīvo ietekmi, kas varētu rasties plāna vai projekta īstenošanas dēļ, lai teritorijas integritāte netiktu negatīvi ietekmēta. Šie pasākumi tiek apsvērti 6. panta 3. punkta kontekstā, un tie ir neatņemama plāna vai projekta specifikāciju daļa vai priekšnosacījums to apstiprināšanai (skatīt 4.6.5. iedaļu),

| — | kompensācijas pasākumi ir neatkarīgi no projekta (tostarp no jebkuriem ar to saistītiem seku mazināšanas pasākumiem). Tie ir paredzēti, lai kompensētu plāna vai projekta negatīvās sekas, šādi uzturot Natura 2000 tīkla vispārējo ekoloģisko saskaņotību. Tos var apsvērt tikai 6. panta 4. punkta kontekstā. |
| --- | --- |

—

kompensācijas pasākumi ir neatkarīgi no projekta (tostarp no jebkuriem ar to saistītiem seku mazināšanas pasākumiem). Tie ir paredzēti, lai kompensētu plāna vai projekta negatīvās sekas, šādi uzturot Natura 2000 tīkla vispārējo ekoloģisko saskaņotību. Tos var apsvērt tikai 6. panta 4. punkta kontekstā.

Natura 2000

Protams, labi izstrādāti un īstenoti seku mazināšanas pasākumi var ierobežot vajadzīgo kompensācijas pasākumu apmēru, samazinot atlikušo kompensējamo negatīvo ietekmi.

| Piemēram, paplašinot akmeņogļu ieguvi pazemes ogļraktuvju platībās, kuras līdz šim nav izmantotas, plašā teritorijā tiks izraisīta zemes iegrimšana, kas kopā ar applūšanu un gruntsūdeņu līmeņa paaugstināšanos ievērojami ietekmēs visas teritorijā esošās ekosistēmas. Lai kompensētu projekta negatīvās sekas, pēc ekoloģiskiem kritērijiem tiks izvēlēta zeme tādu dzīvotņu veidu izveidei, kas nav prioritāri (dižskābaržu un ozolu meži), apmežojot jaunas teritorijas vai pārveidojot/uzlabojot esošos mežus. Tāpat tiek apsvērta iespēja veidot un uzlabot aluviālos mežus un atjaunot vai uzlabot upju gultnes, lai kompensētu prioritāra dzīvotnes veida (aluviālie meži ar Alnion glutinoso-incanae), kā arī tāda dzīvotnes veida, kas nav prioritārs (zemieņu-kalnāju līmeņu ūdenstilpes ar peldošu veģetāciju), zudumu. Pasākums palīdzēs arī kompensēt projekta negatīvo ietekmi uz strauta nēģi. |
| --- |

Piemēram, paplašinot akmeņogļu ieguvi pazemes ogļraktuvju platībās, kuras līdz šim nav izmantotas, plašā teritorijā tiks izraisīta zemes iegrimšana, kas kopā ar applūšanu un gruntsūdeņu līmeņa paaugstināšanos ievērojami ietekmēs visas teritorijā esošās ekosistēmas. Lai kompensētu projekta negatīvās sekas, pēc ekoloģiskiem kritērijiem tiks izvēlēta zeme tādu dzīvotņu veidu izveidei, kas nav prioritāri (dižskābaržu un ozolu meži), apmežojot jaunas teritorijas vai pārveidojot/uzlabojot esošos mežus. Tāpat tiek apsvērta iespēja veidot un uzlabot aluviālos mežus un atjaunot vai uzlabot upju gultnes, lai kompensētu prioritāra dzīvotnes veida (aluviālie meži ar Alnion glutinoso-incanae), kā arī tāda dzīvotnes veida, kas nav prioritārs (zemieņu-kalnāju līmeņu ūdenstilpes ar peldošu veģetāciju), zudumu. Pasākums palīdzēs arī kompensēt projekta negatīvo ietekmi uz strauta nēģi.

Piemēram, paplašinot akmeņogļu ieguvi pazemes ogļraktuvju platībās, kuras līdz šim nav izmantotas, plašā teritorijā tiks izraisīta zemes iegrimšana, kas kopā ar applūšanu un gruntsūdeņu līmeņa paaugstināšanos ievērojami ietekmēs visas teritorijā esošās ekosistēmas. Lai kompensētu projekta negatīvās sekas, pēc ekoloģiskiem kritērijiem tiks izvēlēta zeme tādu dzīvotņu veidu izveidei, kas nav prioritāri (dižskābaržu un ozolu meži), apmežojot jaunas teritorijas vai pārveidojot/uzlabojot esošos mežus. Tāpat tiek apsvērta iespēja veidot un uzlabot aluviālos mežus un atjaunot vai uzlabot upju gultnes, lai kompensētu prioritāra dzīvotnes veida (aluviālie meži ar

), kā arī tāda dzīvotnes veida, kas nav prioritārs (zemieņu-kalnāju līmeņu ūdenstilpes ar peldošu veģetāciju), zudumu. Pasākums palīdzēs arī kompensēt projekta negatīvo ietekmi uz strauta nēģi

Kompensācijas pasākumi jāveic papildus tām darbībām, kas saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu un Putnu direktīvu ir parasta prakse vai kas ES tiesību aktos noteiktas kā pienākumi. Piemēram, saglabāšanas pasākumu īstenošana atbilstoši 6. panta 1. punktam vai tādas jaunas teritorijas ierosināšana/noteikšana, kurai jau konstatēts Kopienas nozīmes līmenis, ir “parasti” pasākumi, kas jāveic dalībvalstīm. Tādējādi ar kompensācijas pasākumiem jāpanāk kaut kas vairāk, nekā paredzēts parastajos/standarta pasākumos, kas ir vajadzīgi Natura 2000 teritoriju noteikšanai, aizsardzībai un apsaimniekošanai.

Kompensācijas pasākumi jāveic papildus tām darbībām, kas saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu un Putnu direktīvu ir parasta prakse vai kas ES tiesību aktos noteiktas kā pienākumi.

Natura 2000

| Vēl viens kompensācijas piemērs ir saistīts ar ostas paplašināšanu, kuras rezultātā tiks iznīcināta putnu atpūtas vieta un samazināsies seklu plūdmaiņu dubļu sanesu un niedrāju platība. Projekta negatīvo ietekmi kompensētu paisumā applūstošu atpūtas vietu un seklu dubļu sanesu izveide, kā arī niedrāju un mitru pļavu dzīvotnes atjaunošana, izmantojot hidrauliskus darbus un vides pasākumus niedrāju un pļavu izmantošanai lauksaimniecībā. |
| --- |

Vēl viens kompensācijas piemērs ir saistīts ar ostas paplašināšanu, kuras rezultātā tiks iznīcināta putnu atpūtas vieta un samazināsies seklu plūdmaiņu dubļu sanesu un niedrāju platība. Projekta negatīvo ietekmi kompensētu paisumā applūstošu atpūtas vietu un seklu dubļu sanesu izveide, kā arī niedrāju un mitru pļavu dzīvotnes atjaunošana, izmantojot hidrauliskus darbus un vides pasākumus niedrāju un pļavu izmantošanai lauksaimniecībā.

Vēl viens kompensācijas piemērs ir saistīts ar ostas paplašināšanu, kuras rezultātā tiks iznīcināta putnu atpūtas vieta un samazināsies seklu plūdmaiņu dubļu sanesu un niedrāju platība. Projekta negatīvo ietekmi kompensētu paisumā applūstošu atpūtas vietu un seklu dubļu sanesu izveide, kā arī niedrāju un mitru pļavu dzīvotnes atjaunošana, izmantojot hidrauliskus darbus un vides pasākumus niedrāju un pļavu izmantošanai lauksaimniecībā.

Līdz ar to kompensācijas pasākumi nav līdzeklis, lai ļautu īstenot plānus vai projektus, vienlaikus izvairoties no 6. pantā noteiktajām pienācīgā novērtējuma saistībām. Ņemot vērā 6. panta 4. punktā noteikto secību, ir skaidrs, ka šie pasākumi ir “galīgais līdzeklis”. Tie ir jāapsver tikai tad, kad ir gūta pārliecība par negatīvu ietekmi uz Natura 2000 teritorijas integritāti vai kad šādu ietekmi nevar izslēgt, neskatoties uz visiem pasākumiem, kas veikti šādas ietekmes nepieļaušanai vai mazināšanai, un kad ir izlemts, ka projekts/plāns jāīsteno sevišķi svarīgās sabiedrības interesēs, un nav alternatīvu risinājumu.

šie pasākumi ir “galīgais līdzeklis”

Natura 2000

| Kompensācijas pasākumi ir ar kādu projektu vai plānu īpaši saistīti pasākumi, ko veic papildus parastajiem pienākumiem, kas izriet no Putnu direktīvas un Dzīvotņu direktīvas. Šo pasākumu mērķis ir precīzi kompensēt plāna vai projekta negatīvo ietekmi uz attiecīgajām sugām vai dzīvotnēm. Tie ir “galīgais līdzeklis”, un šādus pasākumus izmanto tikai tad, kad ir izsmelti pārējie direktīvā paredzētie aizsargpasākumi, bet ir pieņemts lēmums apsvērt projektu/plānu, kam ir negatīva ietekme uz

  Natura 2000

  teritorijas integritāti vai šādas ietekmes varbūtība nav izslēdzama. |
| --- |

Kompensācijas pasākumi ir ar kādu projektu vai plānu īpaši saistīti pasākumi, ko veic papildus parastajiem pienākumiem, kas izriet no Putnu direktīvas un Dzīvotņu direktīvas. Šo pasākumu mērķis ir precīzi kompensēt plāna vai projekta negatīvo ietekmi uz attiecīgajām sugām vai dzīvotnēm. Tie ir “galīgais līdzeklis”, un šādus pasākumus izmanto tikai tad, kad ir izsmelti pārējie direktīvā paredzētie aizsargpasākumi, bet ir pieņemts lēmums apsvērt projektu/plānu, kam ir negatīva ietekme uz

  Natura 2000

  teritorijas integritāti vai šādas ietekmes varbūtība nav izslēdzama.

Kompensācijas pasākumi ir ar kādu projektu vai plānu īpaši saistīti pasākumi, ko veic papildus parastajiem pienākumiem, kas izriet no Putnu direktīvas un Dzīvotņu direktīvas. Šo pasākumu mērķis ir precīzi kompensēt plāna vai projekta negatīvo ietekmi uz attiecīgajām sugām vai dzīvotnēm. Tie ir “galīgais līdzeklis”, un šādus pasākumus izmanto tikai tad, kad ir izsmelti pārējie direktīvā paredzētie aizsargpasākumi, bet ir pieņemts lēmums apsvērt projektu/plānu, kam ir negatīva ietekme uz

Natura 2000

teritorijas integritāti vai šādas ietekmes varbūtība nav izslēdzama.

5.4.2.   Natura 2000 tīkla “vispārējā saskaņotība”

Natura 2000

Vispārējā saskaņotība jeb kopējā vienotība minēta direktīvas 6. panta 4. punktā saistībā ar situāciju, kad plānu vai projektu atļauj realizēt sevišķi svarīgu sabiedrības interešu labā un kad ir jāveic pasākumi, lai kompensētu nodarīto kaitējumu.

kopējā vienotība

Par to runā arī 3. panta 1. punktā, kurā noteikts, ka Natura 2000 ir “saskaņot[s] Eiropas ekoloģisk[ais] tīkl[s], kurā apvienotas īpaši aizsargājamas dabas teritorijas”, “lai minētos dabisko dzīvotņu veidus un sugu dzīvotnes saglabātu vai attiecīgā gadījumā atjaunotu to labvēlīgo aizsardzības [saglabāšanās] statusu dabiskās izplatības areālā”. Līdz ar to tiek apskatīti divi atšķirīgi kritēriji – no vienas puses, mērķa sugas un dzīvotnes kvantitāte un kvalitāte un, no otras puses, teritorijas nozīme adekvātas ģeogrāfiskās izplatības nodrošināšanā attiecībā pret areālu.

Natura 2000

saskaņot[s] Eiropas ekoloģisk[ais] tīkl[s], kurā apvienotas īpaši aizsargājamas dabas teritorijas

lai minētos dabisko dzīvotņu veidus un sugu dzīvotnes saglabātu vai attiecīgā gadījumā atjaunotu to labvēlīgo aizsardzības [saglabāšanās] statusu dabiskās izplatības areālā

Direktīvas 3. panta 3. punkts nosaka: “Ja dalībvalstis to uzskata par vajadzīgu, tās cenšas uzlabot Natura 2000 tīkla ekoloģisko vienotību, saglabājot un attiecīgā gadījumā veidojot ainavas iezīmes, kas ir būtiski svarīgas savvaļas faunai un florai, kā minēts 10. pantā.”

Ja dalībvalstis to uzskata par vajadzīgu, tās cenšas uzlabot

tīkla ekoloģisko vienotību, saglabājot un attiecīgā gadījumā veidojot ainavas iezīmes, kas ir būtiski svarīgas savvaļas faunai un florai, kā minēts 10. pantā

Direktīvas 10. pantā, kurā kopumā apskatīta zemes izmantošanas plānošanas un attīstības politika, noteikts:

“Ja dalībvalstis uzskata par vajadzīgu, tad zemes izmantošanas plānošanas un attīstības politikā, un jo īpaši, lai uzlabotu Natura 2000 tīkla ekoloģisko vienotību, tās cenšas sekmēt to ainavas iezīmju apsaimniekošanu, kas ir būtiski svarīgas savvaļas faunai un florai.

Šādas iezīmes ir tās, kuras saskaņā ar savu lineāro un nepārtraukto struktūru (piemēram, upes, to krasti (..)) vai, pamatojoties uz faktu, ka tās kalpo kā līdzeklis mērķa sasniegšanai (piemēram, dīķi vai nelielas mežu audzes), ir svarīgas savvaļas sugu migrācijā, izplatībā un vairošanās procesā.”

Vārds “ekoloģisks” ir lietots gan 3., gan 10. pantā, lai skaidrotu saskaņotības raksturu. Ir skaidrs, ka frāze “kopējā vienotība” 6. panta 4. punktā ir lietota ar tādu pašu nozīmi.

kopējā vienotība

No iepriekš minētā izriet, ka teritorijas nozīme tīkla vienotības saglabāšanā ir atkarīga no teritorijas saglabāšanas mērķiem un to dzīvotņu un sugu skaita un stāvokļa, kuru dēļ teritorija ir tikusi noteikta, kā arī no tās lomas pienācīgas ģeogrāfiskās izplatības nodrošināšanā attiecībā pret attiecīgo sugu un dzīvotņu izplatības areālu.

| Piemēram, ja plāns vai projekts kaitēs tāda reta dzīvotņu veida teritorijai, kam ir ļoti ierobežots izplatības areāls, ko ir ļoti grūti izveidot vai kura gadījumā minētā teritorija ir tikai viena no 10 teritorijām, kas noteikta šim dzīvotņu veidam, kompensācijas pasākumiem noteikti būs jābūt ļoti ievērojamiem, lai varētu aizsargāt Natura 2000 vispārējo saskaņotību. No otras puses, ja plāns vai projekts kaitēs sugas dzīvotnei (piemēram, Triturus cristatus dzīvotnei), kam ir plašs izplatības areāls ES, ko ir diezgan viegli izveidot un kura gadījumā minētā teritorija nav īpaši nozīmīga sugas saglabāšanā, kompensācijas pasākumi būs daudz vieglāk īstenojami un būs mazāk apgrūtinoši. |
| --- |

Piemēram, ja plāns vai projekts kaitēs tāda reta dzīvotņu veida teritorijai, kam ir ļoti ierobežots izplatības areāls, ko ir ļoti grūti izveidot vai kura gadījumā minētā teritorija ir tikai viena no 10 teritorijām, kas noteikta šim dzīvotņu veidam, kompensācijas pasākumiem noteikti būs jābūt ļoti ievērojamiem, lai varētu aizsargāt Natura 2000 vispārējo saskaņotību. No otras puses, ja plāns vai projekts kaitēs sugas dzīvotnei (piemēram, Triturus cristatus dzīvotnei), kam ir plašs izplatības areāls ES, ko ir diezgan viegli izveidot un kura gadījumā minētā teritorija nav īpaši nozīmīga sugas saglabāšanā, kompensācijas pasākumi būs daudz vieglāk īstenojami un būs mazāk apgrūtinoši.

Piemēram, ja plāns vai projekts kaitēs tāda reta dzīvotņu veida teritorijai, kam ir ļoti ierobežots izplatības areāls, ko ir ļoti grūti izveidot vai kura gadījumā minētā teritorija ir tikai viena no 10 teritorijām, kas noteikta šim dzīvotņu veidam, kompensācijas pasākumiem noteikti būs jābūt ļoti ievērojamiem, lai varētu aizsargāt

vispārējo saskaņotību. No otras puses, ja plāns vai projekts kaitēs sugas dzīvotnei (piemēram,

dzīvotnei), kam ir plašs izplatības areāls ES, ko ir diezgan viegli izveidot un kura gadījumā minētā teritorija nav īpaši nozīmīga sugas saglabāšanā, kompensācijas pasākumi būs daudz vieglāk īstenojami un būs mazāk apgrūtinoši.

Direktīvas 6. panta 4. punktā ir prasīts aizsargāt Natura 2000 vispārējo saskaņotību. Tādējādi Direktīvā tiek pieņemts, ka “sākotnējais” tīkls ir bijis saskaņots. Ja tiek izmantots izņēmuma režīms, situācija ir jālabo tā, lai saskaņotība tiktu pilnībā atjaunota.

Natura 2000

Izskatot plānu vai projektu, kompensācijas pasākumiem, kas definēti, lai aizsargātu Natura 2000 tīkla vispārējo saskaņotību, būs jāatbilst iepriekš minētajiem kritērijiem. Tas nozīmē, ka kompensācijai skaitliskā un statusa ziņā samērīgai jāatsaucas uz teritorijas saglabāšanas mērķiem un uz negatīvi ietekmētām dzīvotnēm un sugām. Vienlaikus ir adekvāti jāaizstāj attiecīgās teritorijas nozīme bioģeogrāfiskajā izplatībā.

Natura 2000

Šajā posmā būtu lietderīgi atgādināt, ka saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu teritorijas izvēle iekļaušanai Natura 2000 tīklā ir atkarīga no šādiem faktoriem:

Natura 2000

| — | datu standartveidlapā aprakstītās(-o) dzīvotnes(-ņu) un sugu proporcionāls vērtējums (piemēram, platība, populācijas), |
| --- | --- |

—

datu standartveidlapā aprakstītās(-o) dzīvotnes(-ņu) un sugu proporcionāls vērtējums (piemēram, platība, populācijas),

| — | teritorijas izvietojums attiecīgajā bioģeogrāfiskajā reģionā un |
| --- | --- |

—

teritorijas izvietojums attiecīgajā bioģeogrāfiskajā reģionā un

| — | atlases kritēriji, kurus noteikusi Dzīvotņu komiteja un kurus izmanto Eiropas Bioloģiskās daudzveidības tematiskais centrs, lai konsultētu Komisiju par teritorijas iekļaušanu Savienības sarakstā (64). |
| --- | --- |

—

atlases kritēriji, kurus noteikusi Dzīvotņu komiteja un kurus izmanto Eiropas Bioloģiskās daudzveidības tematiskais centrs, lai konsultētu Komisiju par teritorijas iekļaušanu Savienības sarakstā (64).

64

Kompetentajām iestādēm, izstrādājot projekta kompensācijas pasākumus, jāievēro šie kritēriji un jāpanāk, ka pasākumi nodrošina tās funkcijas un īpašības, kas ir salīdzināmas ar tām funkcijām vai īpašībām, ar kurām tika pamatota sākotnējās teritorijas izvēle.

Putnu direktīvā nav paredzēti bioģeogrāfiskie reģioni vai teritoriju izvēle ES mērogā. Tomēr pēc analoģijas varētu uzskatīt, ka tīkla vispārējā saskaņotība ir nodrošināta, ja:

tīkla vispārējā saskaņotība

| — | kompensācija sasniedz tos pašus mērķus, kas ir motivējuši teritorijas noteikšanu saskaņā ar Putnu direktīvas 4. panta 1. un 2. punktu, |
| --- | --- |

—

kompensācija sasniedz tos pašus mērķus, kas ir motivējuši teritorijas noteikšanu saskaņā ar Putnu direktīvas 4. panta 1. un 2. punktu,

| — | kompensācija pilda tās pašas funkcijas tajā pašā migrācijas ceļā un |
| --- | --- |

—

kompensācija pilda tās pašas funkcijas tajā pašā migrācijas ceļā un

| — | kompensācijas apgabali noteikti ir pieejamas putniem, kas parasti ir sastopami projekta ietekmētajā teritorijā. |
| --- | --- |

—

kompensācijas apgabali noteikti ir pieejamas putniem, kas parasti ir sastopami projekta ietekmētajā teritorijā.

| Piemēram, ja kāds projekts ietekmē negatīvi tādu ĪAT, kuras īpašā funkcija ir nodrošināt atpūtas vietu migrējošo putnu sugām ceļā uz ziemeļiem, piedāvātajos kompensācijas pasākumos jāpievēršas šai teritorijas īpašajai funkcijai. Tādēļ tādi kompensācijas pasākumi, kuri varētu nodrošināt vajadzīgos apstākļus tās pašas sugas īpatņu atpūtai vietā ārpus migrācijas ceļa vai migrācijas ceļā, taču attālu no sākotnējās vietas, nebūtu pietiekami, lai saglabātu tīkla vispārējo saskaņotību. Šajā gadījumā kompensācijā jāparedz konkrētajai sugai piemērotas atpūtas vietas, kas ir pareizi izvietotas migrācijas ceļā un kas ir reāli pieejamas tiem putniem, kuri būtu izmantojuši projekta ietekmēto sākotnējo teritoriju. |
| --- |

Piemēram, ja kāds projekts ietekmē negatīvi tādu ĪAT, kuras īpašā funkcija ir nodrošināt atpūtas vietu migrējošo putnu sugām ceļā uz ziemeļiem, piedāvātajos kompensācijas pasākumos jāpievēršas šai teritorijas īpašajai funkcijai. Tādēļ tādi kompensācijas pasākumi, kuri varētu nodrošināt vajadzīgos apstākļus tās pašas sugas īpatņu atpūtai vietā ārpus migrācijas ceļa vai migrācijas ceļā, taču attālu no sākotnējās vietas, nebūtu pietiekami, lai saglabātu tīkla vispārējo saskaņotību. Šajā gadījumā kompensācijā jāparedz konkrētajai sugai piemērotas atpūtas vietas, kas ir pareizi izvietotas migrācijas ceļā un kas ir reāli pieejamas tiem putniem, kuri būtu izmantojuši projekta ietekmēto sākotnējo teritoriju.

Piemēram, ja kāds projekts ietekmē negatīvi tādu ĪAT, kuras īpašā funkcija ir nodrošināt atpūtas vietu migrējošo putnu sugām ceļā uz ziemeļiem, piedāvātajos kompensācijas pasākumos jāpievēršas šai teritorijas īpašajai funkcijai. Tādēļ tādi kompensācijas pasākumi, kuri varētu nodrošināt vajadzīgos apstākļus tās pašas sugas īpatņu atpūtai vietā ārpus migrācijas ceļa vai migrācijas ceļā, taču attālu no sākotnējās vietas, nebūtu pietiekami, lai saglabātu tīkla vispārējo saskaņotību. Šajā gadījumā kompensācijā jāparedz konkrētajai sugai piemērotas atpūtas vietas, kas ir pareizi izvietotas migrācijas ceļā un kas ir reāli pieejamas tiem putniem, kuri būtu izmantojuši projekta ietekmēto sākotnējo teritoriju.

| Lai nodrošinātu

  Natura 2000

  vispārējo saskaņotību, projekta ierosinātajiem kompensācijas pasākumiem: a) samērīgi jākompensē negatīvā ietekme uz dzīvotnēm un sugām; b) jānodrošina to funkciju izpilde, kas ir salīdzināmas ar funkcijām, kuras bija sākotnējās teritorijas izvēles kritēriju pamatā, jo īpaši attiecībā uz adekvātu ģeogrāfisko izplatību. Tādējādi nepietiek ar to, ka kompensācijas pasākumi attiecas uz to pašu bioģeogrāfisko reģionu tajā pašā dalībvalstī.


  Attālums starp sākotnējo teritoriju un kompensācijas pasākumu vietu ne vienmēr ir šķērslis, ja vien tas neietekmē teritorijas funkcijas, tās nozīmi ģeogrāfiskajā izplatībā un sākotnējās izvēles pamatojumu. |
| --- |

Lai nodrošinātu

  Natura 2000

  vispārējo saskaņotību, projekta ierosinātajiem kompensācijas pasākumiem: a) samērīgi jākompensē negatīvā ietekme uz dzīvotnēm un sugām; b) jānodrošina to funkciju izpilde, kas ir salīdzināmas ar funkcijām, kuras bija sākotnējās teritorijas izvēles kritēriju pamatā, jo īpaši attiecībā uz adekvātu ģeogrāfisko izplatību. Tādējādi nepietiek ar to, ka kompensācijas pasākumi attiecas uz to pašu bioģeogrāfisko reģionu tajā pašā dalībvalstī.

Lai nodrošinātu

Natura 2000

vispārējo saskaņotību, projekta ierosinātajiem kompensācijas pasākumiem: a) samērīgi jākompensē negatīvā ietekme uz dzīvotnēm un sugām; b) jānodrošina to funkciju izpilde, kas ir salīdzināmas ar funkcijām, kuras bija sākotnējās teritorijas izvēles kritēriju pamatā, jo īpaši attiecībā uz adekvātu ģeogrāfisko izplatību. Tādējādi nepietiek ar to, ka kompensācijas pasākumi attiecas uz to pašu bioģeogrāfisko reģionu tajā pašā dalībvalstī.

Attālums starp sākotnējo teritoriju un kompensācijas pasākumu vietu ne vienmēr ir šķērslis, ja vien tas neietekmē teritorijas funkcijas, tās nozīmi ģeogrāfiskajā izplatībā un sākotnējās izvēles pamatojumu.

Attālums starp sākotnējo teritoriju un kompensācijas pasākumu vietu ne vienmēr ir šķērslis, ja vien tas neietekmē teritorijas funkcijas, tās nozīmi ģeogrāfiskajā izplatībā un sākotnējās izvēles pamatojumu.

5.4.3.   Kompensācijas pasākumu mērķis un vispārīgais saturs

Kompensācijas pasākumiem ir jānodrošina, ka teritorija turpina dot ieguldījumu labvēlīga dabisko dzīvotņu veidu un sugu dzīvotņu saglabāšanās statusa nodrošināšanā “attiecīgajā bioģeogrāfiskajā rajonā”, proti, nodrošina Natura 2000 tīkla vispārējās saskaņotības saglabāšanu. Tāpēc:

Natura 2000

| — | projekts principā nedrīkst neatgriezeniski ietekmēt teritoriju, pirms tiek nodrošināta kompensācija. Tomēr var rasties situācijas, kad šo nosacījumu nevarēs izpildīt. Piemēram, meža dzīvotnes radīšanai no jauna būtu vajadzīgi daudzi gadi, lai nodrošinātu tādu pašu funkciju izpildi kā sākotnējā dzīvotnē, kuru negatīvi ietekmējis projekts. Tādēļ pēc iespējas jācenšas nodrošināt kompensāciju jau pirms tam, un, ja to nevar pilnībā panākt, kompetentajām iestādēm jāapsver papildu kompensācija par starpposma zaudējumiem, kas rastos starplaikā, |
| --- | --- |

—

projekts principā nedrīkst neatgriezeniski ietekmēt teritoriju, pirms tiek nodrošināta kompensācija. Tomēr var rasties situācijas, kad šo nosacījumu nevarēs izpildīt. Piemēram, meža dzīvotnes radīšanai no jauna būtu vajadzīgi daudzi gadi, lai nodrošinātu tādu pašu funkciju izpildi kā sākotnējā dzīvotnē, kuru negatīvi ietekmējis projekts. Tādēļ pēc iespējas jācenšas nodrošināt kompensāciju jau pirms tam, un, ja to nevar pilnībā panākt, kompetentajām iestādēm jāapsver papildu kompensācija par starpposma zaudējumiem, kas rastos starplaikā,

nodrošināt

| — | šai kompensācijai jāpapildina ieguldījums Natura 2000 tīklā, kas dalībvalstij jau bija jāveic atbilstīgi direktīvām. |
| --- | --- |

—

šai kompensācijai jāpapildina ieguldījums Natura 2000 tīklā, kas dalībvalstij jau bija jāveic atbilstīgi direktīvām.

Natura 2000

Dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš gadījumiem, kad plāna vai projekta negatīvās sekas rodas reti sastopamos dabisku dzīvotņu veidos vai dabiskās dzīvotnēs, kam nepieciešams ilgs laiks, lai pildītu tādas pašas ekoloģiskās funkcijas.

Kaut gan jaunu Natura 2000 teritoriju noteikšana var būt 6. panta 4. punkta kompensējošo pasākumu paketes daļa, ar teritoriju noteikšanu vien nepietiek, ja netiek paredzēti papildu pārvaldības pasākumi.

Natura 2000

Kas attiecas uz Putnu direktīvu, kompensācija var ietvert darbu tādas teritorijas bioloģiskās vērtības uzlabošanā, kas ir noteikta vai tiks noteikta, lai tās spēja uzturēt vai nodrošināt ar barību tiktu palielināta tādā pakāpē, kas atbilst zudumam projekta ietekmētajā teritorijā. Ir arī pieņemama tādas dzīvotnes izveidošana no jauna, kas ir labvēlīga attiecīgajai putnu sugai, ja izveidotā teritorija ir pieejama laikā, kad ietekmētā teritorija zaudē savu dabisko vērtību.

Kas attiecas uz Dzīvotņu direktīvu, arī šajā gadījumā kompensācijai var no jauna izveidot līdzvērtīgu dzīvotni vai bioloģiski uzlabot tāda paša veida mazāk vērtīgu dzīvotni esošajā noteiktajā teritorijā, vai pat papildināt Natura 2000 tīklu ar tādu jaunu teritoriju, kuras kvalitāte ir līdzīga sākotnējās teritorijas kvalitātei. Pēdējā gadījumā varētu argumentēt, ka kopumā projekts radīs neto zudumu attiecīgajai dzīvotnei dalībvalsts mērogā. Tomēr ES līmenī jaunajai teritorijai piemēros aizsardzību, kas paredzēta 6. punktā, tādējādi sekmējot direktīvas mērķu sasniegšanu.

Natura 2000

Kompensācijas pasākumi, kas ir vajadzīgi vai piemēroti negatīvās ietekmes kompensēšanai Natura 2000 teritorijā (papildus tam, kas noteikts direktīvā), var ietvert turpmāk norādīto:

Natura 2000

| — | dzīvotņu uzlabošana esošajās teritorijās: atlikušās dzīvotnes uzlabošana attiecīgajā teritorijā vai dzīvotnes atjaunošana citā Natura 2000 teritorijā proporcionāli zudumam, ko izraisījis plāns vai projekts, |
| --- | --- |

—

dzīvotņu uzlabošana esošajās teritorijās: atlikušās dzīvotnes uzlabošana attiecīgajā teritorijā vai dzīvotnes atjaunošana citā Natura 2000 teritorijā proporcionāli zudumam, ko izraisījis plāns vai projekts,

Natura 2000

| — | dzīvotnes izveidošana no jauna: dzīvotnes izveide jaunā vietā vai lielākā teritorijā, kas jāiekļauj Natura 2000 tīklā, un |
| --- | --- |

—

dzīvotnes izveidošana no jauna: dzīvotnes izveide jaunā vietā vai lielākā teritorijā, kas jāiekļauj Natura 2000 tīklā, un

Natura 2000

| — | kā norādīts iepriekš un saistībā ar citiem darbiem, jaunas pienācīgas kvalitātes teritorijas piedāvāšana saskaņā ar Dzīvotņu vai Putnu direktīvu un saglabāšanas pasākumu noteikšana/īstenošana jaunajā teritorijā. |
| --- | --- |

—

kā norādīts iepriekš un saistībā ar citiem darbiem, jaunas pienācīgas kvalitātes teritorijas piedāvāšana saskaņā ar Dzīvotņu vai Putnu direktīvu un saglabāšanas pasākumu noteikšana/īstenošana jaunajā teritorijā.

Atbilstoši Dzīvotņu direktīvai Eiropas Savienībā tiek praktiski īstenots arī turpmāk norādīto kompensācijas un papildu pasākumu klāsts:

| — | sugu reintrodukcija, |
| --- | --- |

—

sugu reintrodukcija,

| — | sugu atjaunošana un populāciju nostiprināšana, tostarp plēsīgo sugu populāciju spēcināšana, |
| --- | --- |

—

sugu atjaunošana un populāciju nostiprināšana, tostarp plēsīgo sugu populāciju spēcināšana,

| — | zemes iegāde, |
| --- | --- |

—

zemes iegāde,

| — | tiesību ieguve, |
| --- | --- |

—

tiesību ieguve,

| — | rezervātu izveide (tostarp stingri zemes izmantošanas ierobežojumi), |
| --- | --- |

—

rezervātu izveide (tostarp stingri zemes izmantošanas ierobežojumi),

| — | stimuli noteiktām saimnieciskām darbībām, kas stiprina galvenās ekoloģiskās funkcijas, |
| --- | --- |

—

stimuli noteiktām saimnieciskām darbībām, kas stiprina galvenās ekoloģiskās funkcijas,

| — | (cita) apdraudējuma, kas visbiežāk skar sugas, samazināšana, iedarbojoties uz vienu apdraudējuma faktoru vai koordinējot darbību pret visiem apdraudējuma faktoriem (piemēram, pret pārapdzīvotības ietekmi). |
| --- | --- |

—

(cita) apdraudējuma, kas visbiežāk skar sugas, samazināšana, iedarbojoties uz vienu apdraudējuma faktoru vai koordinējot darbību pret visiem apdraudējuma faktoriem (piemēram, pret pārapdzīvotības ietekmi).

| Principā kompensācijas pasākumu rezultātam jābūt sasniegtam jau tad, kad attiecīgajai teritorijai tiek nodarīts kaitējums. Noteiktos apstākļos, kad to nevar pilnībā nodrošināt, par starpposmā nodarīto kaitējumu jāparedz papildu kompensēšana. |
| --- |

Principā kompensācijas pasākumu rezultātam jābūt sasniegtam jau tad, kad attiecīgajai teritorijai tiek nodarīts kaitējums. Noteiktos apstākļos, kad to nevar pilnībā nodrošināt, par starpposmā nodarīto kaitējumu jāparedz papildu kompensēšana.

Principā kompensācijas pasākumu rezultātam jābūt sasniegtam jau tad, kad attiecīgajai teritorijai tiek nodarīts kaitējums. Noteiktos apstākļos, kad to nevar pilnībā nodrošināt, par starpposmā nodarīto kaitējumu jāparedz papildu kompensēšana.

5.4.4.   Galvenie elementi, kas ir jāņem vērā kompensācijas pasākumos

Saskaņā ar 6. panta 4. punktu kompensācijas pasākumiem jārisina visi – tehniskie, juridiskie un finansiālie – jautājumi, kas vajadzīgi, lai kompensētu plāna vai projekta negatīvo ietekmi un saglabātu Natura 2000 tīkla vispārējo saskaņotību.

Natura 2000

Turpmāk dots elementu saraksts, kuri būtu jāņem vērā:

| — | laba koordinācija un sadarbība starp Natura 2000 iestādēm, novērtēšanas iestādēm un plāna vai projekta iesniedzējiem, |
| --- | --- |

—

laba koordinācija un sadarbība starp Natura 2000 iestādēm, novērtēšanas iestādēm un plāna vai projekta iesniedzējiem,

Natura 2000

| — | skaidri uzdevumi un mērķvērtības atbilstoši teritorijas saglabāšanas mērķiem, |
| --- | --- |

—

skaidri uzdevumi un mērķvērtības atbilstoši teritorijas saglabāšanas mērķiem,

| — | kompensācijas pasākumu apraksts, ko papildina zinātniski pamatots skaidrojums par to, kā šie pasākumi sekmīgi kompensēs plāna vai projekta negatīvo ietekmi uz sugām un dzīvotnēm, ņemot vērā teritorijas saglabāšanas mērķus, un kā tie nodrošinās, ka tiek aizsargāta Natura 2000 tīkla vispārējā saskaņotība, |
| --- | --- |

—

kompensācijas pasākumu apraksts, ko papildina zinātniski pamatots skaidrojums par to, kā šie pasākumi sekmīgi kompensēs plāna vai projekta negatīvo ietekmi uz sugām un dzīvotnēm, ņemot vērā teritorijas saglabāšanas mērķus, un kā tie nodrošinās, ka tiek aizsargāta Natura 2000 tīkla vispārējā saskaņotība,

Natura 2000

| — | pierādījumi par pasākumu tehnisko iespējamību saistībā ar to mērķiem, |
| --- | --- |

—

pierādījumi par pasākumu tehnisko iespējamību saistībā ar to mērķiem,

| — | pierādījumi par pasākumu juridiskās un finansiālās īstenošanas iespējām pieprasītajā termiņā; |
| --- | --- |

—

pierādījumi par pasākumu juridiskās un finansiālās īstenošanas iespējām pieprasītajā termiņā;

| — | piemērotu vietu analīze un tiesību ieguve (iegāde, noma ...) uz to zemi, ko izmantos kompensācijas pasākumiem;, |
| --- | --- |

—

piemērotu vietu analīze un tiesību ieguve (iegāde, noma ...) uz to zemi, ko izmantos kompensācijas pasākumiem;,

| — | skaidrojums par laika posmu, kurā kompensācijas pasākumiem paredzēts sasniegt savu mērķi, |
| --- | --- |

—

skaidrojums par laika posmu, kurā kompensācijas pasākumiem paredzēts sasniegt savu mērķi,

| — | īstenošanas grafiks un koordinācija ar plāna vai projekta īstenošanas grafiku, |
| --- | --- |

—

īstenošanas grafiks un koordinācija ar plāna vai projekta īstenošanas grafiku,

| — | sabiedrības informēšanas un/vai sabiedriskās apspriešanas posmi, |
| --- | --- |

—

sabiedrības informēšanas un/vai sabiedriskās apspriešanas posmi,

| — | īpaši pārraudzības un ziņošanas grafiki, kuru pamatā ir progresa rādītāji un kuri atbilst kompensācijas pasākumu mērķiem, |
| --- | --- |

—

īpaši pārraudzības un ziņošanas grafiki, kuru pamatā ir progresa rādītāji un kuri atbilst kompensācijas pasākumu mērķiem,

| — | attiecīgajā laikposmā apstiprinātā finansējuma programma pasākumu sekmīgas realizācijas garantēšanai. |
| --- | --- |

—

attiecīgajā laikposmā apstiprinātā finansējuma programma pasākumu sekmīgas realizācijas garantēšanai.

5.5.   KOMPENSĀCIJAS PASĀKUMU IZSTRĀDES KRITĒRIJI

5.5.1.   Mērķorientēta kompensācija

Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu kompensācijas pasākumos jāņem vērā atsauces apstākļi, ko nosaka pēc tās teritorijas integritātes apraksta, kura var tikt zaudēta vai noplicināties, kā arī iespējamā būtiskā negatīvā ietekme, kas saglabātos pēc seku mazināšanas pasākumiem.

Pēc tam, kad ir apzināta tās teritorijas integritāte, kurai, visticamāk, tiks nodarīts kaitējums, un faktiskais kaitējuma apmērs, kompensācijas pasākumiem ir jārisina tieši šie jautājumi, lai integritātes elementi, kas sekmē Natura 2000 tīkla vispārējo saskaņotību, tiktu ilgtermiņā kompensēti. Tādējādi šiem pasākumiem jābūt tādiem, kas ir vispiemērotākie paredzamās ietekmes veidam un jāpievēršas uzdevumiem un mērķrādītājiem, kas tieši attiecas uz ietekmētajiem Natura 2000 elementiem. Tiem skaidri jāatsaucas uz teritorijas integritātes strukturālajiem un funkcionālajiem aspektiem, kā arī saistītajiem dzīvotņu veidiem un sugu populācijām, kas tiek ietekmētas.

Natura 2000

Natura 2000

Tas nozīmē, ka kompensācijas pasākumiem obligāti jāietver ekoloģiski pasākumi. Tādēļ saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu maksājumi personām vai īpašos fondos nav piemēroti neatkarīgi no tā, vai šie maksājumi beigās tiek novirzīti dabas aizsardzības projektiem. Turklāt jebkādiem sekundāriem vai netiešiem pasākumiem, kas varētu tikt piedāvāti, lai uzlabotu galveno kompensējošo pasākumu darbību, jābūt nepārprotami saistītiem ar šo kompensāciju pasākumu mērķiem un mērķrādītājiem.

Piemēram, izstrādājot sugām paredzētus kompensācijas pasākumus, ir jānoskaidro:

| — | negatīvi ietekmētās sugas, to kopējais skaits un to daļa no visas(-ām) populācijas(-ām), |
| --- | --- |

—

negatīvi ietekmētās sugas, to kopējais skaits un to daļa no visas(-ām) populācijas(-ām),

| — | jānosaka nelabvēlīgi ietekmēto dzīvotņu galvenās funkcijas, no kurām sugas ir atkarīgas, piemēram, barošanās, atpūta utt., |
| --- | --- |

—

jānosaka nelabvēlīgi ietekmēto dzīvotņu galvenās funkcijas, no kurām sugas ir atkarīgas, piemēram, barošanās, atpūta utt.,

| — | jānosaka pasākumi, kas vajadzīgi, lai kompensētu kaitējumu ietekmētajām dzīvotņu funkcijām un sugām, lai tās tiktu atjaunotas stāvoklī, kas atbilst labvēlīgam skartās teritorijas statusam. |
| --- | --- |

—

jānosaka pasākumi, kas vajadzīgi, lai kompensētu kaitējumu ietekmētajām dzīvotņu funkcijām un sugām, lai tās tiktu atjaunotas stāvoklī, kas atbilst labvēlīgam skartās teritorijas statusam.

5.5.2.   Faktiska kompensēšana

Atbilstīgi piesardzības principam un paraugpraksei kompensācijas pasākumu iespējamība un iedarbīgums ir būtiski svarīgi aspekti Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punkta izpildei. Lai nodrošinātu iedarbīgumu, tehniskajai iespējamībai jāiet roku rokā ar kompensācijas pasākumu pienācīgu apmēru, laiku un vietu.

Kompensācijas pasākumiem jābūt realizējamiem un jāspēj atjaunot ekoloģiskie apstākļi, kas vajadzīgi Natura 2000 tīkla vispārējās saskaņotības nodrošināšanai. Paredzētajam grafikam un visām uzturēšanas darbībām, kas vajadzīgas, lai uzlabotu rezultātu, jābūt zināmām un/vai paredzētām no paša sākuma – pirms tiek īstenoti pasākumi. Pasākumiem jābalstās uz labākajām pieejamajām zinātniskajām atziņām, kuras papildina ar īpašu izmeklēšanu par attiecīgo vietu, kurā tiks īstenoti kompensācijas pasākumi. Pasākumi, par kuriem nav pamatotu garantiju par izdošanos, nav jāapsver saskaņā ar 6. panta 4. punktu, un kompensācijas pasākumu programmas izdošanās iespēja jāņem vērā, apstiprinot plāna vai projekta galīgo versiju atbilstīgi prevencijas principam. Turklāt, lemjot par dažādām kompensācijas iespējām, ir jāizvēlas visiedarbīgākiee varianti, kam ir vislielākā iespēja izdoties.

Natura 2000

Kompensācijas pasākumu programmā jāiekļauj detalizēta pārraudzība īstenošanas laikā, lai nodrošinātu ilgtermiņa efektivitāti. Natura 2000 tīklā šāda pārraudzība jākoordinē un, iespējams, jāintegrē pārraudzībā, kas paredzēta saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 11. pantu.

Natura 2000

Pasākumi, kuru praktiskais iedarbīgums mērķu īstenošanā ir zems, ir attiecīgi jāmaina.

5.5.3.   Tehniskā iespējamība

Saskaņā ar pašreizējo informāciju ir ļoti maza iespēja, ka ekoloģisko struktūru un funkciju vai arī saistītās dzīvotnes un sugu populācijas var atjaunot tādā stāvoklī, kāds bijis pirms plāna vai projekta nodarītā kaitējuma. Lai pārvarētu neizbēgamās grūtības, kas kavē ekoloģisko apstākļu sekmīgu uzlabošanu, kompensācijas pasākumi jāizstrādā:

| 1) | piemērojot zinātniskus kritērijus un novērtējumu saskaņā ar labākajām zinātniskajām atziņām; un |
| --- | --- |

1)

piemērojot zinātniskus kritērijus un novērtējumu saskaņā ar labākajām zinātniskajām atziņām; un

| 2) | ņemot vērā konkrētas atjaunojamo ekoloģisko īpašību prasības (piemēram, augsne, mitrums, iedarbība, pastāvošais apdraudējums un citi apstākļi, kas ir būtiski svarīgi sekmīgai atjaunošanai). |
| --- | --- |

2)

ņemot vērā konkrētas atjaunojamo ekoloģisko īpašību prasības (piemēram, augsne, mitrums, iedarbība, pastāvošais apdraudējums un citi apstākļi, kas ir būtiski svarīgi sekmīgai atjaunošanai).

Tehniskajai iespējamībai būtiski aspekti nosaka kompensācijas pasākumu vietas piemērotību (teritoriālo iespējamību), atbilstošu īstenošanas laiku un vajadzīgo apjomu.

Turklāt, izvēloties un izstrādājot konkrētus pasākumus, jāievēro katrai konkrētai praksei, proti, dzīvotnes izveidei, dzīvotnes atjaunošanai, populācijas nostiprināšanai, sugu reintrodukcijai vai citam kompensācijas programmā paredzētam pasākumam noteiktās vadlīnijas.

5.5.4.   Kompensācijas apmērs

Vajadzīgajam kompensācijas pasākumu apmēram, lai šie pasākumi būtu iedarbīgi, ir tieša saikne ar integritātes elementu kvantitatīvajiem un kvalitatīvajiem aspektiem (tostarp ar struktūru un funkcionalitāti, un to nozīmi Natura 2000 tīkla vispārējā saskaņotībā), kas varētu tikt negatīvi ietekmēti, kā arī ar pasākumu paredzamo iedarbīgumu.

Natura 2000

Līdz ar to kompensācijas attiecību vislabāk noteikt individuāli, un tas sākotnēji jādara, ņemot vērā informāciju no 6. panta 3. punktā paredzētā pienācīgā novērtējuma, un ir jānodrošina ekoloģiskā funkcionalitāte. Attiecību pēc tam var koriģēt saskaņā ar iedarbīguma uzraudzības laikā novērotajiem rezultātiem, un galīgais lēmums par kompensācijas apmēru ir jāpamato.

Ir vispāratzīts, ka attiecībai jābūt ievērojami lielākai par 1:1. Tādējādi kompensācijas attiecība, kas ir 1:1 vai zemāka, jāapsver tikai gadījumos, kad ir pierādīts, ka šādā apmērā pasākumi spēs iedarbīgi un īsā laika posmā pilnīgi atjaunot struktūru un funkcionalitāti (piemēram, neapdraudot to dzīvotņu un svarīgāko sugu populācijas, kuras, iespējams, ietekmēs plāns vai projekts, saglabāšanu vai to saglabāšanas mērķus).

5.5.5.   Kompensācijas pasākumu īstenošanas vieta

Kompensācijas pasākumi jāīsteno vietās, kur tie būs visiedarbīgākie Natura 2000 tīkla vispārējās saskaņotības saglabāšanai. Tas ir saistīts ar priekšnosacījumiem, kas jāizpilda visiem kompensācijas pasākumiem:

Natura 2000

| — | kompensēšanai izvēlētajam apgabalam jāatrodas tajā pašā attiecīgās dalībvalsts bioģeogrāfiskajā reģionā (teritorijām, kas ir noteiktas saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu) vai tajā pašā putnu sugas izplatības areālā, migrācijas ceļā vai ziemošanas teritorijā (t. i., teritorijām, kas noteiktas saskaņā ar Putnu direktīvu). Turklāt šim apgabalam jāpilda funkcijas, kas ir līdzīgas tām funkcijām, kuru dēļ tika izvēlēta sākotnējā teritorija, jo īpaši ņemot vērā atbilstīgu ģeogrāfisko sadalījumu, |
| --- | --- |

—

kompensēšanai izvēlētajam apgabalam jāatrodas tajā pašā attiecīgās dalībvalsts bioģeogrāfiskajā reģionā (teritorijām, kas ir noteiktas saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu) vai tajā pašā putnu sugas izplatības areālā, migrācijas ceļā vai ziemošanas teritorijā (t. i., teritorijām, kas noteiktas saskaņā ar Putnu direktīvu). Turklāt šim apgabalam jāpilda funkcijas, kas ir līdzīgas tām funkcijām, kuru dēļ tika izvēlēta sākotnējā teritorija, jo īpaši ņemot vērā atbilstīgu ģeogrāfisko sadalījumu,

| — | kompensēšanai izvēlētajam apgabalam jāpiemīt raksturīgām pazīmēm (vai tās jāspēj attīstīt), kas saistītas ar ekoloģisko struktūru un funkcijām un ir vajadzīgas dzīvotnēm un sugu populācijām. Šis kritērijs ir saistīts ar tādiem kvalitatīvajiem aspektiem kā bojātā dabas kapitāla unikalitāte, un tas nozīmē, ka ir jāņem vērā vietējie ekoloģiskie apstākļi, |
| --- | --- |

—

kompensēšanai izvēlētajam apgabalam jāpiemīt raksturīgām pazīmēm (vai tās jāspēj attīstīt), kas saistītas ar ekoloģisko struktūru un funkcijām un ir vajadzīgas dzīvotnēm un sugu populācijām. Šis kritērijs ir saistīts ar tādiem kvalitatīvajiem aspektiem kā bojātā dabas kapitāla unikalitāte, un tas nozīmē, ka ir jāņem vērā vietējie ekoloģiskie apstākļi,

| — | kompensācijas pasākumi nedrīkst apdraudēt nevienas citas Natura 2000 teritorijas integritāti, kas sekmē tīkla vispārējo saskaņotību. Veicot pasākumus esošā(-ās) Natura 2000 teritorijā(-ās), tiem jāatbilst teritorijas(-u) saglabāšanas mērķiem un jābūt tālejošākiem par saglabāšanas pasākumiem, kas noteikti saskaņā ar 6. panta 1. punktu. Apsaimniekošanas plāni kalpos par noderīgu atsauces dokumentu pārdomātu kompensācijas pasākumu īstenošanā. |
| --- | --- |

—

kompensācijas pasākumi nedrīkst apdraudēt nevienas citas Natura 2000 teritorijas integritāti, kas sekmē tīkla vispārējo saskaņotību. Veicot pasākumus esošā(-ās) Natura 2000 teritorijā(-ās), tiem jāatbilst teritorijas(-u) saglabāšanas mērķiem un jābūt tālejošākiem par saglabāšanas pasākumiem, kas noteikti saskaņā ar 6. panta 1. punktu. Apsaimniekošanas plāni kalpos par noderīgu atsauces dokumentu pārdomātu kompensācijas pasākumu īstenošanā.

Natura 2000

Natura 2000

Turklāt ir vispārpieņemts, ka vietējie apstākļi, kas vajadzīgi, lai atjaunotu ekoloģisko kapitālu, ir pēc iespējas tuvāki plāna vai projekta ietekmētajai vietai. Tādēļ visieteicamākā izvēle ir veikt kompensēšanas pasākumus attiecīgajā Natura 2000 teritorijā vai tuvu tai vietā, kurā ir piemēroti apstākļi, lai pasākumi būtu sekmīgi. Tomēr tas ne vienmēr ir iespējams, un ir jānosaka prioritātes, kas jāizmanto, meklējot Dzīvotņu direktīvas prasībām atbilstošas vietas:

Natura 2000

| 1) | kompensēšana Natura 2000 teritorijā, ja tur ir elementi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu ekoloģisko vienotību un tīkla funkcionalitāti; |
| --- | --- |

1)

kompensēšana Natura 2000 teritorijā, ja tur ir elementi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu ekoloģisko vienotību un tīkla funkcionalitāti;

Natura 2000

| 2) | kompensēšana ārpus attiecīgās Natura 2000 teritorijas, taču tajā pašā topogrāfiskajā vai ainaviskajā vienībā, ja ir iespējams tāds pats ieguldījums ekoloģiskajā struktūrā un/vai tīkla funkcionēšanā. Jaunā vieta var būt citā Natura 2000 teritorijā vai arī teritorijā, kas nav par tādu atzīta. Pēdējā gadījumā teritorija ir jānosaka par Natura 2000 teritoriju, un uz to ir jāattiecina visas “dabas” direktīvu prasības; |
| --- | --- |

2)

kompensēšana ārpus attiecīgās Natura 2000 teritorijas, taču tajā pašā topogrāfiskajā vai ainaviskajā vienībā, ja ir iespējams tāds pats ieguldījums ekoloģiskajā struktūrā un/vai tīkla funkcionēšanā. Jaunā vieta var būt citā Natura 2000 teritorijā vai arī teritorijā, kas nav par tādu atzīta. Pēdējā gadījumā teritorija ir jānosaka par Natura 2000 teritoriju, un uz to ir jāattiecina visas “dabas” direktīvu prasības;

Natura 2000

Natura 2000

Natura 2000

| 3) | kompensēšana ārpus Natura 2000 teritorijas citā topogrāfiskajā vai ainaviskajā vienībā. Jaunā vieta var būt cita Natura 2000 teritorija. Ja kompensēšanu veic teritorijā, kas nav noteikta kā Natura 2000 teritorija, tā par tādu jāatzīst un uz šo teritoriju ir jāattiecina visas “dabas direktīvu” prasības. |
| --- | --- |

3)

kompensēšana ārpus Natura 2000 teritorijas citā topogrāfiskajā vai ainaviskajā vienībā. Jaunā vieta var būt cita Natura 2000 teritorija. Ja kompensēšanu veic teritorijā, kas nav noteikta kā Natura 2000 teritorija, tā par tādu jāatzīst un uz šo teritoriju ir jāattiecina visas “dabas direktīvu” prasības.

Natura 2000

Natura 2000

Natura 2000

Ja kompensācijas pasākumi ietver jaunu Natura 2000 teritoriju noteikšanu, to saraksts ir jāiesniedz Komisijai pirms pasākumu un projekta īstenošanas, bet pēc projekta apstiprināšanas. Komisija ir jāinformē par jaunajām teritorijām, izmantojot esošos mehānismus un procedūras, kā tas ir KNT un ĪAT gadījumā, un tām ir jāatbilst attiecīgajiem Dzīvotņu un Putnu direktīvas teritoriju noteikšanas noteikumiem.

Natura 2000

Dalībvalstis nodrošina ļoti labu sadarbību un koordināciju, nosakot kompensācijas pasākumu veikšanas vietas pārrobežu projektos.

5.5.6.   Kompensēšanas laiks

Kompensācijas pasākumu izpildes laiks ir jānosaka individuāli. Pieņemtajam laika grafikam jānodrošina to ekoloģisko procesu nepārtrauktība, kas ir būtiski tādas struktūras un funkciju saglabāšanai, kuras sekmē Natura 2000 tīkla vispārējo vienotību. Tam ir vajadzīga rūpīga plāna vai projekta un kompensācijas pasākumu īstenošanas koordinācija, un šis process ir atkarīgs no tādiem jautājumiem kā laiks, kas vajadzīgs dzīvotņu attīstībai un/vai sugu populāciju atjaunošanai vai nostiprināšanai noteiktā platībā.

Natura 2000

Turklāt jāapsver arī citi faktori un procesi:

| — | teritorija nedrīkst būt neatgriezeniski ietekmēta, pirms notikusi kompensēšana, |
| --- | --- |

—

teritorija nedrīkst būt neatgriezeniski ietekmēta, pirms notikusi kompensēšana,

| — | kompensēšanas rezultātam jābūt jūtamam jau tad, kad attiecīgajai teritorijai tiek nodarīts kaitējums. Noteiktos apstākļos, kad to nevar pilnībā nodrošināt, par starpposmā nodarīto kaitējumu jāparedz papildu kompensēšana, |
| --- | --- |

—

kompensēšanas rezultātam jābūt jūtamam jau tad, kad attiecīgajai teritorijai tiek nodarīts kaitējums. Noteiktos apstākļos, kad to nevar pilnībā nodrošināt, par starpposmā nodarīto kaitējumu jāparedz papildu kompensēšana,

| — | kavēšanās ir pieļaujama tikai tad, ja ir konstatēts, ka tā neapdraud mērķi “neciest neto zudumus” attiecībā uz Natura 2000 tīkla vispārējo saskaņotību, |
| --- | --- |

—

kavēšanās ir pieļaujama tikai tad, ja ir konstatēts, ka tā neapdraud mērķi “neciest neto zudumus” attiecībā uz Natura 2000 tīkla vispārējo saskaņotību,

Natura 2000

| — | kavēšanos nedrīkst pieļaut, piemēram, ja tas izraisa tādu sugu populācijas samazināšanos, kuras attiecīgajā teritorijā tiek aizsargātas saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas II pielikumu un Putnu direktīvas I pielikumu; īpaša uzmanība jāpievērš prioritārajām sugām Dzīvotņu direktīvas II pielikumā, |
| --- | --- |

—

kavēšanos nedrīkst pieļaut, piemēram, ja tas izraisa tādu sugu populācijas samazināšanos, kuras attiecīgajā teritorijā tiek aizsargātas saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas II pielikumu un Putnu direktīvas I pielikumu; īpaša uzmanība jāpievērš prioritārajām sugām Dzīvotņu direktīvas II pielikumā,

| — | ir iespējams samazināt kompensācijas pasākumu īstenošanas laiku atkarībā no tā, vai nozīmīgā negatīvā ietekme ir paredzama īstermiņā, vidējā termiņā vai ilgtermiņā. |
| --- | --- |

—

ir iespējams samazināt kompensācijas pasākumu īstenošanas laiku atkarībā no tā, vai nozīmīgā negatīvā ietekme ir paredzama īstermiņā, vidējā termiņā vai ilgtermiņā.

Var ieteikt piemērot īpašus pasākumus, lai atsvērtu starpposma zudumus, kas rastos, līdz tiek sasniegti saglabāšanas mērķi. Visam tehniskajam, juridiskajam vai finansiālajam nodrošinājumam, kas vajadzīgs kompensācijas pasākumu izpildei, jābūt sagatavotam, pirms sākas plāna vai projekta īstenošana, lai novērstu jebkādu neparedzētu kavēšanos, kura var traucēt nodrošināt pasākumu iedarbīgumu.

5.5.7.   Īstenošana ilgtermiņā

Kompensācijas pasākumu īstenošanai ilgtermiņā un teritoriju aizsardzībai, pārraudzībai un uzturēšanai jānodrošina stabils juridiskais un finansiālais pamats, pirms tiek ietekmētas dzīvotnes un/vai sugas. Tas varētu ietvert:

| — | pagaidu aizsardzību, pat ja KNT/ĪAT statuss tiek piešķirts vēlāk, |
| --- | --- |

—

pagaidu aizsardzību, pat ja KNT/ĪAT statuss tiek piešķirts vēlāk,

| — | saistošu izpildes nodrošināšanas rīku izmantošanu valsts līmenī, lai panāktu kompensācijas pilnīgu īstenošanu un iedarbīgumu (piemēram, pēc vajadzības saistībā ar IVN direktīvu vai ar Direktīvu par atbildību vides jomā, vai sasaistot plāna vai projekta apstiprināšanu ar attiecīgo kompensācijas pasākumu īstenošanas noteikumu pamatīgumu), |
| --- | --- |

—

saistošu izpildes nodrošināšanas rīku izmantošanu valsts līmenī, lai panāktu kompensācijas pilnīgu īstenošanu un iedarbīgumu (piemēram, pēc vajadzības saistībā ar IVN direktīvu vai ar Direktīvu par atbildību vides jomā, vai sasaistot plāna vai projekta apstiprināšanu ar attiecīgo kompensācijas pasākumu īstenošanas noteikumu pamatīgumu),

| — | nepieciešamo juridisko līdzekļu izmantošanu, ja atbilstīgi paraugpraksei tiek atzīts, ka nepieciešams iegādāties zemi vai tiesības, lai sekmīgi īstenotu pasākumus (piemēram, standartprocedūras obligātai iegādei, pamatojoties uz dabas saglabāšanu), |
| --- | --- |

—

nepieciešamo juridisko līdzekļu izmantošanu, ja atbilstīgi paraugpraksei tiek atzīts, ka nepieciešams iegādāties zemi vai tiesības, lai sekmīgi īstenotu pasākumus (piemēram, standartprocedūras obligātai iegādei, pamatojoties uz dabas saglabāšanu),

| — | uzraudzības programmu izveidi, lai nodrošinātu, ka kompensācijas pasākumi sasniedz savu mērķi un tiek īstenoti ilgtermiņā – un, ja tas nenotiek, ka tiek veikti attiecīgi korektīvi pasākumi situācijas risināšanai, tostarp attiecībā uz mērķiem, atbildīgām iestādēm un resursu vajadzībām, indikatoriem un ziņošanas prasībām Komisijai. To vislabāk varētu veikt īpaši šim nolūkam izveidotas neatkarīgas iestādes, kas cieši sadarbotos un koordinētos ar Natura 2000 iestādēm. |
| --- | --- |

—

uzraudzības programmu izveidi, lai nodrošinātu, ka kompensācijas pasākumi sasniedz savu mērķi un tiek īstenoti ilgtermiņā – un, ja tas nenotiek, ka tiek veikti attiecīgi korektīvi pasākumi situācijas risināšanai, tostarp attiecībā uz mērķiem, atbildīgām iestādēm un resursu vajadzībām, indikatoriem un ziņošanas prasībām Komisijai. To vislabāk varētu veikt īpaši šim nolūkam izveidotas neatkarīgas iestādes, kas cieši sadarbotos un koordinētos ar Natura 2000 iestādēm.

Natura 2000

5.6.   KURŠ SEDZ KOMPENSĀCIJAS PASĀKUMU IZMAKSAS?

Šķiet loģiski, ka atbilstoši principam “piesārņotājs maksā” kompensācijas pasākumu izmaksas sedz plāna vai projekta virzītājs. Līdzfinansēšanas gadījumā projekta vai plāna virzītājs tās var ietvert publiskajām iestādēm iesniegtajā kopbudžetā. Piemēram, no ES fondu līdzekļiem varētu līdzfinansēt kompensācijas pasākumus transporta infrastruktūrai, kas iekļauta TEN (Eiropas komunikāciju tīklos) un tiek finansēta no šiem fondiem, ja vien šāda finansiāla palīdzība atbilst attiecīgā ES fonda mērķiem, noteikumiem un procedūrām.

TEN

5.7.   KOMISIJAS INFORMĒŠANA PAR KOMPENSĀCIJAS PASĀKUMIEM

Valstu kompetentajām iestādēm jāinformē Komisija par pieņemtajiem kompensācijas pasākumiem. 6. panta 4. punktā netiek norādīta ne šīs informācijas forma, ne nolūks. Tomēr Komisija ir sagatavojusi standarta veidlapu (65) informācijas sniegšanai atbilstīgi 6. panta 4. punktam, lai veicinātu šo procesu. Katrā ziņā Komisijas uzdevums nav ieteikt šādus kompensācijas pasākumus vai tos zinātniski apstiprināt.

65

Iesniedzamajai informācija būtu jādod Komisijai iespēja izvērtēt veidu, kā tiek kompensēta nelabvēlīgā ietekme, lai ilgtermiņā tiktu uzturēti integritātes elementi, kas sekmē Natura 2000 tīkla vispārējo saskaņotību. Lai gan valstu iestādēm ir skaidri noteikts tikai pienākums paziņot par pieņemtajiem kompensācijas pasākumiem, var izrādīties lietderīgi ziņot arī par dažiem elementiem saistībā ar apskatītajiem alternatīvajiem risinājumiem, kā arī par sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm, kuru dēļ ir apstiprināts plāns vai projekts, ciktāl šie elementi ir ietekmējuši kompensācijas pasākumu izvēli.

Natura 2000

Pienākums informēt Komisiju par pieņemtajiem kompensācijas pasākumiem, kas ir formulēts 6. panta 4. punkta pirmās daļas otrajā teikumā, ir pilnībā jātransponē valstu tiesību aktos. Ja valsts tiesību aktos nav šādas normas, kurā būtu izklāstīti pietiekami sīki noteikumi saistībā ar informāciju par pieņemtajiem kompensācijas pasākumiem, “nav iespējams nodrošināt, ka 6. panta 4. punkta pirmās daļas otrais teikums ir pilnībā īstenots un sasniedz savu mērķi” (lieta C-324/01, 21. punkts).

nav iespējams nodrošināt, ka 6. panta 4. punkta pirmās daļas otrais teikums ir pilnībā īstenots un sasniedz savu mērķi

| — | Kad plānošanas procesā ir jāinformē Komisija par kompensācijas pasākumiem un kas ir atbildīgs par šo informēšanu? |
| --- | --- |

—

Kad plānošanas procesā ir jāinformē Komisija par kompensācijas pasākumiem un kas ir atbildīgs par šo informēšanu?

Kad plānošanas procesā ir jāinformē Komisija par kompensācijas pasākumiem un kas ir atbildīgs par šo informēšanu?

Lai Komisija varētu pieprasīt papildu informāciju par veiktajiem pasākumiem vai rīkoties gadījumā, ja tā uzskata, ka direktīvas juridiskās prasības nav pareizi piemērotas, informācija par kompensācijas pasākumiem ir jāiesniedz Komisijai pirms šo pasākumu īstenošanas, kā arī pirms attiecīgā plāna vai projekta faktiskās izpildes, bet pēc tā apstiprināšanas. Tādēļ informācija par kompensācijas pasākumiem ir jāiesniedz Komisijai, tiklīdz tie ir pieņemti, lai Komisija kā Līgumu uzraugs varētu novērtēt, vai direktīvas normas ir pareizi piemērotas.

Nozīmīga loma šajā procesā jāuzņemas iestādēm, kas atbildīgas par Natura 2000 katrā dalībvalstī, jo tās ir atbildīgas par Natura 2000 tīkla vispārējās saskaņotības uzturēšanu un informācijas atjaunināšanu. Valsts iestāde informāciju iesniedz, izmantojot katras dalībvalsts pastāvīgo pārstāvniecību, kā tas notiek teritoriju sarakstu pieņemšanas gadījumā.

Natura 2000

Natura 2000

| Informācijai par kompensācijas pasākumiem jādod iespēja Komisijai izvērtēt veidu, kā tiek kompensēta nelabvēlīgā ietekme, lai ilgtermiņā tiktu uzturēti integritātes elementi, kas sekmē

  Natura 2000

  tīkla vispārējo saskaņotību. Tomēr Komisijas uzdevums nav ieteikt kompensācijas pasākumus. |
| --- |

Informācijai par kompensācijas pasākumiem jādod iespēja Komisijai izvērtēt veidu, kā tiek kompensēta nelabvēlīgā ietekme, lai ilgtermiņā tiktu uzturēti integritātes elementi, kas sekmē

  Natura 2000

  tīkla vispārējo saskaņotību. Tomēr Komisijas uzdevums nav ieteikt kompensācijas pasākumus.

Informācijai par kompensācijas pasākumiem jādod iespēja Komisijai izvērtēt veidu, kā tiek kompensēta nelabvēlīgā ietekme, lai ilgtermiņā tiktu uzturēti integritātes elementi, kas sekmē

Natura 2000

tīkla vispārējo saskaņotību. Tomēr Komisijas uzdevums nav ieteikt kompensācijas pasākumus.

5.8.   KĀ JĀRĪKOJAS TERITORIJĀS, KURĀS SASTOPAMAS PRIORITĀRAS DZĪVOTNES UN/VAI SUGAS?

Direktīvas 6. panta 4. punkta otrajā daļā ir paredzēts īpašs režīms gadījumiem, ja plāns vai projekts skar teritoriju, kurā sastopamas prioritāras dzīvotnes un/vai sugas, un ja tas ietekmēs šīs dzīvotnes un/vai sugas. Šādos gadījumos plāna vai projekta īstenošana ir pamatota tikai tad, ja tā pamatā esošās sevišķi svarīgās sabiedrības intereses attiecas uz veselības aizsardzību un sabiedrības drošību vai vispārējām labvēlīgām vides pārveidēm vai ja pirms plāna vai projekta apstiprināšanas Komisija sniedz atzinumu par plānoto iniciatīvu.

Citiem vārdiem sakot, kaitējums teritorijām tiek uzskatīts par svarīgāku nekā direktīvas mērķu izpilde tikai tad, ja ir spēkā iepriekš minētie imperatīvie iemesli vai arī pēc papildu procesuālām garantijām, proti, neatkarīga, Komisijas veikta novērtējuma.

Šis noteikums liek uzdot vairākus jautājumus attiecībā uz:

| — | attiecīgo teritoriju identificēšanu, |
| --- | --- |

—

attiecīgo teritoriju identificēšanu,

| — | veselības aizsardzības, sabiedrības drošības un videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides jēdzienu interpretāciju un |
| --- | --- |

—

veselības aizsardzības, sabiedrības drošības un videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides jēdzienu interpretāciju un

| — | Komisijas atzinuma pieņemšanas procedūru un sekām, kas izriet no šī atzinuma. |
| --- | --- |

—

Komisijas atzinuma pieņemšanas procedūru un sekām, kas izriet no šī atzinuma.

| 5.8.1. | Attiecīgās teritorijas |
| --- | --- |

5.8.1.

Attiecīgās teritorijas

Direktīvas 6. panta 4. punkta otro daļu piemēro gadījumos, kad plāna vai projekta īstenošana ietekmēs teritoriju, kurā ir sastopamas prioritāras dzīvotnes un/vai sugas. Šajā ziņā ir pamatoti uzskatīt, ka plāns vai projekts, kas:

| a) | nekādā veidā neietekmē prioritāru dzīvotni/sugu; vai |
| --- | --- |

a)

nekādā veidā neietekmē prioritāru dzīvotni/sugu; vai

| b) | ietekmē dzīvotni/sugu, kura nav ņemta vērā teritorijas izvēlē (“nenozīmīga sastopamība” datu standartveidlapā), |
| --- | --- |

b)

ietekmē dzīvotni/sugu, kura nav ņemta vērā teritorijas izvēlē (“nenozīmīga sastopamība” datu standartveidlapā),

nevar faktiski pamatot minētās otrās daļas piemērošanu teritorijai.

Tā kā Putnu direktīvā neviena suga nav atzīta par prioritāru, Komisijas atzinums nav vajadzīgs par kompensācijas pasākumiem, kuru mērķis ir kompensēt ietekmi uz ĪAT putnu populācijām.

| 6. panta 4. punkta otro daļu var interpretēt kā tādu, kas attiecas uz visām teritorijām, kurās sastopamas prioritāras dzīvotnes un/vai sugas, ja šīs dzīvotnes vai sugas tiek ietekmētas. |
| --- |

6. panta 4. punkta otro daļu var interpretēt kā tādu, kas attiecas uz visām teritorijām, kurās sastopamas prioritāras dzīvotnes un/vai sugas, ja šīs dzīvotnes vai sugas tiek ietekmētas.

6. panta 4. punkta otro daļu var interpretēt kā tādu, kas attiecas uz visām teritorijām, kurās sastopamas prioritāras dzīvotnes un/vai sugas, ja šīs dzīvotnes vai sugas tiek ietekmētas.

5.8.2.   Jēdzieni “veselības aizsardzība”, “sabiedrības drošība” un “videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides”

Veselības aizsardzība, sabiedrības drošība un videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides ir svarīgākie imperatīvie iemesli sabiedrības interešu ievērošanai. Tāpat kā jēdziens “sevišķi svarīgas sabiedrības intereses”, šīs trīs kategorijas nav skaidri definētas.

Kā norādīts 5.3.2. iedaļā, ES tiesību akti atsaucas uz sabiedrības veselību un drošību kā uz iemesliem, kas pamato ierobežojošu valsts pasākumu pieņemšanu attiecībā uz preču un pakalpojumu brīvu apriti un personu brīvu pārvietošanos, kā arī uz brīvību veikt uzņēmējdarbību. Turklāt cilvēku veselības aizsardzība ir viens no galvenajiem ES vides politikas mērķiem. Arī videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides ir kategorija, kas jāiekļauj šajos vides politikas pamatmērķos.

Atbilstīgi subsidiaritātes principam kompetentām valsts iestādēm ir jāpārbauda, vai šāda situācija pastāv. Protams, ka Komisija šādas situācijas, visticamāk, pārbaudīs, uzraugot, vai ES tiesību akti tiek pareizi piemēroti.

| Attiecībā uz jēdzienu “sabiedrības drošība” ir lietderīgi atsaukties uz Tiesas 1991. gada 28. februāra spriedumu lietā C-57/89, Komisija pret Vāciju (Leybucht Dykes). Šis spriedums tika pasludināts pirms Direktīvas 92/43/EEK un attiecīgi arī 6. panta pieņemšanas. Tomēr tas joprojām ir būtisks, jo Tiesas pieeja ietekmēja 6. panta izstrādi. Lietas pamatā bija būvniecības darbi dambju stiprināšanai Ziemeļjūrā pie Leibuhtas pilsētas. Darbi paredzēja ĪAT platības samazinājumu. Tiesa lēma, ka principā šāda samazinājuma pamatojumam jāsakņojas vispārējās interesēs, kas ir svarīgākas par tām vispārējām interesēm, ko pārstāv attiecīgās direktīvas ekoloģiskais mērķis. Konkrētajā gadījumā Tiesa apstiprināja, ka plūdu draudi un krasta aizsardzība ir pietiekami nopietni iemesli, kas pamato dambju būvdarbus un krasta līnijas nostiprināšanu, ja vien šos pasākumus stingri ierobežo līdz minimālajam līmenim.
  Vēlākā lietā (lieta C-43/10, 128. punkts) Tiesa lēma: “Ja šāds projekts apdraud kādu KNT kopumā, kurā ir sastopams prioritārs dabiskās dzīvotnes veids un/vai prioritāra suga, tad tā īstenošana principā var tikt attaisnota ar iemesliem, kas ir saistīti ar dzeramā ūdens apgādi. Noteiktos apstākļos to varētu attaisnot, pamatojoties uz primāri svarīgām labvēlīgām sekām, ko apūdeņošana rada apkārtējai videi. Turpretī apūdeņošana principā nevar izrietēt no apsvērumiem, kas ir saistīti ar veselības aizsardzību un sabiedrības drošību, lai attaisnotu tāda projekta īstenošanu kā pamatlietā.”
  Lietas C-504/14 77. punktā Tiesa norādīja, ka “attiecībā uz platformu, kuras mērķis ir atvieglot invalīdiem pārvietošanos, principā var uzskatīt, ka tā ir ierīkota sevišķi svarīgu sabiedrības interešu, kas saistītas ar cilvēka veselību, labā (..)”. |
| --- |

Attiecībā uz jēdzienu “sabiedrības drošība” ir lietderīgi atsaukties uz Tiesas 1991. gada 28. februāra spriedumu lietā C-57/89, Komisija pret Vāciju (Leybucht Dykes). Šis spriedums tika pasludināts pirms Direktīvas 92/43/EEK un attiecīgi arī 6. panta pieņemšanas. Tomēr tas joprojām ir būtisks, jo Tiesas pieeja ietekmēja 6. panta izstrādi. Lietas pamatā bija būvniecības darbi dambju stiprināšanai Ziemeļjūrā pie Leibuhtas pilsētas. Darbi paredzēja ĪAT platības samazinājumu. Tiesa lēma, ka principā šāda samazinājuma pamatojumam jāsakņojas vispārējās interesēs, kas ir svarīgākas par tām vispārējām interesēm, ko pārstāv attiecīgās direktīvas ekoloģiskais mērķis. Konkrētajā gadījumā Tiesa apstiprināja, ka plūdu draudi un krasta aizsardzība ir pietiekami nopietni iemesli, kas pamato dambju būvdarbus un krasta līnijas nostiprināšanu, ja vien šos pasākumus stingri ierobežo līdz minimālajam līmenim.

Leybucht Dykes

plūdu draudi un krasta aizsardzība

Vēlākā lietā (lieta C-43/10, 128. punkts) Tiesa lēma: “Ja šāds projekts apdraud kādu KNT kopumā, kurā ir sastopams prioritārs dabiskās dzīvotnes veids un/vai prioritāra suga, tad tā īstenošana principā var tikt attaisnota ar iemesliem, kas ir saistīti ar dzeramā ūdens apgādi. Noteiktos apstākļos to varētu attaisnot, pamatojoties uz primāri svarīgām labvēlīgām sekām, ko apūdeņošana rada apkārtējai videi. Turpretī apūdeņošana principā nevar izrietēt no apsvērumiem, kas ir saistīti ar veselības aizsardzību un sabiedrības drošību, lai attaisnotu tāda projekta īstenošanu kā pamatlietā.”

Ja šāds projekts apdraud kādu KNT kopumā, kurā ir sastopams prioritārs dabiskās dzīvotnes veids un/vai prioritāra suga, tad tā īstenošana principā var tikt attaisnota ar iemesliem, kas ir saistīti ar dzeramā ūdens apgādi. Noteiktos apstākļos to varētu attaisnot, pamatojoties uz primāri svarīgām labvēlīgām sekām, ko apūdeņošana rada apkārtējai videi. Turpretī apūdeņošana principā nevar izrietēt no apsvērumiem, kas ir saistīti ar veselības aizsardzību un sabiedrības drošību, lai attaisnotu tāda projekta īstenošanu kā pamatlietā.

Lietas C-504/14 77. punktā Tiesa norādīja, ka “attiecībā uz platformu, kuras mērķis ir atvieglot invalīdiem pārvietošanos, principā var uzskatīt, ka tā ir ierīkota sevišķi svarīgu sabiedrības interešu, kas saistītas ar cilvēka veselību, labā (..)”.

attiecībā uz platformu, kuras mērķis ir atvieglot invalīdiem pārvietošanos, principā var uzskatīt, ka tā ir ierīkota sevišķi svarīgu sabiedrības interešu, kas saistītas ar cilvēka veselību, labā (..)

| Valsts iestādes var apstiprināt plānu vai projektu tikai tad, ja ir sniegti pierādījumi par iepriekš minētajām sevišķi svarīgajām sabiedrības interesēm, un tikai tiktāl, cik attiecīgais plāns vai projekts ir vajadzīgs šo sabiedrības interešu apmierināšanai. |
| --- |

Valsts iestādes var apstiprināt plānu vai projektu tikai tad, ja ir sniegti pierādījumi par iepriekš minētajām sevišķi svarīgajām sabiedrības interesēm, un tikai tiktāl, cik attiecīgais plāns vai projekts ir vajadzīgs šo sabiedrības interešu apmierināšanai.

Valsts iestādes var apstiprināt plānu vai projektu tikai tad, ja ir sniegti pierādījumi par iepriekš minētajām sevišķi svarīgajām sabiedrības interesēm, un tikai tiktāl, cik attiecīgais plāns vai projekts ir vajadzīgs šo sabiedrības interešu apmierināšanai.

5.8.3.   Komisijas atzinuma pieņemšana un tā sekas

Tādu sevišķi svarīgu sabiedrības interešu gadījumā, kas nav veselības aizsardzība, drošība un vidisks labums, jāsaņem iepriekšējs Komisijas atzinums, kas ir nepieciešams procesuāls solis. 6. panta 4. punkta otrā daļa neprecizē šāda atzinuma sniegšanas kārtību vai konkrētu tā saturu (66). Tādēļ vēlreiz jāatsaucas uz ekonomiku un attiecīgā noteikuma mērķiem.

66

Atzinumam jāietver to ekoloģisko vērtību novērtējums, kuras plāns vai projekts varētu ietekmēt, sevišķi svarīgo sabiedrības interešu nozīmīgums un līdzsvars starp šīm divām pretējām interesēm, kā arī kompensācijas pasākumu izvērtējums. Šajā novērtējumā jāiekļauj gan zinātnisks, gan ekonomisks izvērtējums, kā arī jāizskata plāna vai projekta īstenošanas nepieciešamība un samērīgums ar sevišķi svarīgajām interesēm.

Komisija var vērtēt, vai plāna vai projekta īstenošana atbilst ES tiesību aktu prasībām, un vajadzības gadījumā attiecīgi uzsākt tiesvedību.

Kaut gan direktīvā nav noteikts konkrēts termiņš Komisijas atzinuma pieņemšanai, Komisijas dienesti veic visas darbības, kas vajadzīgas, lai novērtējums un atzinums būtu gatavi pēc iespējas drīzāk.

| Komisijai, sniedzot atzinumu, jāpārbauda ietekmēto ekoloģisko vērtību un norādīto sevišķi svarīgo interešu līdzsvars un jāizvērtē kompensācijas pasākumi. |
| --- |

Komisijai, sniedzot atzinumu, jāpārbauda ietekmēto ekoloģisko vērtību un norādīto sevišķi svarīgo interešu līdzsvars un jāizvērtē kompensācijas pasākumi.

Komisijai, sniedzot atzinumu, jāpārbauda ietekmēto ekoloģisko vērtību un norādīto sevišķi svarīgo interešu līdzsvars un jāizvērtē kompensācijas pasākumi.

---

(1)  http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/fitness_check/action_plan/communication_en.pdf

1

(2)  Managing Natura 2000 sites – The provisions of Article 6 of the ‘Habitats’ Directive 92/43/EEC, Eiropas Kopiena, 2000, ISBN 92-828-9048.

2

Managing Natura 2000 sites

The provisions of Article 6 of the ‘Habitats’ Directive 92/43/EEC

(3)  Apkopojums par nozīmīgākajām ar 6. pantu saistītajām lietām ir pieejams vietnē http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/caselaw/index_en.htm.

3

(4)  Komisijas informatīvie paziņojumi par īpaši aizsargājamu dabas teritoriju noteikšanu, saglabāšanas mērķu noteikšanu Natura 2000 teritorijām,

4

Natura 2000

saglabāšanas pasākumu noteikšanu Natura 2000 teritorijām;

Natura 2000

Komisijas vadlīniju dokumenti par 6. panta piemērošanu dažādās nozarēs.

Pieejami vietnē http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

(5)  OV L 206, 22.7.92., 7. lpp.

5

(6)  OV L 27, 26.1.2010., 7. lpp., direktīva, ar ko atceļ Direktīvu 79/409/EEK.

6

(7)  2. panta 1. punkts.

7

(8)  2. panta 2. punkts. Termins “labvēlīgs aizsardzības statuss” [labvēlīgs saglabāšanās statuss] ir definēts 1. panta e) un i) punktā un attiecas uz Kopienā nozīmīgu sugu vai dzīvotņu veidu saglabāšanās statusu visā to dabiskajā izplatības areālā ES robežās.

8

(9)  2. panta 3. punkts.

9

(10)  Dzīvotņu direktīvas 3. panta 1. punkts nosaka, ka “Natura 2000 tīkls iekļauj īpašās aizsargājamās teritorijas, ko dalībvalstis klasificējušas, ievērojot Direktīvu 79/409/EEK”.

10

Natura 2000

(11)  Dzīvotņu direktīvas 7. pants.

11

(12)  Komisijas paziņojums “Mūsu dzīvības garantija, mūsu dabas kapitāls – bioloģiskās daudzveidības stratēģija līdz 2020. gadam” (COM(2011) 244).

12

(13)  http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/ecosystem_assessment/index_en.htm

13

(14)  Padomes 1981. gada 3. decembra Lēmums par to, ka jānoslēdz Konvencija par Eiropas savvaļas dzīvnieku, augu un dabisko biotopu aizsardzību (82/72/EEK) (OV L 38, 10.2.1982., 1. lpp.).

14

(15)  Padomes 1993. gada 25. oktobra Lēmums, kas attiecas uz Konvencijas par bioloģisko daudzveidību noslēgšanu (93/626/EEK) (OV L 309, 13.12.1993., 1. lpp.).

15

(16)  Papildu informāciju par saiknēm starp Dzīvotņu direktīvas sugu aizsardzības un teritoriju aizsardzības noteikumiem skatiet Komisijas vadlīnijās par Kopienā nozīmīgām sugām, kam vajadzīga stingra aizsardzība. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/guidance/index_en.htm

16

(17)  Dzīvotņu direktīvas sugu aizsardzības noteikumi attiecas uz noteiktām Kopienas nozīmes sugām, bet ne uz Kopienas nozīmes dzīvotņu veidiem. Uz tiem attiecas tikai nodaļas “Dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu aizsardzība” noteikumi (3.–11. pants), kas arī nozīmē, ka šādas dzīvotnes netiek aizsargātas atbilstoši Dzīvotņu direktīvai, ja tās neietilpst Natura 2000 tīklā.

17

Natura 2000

(18)  https://curia.europa.eu/jcms/jcms/Jo2_7045/lv/

18

(19)  OV L 26, 28.1.2011., 1. lpp., ko groza ar Direktīvu 2014/52/ES (OV L 124, 25.1.2014., 1. lpp.).

19

(20)  Līdzīga prasība attiektos uz teritorijām, kam būtu jābūt rosināto KNT valsts sarakstā atbilstoši zinātniskiem pierādījumiem, kuri pamatojas uz Dzīvotņu direktīvas III pielikuma kritērijiem.

20

(21)  Komisijas Lēmums 2011/484/ES par formu, kādā sniedzama informācija par Natura 2000 teritorijām https://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2011:198:0039:0070:LV:PDF.

21

Natura 2000

(22)  Vairāk informācijas par Komisijas informatīvo paziņojumu par saglabāšanas mērķu noteikšanu (2013. g.) skatiet vietnē http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/commission_note/commission_note2_EN.pdf.

22

(23)  Proti, tās ir sugas, kuru īpatņu populācijas lielums un blīvums nav nozīmīgs salīdzinājumā ar populācijām, kas sastopamas valsts teritorijā (D kategorijas lieluma populācija), un dzīvotnes, kam norādīts, ka to reprezentativitāte nav būtiska (D kategorija).

23

(24)  Sk. Komisijas informatīvo paziņojumu par saglabāšanas pasākumu noteikšanu (2013. g.) vietnē http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/commission_note/comNote%20conservation%20measures_EN.pdf.

24

(25)  Atbilstoši kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem, tostarp pasākumiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 11. pantu.

25

(26)  Izvilkums no Komisijas informatīvā paziņojuma par saglabāšanas pasākumu noteikšanu Natura 2000 teritorijām, kas ir pieejams vietnē http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/commission_note/comNote%20conservation%20measures_EN.pdf.

26

Natura 2000

(27)  Ekosistēmu un to pakalpojumu kartēšanas un novērtēšanas laikā izdarītais darbs var sniegt atbalstu I pielikuma dabisko dzīvotņu veidu ekoloģisko prasību apzināšanā – sk. 5. tehnisko ziņojumu (http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/ecosystem_assessment/index_en.htm).

27

(28)  Natura 2000 finansēšana, skatīt vietnē http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/financing/index_en.htm.

28

Natura 2000

(29)  Regula (ES) Nr. 1293/2013.

29

(30)  Par terminu “projekts” skatīt arī šā dokumenta 4.4.1. iedaļu.

30

(31)  Lieta C-127/02, 37. punkts. Skatīt arī šā dokumenta 4.3. iedaļu par saikni starp 6. panta 2. un 6. panta 3. punktu.

31

(32)  Skatīt arī spriedumus lietās C-75/01, C-418/04, C-508/04 un 301/12.

32

(33)  Jo īpaši jāņem vērā klimata prognozes, kas norāda uz ekstremālu laika apstākļu biežuma un intensitātes palielināšanos.

33

(34)  Sk. vadlīnijas par klimata pārmaiņām un Natura 2000 vietnē http://ec.europa.eu/environment/nature/climatechange/pdf/Guidance%20document.pdf.

34

Natura 2000

(35)  Sk. arī lietas C-491/08 un C-90/10.

35

(36)  Ekosistēmu un to pakalpojumu kartēšanas un novērtēšanas ietvaros paveiktais sniedz informāciju par ekosistēmu noslodžu indikatoriem, kurus arī var izmantot, lai novērtētu noplicināšanos un traucējumu – sk. 5. tehnisko ziņojumu (http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/ecosystem_assessment/index_en.htm).

36

(37)  Komisijas 2011. gada 11. jūlija Īstenošanas lēmums 2011/484/ES par formu, kādā sniedzama informācija par Natura 2000 teritorijām (OV L 198, 30.7.2011., 39. lpp.).

37

Natura 2000

https://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2011:198:0039:0070:LV:PDF

(38)  http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/habitatsdirective/docs/Int_Manual_EU28.pdf

38

(39)  Vienkāršota šīs procedūras plūsmas diagramma ir sniegta II pielikumā šā dokumenta beigās.

39

(40)  OV L 26, 28.1.2012., 1. lpp., ko groza ar Direktīvu 2014/52/ES.

40

(41)  Tiesa ir norādījusi, ka šī definīcija ir nozīmīga arī Dzīvotņu direktīvai (lieta C-127/02, 26. punkts).

41

(42)  Lai uz šādu iejaukšanos/darbībām attiektos IVN direktīva, tām jāietver attiecīgās teritorijas fizisko aspektu izmaiņas (lieta C-121/11, Pro-Braine, 31. punkts, lieta C-275/09, Brussels Airport, 30. punkts).

42

Pro-Braine

Brussels Airport

(43)  OV L 197, 21.7.2001., 30. lpp.

43

(44)  Tas neskar SVN direktīvas (2001/42/EK) piemērošanu.

44

(45)  Sīkāku informāciju par dažādo izvērtējuma posmu integrāciju skatiet arī vadlīniju dokumenta par vides izvērtējuma procedūru racionalizēšanu vispārējas intereses projektiem 3.2. nodaļā vietnē http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/PCI_guidance.pdf.

45

(46)  Sk. 2. panta 1. punktu Direktīvā 2011/92/ES, kas grozīta ar Direktīvu 2014/52/ES.

46

(47)  Sk. III pielikumu Direktīvā 2011/92/ES, kas grozīta ar Direktīvu 2014/52/ES.

47

(48)  No otras puses, projektiem, kuri neietilpst IVN direktīvas darbības jomā, joprojām var būt jāveic pienācīgs novērtējums saskaņā ar 6. panta 3. punktu.

48

(49)  Tomēr IVN direktīva paredz, ka lemjot par to, vai ir vajadzīgs pilns IVN, var ņemt vērā projekta iezīmes un/vai pasākumus, kuri paredzēti būtiskas negatīvas ietekmes nepieļaušanai vai novēršanai (grozītās IVN direktīvas 4. panta 5. punkta b) apakšpunkts).

49

(50)  http://www.unece.org/env/eia/welcome.html

50

(51)  Direktīvas 2011/92/ES (kas grozīta ar Direktīvu 2014/52/ES) 7. pants un Direktīvas 2001/42/ES 7. pants.

51

(52)  Pabeigtie plāni un projekti arī var radīt problēmas attiecībā uz Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punktu un 2. punktu, ja to ilgstošo seku dēļ dalībvalstīm ir jāveic korektīvi vai kompensējoši saglabāšanas pasākumi vai arī pasākumi dzīvotnes noplicināšanās un sugu iztraucējuma nepieļaušanai.

52

(53)  Skatīt arī lietas C-239/04 un C-404/09.

53

(54)  Šāda darbu racionalizācija var ietvert arī novērtējumus, kas noteikti Ūdens pamatdirektīvas 4. panta 7. punktā, sk. arī vietni http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/PCI_guidance.pdf.

54

(55)  Direktīva 2011/92/ES, kas grozīta ar Direktīvu 2014/52/ES.

55

(56)  Komisijas vadlīniju dokuments par tādu vides novērtējumu racionalizēšanu, ko veic saskaņā ar pārskatītās IVN direktīvas 2. panta 3. punktu (Komisijas paziņojums C/2016/4701, pieejams vietnē https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/?uri=uriserv:OJ.C_.2016.273.01.0001.01.LAV&toc=OJ:C:2016:273:TOC.

56

(57)  Sk. arī lietas C-441/17 134.–144. punktu.

57

(58)  Ekosistēmu un to pakalpojumu kartēšanas un novērtēšanas laikā izdarītais darbs var sniegt atbalstu ietekmes novērtēšanā, piemēram, lai noteiktu teritorijas ekoloģisko kapitālu un funkcijas, definētu dzīvotņu un sugu apdraudējumu, izmērītu plašu dzīvotņu veidu ekoloģisko struktūru un funkcijas, kas svarīgas teritorijas integritātei – sk. 5. tehnisko ziņojumu (http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/ecosystem_assessment/index_en.htm).

58

(59)  Skaidrojumu par konkrētiem terminiem skatīt dokumentā “Eiropas Savienības dzīvotņu interpretācijas rokasgrāmata – ES28” vietnē http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/habitatsdirective/index_en.htm#interpretation.

59

(60)  Sk. arī lietas C-142/16 33. punktu: “Kā Tiesa ir jau nospriedusi, kompetentās valsts iestādes dod piekrišanu izvērtētās darbības veikšanai tikai ar nosacījumu, ka tās ir pārliecinājušās, ka šī darbība nekaitēs aizsargātās teritorijas viengabalainībai [integritātei]. Tas tā ir tad, ja, no zinātnes viedokļa raugoties, nav nekādu pamatotu šaubu par šāda kaitējuma neesamību.”

60

Kā Tiesa ir jau nospriedusi, kompetentās valsts iestādes dod piekrišanu izvērtētās darbības veikšanai tikai ar nosacījumu, ka tās ir pārliecinājušās, ka šī darbība nekaitēs aizsargātās teritorijas viengabalainībai [integritātei]. Tas tā ir tad, ja, no zinātnes viedokļa raugoties, nav nekādu pamatotu šaubu par šāda kaitējuma neesamību

(61)  Konvencija par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem. Šī konvencija tika parakstīta Orhūsā Dānijā 1998. gada jūnijā. ES ir viena no konvencijas pusēm kopš 2005. gada atbilstoši Lēmumam 2005/370/EK http://ec.europa.eu/environment/aarhus/legislation.htm.

61

(62)  Vispārējas nozīmes pakalpojumu kvalitātes sistēma Eiropā, COM(2011) 900 final, 20.12.2011.

62

(63)  Šajā kontekstā tas gan nenozīmē, ka dzeramā ūdens apgādes un apūdeņošanas projektus vienmēr var pamatot ar imperatīviem iemesliem sevišķi svarīgu sabiedrības interešu ievērošanai.

63

(64)  https://biodiversity.eionet.europa.eu/activities/Natura_2000/chapter6

64

(65)  Pieejama vietnē http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

65

(66)  Attiecīgā standartveidlapa (skatīt vietnē http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/ guidance_en.htm) attiecas arī uz Komisijas atzinuma pieprasīšanu saskaņā ar 6. panta 4. punkta otro daļu.

66

---

I PIELIKUMS

Pienācīgā novērtējuma (PN), IVN un SVN procedūru salīdzinājums

| | PN | IVN | SVN |
| --- | --- | --- | --- |
| Uz kāda veida attīstības projektiem/plāniem/programmām attiecas? | Visiem plāniem vai projektiem, kam atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem/projektiem varētu būt būtiska ietekme uz Natura 2000 teritoriju (izņemot plānus vai projektus, kas tieši saistīti ar teritorijas apsaimniekošanu aizsardzības vajadzībām). | Visiem I pielikumā uzskaitītajiem projektiem.
  II pielikumā uzskatītājiem projektiem vajadzību pēc IVN nosaka individuāli vai pēc dalībvalstu noteiktajām robežvērtībām vai kritērijiem (kuros ņemti vērā III pielikumā norādītie kritēriji). | Visiem plāniem un programmām vai to grozījumiem, kas:






  a) | jāsagatavo un/vai jāpieņem iestādēm valsts, reģionālā vai vietējā mērogā; |

PN

IVN

SVN

Uz kāda veida attīstības projektiem/plāniem/programmām attiecas?

Visiem plāniem vai projektiem, kam atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem/projektiem varētu būt būtiska ietekme uz Natura 2000 teritoriju (izņemot plānus vai projektus, kas tieši saistīti ar teritorijas apsaimniekošanu aizsardzības vajadzībām).

Visiem I pielikumā uzskaitītajiem projektiem.

II pielikumā uzskatītājiem projektiem vajadzību pēc IVN nosaka individuāli vai pēc dalībvalstu noteiktajām robežvērtībām vai kritērijiem (kuros ņemti vērā III pielikumā norādītie kritēriji).

Visiem plāniem un programmām vai to grozījumiem, kas:

a)

jāsagatavo un/vai jāpieņem iestādēm valsts, reģionālā vai vietējā mērogā;

| b) | prasīti saskaņā ar normatīviem, regulatīviem vai administratīviem noteikumiem; |
| --- | --- |

b)

prasīti saskaņā ar normatīviem, regulatīviem vai administratīviem noteikumiem;

| c) | ir sagatavoti lietošanai lauksaimniecībā, mežsaimniecībā, zivsaimniecībā, enerģētikā, ražošanā, transporta nozarē, atkritumu apsaimniekošanā, ūdens resursu apsaimniekošanā, telekomunikāciju nozarē, tūrismā, pilsētu un lauku rajonu plānošanā vai zemes izmantošanā un nosaka satvaru attīstības saskaņošanai nākotnē projektiem, kas uzskaitīti IVN direktīvas I un II pielikumā; vai
  ir atzīti par tādiem, ņemot vērā iespējamo ietekmi uz teritorijām, kuru gadījumā jāveic novērtējums atbilstīgi Direktīvas 92/43/EEK 6. un 7. pantam. |
| --- | --- |

c)

ir sagatavoti lietošanai lauksaimniecībā, mežsaimniecībā, zivsaimniecībā, enerģētikā, ražošanā, transporta nozarē, atkritumu apsaimniekošanā, ūdens resursu apsaimniekošanā, telekomunikāciju nozarē, tūrismā, pilsētu un lauku rajonu plānošanā vai zemes izmantošanā un nosaka satvaru attīstības saskaņošanai nākotnē projektiem, kas uzskaitīti IVN direktīvas I un II pielikumā; vai

ir atzīti par tādiem, ņemot vērā iespējamo ietekmi uz teritorijām, kuru gadījumā jāveic novērtējums atbilstīgi Direktīvas 92/43/EEK 6. un 7. pantam.

Kāda dabai būtiska ietekme ir jānovērtē?

Novērtējums jāveic, ņemot vērā teritorijas saglabāšanas mērķus (kas attiecas uz sugām/dzīvotņu veidiem, kuru dēļ teritorija noteikta).

Novērtējums jāsagatavo, lai noteiktu, vai būs negatīva ietekme uz attiecīgās teritorijas integritāti.

Tieša un netieša, sekundāra, kumulatīva, pārrobežu, īstermiņa, vidēja termiņa un ilgtermiņa, pastāvīga un īslaicīga, pozitīva un negatīva būtiska ietekme uz populāciju un cilvēka veselību; bioloģisko daudzveidību, īpašu uzmanību pievēršot sugām un dzīvotnēm, kas tiek aizsargātas saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK un Direktīvu 2009/147/EK; zemi, augsni, ūdeni, gaisu, klimatu un ainavu; materiālajām vērtībām, kultūras mantojumu un ainavu; un mijiedarbību starp šiem faktoriem.

Iespējamā būtiskā ietekme uz vidi, tostarp uz tādiem aspektiem kā bioloģiskā daudzveidība, populācija, cilvēka veselība, fauna, flora, augsne, ūdens, gaiss, klimatiskie faktori, materiālās vērtības, kultūras mantojums, tostarp arhitektūras un arheoloģiskais mantojums, ainava un iepriekšminēto faktoru mijiedarbība.

Kas ir atbildīgs par izvērtējumu?

Par PN veikšanu ir atbildīga kompetentā iestāde. Šajā kontekstā attīstītājam var būt jāveic visa vajadzīgā izpēte un jāsniedz kompetentajai iestādei visa informācija, kas vajadzīga, lai tā varētu pieņemt pilnā mērā informētu lēmumu. Tādējādi vajadzības gadījumā kompetentā iestāde var arī ievākt relevantu informāciju no citiem avotiem.

Attīstītājs sniedz vajadzīgo informāciju, kas kompetentajai iestādei, kura dod piekrišanu attīstīšanai, rūpīgi jāņem vērā, tāpat kā apspriešanās rezultāti.

SVN direktīva dod dalībvalstīm plašu rīcības brīvību SVN atbildīgo iestāžu noteikšanā. Tās var būt iestādes, kas ir atbildīgas par plāna/programmas sagatavošanu, vides aizsardzības iestādes, ar ko apspriežas ex lege par tās informācijas apjomu un detalizācijas pakāpi, kas jāiekļauj vides ziņojumā, kā arī par plāna/programmas projektu un pievienoto vides ziņojumu, vai iestādes, kam īpaši uzticēta SVN procedūras vadīšana.

Vai notiek apspriešanās ar publiskām vai citām iestādēm?

Obligāti – apspriešanās ar sabiedrību pirms plāna vai projekta apstiprināšanas.

Dalībvalstis nodrošina, ka attiecīgā sabiedrības daļa, jo īpaši vides NVO var agrīni un sekmīgi iesaistīties apstiprināšanas procedūrā jau iepriekšējas izvērtēšanas posmā pēc tam, kad veikts pienācīgs novērtējums. Tas ietver iespēju iesniegt komentārus, informāciju, analīzi vai atzinumus, kas tiek uzskatīti par relevantiem ierosinātajai darbībai.

Obligāti – apspriešanās pirms attīstīšanas priekšlikuma pieņemšanas.

Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka tām iestādēm, kuras varētu būt saistītas ar projektu (tostarp vides aizsardzības, vietējās un reģionālās iestādes), tiek dota iespēja izteikt savu viedokli par lūgumu atļaut veikt attīstīšanu. Tie paši principi attiecas uz apspriešanos ar attiecīgo sabiedrības daļu.

Ja būtiska ietekme uz vidi varētu rasties citā dalībvalstī, jāapspriežas ar šīs valsts attiecīgajām iestādēm un sabiedrību.

Obligāti – apspriešanās pirms plāna vai programmas pieņemšanas.

Dalībvalstis apspriežas ar iestādēm, kuras to specifisko vides aizsardzības pienākumu dēļ varētu būt saistītas ar plāna/programmas īstenošanas radīto ietekmi uz vidi. Ir jāapspriežas ar sabiedrību, tostarp to sabiedrības daļu, kuru ir skārusi vai ko varētu skart šī ietekme, vai kurai ir interese par lēmumu pieņemšanu (tostarp NVO).

Iestādēm un sabiedrībai agrīnā posmā un atbilstošā laika periodā jādod iespēja reāli paust savu viedokli par plāna vai programmas projektu un tam pievienoto vides ziņojumu, pirms šis plāns vai programma tiek pieņemta vai iesniegta izskatīšanai likumdošanas procedūrā.

Ja būtiska ietekme uz vidi varētu rasties citā dalībvalstī, jāapspriežas ar šīs valsts attiecīgajām iestādēm un sabiedrību.

Cik saistoši ir novērtējuma rezultāti?

Saistoši.

Kompetentās iestādes drīkst dot piekrišanu plānam vai projektam tikai pēc tam, kad ir pārliecinājušās, ka šis plāns vai projekts teritorijas integritāti neietekmēs negatīvi.

Apspriešanas rezultāti un IVN laikā apkopotā informācija ir
  pienācīgi jāņem vērā
  , saskaņojot attīstību.

Lēmums dot atļauju attīstībai ietver vismaz pamatotu secinājumu (proti, IVN lēmumu) un visus ar to saistītos vidiskos nosacījumus.

Vides ziņojums un paustie viedokļi
  jāņem vērā
  , sagatavojot plānu vai programmu un pirms šo dokumentu pieņemšanas vai iesniegšanas izskatīšanai likumdošanas procedūrā.

---

II PIELIKUMS

Natura 2000 teritorijas ietekmējošu plānu un projektu izskatīšana

Image

---

III PIELIKUMS

Image

Image

Image

Image

Image

Image

---