# Europeiska unionens L 277/2015

| | ISSN 1977-0820 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | L 277 |
| | |
| Svensk utgåva | Lagstiftning | 58 årgången22 oktober 2015 |

ISSN 1977-0820

Europeiska unionens

officiella tidning

L 277

Svensk utgåva

Lagstiftning

58 årgången22 oktober 2015

---

| Innehållsförteckning | | II   Icke-lagstiftningsakter | Sida |
| --- | --- | --- | --- |
| | | INTERNATIONELLA AVTAL |
| | * | Rådets beslut (EU) 2015/1893 av den 5 oktober 2015 om ingående, på Europeiska unionens vägnar, av protokollet om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i partnerskapsavtalet om fiske mellan Republiken Madagaskar och Europeiska gemenskapen | 1 |
| | * | Rådets beslut (EU) 2015/1894 av den 5 oktober 2015 om ingående av protokollet mellan Europeiska unionen och Republiken Kap Verde om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i partnerskapsavtalet om fiske mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Kap Verde | 4 |
| | | FÖRORDNINGAR |
| | * | Kommissionens förordning (EU) 2015/1895 av den 16 oktober 2015 om förbud mot fiske efter marulkfiskar i områdena VIIIa, VIIIb, VIIId och VIIIe med fartyg som för belgisk flagg | 7 |
| | * | Kommissionens förordning (EU) 2015/1896 av den 16 oktober 2015 om förbud mot fiske efter kummel i VIIIa, VIIIb, VIIId och VIIIe med fartyg som för belgisk flagg | 9 |
| | * | Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/1897 av den 21 oktober 2015 om ändring av förordning (EG) nr 2056/2001 vad gäller landningsskyldigheten | 11 |
| | * | Kommissionens förordning (EU) 2015/1898 av den 21 oktober 2015 om icke-godkännande av ett hälsopåstående om livsmedel annat än sådana som avser minskad sjukdomsrisk och barns utveckling och hälsa (
  1
  ) | 13 |
| | | Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/1899 av den 21 oktober 2015 om fastställande av schablonimportvärden för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker | 15 |
| | | BESLUT |
| | * | Rådets beslut (EU) 2015/1900 av den 5 oktober 2015 om fastställande av den ståndpunkt som ska intas på Europeiska unionens vägnar i det stabiliserings- och associeringsråd som inrättats genom stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Bosnien och Hercegovina, å andra sidan, vad gäller stabiliserings- och associeringsrådets beslut om antagande av dess arbetsordning | 17 |
| | * | Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2015/1901 av den 20 oktober 2015 om fastställande av regler för utfärdande av intyg och av en förlaga till hälsointyg för import till unionen av sändningar av levande djur och animaliska produkter från Nya Zeeland och om upphävande av beslut 2003/56/EG
  [delgivet med nr C(2015) 7013]

   (
  1
  ) | 32 |

Innehållsförteckning

II   Icke-lagstiftningsakter

Sida

INTERNATIONELLA AVTAL

*

Rådets beslut (EU) 2015/1893 av den 5 oktober 2015 om ingående, på Europeiska unionens vägnar, av protokollet om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i partnerskapsavtalet om fiske mellan Republiken Madagaskar och Europeiska gemenskapen

1

*

Rådets beslut (EU) 2015/1894 av den 5 oktober 2015 om ingående av protokollet mellan Europeiska unionen och Republiken Kap Verde om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i partnerskapsavtalet om fiske mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Kap Verde

4

FÖRORDNINGAR

*

Kommissionens förordning (EU) 2015/1895 av den 16 oktober 2015 om förbud mot fiske efter marulkfiskar i områdena VIIIa, VIIIb, VIIId och VIIIe med fartyg som för belgisk flagg

7

*

Kommissionens förordning (EU) 2015/1896 av den 16 oktober 2015 om förbud mot fiske efter kummel i VIIIa, VIIIb, VIIId och VIIIe med fartyg som för belgisk flagg

9

*

Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/1897 av den 21 oktober 2015 om ändring av förordning (EG) nr 2056/2001 vad gäller landningsskyldigheten

11

*

Kommissionens förordning (EU) 2015/1898 av den 21 oktober 2015 om icke-godkännande av ett hälsopåstående om livsmedel annat än sådana som avser minskad sjukdomsrisk och barns utveckling och hälsa (
  1
  )

1

13

Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/1899 av den 21 oktober 2015 om fastställande av schablonimportvärden för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker

15

BESLUT

*

Rådets beslut (EU) 2015/1900 av den 5 oktober 2015 om fastställande av den ståndpunkt som ska intas på Europeiska unionens vägnar i det stabiliserings- och associeringsråd som inrättats genom stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Bosnien och Hercegovina, å andra sidan, vad gäller stabiliserings- och associeringsrådets beslut om antagande av dess arbetsordning

17

*

Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2015/1901 av den 20 oktober 2015 om fastställande av regler för utfärdande av intyg och av en förlaga till hälsointyg för import till unionen av sändningar av levande djur och animaliska produkter från Nya Zeeland och om upphävande av beslut 2003/56/EG
  [delgivet med nr C(2015) 7013]

   (
  1
  )

[delgivet med nr C(2015) 7013]

1

32

| | | III   Andra akter |
| --- | --- | --- |
| | | EUROPEISKA EKONOMISKA SAMARBETSOMRÅDET |
| | * | Beslut av Eftas övervakningsmyndighet nr 244/14/KOL av den 26 juni 2014 om potentiellt stöd till Nasjonal digital læringsarena (NDLA) [2015/1902] | 41 |

III   Andra akter

EUROPEISKA EKONOMISKA SAMARBETSOMRÅDET

*

Beslut av Eftas övervakningsmyndighet nr 244/14/KOL av den 26 juni 2014 om potentiellt stöd till Nasjonal digital læringsarena (NDLA) [2015/1902]

41

| | | Rättelser |
| --- | --- | --- |
| | * | Rättelse till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 140/2014 av den 13 februari 2014 om godkännande av det verksamma ämnet spinetoram i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden, och om ändring av bilagan till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 540/2011 ( EUT L 44, 14.2.2014 ) | 60 |
| | * | Rättelse till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 447/2014 av den 2 maj 2014 om särskilda tillämpningsföreskrifter för Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 231/2014 av den 11 mars 2014 om inrättande av ett instrument för stöd inför anslutningen (IPA II) ( EUT L 132, 3.5.2014 ) | 60 |
| | * | Rättelse till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 av den 14 juni 2006 om transport av avfall ( EUT L 190, 12.7.2006 ) | 61 |

Rättelser

*

Rättelse till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 140/2014 av den 13 februari 2014 om godkännande av det verksamma ämnet spinetoram i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden, och om ändring av bilagan till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 540/2011 ( EUT L 44, 14.2.2014 )

( EUT L 44, 14.2.2014 )

60

*

Rättelse till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 447/2014 av den 2 maj 2014 om särskilda tillämpningsföreskrifter för Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 231/2014 av den 11 mars 2014 om inrättande av ett instrument för stöd inför anslutningen (IPA II) ( EUT L 132, 3.5.2014 )

( EUT L 132, 3.5.2014 )

60

*

Rättelse till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 av den 14 juni 2006 om transport av avfall ( EUT L 190, 12.7.2006 )

( EUT L 190, 12.7.2006 )

61

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES |

---

(1)   Text av betydelse för EES

1

| SV | De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.
  Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk. |
| --- | --- |

SV

De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.

Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk.

---

II Icke-lagstiftningsakter

INTERNATIONELLA AVTAL

| 22.10.2015 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 277/1 |
| --- | --- | --- | --- |

22.10.2015

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 277/1

---

RÅDETS BESLUT (EU) 2015/1893

av den 5 oktober 2015

om ingående, på Europeiska unionens vägnar, av protokollet om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i partnerskapsavtalet om fiske mellan Republiken Madagaskar och Europeiska gemenskapen

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 43 jämförd med artikel 218.6 andra stycket a och 218.7,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

med Europaparlamentets godkännande, och

av följande skäl:

| (1) | Den 15 november 2007 antog rådet förordning (EG) nr 31/2008 om ingående av ett partnerskapsavtal om fiske mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Madagaskar (1) (nedan kallat avtalet). Det existerande protokollet till avtalet löpte ut den 31 december 2014. |
| --- | --- |

(1)

Den 15 november 2007 antog rådet förordning (EG) nr 31/2008 om ingående av ett partnerskapsavtal om fiske mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Madagaskar (1) (nedan kallat avtalet). Det existerande protokollet till avtalet löpte ut den 31 december 2014.

| (2) | Kommissionen har, på Europeiska unionens vägnar, förhandlat fram ett nytt protokoll (nedan kallat protokollet) med Republiken Madagaskar, som ger unionens fartyg fiskemöjligheter i den fiskezon står under Madagaskars jurisdiktion. |
| --- | --- |

(2)

Kommissionen har, på Europeiska unionens vägnar, förhandlat fram ett nytt protokoll (nedan kallat protokollet) med Republiken Madagaskar, som ger unionens fartyg fiskemöjligheter i den fiskezon står under Madagaskars jurisdiktion.

| (3) | Detta protokoll har undertecknats i enlighet med rådets beslut 2014/929/EU (2) och har tillämpats provisoriskt från och med den 1 januari 2015. |
| --- | --- |

(3)

Detta protokoll har undertecknats i enlighet med rådets beslut 2014/929/EU (2) och har tillämpats provisoriskt från och med den 1 januari 2015.

| (4) | Genom avtalets artikel 9 inrättas en gemensam kommitté med ansvar för att övervaka tillämpningen av avtalet. I enlighet med protokollet får den gemensamma kommittén dessutom godkänna vissa ändringar av protokollet. I syfte att förenkla godkännandet av sådana ändringar är det lämpligt att kommissionen, på särskilda villkor, bemyndigas att godkänna ändringarna genom ett förenklat förfarande. |
| --- | --- |

(4)

Genom avtalets artikel 9 inrättas en gemensam kommitté med ansvar för att övervaka tillämpningen av avtalet. I enlighet med protokollet får den gemensamma kommittén dessutom godkänna vissa ändringar av protokollet. I syfte att förenkla godkännandet av sådana ändringar är det lämpligt att kommissionen, på särskilda villkor, bemyndigas att godkänna ändringarna genom ett förenklat förfarande.

| (5) | Protokollet bör godkännas. |
| --- | --- |

(5)

Protokollet bör godkännas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Protokollet om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i partnerskapsavtalet om fiske mellan Republiken Madagaskar och Europeiska gemenskapen godkänns härmed på unionens vägnar.

Artikel 2

Rådets ordförande ska på Europeiska unionens vägnar göra den anmälan som avses i artikel 16 i protokollet.

Artikel 3

I enlighet med de bestämmelser och villkor som fastställs i bilagan ska Europeiska kommissionen vara bemyndigad att på unionens vägnar godkänna de ändringar av protokollet som görs av den gemensamma kommittén.

Artikel 4

Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas.

Utfärdat i Luxemburg den 5 oktober 2015.

På rådets vägnar

N. SCHMIT

Ordförande

---

(1)  EUT L 15, 18.1.2008, s. 1.

1

(2)  Rådets beslut 2014/929/EU av den 15 december 2014 om undertecknande, på Europeiska unionens vägnar, och provisorisk tillämpning av protokollet om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i partnerskapsavtalet om fiske mellan Republiken Madagaskar och Europeiska gemenskapen (EUT L 365, 19.12.2014, s. 6).

2

---

BILAGA

Tillämpningsområdet för befogenhet och förfarande för fastställande av unionens ståndpunkt i den gemensamma kommittén

| 1. | Kommissionen bemyndigas att förhandla med Republiken Madagaskar och, i förekommande fall och under förutsättning att punkt 3 i denna bilaga iakttas, godkänna de ändringar av protokollet som görs avseende följande frågor:






  a) | Översynen av fiskemöjligheterna, samt översynen av den ekonomiska ersättningen och ändringar av protokollet och dess bilaga i enlighet med artikel 8.1 och 8.2 i protokollet. |
| --- | --- | --- |

1.

Kommissionen bemyndigas att förhandla med Republiken Madagaskar och, i förekommande fall och under förutsättning att punkt 3 i denna bilaga iakttas, godkänna de ändringar av protokollet som görs avseende följande frågor:

a)

Översynen av fiskemöjligheterna, samt översynen av den ekonomiska ersättningen och ändringar av protokollet och dess bilaga i enlighet med artikel 8.1 och 8.2 i protokollet.

| b) | Fastställande av fiskemöjligheterna i enlighet med artikel 9.6 i protokollet. |
| --- | --- |

b)

Fastställande av fiskemöjligheterna i enlighet med artikel 9.6 i protokollet.

| c) | Beslut om formerna för sektorsstödet i enlighet med artikel 6 i protokollet. |
| --- | --- |

c)

Beslut om formerna för sektorsstödet i enlighet med artikel 6 i protokollet.

| d) | Antagande av åtgärder för en hållbar förvaltning av de fiskeresurser som omfattas av protokollet och som har betydelse för unionsfiskefartygens verksamhet i enlighet med artikel 7.4 i protokollet. |
| --- | --- |

d)

Antagande av åtgärder för en hållbar förvaltning av de fiskeresurser som omfattas av protokollet och som har betydelse för unionsfiskefartygens verksamhet i enlighet med artikel 7.4 i protokollet.

| e) | Anpassning av bestämmelserna om villkoren för utövandet av fiskeverksamhet och tillämpningsföreskrifterna för protokollet och dess bilagor i enlighet med artikel 8.3 i protokollet. |
| --- | --- |

e)

Anpassning av bestämmelserna om villkoren för utövandet av fiskeverksamhet och tillämpningsföreskrifterna för protokollet och dess bilagor i enlighet med artikel 8.3 i protokollet.

| 2. | Unionen ska i den gemensamma kommittén






  a) | handla i enlighet med de mål som eftersträvas av unionen inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken, |
| --- | --- | --- |

2.

Unionen ska i den gemensamma kommittén

a)

handla i enlighet med de mål som eftersträvas av unionen inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken,

| b) | följa rådets slutsatser av den 19 mars 2012 om meddelandet om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension, |
| --- | --- |

b)

följa rådets slutsatser av den 19 mars 2012 om meddelandet om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension,

| c) | främja ståndpunkter som stämmer överens med relevanta bestämmelser antagna av regionala fiskeförvaltningsorganisationer. |
| --- | --- |

c)

främja ståndpunkter som stämmer överens med relevanta bestämmelser antagna av regionala fiskeförvaltningsorganisationer.

| 3. | När ett beslut om ändring av det protokoll som avses i punkt 1 är avsett att antas under ett möte i den gemensamma kommittén ska nödvändiga åtgärder vidtas så att den ståndpunkt som framförs på unionens vägnar tar hänsyn till den senaste statistiska, biologiska och övriga relevanta information som översänts till kommissionen.
  I detta syfte och på grundval av den informationen ska ett dokument som i detalj anger de närmare inslagen i förslaget till unionens ståndpunkt i tillräckligt god tid före det relevanta mötet i den gemensamma kommittén översändas av kommissionens avdelningar till rådet eller dess förberedande organ för behandling och godkännande.
  Vad beträffar de frågor som avses i punkt 1 a och b krävs det kvalificerad majoritet för rådets godkännande av den planerade unionsståndpunkten. I de övriga fallen ska den unionsståndpunkt som anges i det förberedande dokumentet anses godkänd om inte ett antal medlemsstater som motsvarar en blockerande minoritet gör invändningar mot ståndpunkten vid ett möte i rådets förberedande organ eller inom 20 dagar från mottagandet av det förberedande dokumentet, beroende på vilket datum som infaller först. I händelse av en sådan invändning ska frågan hänskjutas till rådet.
  Om det vid senare möten, även direkt på plats, inte går att nå en överenskommelse så att unionens ståndpunkt kan beakta nya faktorer, ska frågan hänskjutas till rådet eller dess förberedande organ. |
| --- | --- |

3.

När ett beslut om ändring av det protokoll som avses i punkt 1 är avsett att antas under ett möte i den gemensamma kommittén ska nödvändiga åtgärder vidtas så att den ståndpunkt som framförs på unionens vägnar tar hänsyn till den senaste statistiska, biologiska och övriga relevanta information som översänts till kommissionen.

I detta syfte och på grundval av den informationen ska ett dokument som i detalj anger de närmare inslagen i förslaget till unionens ståndpunkt i tillräckligt god tid före det relevanta mötet i den gemensamma kommittén översändas av kommissionens avdelningar till rådet eller dess förberedande organ för behandling och godkännande.

Vad beträffar de frågor som avses i punkt 1 a och b krävs det kvalificerad majoritet för rådets godkännande av den planerade unionsståndpunkten. I de övriga fallen ska den unionsståndpunkt som anges i det förberedande dokumentet anses godkänd om inte ett antal medlemsstater som motsvarar en blockerande minoritet gör invändningar mot ståndpunkten vid ett möte i rådets förberedande organ eller inom 20 dagar från mottagandet av det förberedande dokumentet, beroende på vilket datum som infaller först. I händelse av en sådan invändning ska frågan hänskjutas till rådet.

Om det vid senare möten, även direkt på plats, inte går att nå en överenskommelse så att unionens ståndpunkt kan beakta nya faktorer, ska frågan hänskjutas till rådet eller dess förberedande organ.

| 4. | Kommissionen uppmanas att i god tid vidta eventuella nödvändiga åtgärder för uppföljning av den gemensamma kommitténs beslut, i förekommande fall inbegripet offentliggörande av det relevanta beslutet i Europeiska unionens officiella tidning samt framläggande av förslag som behövs för beslutets genomförande. |
| --- | --- |

4.

Kommissionen uppmanas att i god tid vidta eventuella nödvändiga åtgärder för uppföljning av den gemensamma kommitténs beslut, i förekommande fall inbegripet offentliggörande av det relevanta beslutet i Europeiska unionens officiella tidning samt framläggande av förslag som behövs för beslutets genomförande.

---

| 22.10.2015 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 277/4 |
| --- | --- | --- | --- |

22.10.2015

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 277/4

---

RÅDETS BESLUT (EU) 2015/1894

av den 5 oktober 2015

om ingående av protokollet mellan Europeiska unionen och Republiken Kap Verde om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i partnerskapsavtalet om fiske mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Kap Verde

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 43 jämförd med artikel 218.6 a och 218.7,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets godkännande, och

av följande skäl:

| (1) | Den 19 december 2006 godkände rådet, genom antagande av förordning (EG) nr 2027/2006 (1), partnerskapsavtalet om fiske mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Kap Verde (nedan kallat avtalet). Protokollet som ingåtts mellan Europeiska unionen och Republiken Kap Verde om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i partnerskapsavtalet om fiske mellan de två parterna (2) upphörde att gälla den 31 augusti 2014 |
| --- | --- |

(1)

Den 19 december 2006 godkände rådet, genom antagande av förordning (EG) nr 2027/2006 (1), partnerskapsavtalet om fiske mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Kap Verde (nedan kallat avtalet). Protokollet som ingåtts mellan Europeiska unionen och Republiken Kap Verde om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i partnerskapsavtalet om fiske mellan de två parterna (2) upphörde att gälla den 31 augusti 2014

| (2) | Unionen och Republiken Kap Verde har förhandlat fram ett nytt protokoll till avtalet (nedan kallat protokollet) som ger unionsfartygen fiskemöjligheter i den fiskezon som står under Republiken Kap Verdes suveränitet eller jurisdiktion på fiskeområdet. |
| --- | --- |

(2)

Unionen och Republiken Kap Verde har förhandlat fram ett nytt protokoll till avtalet (nedan kallat protokollet) som ger unionsfartygen fiskemöjligheter i den fiskezon som står under Republiken Kap Verdes suveränitet eller jurisdiktion på fiskeområdet.

| (3) | Genom beslut 2014/948/EU (3) godkände rådet undertecknandet och den provisoriska tillämpningen av protokollet, med förbehåll för att det ingås vid ett senare tillfälle. |
| --- | --- |

(3)

Genom beslut 2014/948/EU (3) godkände rådet undertecknandet och den provisoriska tillämpningen av protokollet, med förbehåll för att det ingås vid ett senare tillfälle.

| (4) | Genom avtalet inrättas en gemensam kommitté vars uppgift är att kontrollera tillämpningen av avtalet. Den gemensamma kommittén får dessutom, i enlighet med protokollet, godkänna vissa ändringar av protokollet. För att underlätta godkännandet av dessa ändringar bör Europeiska kommissionen bemyndigas att godkänna ändringarna genom ett förenklat förfarande, med förbehåll för vissa särskilda villkor. |
| --- | --- |

(4)

Genom avtalet inrättas en gemensam kommitté vars uppgift är att kontrollera tillämpningen av avtalet. Den gemensamma kommittén får dessutom, i enlighet med protokollet, godkänna vissa ändringar av protokollet. För att underlätta godkännandet av dessa ändringar bör Europeiska kommissionen bemyndigas att godkänna ändringarna genom ett förenklat förfarande, med förbehåll för vissa särskilda villkor.

| (5) | Protokollet bör godkännas. |
| --- | --- |

(5)

Protokollet bör godkännas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Protokollet mellan Europeiska unionen och Republiken Kap Verde om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i partnerskapsavtalet om fiske mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Kap Verde godkänns härmed på unionens vägnar.

Artikel 2

Rådets ordförande ska på unionens vägnar göra den anmälan som anges i artikel 16 i protokollet.

Artikel 3

Med förbehåll för de bestämmelser och villkor som anges i bilagan till detta beslut och i artikel 9 i avtalet bemyndigas kommissionen att på unionens vägnar godkänna de ändringar av protokollet som görs inom ramen för den gemensamma kommittén.

Artikel 4

Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas.

Utfärdat i Luxemburg den 5 oktober 2015.

På rådets vägnar

N. SCHMIT

Ordförande

---

(1)  Rådets förordning (EG) nr 2027/2006 av den 19 december 2006 om ingående av ett partnerskapsavtal om fiske mellan Europeiska gemenskapen och republiken Kap Verde (EUT L 414, 30.12.2006, s. 1).

1

(2)  EUT L 181, 9.7.2011, s. 2.

2

(3)  Rådets beslut 2014/948/EU av den 15 december 2014 om undertecknande på Europeiska unionens vägnar och provisorisk tillämpning av protokollet mellan Europeiska unionen och Republiken Kap Verde om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i partnerskapsavtalet om fiske mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Kap Verde (EUT L 369, 24.12.2014, s. 1).

3

---

BILAGA

Tillämpningsområdet för delegering av befogenhet och förfarande för fastställande av unionens ståndpunkt i gemensamma kommittén

| 1. | Kommissionen bemyndigas att förhandla med Republiken Kap Verde och, i förekommande fall och under förutsättning att punkt 3 i denna bilaga iakttas, godkänna de ändringar av protokollet som görs avseende följande frågor:






  a) | Översyn av fiskemöjligheterna, proportionell justering av den ekonomiska ersättningen och genomförande av nödvändiga ändringar i enlighet med artikel 5 i protokollet. |
| --- | --- | --- |

1.

Kommissionen bemyndigas att förhandla med Republiken Kap Verde och, i förekommande fall och under förutsättning att punkt 3 i denna bilaga iakttas, godkänna de ändringar av protokollet som görs avseende följande frågor:

a)

Översyn av fiskemöjligheterna, proportionell justering av den ekonomiska ersättningen och genomförande av nödvändiga ändringar i enlighet med artikel 5 i protokollet.

| b) | Beslut om formerna för sektorsstödet i enlighet med artikel 3 i protokollet. |
| --- | --- |

b)

Beslut om formerna för sektorsstödet i enlighet med artikel 3 i protokollet.

| c) | Anpassning av bestämmelserna om villkoren för utövandet av fiskeverksamhet och tillämpningsföreskrifterna för protokollet och dess bilagor i enlighet med artikel 5.2 i protokollet. |
| --- | --- |

c)

Anpassning av bestämmelserna om villkoren för utövandet av fiskeverksamhet och tillämpningsföreskrifterna för protokollet och dess bilagor i enlighet med artikel 5.2 i protokollet.

| d) | Antagande av åtgärder för en hållbar förvaltning av fiskeresurser som påverkar unionfartygens verksamhet i enlighet med artikel 4.4 och 4.6 i protokollet. |
| --- | --- |

d)

Antagande av åtgärder för en hållbar förvaltning av fiskeresurser som påverkar unionfartygens verksamhet i enlighet med artikel 4.4 och 4.6 i protokollet.

| 2. | Unionen ska i den gemensamma kommitté som inrättats genom artikel 9 i avtalet






  a) | handla i enlighet med de mål som eftersträvas av unionen inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken, |
| --- | --- | --- |

2.

Unionen ska i den gemensamma kommitté som inrättats genom artikel 9 i avtalet

a)

handla i enlighet med de mål som eftersträvas av unionen inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken,

| b) | följa rådets slutsatser av den 19 mars 2012 om meddelandet om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension, |
| --- | --- |

b)

följa rådets slutsatser av den 19 mars 2012 om meddelandet om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension,

| c) | främja ståndpunkter som stämmer överens med relevanta bestämmelser antagna av regionala fiskeförvaltningsorganisationer. |
| --- | --- |

c)

främja ståndpunkter som stämmer överens med relevanta bestämmelser antagna av regionala fiskeförvaltningsorganisationer.

| 3. | När ett beslut om ändringar av protokollet enligt punkt 1 är avsett att antas under ett möte i gemensamma kommittén ska nödvändiga åtgärder vidtas för att den ståndpunkt som framförs på unionens vägnar ska ta hänsyn till den senaste statistiska, biologiska och i övrigt relevanta information som översänts till kommissionen.
  I detta syfte och på grundval av den informationen ska ett dokument som i detalj anger de närmare inslagen i förslaget till unionens ståndpunkt i tillräckligt god tid före det relevanta mötet i gemensamma kommittén översändas av kommissionens avdelningar till rådet eller dess förberedande organ för behandling och godkännande.
  Vad beträffar de frågor som avses i punkt 1 a krävs det kvalificerad majoritet för rådets godkännande av den planerade unionsståndpunkten. I de övriga fallen ska den unionsståndpunkt som anges i det förberedande dokumentet anses godkänd om inte ett antal medlemsstater som motsvarar en blockerande minoritet gör invändningar mot ståndpunkten vid ett möte i rådets förberedande organ eller inom 20 dagar från mottagandet av det förberedande dokumentet, beroende på vilket datum som infaller först. I händelse av en sådan invändning ska frågan hänskjutas till rådet.
  Om det vid senare möten, även direkt på plats, inte går att nå en överenskommelse så att unionens ståndpunkt kan beakta nya faktorer, ska frågan hänskjutas till rådet eller dess förberedande organ.
  Kommissionen uppmanas att i god tid vidta eventuella nödvändiga åtgärder för uppföljning av gemensamma kommitténs beslut, i förekommande fall inbegripet offentliggörande av det relevanta beslutet i Europeiska unionens officiella tidning samt framläggande av förslag som behövs för beslutets genomförande. |
| --- | --- |

3.

När ett beslut om ändringar av protokollet enligt punkt 1 är avsett att antas under ett möte i gemensamma kommittén ska nödvändiga åtgärder vidtas för att den ståndpunkt som framförs på unionens vägnar ska ta hänsyn till den senaste statistiska, biologiska och i övrigt relevanta information som översänts till kommissionen.

I detta syfte och på grundval av den informationen ska ett dokument som i detalj anger de närmare inslagen i förslaget till unionens ståndpunkt i tillräckligt god tid före det relevanta mötet i gemensamma kommittén översändas av kommissionens avdelningar till rådet eller dess förberedande organ för behandling och godkännande.

Vad beträffar de frågor som avses i punkt 1 a krävs det kvalificerad majoritet för rådets godkännande av den planerade unionsståndpunkten. I de övriga fallen ska den unionsståndpunkt som anges i det förberedande dokumentet anses godkänd om inte ett antal medlemsstater som motsvarar en blockerande minoritet gör invändningar mot ståndpunkten vid ett möte i rådets förberedande organ eller inom 20 dagar från mottagandet av det förberedande dokumentet, beroende på vilket datum som infaller först. I händelse av en sådan invändning ska frågan hänskjutas till rådet.

Om det vid senare möten, även direkt på plats, inte går att nå en överenskommelse så att unionens ståndpunkt kan beakta nya faktorer, ska frågan hänskjutas till rådet eller dess förberedande organ.

Kommissionen uppmanas att i god tid vidta eventuella nödvändiga åtgärder för uppföljning av gemensamma kommitténs beslut, i förekommande fall inbegripet offentliggörande av det relevanta beslutet i Europeiska unionens officiella tidning samt framläggande av förslag som behövs för beslutets genomförande.

---

FÖRORDNINGAR

| 22.10.2015 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 277/7 |
| --- | --- | --- | --- |

22.10.2015

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 277/7

---

KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) 2015/1895

av den 16 oktober 2015

om förbud mot fiske efter marulkfiskar i områdena VIIIa, VIIIb, VIIId och VIIIe med fartyg som för belgisk flagg

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1224/2009 av den 20 november 2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs (1), särskilt artikel 36.2, och

av följande skäl:

| (1) | I rådets förordning (EU) 2015/104 (2) fastställs kvoter för 2015. |
| --- | --- |

(1)

I rådets förordning (EU) 2015/104 (2) fastställs kvoter för 2015.

| (2) | Enligt de uppgifter som kommissionen har mottagit har fångsterna av det bestånd som anges i bilagan till den här förordningen, gjorda av fartyg som är registrerade i den medlemsstat som anges i samma bilaga, eller som för den medlemsstatens flagg, medfört att kvoten för 2015 är uttömd. |
| --- | --- |

(2)

Enligt de uppgifter som kommissionen har mottagit har fångsterna av det bestånd som anges i bilagan till den här förordningen, gjorda av fartyg som är registrerade i den medlemsstat som anges i samma bilaga, eller som för den medlemsstatens flagg, medfört att kvoten för 2015 är uttömd.

| (3) | Det är därför nödvändigt att förbjuda fiske efter detta bestånd. |
| --- | --- |

(3)

Det är därför nödvändigt att förbjuda fiske efter detta bestånd.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Uttömd kvot

Den fiskekvot för 2015 som tilldelats den medlemsstat som anges i bilagan till denna förordning för det bestånd som anges i samma bilaga ska anses vara uttömd från och med den dag som fastställs i bilagan.

Artikel 2

Förbud

Fiske efter det bestånd som anges i bilagan till denna förordning, och som bedrivs av fartyg som är registrerade i den medlemsstat som anges i samma bilaga, eller som för den medlemsstatens flagg, är förbjudet från och med den dag som fastställs i bilagan. Det är även förbjudet att omflytta, omlasta eller landa fångster av detta bestånd som har gjorts av sådana fartyg efter den dagen samt att förvara dessa fångster ombord.

Artikel 3

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 16 oktober 2015.

På kommissionens vägnar

För ordföranden

João AGUIAR MACHADO

Generaldirektör för havsfrågor och fiske

---

(1)  EUT L 343, 22.12.2009, s. 1.

1

(2)  Rådets förordning (EU) 2015/104 av den 19 januari 2015 om fastställande för år 2015 av fiskemöjligheterna för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i unionens vatten och, för unionsfartyg, i vissa andra vatten, om ändring av förordning (EU) nr 43/2014 och om upphävande av förordning (EU) nr 779/2014 (EUT L 22, 28.1.2015, s. 1).

2

---

BILAGA

| Nr | 49/TQ104 |
| --- | --- |
| Medlemsstat | Belgien |
| Bestånd | ANF/8ABDE. |
| Art | Marulkfiskar (Lophiidae) |
| Område | VIIIa, VIIIb, VIIId och VIIIe |
| Datum | 19.9.2015 |

Nr

49/TQ104

Medlemsstat

Belgien

Bestånd

ANF/8ABDE.

Art

Marulkfiskar (Lophiidae)

Område

VIIIa, VIIIb, VIIId och VIIIe

Datum

19.9.2015

---

| 22.10.2015 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 277/9 |
| --- | --- | --- | --- |

22.10.2015

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 277/9

---

KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) 2015/1896

av den 16 oktober 2015

om förbud mot fiske efter kummel i VIIIa, VIIIb, VIIId och VIIIe med fartyg som för belgisk flagg

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1224/2009 av den 20 november 2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs (1), särskilt artikel 36.2, och

av följande skäl:

| (1) | I rådets förordning (EU) 2015/104 (2) fastställs kvoter för 2015. |
| --- | --- |

(1)

I rådets förordning (EU) 2015/104 (2) fastställs kvoter för 2015.

| (2) | Enligt de uppgifter som kommissionen har mottagit har fångsterna av det bestånd som anges i bilagan till den här förordningen, gjorda av fartyg som är registrerade i den medlemsstat som anges i samma bilaga, eller som för den medlemsstatens flagg, medfört att kvoten för 2015 är uttömd. |
| --- | --- |

(2)

Enligt de uppgifter som kommissionen har mottagit har fångsterna av det bestånd som anges i bilagan till den här förordningen, gjorda av fartyg som är registrerade i den medlemsstat som anges i samma bilaga, eller som för den medlemsstatens flagg, medfört att kvoten för 2015 är uttömd.

| (3) | Det är därför nödvändigt att förbjuda fiske efter detta bestånd. |
| --- | --- |

(3)

Det är därför nödvändigt att förbjuda fiske efter detta bestånd.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Uttömd kvot

Den fiskekvot för 2015 som tilldelats den medlemsstat som anges i bilagan till denna förordning för det bestånd som anges i samma bilaga ska anses vara uttömd från och med den dag som fastställs i bilagan.

Artikel 2

Förbud

Fiske efter det bestånd som anges i bilagan till denna förordning, och som bedrivs av fartyg som är registrerade i den medlemsstat som anges i samma bilaga, eller som för den medlemsstatens flagg, är förbjudet från och med den dag som fastställs i bilagan. Det är även förbjudet att omflytta, omlasta eller landa fångster av detta bestånd som har gjorts av sådana fartyg efter den dagen samt att förvara dessa fångster ombord.

Artikel 3

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 16 oktober 2015.

På kommissionens vägnar

För ordföranden

João AGUIAR MACHADO

Generaldirektör för havsfrågor och fiske

---

(1)  EUT L 343, 22.12.2009, s. 1.

1

(2)  Rådets förordning (EU) 2015/104 av den 19 januari 2015 om fastställande för år 2015 av fiskemöjligheterna för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i unionens vatten och, för unionsfartyg, i vissa andra vatten, om ändring av förordning (EU) nr 43/2014 och om upphävande av förordning (EU) nr 779/2014 (EUT L 22, 28.1.2015, s. 1).

2

---

BILAGA

| Nr | 48/TQ104 |
| --- | --- |
| Medlemsstat | Belgien |
| Bestånd | HKE/8ABDE. |
| Art | Kummel (Merluccius merluccius) |
| Område | VIIIa, VIIIb, VIIId och VIIIe |
| Datum | 19.9.2015 |

Nr

48/TQ104

Medlemsstat

Belgien

Bestånd

HKE/8ABDE.

Art

Kummel (Merluccius merluccius)

Område

VIIIa, VIIIb, VIIId och VIIIe

Datum

19.9.2015

---

| 22.10.2015 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 277/11 |
| --- | --- | --- | --- |

22.10.2015

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 277/11

---

KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2015/1897

av den 21 oktober 2015

om ändring av förordning (EG) nr 2056/2001 vad gäller landningsskyldigheten

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 850/98 av den 30 mars 1998 för bevarande av fiskeresurserna genom tekniska åtgärder för skydd av unga exemplar av marina organismer (1), särskilt artikel 48, och

av följande skäl:

| (1) | Ett av de fastställda målen i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 (2) är att utkasten gradvis ska upphöra genom att det införs en landningsskyldighet för fångster av arter som omfattas av fångstbegränsningar. Vissa bestämmelser i kommissionens förordning (EG) nr 2056/2001 (3) om fastställande av ytterligare tekniska åtgärder för torskbeståndets återhämtning i Nordsjön och väster om Skottland tvingar fiskare att kasta fisk överbord. För att komma till rätta med den förordningens oförenlighet med landningsskyldigheten och för att göra landningsskyldigheten praktiskt genomförbar bör dessa bestämmelser ändras. |
| --- | --- |

(1)

Ett av de fastställda målen i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 (2) är att utkasten gradvis ska upphöra genom att det införs en landningsskyldighet för fångster av arter som omfattas av fångstbegränsningar. Vissa bestämmelser i kommissionens förordning (EG) nr 2056/2001 (3) om fastställande av ytterligare tekniska åtgärder för torskbeståndets återhämtning i Nordsjön och väster om Skottland tvingar fiskare att kasta fisk överbord. För att komma till rätta med den förordningens oförenlighet med landningsskyldigheten och för att göra landningsskyldigheten praktiskt genomförbar bör dessa bestämmelser ändras.

| (2) | I synnerhet för att säkerställa genomförandet av landningsskyldigheten bör förordning (EG) nr 2056/2001 ändras så att alla oavsiktliga fångster av marina organismer av arter som omfattas av landningsskyldigheten, och som fångas utöver begränsningar i fråga om fångstsammansättning, landas och räknas av mot kvoter. |
| --- | --- |

(2)

I synnerhet för att säkerställa genomförandet av landningsskyldigheten bör förordning (EG) nr 2056/2001 ändras så att alla oavsiktliga fångster av marina organismer av arter som omfattas av landningsskyldigheten, och som fångas utöver begränsningar i fråga om fångstsammansättning, landas och räknas av mot kvoter.

| (3) | De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för fiske och vattenbruk. |
| --- | --- |

(3)

De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för fiske och vattenbruk.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Förordning (EG) nr 2056/2001 ska ändras på följande sätt:

| 1. | I artikel 2 ska följande punkt läggas till som punkt 3:
  ”3.   oavsiktliga fångster: oavsiktliga fångster av marina organismer som enligt artikel 15 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 (4) ska landas och räknas av mot kvoter antingen på grund av att de är mindre än den minsta referensstorleken för bevarande eller på grund av att mängden av dessa är större än vad som är tillåtet enligt bestämmelserna om fångstsammansättning och bifångst.

  (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken, om ändring av rådets förordningar (EG) nr 1954/2003 och (EG) nr 1224/2009 och om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 2371/2002 och (EG) nr 639/2004 och rådets beslut 2004/585/EG (EUT L 354, 28.12.2013, s. 22).”" |
| --- | --- |

1.

I artikel 2 ska följande punkt läggas till som punkt 3:

”3.   oavsiktliga fångster: oavsiktliga fångster av marina organismer som enligt artikel 15 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 (4) ska landas och räknas av mot kvoter antingen på grund av att de är mindre än den minsta referensstorleken för bevarande eller på grund av att mängden av dessa är större än vad som är tillåtet enligt bestämmelserna om fångstsammansättning och bifångst.

(4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken, om ändring av rådets förordningar (EG) nr 1954/2003 och (EG) nr 1224/2009 och om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 2371/2002 och (EG) nr 639/2004 och rådets beslut 2004/585/EG (EUT L 354, 28.12.2013, s. 22).”"

| 2. | Följande artikel ska införas som artikel 9a:
  ”Artikel 9a
  Om marina organismer av en art som omfattas av landningsskyldigheten har fångats utöver de tillåtna procentsatser som anges i artiklarna 4.1–4.6, 5.2, 6.2, 7 och 8 i denna förordning, ska artikel 15 i förordning (EU) nr 1380/2013 tillämpas. Dessa oavsiktliga fångster ska landas och räknas av mot kvoter. Sådana oavsiktliga fångster ska inte anses utgöra ett åsidosättande av de tillåtna procentsatserna för fångstsammansättning som anges i dessa artiklar.” |
| --- | --- |

2.

Följande artikel ska införas som artikel 9a:

”Artikel 9a

Om marina organismer av en art som omfattas av landningsskyldigheten har fångats utöver de tillåtna procentsatser som anges i artiklarna 4.1–4.6, 5.2, 6.2, 7 och 8 i denna förordning, ska artikel 15 i förordning (EU) nr 1380/2013 tillämpas. Dessa oavsiktliga fångster ska landas och räknas av mot kvoter. Sådana oavsiktliga fångster ska inte anses utgöra ett åsidosättande av de tillåtna procentsatserna för fångstsammansättning som anges i dessa artiklar.”

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 21 oktober 2015.

På kommissionens vägnar

Jean-Claude JUNCKER

Ordförande

---

(1)  EGT L 125, 27.4.1998, s. 1.

1

(2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken, om ändring av rådets förordningar (EG) nr 1954/2003 och (EG) nr 1224/2009 och om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 2371/2002 och (EG) nr 639/2004 och rådets beslut 2004/585/EG (EUT L 354, 28.12.2013, s. 22).

2

(3)  Kommissionens förordning (EG) nr 2056/2001 av den 19 oktober 2001 om fastställande av ytterligare tekniska åtgärder för torskbeståndets återhämtning i Nordsjön och väster om Skottland (EUT L 277, 20.10.2001, s. 13).

3

---

| 22.10.2015 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 277/13 |
| --- | --- | --- | --- |

22.10.2015

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 277/13

---

KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) 2015/1898

av den 21 oktober 2015

om icke-godkännande av ett hälsopåstående om livsmedel annat än sådana som avser minskad sjukdomsrisk och barns utveckling och hälsa

(Text av betydelse för EES)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1924/2006 av den 20 december 2006 om näringspåståenden och hälsopåståenden om livsmedel (1), särskilt artikel 18.5, och

av följande skäl:

| (1) | Enligt förordning (EG) nr 1924/2006 är hälsopåståenden om livsmedel förbjudna, såvida de inte godkänts av kommissionen i enlighet med den förordningen och ingår i en förteckning över tillåtna påståenden. |
| --- | --- |

(1)

Enligt förordning (EG) nr 1924/2006 är hälsopåståenden om livsmedel förbjudna, såvida de inte godkänts av kommissionen i enlighet med den förordningen och ingår i en förteckning över tillåtna påståenden.

| (2) | I förordning (EG) nr 1924/2006 anges det också att livsmedelsföretagare kan sända ansökningar om godkännande av hälsopåståenden till den behöriga nationella myndigheten i en medlemsstat. Den behöriga nationella myndigheten ska vidarebefordra giltiga ansökningar till Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa), nedan kallad myndigheten, för en vetenskaplig bedömning samt till kommissionen och medlemsstaterna för kännedom. |
| --- | --- |

(2)

I förordning (EG) nr 1924/2006 anges det också att livsmedelsföretagare kan sända ansökningar om godkännande av hälsopåståenden till den behöriga nationella myndigheten i en medlemsstat. Den behöriga nationella myndigheten ska vidarebefordra giltiga ansökningar till Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa), nedan kallad myndigheten, för en vetenskaplig bedömning samt till kommissionen och medlemsstaterna för kännedom.

| (3) | Myndigheten ska avge ett yttrande om hälsopåståendet i fråga. |
| --- | --- |

(3)

Myndigheten ska avge ett yttrande om hälsopåståendet i fråga.

| (4) | Kommissionen ska med beaktande av myndighetens yttrande fatta beslut om huruvida hälsopåståenden ska godkännas. |
| --- | --- |

(4)

Kommissionen ska med beaktande av myndighetens yttrande fatta beslut om huruvida hälsopåståenden ska godkännas.

| (5) | Efter en ansökan från Clasado Limited, inlämnad enligt artikel 13.5 i förordning (EG) nr 1924/2006, ombads myndigheten avge ett yttrande om ett hälsopåstående om Bimuno® GOS och minskade mag-tarmbesvär (fråga nr EFSA-Q-2014-00022 (2)). Det påstående som sökanden föreslog hade följande lydelse: ”Regelbundet dagligt intag av 1,37 g galaktooligosackarider från Bimuno® kan minska magbesvär”. |
| --- | --- |

(5)

Efter en ansökan från Clasado Limited, inlämnad enligt artikel 13.5 i förordning (EG) nr 1924/2006, ombads myndigheten avge ett yttrande om ett hälsopåstående om Bimuno® GOS och minskade mag-tarmbesvär (fråga nr EFSA-Q-2014-00022 (2)). Det påstående som sökanden föreslog hade följande lydelse: ”Regelbundet dagligt intag av 1,37 g galaktooligosackarider från Bimuno® kan minska magbesvär”.

| (6) | Den 16 juli 2014 mottog kommissionen och medlemsstaterna det vetenskapliga yttrandet från myndigheten, som fann att man på grundval av de framlagda uppgifterna inte kunde fastställa något orsakssamband mellan intag av Bimuno® GOS och minskade mag-tarmbesvär. I yttrandet konstaterade myndigheten också att med undantag av en interventionsstudie på människor som inte har publicerats, så har alla humanstudier och andra studier som sökanden lämnat för detta påstående redan lämnats i tidigare ansökningar för samma påstående och dessa har fått negativa bedömningar (3). Eftersom påståendet inte uppfyller kraven i förordning (EG) nr 1924/2006 bör det därför inte godkännas. |
| --- | --- |

(6)

Den 16 juli 2014 mottog kommissionen och medlemsstaterna det vetenskapliga yttrandet från myndigheten, som fann att man på grundval av de framlagda uppgifterna inte kunde fastställa något orsakssamband mellan intag av Bimuno® GOS och minskade mag-tarmbesvär. I yttrandet konstaterade myndigheten också att med undantag av en interventionsstudie på människor som inte har publicerats, så har alla humanstudier och andra studier som sökanden lämnat för detta påstående redan lämnats i tidigare ansökningar för samma påstående och dessa har fått negativa bedömningar (3). Eftersom påståendet inte uppfyller kraven i förordning (EG) nr 1924/2006 bör det därför inte godkännas.

| (7) | De synpunkter som sökanden och allmänheten lämnat till kommissionen enligt artikel 16.6 i förordning (EG) nr 1924/2006 har beaktats vid fastställandet av åtgärderna i den här förordningen. |
| --- | --- |

(7)

De synpunkter som sökanden och allmänheten lämnat till kommissionen enligt artikel 16.6 i förordning (EG) nr 1924/2006 har beaktats vid fastställandet av åtgärderna i den här förordningen.

| (8) | De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder. |
| --- | --- |

(8)

De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Hälsopåståendet i bilagan till denna förordning ska inte tas upp i den unionsförteckning över tillåtna påståenden som avses i artikel 13.3 i förordning (EG) nr 1924/2006.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 21 oktober 2015.

På kommissionens vägnar

Jean-Claude JUNCKER

Ordförande

---

(1)  EUT L 404, 30.12.2006, s. 9.

1

(2)  The EFSA Journal, vol. 12(2014):7, artikelnr 3756.

2

The EFSA Journal

(3)  The EFSA Journal, vol. 9(2011):12, artikelnr 2472 och vol. 11(2013):6, artikelnr 3259.

3

The EFSA Journal

---

BILAGA

Ej godkänt hälsopåstående

| Ansökan – relevanta bestämmelser i förordning (EG) nr 1924/2006 | Näringsämne, ämne, livsmedel eller livsmedelskategori | Påstående | Efsa-yttrande |
| --- | --- | --- | --- |
| Artikel 13.5 – hälsopåstående som grundar sig på nyligen framtagen vetenskaplig dokumentation och/eller som innehåller en begäran om skydd av äganderättsligt skyddade data | Bimuno® GOS | Regelbundet dagligt intag av 1,37 g galaktooligosackarider från Bimuno® kan minska magbesvär | Q-2014-00022 |

Ansökan – relevanta bestämmelser i förordning (EG) nr 1924/2006

Näringsämne, ämne, livsmedel eller livsmedelskategori

Påstående

Efsa-yttrande

Artikel 13.5 – hälsopåstående som grundar sig på nyligen framtagen vetenskaplig dokumentation och/eller som innehåller en begäran om skydd av äganderättsligt skyddade data

Bimuno® GOS

Regelbundet dagligt intag av 1,37 g galaktooligosackarider från Bimuno® kan minska magbesvär

Q-2014-00022

---

| 22.10.2015 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 277/15 |
| --- | --- | --- | --- |

22.10.2015

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 277/15

---

KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2015/1899

av den 21 oktober 2015

om fastställande av schablonimportvärden för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 av den 17 december 2013 om upprättande av en samlad marknadsordning för jordbruksprodukter och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 922/72, (EEG) nr 234/79, (EG) nr 1037/2001 och (EG) nr 1234/2007 (1),

med beaktande av kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 av den 7 juni 2011 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1234/2007 vad gäller sektorn för frukt och grönsaker och sektorn för bearbetad frukt och bearbetade grönsaker (2), särskilt artikel 136.1, och

av följande skäl:

| (1) | I genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 fastställs, i enlighet med resultatet av de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan, kriterierna för kommissionens fastställande av schablonvärden vid import från tredjeländer, för de produkter och de perioder som anges i del A i bilaga XVI till den förordningen. |
| --- | --- |

(1)

I genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 fastställs, i enlighet med resultatet av de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan, kriterierna för kommissionens fastställande av schablonvärden vid import från tredjeländer, för de produkter och de perioder som anges i del A i bilaga XVI till den förordningen.

| (2) | Varje arbetsdag fastställs ett schablonimportvärde i enlighet med artikel 136.1 i genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 med hänsyn till varierande dagliga uppgifter. Denna förordning bör därför träda i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning. |
| --- | --- |

(2)

Varje arbetsdag fastställs ett schablonimportvärde i enlighet med artikel 136.1 i genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 med hänsyn till varierande dagliga uppgifter. Denna förordning bör därför träda i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

De schablonimportvärden som avses i artikel 136 i genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 fastställs i bilagan till denna förordning.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 21 oktober 2015.

På kommissionens vägnar

För ordföranden

Jerzy PLEWA

Generaldirektör för jordbruk och landsbygdsutveckling

---

(1)  EUT L 347, 20.12.2013, s. 671.

1

(2)  EUT L 157, 15.6.2011, s. 1.

2

---

BILAGA

Schablonimportvärden för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker

| (euro/100 kg) |
| --- |
| KN-nummer | Kod för tredjeland (1) | Schablonimportvärde |
| 0702 00 00 | AL | 40,5 |
| MA | 115,6 |
| MK | 60,3 |
| TR | 95,4 |
| ZZ | 78,0 |
| 0707 00 05 | AL | 38,5 |
| MK | 46,1 |
| TR | 112,1 |
| ZZ | 65,6 |
| 0709 93 10 | MA | 107,9 |
| TR | 143,0 |
| ZZ | 125,5 |
| 0805 50 10 | AR | 152,4 |
| TR | 101,4 |
| UY | 74,0 |
| ZA | 148,6 |
| ZZ | 119,1 |
| 0806 10 10 | BR | 249,3 |
| EG | 199,4 |
| MK | 96,9 |
| PE | 73,3 |
| TR | 167,2 |
| ZZ | 157,2 |
| 0808 10 80 | AR | 124,2 |
| CL | 121,6 |
| NZ | 137,0 |
| US | 120,3 |
| ZA | 157,5 |
| ZZ | 132,1 |
| 0808 30 90 | TR | 133,5 |
| XS | 96,6 |
| ZZ | 115,1 |

(euro/100 kg)

KN-nummer

Kod för tredjeland (1)

Schablonimportvärde

0702 00 00

AL

40,5

MA

115,6

MK

60,3

TR

95,4

ZZ

78,0

0707 00 05

AL

38,5

MK

46,1

TR

112,1

ZZ

65,6

0709 93 10

MA

107,9

TR

143,0

ZZ

125,5

0805 50 10

AR

152,4

TR

101,4

UY

74,0

ZA

148,6

ZZ

119,1

0806 10 10

BR

249,3

EG

199,4

MK

96,9

PE

73,3

TR

167,2

ZZ

157,2

0808 10 80

AR

124,2

CL

121,6

NZ

137,0

US

120,3

ZA

157,5

ZZ

132,1

0808 30 90

TR

133,5

XS

96,6

ZZ

115,1

---

(1)  Landsbeteckningar som fastställs i kommissionens förordning (EU) nr 1106/2012 av den 27 november 2012 om tillämpning av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 471/2009 om gemenskapsstatistik över utrikeshandeln med icke-medlemsstater vad gäller uppdateringen av nomenklaturen avseende länder och territorier (EUT L 328, 28.11.2012, s. 7). Koden ZZ står för ”övrigt ursprung”.

---

BESLUT

| 22.10.2015 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 277/17 |
| --- | --- | --- | --- |

22.10.2015

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 277/17

---

RÅDETS BESLUT (EU) 2015/1900

av den 5 oktober 2015

om fastställande av den ståndpunkt som ska intas på Europeiska unionens vägnar i det stabiliserings- och associeringsråd som inrättats genom stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Bosnien och Hercegovina, å andra sidan, vad gäller stabiliserings- och associeringsrådets beslut om antagande av dess arbetsordning

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 217 jämförd med artikel 218.9,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och

av följande skäl:

| (1) | Genom artikel 115 i stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Bosnien och Hercegovina, å andra sidan (nedan kallat avtalet) inrättas ett stabiliserings- och associeringsråd. |
| --- | --- |

(1)

Genom artikel 115 i stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Bosnien och Hercegovina, å andra sidan (nedan kallat avtalet) inrättas ett stabiliserings- och associeringsråd.

| (2) | Enligt artikel 116 i avtalet ska stabiliserings- och associeringsrådet själv anta sin arbetsordning. |
| --- | --- |

(2)

Enligt artikel 116 i avtalet ska stabiliserings- och associeringsrådet själv anta sin arbetsordning.

| (3) | Enligt artikel 118 i avtalet ska stabiliserings- och associeringsrådet biträdas av en stabiliserings- och associeringskommitté (nedan kallad kommittén). |
| --- | --- |

(3)

Enligt artikel 118 i avtalet ska stabiliserings- och associeringsrådet biträdas av en stabiliserings- och associeringskommitté (nedan kallad kommittén).

| (4) | Artikel 118 i avtalet föreskriver också att stabiliserings- och associeringsrådet i sin arbetsordning ska fastställa kommitténs uppgifter och att stabiliserings- och associeringsrådet får delegera vilken som helst av sina befogenheter till kommittén. |
| --- | --- |

(4)

Artikel 118 i avtalet föreskriver också att stabiliserings- och associeringsrådet i sin arbetsordning ska fastställa kommitténs uppgifter och att stabiliserings- och associeringsrådet får delegera vilken som helst av sina befogenheter till kommittén.

| (5) | Enligt artikel 120 i avtalet får stabiliserings- och associeringsrådet besluta att inrätta andra särskilda kommittéer eller organ som kan biträda det i dess arbete. Den artikeln föreskriver också att stabiliserings- och associeringsrådet ska fastställa dessa kommittéers eller organs sammansättning, uppgifter och arbetssätt i sin arbetsordning. |
| --- | --- |

(5)

Enligt artikel 120 i avtalet får stabiliserings- och associeringsrådet besluta att inrätta andra särskilda kommittéer eller organ som kan biträda det i dess arbete. Den artikeln föreskriver också att stabiliserings- och associeringsrådet ska fastställa dessa kommittéers eller organs sammansättning, uppgifter och arbetssätt i sin arbetsordning.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

Den ståndpunkt som ska intas på Europeiska unionens vägnar i det stabiliserings- och associeringsråd som inrättades genom artikel 115 i avtalet beträffande stabiliserings- och associeringsrådets beslut om antagande av dess arbetsordning ska grunda sig på det utkast till beslut av stabiliserings- och associeringsrådet som bifogas det här beslutet.

Smärre ändringar i detta utkast till beslut kan godtas utan något nytt beslut av rådet.

Utfärdat i Luxemburg den 5 oktober 2015.

På rådets vägnar

N. SCHMIT

Ordförande

---

BESLUT nr 1 AV STABILISERINGS- OCH ASSOCIERINGSRÅDET EU–BOSNIEN OCH HERCEGOVINA

av den

om antagande av stabiliserings- och associeringsrådets arbetsordning

STABILISERINGS- OCH ASSOCIERINGSRÅDET HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Bosnien och Hercegovina, å andra sidan (nedan kallat avtalet), särskilt artiklarna 115, 116, 118 och 120, och av följande skäl:

Avtalet trädde i kraft den 1 juni 2015.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Ordförandeskap

Parterna ska turas om att inneha ordförandeskapet i stabiliserings- och associeringsrådet under en tolvmånadersperiod. Den första perioden ska inledas den dag då stabiliserings- och associeringsrådet håller sitt första möte och avslutas den 31 december samma år.

Artikel 2

Möten

Stabiliserings- och associeringsrådet ska sammanträda på ministernivå en gång per år. Stabiliserings- och associeringsrådet får hålla extraordinarie möten på begäran av någon av parterna, om parterna kommer överens om detta. Om parterna inte kommer överens om något annat, ska stabiliserings- och associeringsrådets möten hållas på den plats där Europeiska unionens råd vanligtvis sammanträder och på den dag som parterna kommer överens om. Kallelse till stabiliserings- och associeringsrådets möten ska utfärdas gemensamt av stabiliserings- och associeringsrådets sekreterare enligt överenskommelse med ordföranden.

Artikel 3

Företrädare

Stabiliserings- och associeringsrådets ledamöter får låta sig företrädas om de är förhindrade att delta i ett möte. En ledamot som önskar låta sig företrädas ska före mötet meddela ordföranden namnet på företrädaren. Den som företräder en av stabiliserings- och associeringsrådets ledamöter ska utöva alla dennes rättigheter.

Artikel 4

Delegationer

Stabiliserings- och associeringsrådets ledamöter får åtföljas av tjänstemän. Före varje möte ska ordföranden underrättas om den planerade sammansättningen av parternas delegationer. En företrädare för Europeiska investeringsbanken ska delta som observatör i stabiliserings- och associeringsrådets möten, när frågor som rör banken står på dagordningen. Stabiliserings- och associeringsrådet får bjuda in utomstående personer att delta i mötena för att informera om särskilda ämnen.

Artikel 5

Sekretariat

En tjänsteman från generalsekretariatet vid Europeiska unionens råd och en tjänsteman från Bosnien och Hercegovinas beskickning vid Europeiska unionen ska gemensamt fungera som stabiliserings- och associeringsrådets sekreterare.

Artikel 6

Korrespondens

Korrespondens till stabiliserings- och associeringsrådet ska ställas till stabiliserings- och associeringsrådets ordförande och sändas till generalsekretariatet vid Europeiska unionens råd.

De båda sekreterarna ska se till att korrespondensen vidarebefordras till stabiliserings- och associeringsrådets ordförande och, när så är lämpligt, distribueras till stabiliserings- och associeringsrådets övriga ledamöter. Korrespondens som ska distribueras ska sändas till kommissionens generalsekretariat, till Europeiska utrikestjänsten, till medlemsstaternas ständiga representationer och till Bosnien och Hercegovinas beskickning vid Europeiska unionen.

Meddelanden från stabiliserings- och associeringsrådets ordförande ska av de båda sekreterarna sändas till mottagarna och, när så är lämpligt, distribueras till associeringsrådets övriga ledamöter som avses i andra stycket.

Artikel 7

Offentlighet

Om inte något annat beslutas, ska stabiliserings- och associeringsrådets möten inte vara offentliga.

Artikel 8

Dagordning

1.   Ordföranden ska upprätta en preliminär dagordning för varje möte. Den ska vidarebefordras av stabiliserings- och associeringsrådets sekreterare till de mottagare som avses i artikel 6 senast 15 dagar innan mötet inleds. Den preliminära dagordningen ska omfatta de punkter som har tillställts ordföranden senast 21 dagar innan mötet inleds. Punkterna får dock föras upp på den preliminära dagordningen endast om underlag har överlämnats till sekreterarna senast den dag då dagordningen avsänds. Dagordningen ska antas av stabiliserings- och associeringsrådet i början av varje möte. Andra punkter än de som finns upptagna på den preliminära dagordningen får föras upp på dagordningen, om de båda parterna är överens om detta.

2.   Ordföranden får i samförstånd med de båda parterna förkorta de tidsfrister som anges i punkt 1 med hänsyn till omständigheterna i enskilda fall.

Artikel 9

Protokoll

De båda sekreterarna ska upprätta ett utkast till protokoll från varje möte. Protokollet ska som regel för varje punkt på dagordningen innehålla uppgift om

| — | de handlingar som har lämnats in till stabiliserings- och associeringsrådet, |
| --- | --- |

—

de handlingar som har lämnats in till stabiliserings- och associeringsrådet,

| — | uttalanden som någon ledamot av stabiliserings- och associeringsrådet begärt att få förda till protokollet, |
| --- | --- |

—

uttalanden som någon ledamot av stabiliserings- och associeringsrådet begärt att få förda till protokollet,

| — | fattade beslut, utfärdade rekommendationer samt antagna uttalanden och slutsatser. |
| --- | --- |

—

fattade beslut, utfärdade rekommendationer samt antagna uttalanden och slutsatser.

Utkastet till protokoll ska föreläggas stabiliserings- och associeringsrådet för godkännande. Efter godkännandet ska protokollet undertecknas av ordföranden och de båda sekreterarna. Protokollet ska arkiveras hos generalsekretariatet vid Europeiska unionens råd, som fungerar som depositarie för de handlingar som rör associeringen. En bestyrkt kopia ska översändas till var och en av de mottagare som avses i artikel 6.

Artikel 10

Beslut och rekommendationer

1.   Stabiliserings- och associeringsrådet ska fatta beslut och utfärda rekommendationer i samförstånd mellan parterna. Stabiliserings- och associeringsrådet får fatta beslut eller utfärda rekommendationer genom skriftligt förfarande, om båda parterna är överens om detta.

2.   Stabiliserings- och associeringsrådets beslut och rekommendationer enligt artikel 117 i avtalet ska benämnas ”beslut” respektive ”rekommendation”, följt av löpnummer, datum för antagande och en beskrivning av ämnet. Stabiliserings- och associeringsrådets beslut och rekommendationer ska undertecknas av ordföranden och bestyrkas av de båda sekreterarna. Besluten och rekommendationerna ska översändas till var och en av de mottagare som avses i artikel 6. Var och en av parterna får besluta att offentliggöra stabiliserings- och associeringsrådets beslut och rekommendationer i sitt officiella kungörelseorgan.

Artikel 11

Språk

De båda parternas officiella språk ska vara stabiliserings- och associeringsrådets officiella språk. Om annat inte beslutas ska stabiliserings- och associeringsrådet grunda sina överläggningar på handlingar som upprättats på dessa språk.

Artikel 12

Utgifter

Europeiska unionen och Bosnien och Hercegovina ska var för sig stå för de kostnader som de ådrar sig i samband med sitt deltagande i stabiliserings- och associeringsrådets möten, såväl utgifter för personal, resor och uppehälle som portokostnader och kostnader för telekommunikation. Kostnaderna för tolkning vid mötena, översättning och mångfaldigande av handlingar samt övriga kostnader för arrangemangen i samband med mötena ska bäras av den part som är värd för mötet.

Artikel 13

Stabiliserings- och associeringskommittén

1.   Härmed inrättas en stabiliserings- och associeringskommitté (nedan kallad kommittén), som ska biträda stabiliserings- och associeringsrådet i dess arbete. Den ska bestå av företrädare för Europeiska unionens råd och för Europeiska kommissionen, å ena sidan, och företrädare för Bosnien och Hercegovinas regering, å andra sidan, i princip på högre tjänstemannanivå.

2.   Kommittén ska förbereda stabiliserings- och associeringsrådets möten och överläggningar och vid behov verkställa stabiliserings- och associeringsrådets beslut samt allmänt sörja för kontinuiteten i associeringsförbindelserna och för att avtalet fungerar väl. Kommittén ska behandla de frågor som stabiliserings- och associeringsrådet hänskjuter till den och övriga frågor som kan uppkomma i samband med den dagliga tillämpningen av avtalet. Den ska lägga fram förslag eller utkast till beslut eller rekommendationer, som ska antas av stabiliserings- och associeringsrådet.

3.   När det i avtalet hänvisas till en skyldighet eller en möjlighet att hålla samråd, får detta samråd äga rum i kommittén. Detta samråd får fortsätta i stabiliserings- och associeringsrådet, om parterna är överens om detta.

4.   Kommitténs arbetsordning är bifogad detta beslut.

Utfärdat i

På stabiliserings- och associeringsrådets vägnar

Ordförande

BILAGA till BESLUT nr 1 AV STABILISERINGS- OCH ASSOCIERINGSRÅDET EU–BOSNIEN OCH HERCEGOVINA

av den

Stabiliserings- och associeringskommitténs arbetsordning

Artikel 1

Ordförandeskap

Parterna ska turas om att inneha ordförandeskapet i kommittén under en tolvmånadersperiod. Den första perioden ska inledas den dag då stabiliserings- och associeringsrådet håller sitt första möte och avslutas den 31 december samma år.

Artikel 2

Möten

Kommittén ska sammanträda när omständigheterna så kräver, enligt överenskommelse mellan parterna. Kommitténs möten ska hållas vid en tidpunkt och på en plats som parterna kommer överens om. Kallelse till kommitténs möten ska utfärdas av ordföranden.

Artikel 3

Delegationer

Före varje möte ska ordföranden underrättas om den planerade sammansättningen av parternas delegationer.

Artikel 4

Sekretariat

En tjänsteman från Europeiska kommissionen och en tjänsteman från Bosnien och Hercegovinas regering ska gemensamt fungera som kommitténs sekreterare. Alla meddelanden till och från kommitténs ordförande inom ramen för detta beslut ska sändas till sekreterarna för kommittén och till sekreterarna för och ordföranden i stabiliserings- och associeringsrådet.

Artikel 5

Offentlighet

Om annat inte beslutas ska kommitténs möten inte vara offentliga.

Artikel 6

Dagordning

1.   Ordföranden ska upprätta en preliminär dagordning för varje möte. Den ska vidarebefordras av kommitténs sekreterare till de mottagare som avses i artikel 4 senast 30 arbetsdagar innan mötet inleds. Den preliminära dagordningen ska omfatta de punkter som har tillställts ordföranden senast 35 arbetsdagar innan mötet inleds. Punkterna får dock föras upp på den preliminära dagordningen endast om underlag har överlämnats till sekreterarna senast den dag då dagordningen avsänds. Kommittén får bjuda in experter att delta i mötena för att informera om särskilda ämnen. Dagordningen ska antas av kommittén i början av varje möte. Andra punkter än de som finns upptagna på den preliminära dagordningen får föras upp på dagordningen, om de båda parterna är överens om detta.

2.   Ordföranden får i samförstånd med de båda parterna förkorta de tidsfrister som anges i punkt 1 med hänsyn till omständigheterna i enskilda fall.

Artikel 7

Protokoll

Protokoll ska föras vid varje möte och grundas på ordförandens sammanfattning av kommitténs slutsatser. När protokollet har godkänts av kommittén, ska det undertecknas av ordföranden och de båda sekreterarna och arkiveras av vardera parten. En kopia av protokollet ska översändas till var och en av de mottagare som avses i artikel 4.

Artikel 8

Beslut och rekommendationer

I de särskilda fall då kommittén med stöd av artikel 118 i avtalet gett kommittén befogenhet att fatta beslut eller utfärda rekommendationer ska dessa benämnas ”beslut” respektive ”rekommendation”, följt av löpnummer, datum för antagande och en beskrivning av ämnet. Kommittén ska fatta beslut och utfärda rekommendationer i samförstånd mellan parterna. Kommittén får fatta beslut eller utfärda rekommendationer genom skriftligt förfarande, om båda parterna är överens om detta. Kommitténs beslut och rekommendationer ska undertecknas av ordföranden och bestyrkas av de båda sekreterarna samt sändas till de mottagare som avses i artikel 4. Var och en av parterna kan besluta att offentliggöra kommitténs beslut och rekommendationer i sitt officiella kungörelseorgan.

Artikel 9

Utgifter

Europeiska unionen och Bosnien och Hercegovina ska var för sig stå för de kostnader som de ådrar sig i samband med sitt deltagande i kommitténs möten, såväl utgifter för personal, resor och uppehälle som portokostnader och kostnader för telekommunikation. Kostnaderna för tolkning vid mötena, översättning och mångfaldigande av handlingar, samt övriga kostnader för arrangemangen i samband med mötena ska bäras av den part som är värd för mötet.

Artikel 10

Underkommittéer och särskilda arbetsgrupper

Kommittén får inrätta underkommittéer eller särskilda arbetsgrupper, som ska arbeta under kommitténs överinseende och rapportera till kommittén efter vart och ett av sina möten. Kommittén får besluta att upplösa befintliga underkommittéer eller arbetsgrupper, fastställa eller ändra deras uppdrag eller inrätta ytterligare underkommittéer eller arbetsgrupper med uppgift att biträda kommittén i dess arbete. Dessa underkommittéer och arbetsgrupper ska inte ha befogenhet att fatta beslut.

---

BILAGA

Enbart för rådets kännedom

UTKAST TILL

BESLUT nr 1/2015 AV STABILISERINGS- OCH ASSOCIERINGSKOMMITTÉN EU–BOSNIEN OCH HERCEGOVINA

av den [...] 2015

om inrättande av underkommittéer och särskilda arbetsgrupper

STABILISERINGS- OCH ASSOCIERINGSKOMMITTÉN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Bosnien och Hercegovina, å andra sidan, särskilt artikel 119, och

med beaktande av stabiliserings- och associeringskommitténs arbetsordning, särskilt artikel 10.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

De underkommittéer och särskilda arbetsgrupper som förtecknas i bilaga I inrättas härmed. Deras arbetsordning fastställs i bilaga II.

Utfärdat i ... den [dag] [månad] 2015.

På stabiliserings- och associeringskommitténs vägnar

Ordförande

BILAGA I

STABILISERINGS- OCH ASSOCIERINGSAVTALET EU–BOSNIEN OCH HERCEGOVINA

Sektorsövergripande underkommittéstruktur

| Benämning | Ansvarsområden | Artikel i avtalet |
| --- | --- | --- |
| 1. | Handel, industri, tullar och skatter |

Benämning

Ansvarsområden

Artikel i avtalet

1.

Handel, industri, tullar och skatter

Fri rörlighet för varor

Artikel 18

Industriprodukter

Artiklarna 19–23

Handelspolitiska frågor

Artiklarna 32–46

Standardisering, metrologi, ackreditering, certifiering, bedömning av överensstämmelse och marknadsövervakning

Artikel 75

Industriellt samarbete

Artikel 92

Små och medelstora företag

Artikel 93

Turism

Artikel 94

Tull

Artikel 97

Skatt

Artikel 98

Ursprungsregler

Protokoll 2

Administrativt bistånd i tullfrågor

Protokoll 5

| 2. | Jordbruk och fiske |
| --- | --- |

2.

Jordbruk och fiske

Jordbruksprodukter i vid bemärkelse

Artiklarna 24, 26.1, 26.2, 29, 30 och 33

Jordbruksprodukter i strikt mening

Artiklarna 27.1, 27.2 och 27.4

Fiskeriprodukter

Artiklarna 26 och 28

Bearbetade jordbruksprodukter

Artikel 25, protokoll 1

Vin

Artikel 27.5, protokoll 7

Skydd av geografiska beteckningar för jordbruks- och fiskeriprodukter och andra livsmedel än vin och spritdrycker

Artikel 31

Jordbruk och den agroindustriella sektorn, veterinära och fytosanitära frågor

Artikel 95

Samarbete på fiskeområdet

Artikel 96

Säkra livsmedel

Artikel 95

| 3. | Inre marknaden och konkurrensfrågor |
| --- | --- |

3.

Inre marknaden och konkurrensfrågor

Etableringsrätt

Artiklarna 50–56

Tillhandahållande av tjänster

Artiklarna 57–59

Andra frågor rörande avdelning V i avtalet

Artiklarna 63–69

Tillnärmning av lagstiftning och kontroll av lagstiftningens efterlevnad

Artikel 70

Konkurrens

Artiklarna 71–72, Protokoll 4

Immateriella, industriella och kommersiella rättigheter

Artikel 73

Offentlig upphandling

Artikel 74

Bank- och försäkringstjänster och andra finansiella tjänster

Artikel 89

Konsumentskydd

Artikel 76

Folkhälsa

| 4. | Ekonomiska och finansiella frågor samt statistik |
| --- | --- |

4.

Ekonomiska och finansiella frågor samt statistik

Kapitalrörelser och betalningar

Artiklarna 60–62

Ekonomisk politik

Artikel 87

Statistiksamarbete

Artikel 88

Främjande och skydd av investeringar

Artikel 91

Finansiellt samarbete

Artiklarna 112–114

| 5. | Rättvisa, frihet och säkerhet |
| --- | --- |

5.

Rättvisa, frihet och säkerhet

Rättsväsen och grundläggande rättigheter, inbegripet åtgärder mot diskriminering

Artikel 78

Polissamarbete och rättsligt samarbete

Artikel 78

Rättsstat

Artikel 78

Skydd av personuppgifter

Artikel 79

Visering, gränsförvaltning, asyl och migration

Artikel 80

Illegal invandring och återtagande

Artikel 81

Penningtvätt

Artikel 82

Narkotika

Artikel 83

Bekämpning av terrorism

Artikel 85

Brottslighet och annan olaglig verksamhet

Artikel 84

| 6. | Innovation, informations-samhället samt socialpolitik |
| --- | --- |

6.

Innovation, informations-samhället samt socialpolitik

Arbetstagares rörlighet

Artiklarna 47–49

Arbetsvillkor och lika möjligheter

Artikel 77

Samarbete i sociala frågor

Artikel 99

Utbildning

Artikel 100

Kulturellt samarbete

Artikel 101

Information och kommunikation

Artikel 105

Samarbete på det audiovisuella området

Artikel 102

Nät och tjänster för elektronisk kommunikation

Artikel 104

Informationssamhället

Artikel 103

Forskning och teknisk utveckling

Artikel 109

| 7. | Transport, energi, miljö samt regional utveckling (1) |
| --- | --- |

7.

Transport, energi, miljö samt regional utveckling (1)

Transport

Artiklarna 53, 59 och 106 samt protokoll 3

Energi

Artikel 107

Kärnsäkerhet

Artikel 107

Miljö

Artikel 108

Klimatförändring

Artikel 108

Civilskydd

Artikel 108

Regional och lokal utveckling

110

Struktur för särskilda arbetsgrupper

| Benämning | Ansvarsområden | Artikel i avtalet |
| --- | --- | --- |
| Särskild arbetsgrupp för reform av den offentliga förvaltningen | Reform av den offentliga förvaltningen | Avdelning VI, Tillnärmning av lagstiftning och kontroll av lagstiftningens efterlevnad, artikel 70, och avdelning VII, Rättsliga och inrikes frågor, artiklarna 78 och 111 |

Benämning

Ansvarsområden

Artikel i avtalet

Särskild arbetsgrupp för reform av den offentliga förvaltningen

Reform av den offentliga förvaltningen

Avdelning VI, Tillnärmning av lagstiftning och kontroll av lagstiftningens efterlevnad, artikel 70, och avdelning VII, Rättsliga och inrikes frågor, artiklarna 78 och 111

---

(1)  Vid genomförandet av protokoll 3 till avtalet ska denna underkommitté fungera som den särskilda underkommitté som nämns i artikel 21 i protokollet.

BILAGA II

ARBETSORDNING FÖR UNDERKOMMITTÉER OCH SÄRSKILDA ARBETSGRUPPER EU–BOSNIEN OCH HERCEGOVINA

Sammansättning och ordförandeskap

Underkommittéerna och den särskilda arbetsgruppen för reform av den offentliga förvaltningen (nedan kallad den särskilda arbetsgruppen) ska bestå av företrädare för Europeiska kommissionen och företrädare för Bosnien och Hercegovinas regering. Ordförandeskapet ska innehas växelvis av de båda parterna. Medlemsstaterna ska underrättas om underkommittéernas och den särskilda arbetsgruppens möten och inbjudas att delta i dem.

Sekretariat

För varje underkommitté och för den särskilda arbetsgruppen ska en tjänsteman från Europeiska kommissionen och en tjänsteman från Bosnien och Hercegovinas regering gemensamt fungera som sekreterare.

Alla meddelanden som rör underkommittéerna ska sändas till sekreterarna för den berörda underkommittén eller den särskilda arbetsgruppen.

Möten

Underkommittéerna och den särskilda arbetsgruppen ska sammanträda när omständigheterna så kräver, enligt överenskommelse mellan parterna. Underkommittéernas och den särskilda arbetsgruppens möten ska hållas vid en tidpunkt och på en plats som parterna kommer överens om.

Om parterna är överens om det får underkommittéerna bjuda in experter till sina möten för att informera om särskilda ämnen.

Dagordning och dokumentation

Ordföranden och sekreterarna ska upprätta en preliminär dagordning för varje möte senast 30 arbetsdagar före mötets början.

Den preliminära dagordningen ska omfatta de punkter beträffande vilka sekreterarna senast 35 arbetsdagar före mötet mottagit en begäran om att de ska tas upp på dagordningen.

Efter det att man kommit överens om den preliminära dagordningen för varje möte, dock senast 10 arbetsdagar före mötets början, ska sekreteraren för Bosnien och Hercegovina förelägga sekreteraren för Europeiska kommissionen all nödvändig skriftlig dokumentation till följd av de punkter som man kommit överens om i den preliminära dagordningen.

Om den tidsfrist som anges i punkt 3 inte iakttas, ska mötet automatiskt ställas in utan vidare formaliteter.

Arbetsområden

Underkommittéerna ska behandla frågor i anslutning till de olika områden i avtalet som är upptagna i den sektorsövergripande underkommittéstrukturen. Framstegen när det gäller att tillnärma, genomföra och säkerställa efterlevnaden av lagstiftningen ska bedömas med avseende på alla arbetsområden. Underkommittéerna ska även undersöka de problem som kan uppstå på deras områden samt föreslå möjliga åtgärder.

Underkommittéerna ska också fungera som forum för ytterligare klargörande av gemenskapens regelverk samt bedöma Bosnien och Hercegovinas framsteg i fråga om anpassning till unionens regelverk i linje med de åtaganden som gjorts inom ramen för avtalet.

Den särskilda arbetsgruppen ska behandla frågor i anslutning till reform av den offentliga förvaltningen och föreslå möjliga åtgärder.

Protokoll

Protokoll ska föras vid varje möte och godkännas efter mötet. Underkommitténs sekreterare ska översända en kopia av protokollet till kommitténs eller den särskilda arbetsgruppens sekreterare.

Offentlighet

Om inte något annat beslutas ska underkommittéernas och den särskilda arbetsgruppens möten inte vara offentliga.

---

| 22.10.2015 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 277/32 |
| --- | --- | --- | --- |

22.10.2015

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 277/32

---

KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT (EU) 2015/1901

av den 20 oktober 2015

om fastställande av regler för utfärdande av intyg och av en förlaga till hälsointyg för import till unionen av sändningar av levande djur och animaliska produkter från Nya Zeeland och om upphävande av beslut 2003/56/EG

[delgivet med nr C(2015) 7013]

(Text av betydelse för EES)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets beslut 97/132/EG av den 17 december 1996 om ingående av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Nya Zeeland om sanitära åtgärder vad avser handeln med levande djur och animaliska produkter (1), särskilt artikel 4,

med beaktande av rådets direktiv 2002/99/EG av den 16 december 2002 om fastställande av djurhälsoregler för produktion, bearbetning, distribution och införsel av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel (2), särskilt artiklarna 8, 9.2 b och 9.4,

med beaktande av rådets direktiv 2004/68/EG av den 26 april 2004 om fastställande av djurhälsoregler för import till och transitering genom gemenskapen av vissa levande hov- och klövdjur, om ändring av direktiven 90/426/EEG och 92/65/EEG, samt om upphävande av direktiv 72/462/EEG (3), särskilt artikel 3.1 första och andra stycket, artikel 6.1 första stycket, artiklarna 7 e och 8, artikel 10 första stycket och artikel 13.1,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 854/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av särskilda bestämmelser för genomförandet av offentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel (4), särskilt artikel 11.1,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1099/2009 av den 24 september 2009 om skydd av djur vid tidpunkten för avlivning (5), särskilt artikel 12, och

av följande skäl:

| (1) | Enligt beslut 97/132/EG ska det för importen av färskt kött och köttbaserade produkter från Nya Zeeland fastställas garantier som är likvärdiga med dem som fastställs i rådets direktiv 72/462/EEG (6). Det direktivet har upphävts och ersatts i fråga om de bestämmelser om folkhälsa och offentlig kontroll som gäller för vissa animaliska produkter med förordning (EG) nr 854/2004, och i fråga om djurhälsokraven och de övriga importkraven med direktiven 2002/99/EG och 2004/68/EG. |
| --- | --- |

(1)

Enligt beslut 97/132/EG ska det för importen av färskt kött och köttbaserade produkter från Nya Zeeland fastställas garantier som är likvärdiga med dem som fastställs i rådets direktiv 72/462/EEG (6). Det direktivet har upphävts och ersatts i fråga om de bestämmelser om folkhälsa och offentlig kontroll som gäller för vissa animaliska produkter med förordning (EG) nr 854/2004, och i fråga om djurhälsokraven och de övriga importkraven med direktiven 2002/99/EG och 2004/68/EG.

| (2) | I bilaga V till avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Nya Zeeland om sanitära åtgärder som tillämpas inom handeln med levande djur och animaliska produkter (nedan kallat avtalet) förtecknas de folkhälso- och djurhälsoåtgärder för levande djur och animaliska produkter från Nya Zeeland för vilka likvärdighet har fastställts. |
| --- | --- |

(2)

I bilaga V till avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Nya Zeeland om sanitära åtgärder som tillämpas inom handeln med levande djur och animaliska produkter (nedan kallat avtalet) förtecknas de folkhälso- och djurhälsoåtgärder för levande djur och animaliska produkter från Nya Zeeland för vilka likvärdighet har fastställts.

| (3) | Enligt artikel 9.3 i avtalet krävs att varje parti med levande djur eller animaliska produkter, för vilka likvärdighet har erkänts och som uppvisas för import, i den mån detta krävs ska åtföljas av ett officiellt hälsointyg (nedan kallat förlaga till hälsointyg), enligt förlagan till attestering i bilaga VII till avtalet. |
| --- | --- |

(3)

Enligt artikel 9.3 i avtalet krävs att varje parti med levande djur eller animaliska produkter, för vilka likvärdighet har erkänts och som uppvisas för import, i den mån detta krävs ska åtföljas av ett officiellt hälsointyg (nedan kallat förlaga till hälsointyg), enligt förlagan till attestering i bilaga VII till avtalet.

| (4) | Enligt bilaga V till avtalet ska förlagan till hälsointyg för sändningar av levande djur eller animaliska produkter som är föremål för handel mellan unionen och Nya Zeeland vara försedd med de attesteringar som föreskrivs i avsnitt 5 kapitel 28 i den bilagan. |
| --- | --- |

(4)

Enligt bilaga V till avtalet ska förlagan till hälsointyg för sändningar av levande djur eller animaliska produkter som är föremål för handel mellan unionen och Nya Zeeland vara försedd med de attesteringar som föreskrivs i avsnitt 5 kapitel 28 i den bilagan.

| (5) | Enligt bilagorna V och VII till avtalet får sändningar av levande djur och animaliska produkter för vilka likvärdighet har fastställts för antingen djurhälso- eller folkhälsoåtgärder, men inte för båda, importeras till unionen, förutsatt att gällande kompletterande attesteringar om icke-likvärdighet från de veterinärintyg som fastställts i enlighet med de förlagor som anges i relevant unionslagstiftning om veterinärintyg för import återfinns på förlagan till hälsointyg. Av tydlighetsskäl bör det upprättas en förteckning över sådana levande djur och animaliska produkter i en bilaga till detta beslut. |
| --- | --- |

(5)

Enligt bilagorna V och VII till avtalet får sändningar av levande djur och animaliska produkter för vilka likvärdighet har fastställts för antingen djurhälso- eller folkhälsoåtgärder, men inte för båda, importeras till unionen, förutsatt att gällande kompletterande attesteringar om icke-likvärdighet från de veterinärintyg som fastställts i enlighet med de förlagor som anges i relevant unionslagstiftning om veterinärintyg för import återfinns på förlagan till hälsointyg. Av tydlighetsskäl bör det upprättas en förteckning över sådana levande djur och animaliska produkter i en bilaga till detta beslut.

| (6) | I bilaga V till avtalet fastställs att sändningar av levande djur och animaliska produkter för vilka likvärdighet inte har fastställts får importeras till unionen om de åtföljs av veterinärintyg i enlighet med förlagorna i relevant unionslagstiftning om veterinärintyg för import eller med medlemsstaternas gällande nationella hälsovillkor, i avvaktan på att harmoniserade unionsregler i detta avseende antas. |
| --- | --- |

(6)

I bilaga V till avtalet fastställs att sändningar av levande djur och animaliska produkter för vilka likvärdighet inte har fastställts får importeras till unionen om de åtföljs av veterinärintyg i enlighet med förlagorna i relevant unionslagstiftning om veterinärintyg för import eller med medlemsstaternas gällande nationella hälsovillkor, i avvaktan på att harmoniserade unionsregler i detta avseende antas.

| (7) | Såsom föreskrivs i ”certifieringssystem” i kapitel 27 i bilaga V till avtalet får hälsointygen på vissa villkor utfärdas efter det att sändningen har lämnat Nya Zeeland. Under sådana omständigheter bör den kompletterande attestering som avses i avsnitt 1 led a iv i bilaga VII till avtalet tillhandahållas på förlagan till hälsointyg. |
| --- | --- |

(7)

Såsom föreskrivs i ”certifieringssystem” i kapitel 27 i bilaga V till avtalet får hälsointygen på vissa villkor utfärdas efter det att sändningen har lämnat Nya Zeeland. Under sådana omständigheter bör den kompletterande attestering som avses i avsnitt 1 led a iv i bilaga VII till avtalet tillhandahållas på förlagan till hälsointyg.

| (8) | Enligt förordning (EG) nr 1099/2009 ska officiella hälsointyg för kött kompletteras med en attestering som visar att vissa djur som avses i den förordningen har slaktats under förhållanden som garanterar en human behandling och som åtminstone motsvarar dem som fastställs i den förordningen. Förlagan till hälsointyg bör hänvisa till denna kompletterande attestering. |
| --- | --- |

(8)

Enligt förordning (EG) nr 1099/2009 ska officiella hälsointyg för kött kompletteras med en attestering som visar att vissa djur som avses i den förordningen har slaktats under förhållanden som garanterar en human behandling och som åtminstone motsvarar dem som fastställs i den förordningen. Förlagan till hälsointyg bör hänvisa till denna kompletterande attestering.

| (9) | I kommissionens beslut 2007/240/EG (7) fastställs standardförlagor för veterinärintyg för import av levande djur, sperma, embryon, ägg och animaliska produkter till unionen. Enligt artikel 2 i det beslutet får dessa förlagor användas för import från tredjeländer. |
| --- | --- |

(9)

I kommissionens beslut 2007/240/EG (7) fastställs standardförlagor för veterinärintyg för import av levande djur, sperma, embryon, ägg och animaliska produkter till unionen. Enligt artikel 2 i det beslutet får dessa förlagor användas för import från tredjeländer.

| (10) | I bilagorna V och VII till avtalet, i deras ändrade lydelse enligt kommissionens genomförandebeslut (EU) 2015/1084 (8), fastställs nya eller reviderade åtgärder om likvärdighet för vissa levande djur och animaliska produkter samt nya eller uppdaterade certifieringskrav, såsom förlagan till attestering för likvärdiga varor, och det fastställs dessutom att utfärdande av hälsointyg också kan ske elektroniskt genom unionens integrerade elektroniska system, som inrättades genom kommissionens beslut 2003/24/EG (9) (nedan kallat Traces), efter det att EU:s avtal om att uteslutande använda elektroniska intyg för sändningar av levande djur och animaliska produkter från Nya Zeeland protokollförts antingen i en av bilagorna till avtalet eller per korrespondens i enlighet med artikel 16.1 i avtalet. |
| --- | --- |

(10)

I bilagorna V och VII till avtalet, i deras ändrade lydelse enligt kommissionens genomförandebeslut (EU) 2015/1084 (8), fastställs nya eller reviderade åtgärder om likvärdighet för vissa levande djur och animaliska produkter samt nya eller uppdaterade certifieringskrav, såsom förlagan till attestering för likvärdiga varor, och det fastställs dessutom att utfärdande av hälsointyg också kan ske elektroniskt genom unionens integrerade elektroniska system, som inrättades genom kommissionens beslut 2003/24/EG (9) (nedan kallat Traces), efter det att EU:s avtal om att uteslutande använda elektroniska intyg för sändningar av levande djur och animaliska produkter från Nya Zeeland protokollförts antingen i en av bilagorna till avtalet eller per korrespondens i enlighet med artikel 16.1 i avtalet.

| (11) | I avsnitt 5 underkapitel 29.B i bilaga V till avtalet fastställs kompletterande djurhälsoåtgärder för import till unionen av sändningar av levande djur och animaliska produkter vid förekomst av en specifik sjukdom. I bilagorna V och VII till avtalet föreskrivs att sändningar under dessa omständigheter får importeras till unionen när de kompletterande attesteringar som avses i det underkapitlet återfinns på förlagan till hälsointyg. |
| --- | --- |

(11)

I avsnitt 5 underkapitel 29.B i bilaga V till avtalet fastställs kompletterande djurhälsoåtgärder för import till unionen av sändningar av levande djur och animaliska produkter vid förekomst av en specifik sjukdom. I bilagorna V och VII till avtalet föreskrivs att sändningar under dessa omständigheter får importeras till unionen när de kompletterande attesteringar som avses i det underkapitlet återfinns på förlagan till hälsointyg.

| (12) | För att möjliggöra snabbare uppdateringar av intyg samt för att underlätta elektronisk certifiering innehåller bilaga V till avtalet bestämmelser för att fastställa importintygen för levande djur och animaliska produkter från Nya Zeeland med ”Ja-1”-status i Traces med hjälp av en förlaga som godkänts av unionen och Nya Zeeland. |
| --- | --- |

(12)

För att möjliggöra snabbare uppdateringar av intyg samt för att underlätta elektronisk certifiering innehåller bilaga V till avtalet bestämmelser för att fastställa importintygen för levande djur och animaliska produkter från Nya Zeeland med ”Ja-1”-status i Traces med hjälp av en förlaga som godkänts av unionen och Nya Zeeland.

| (13) | I kommissionens beslut 2003/56/EG (10) fastställs intygskrav och flera förlagor till förenklade hälsointyg för import till unionen av sändningar av levande djur och animaliska produkter från Nya Zeeland. Dessa intygskrav och förlagor bör anpassas till de senaste ändringarna av bilagorna V och VII till avtalet. För att unionslagstiftningen ska vara tydlig och konsekvent bör beslut 2003/56/EG upphävas och ersättas med det här beslutet. |
| --- | --- |

(13)

I kommissionens beslut 2003/56/EG (10) fastställs intygskrav och flera förlagor till förenklade hälsointyg för import till unionen av sändningar av levande djur och animaliska produkter från Nya Zeeland. Dessa intygskrav och förlagor bör anpassas till de senaste ändringarna av bilagorna V och VII till avtalet. För att unionslagstiftningen ska vara tydlig och konsekvent bör beslut 2003/56/EG upphävas och ersättas med det här beslutet.

| (14) | För att möjliggöra anpassningen till den nya intygsförlagan i Traces och för att säkerställa framtida elektronisk dataöverföring från Nya Zeeland samt för att undvika eventuella störningar i handeln bör hälsointyg som utfärdats i enlighet med beslut 2003/56/EG få användas under en tillräckligt lång övergångsperiod. |
| --- | --- |

(14)

För att möjliggöra anpassningen till den nya intygsförlagan i Traces och för att säkerställa framtida elektronisk dataöverföring från Nya Zeeland samt för att undvika eventuella störningar i handeln bör hälsointyg som utfärdats i enlighet med beslut 2003/56/EG få användas under en tillräckligt lång övergångsperiod.

| (15) | De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder. |
| --- | --- |

(15)

De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

I detta beslut fastställs intygskrav avseende import till unionen av sändningar av levande djur och animaliska produkter från Nya Zeeland.

I detta beslut fastställs även en förlaga till hälsointyg som ska användas vid import till unionen av de levande djur och animaliska produkter för vilka likvärdighet har fastställts enligt avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Nya Zeeland om sanitära åtgärder som tillämpas inom handeln med levande djur och animaliska produkter (nedan kallat avtalet).

Artikel 2

Import av levande djur och animaliska produkter

1.   Medlemsstaterna ska tillåta import till unionen av sändningar av levande djur och animaliska produkter från Nya Zeeland under förutsättning att de åtföljs av ett hälsointyg som utfärdades innan sändningen lämnade Nya Zeeland och som har utformats enligt följande förlagor:

| a) | Förlagan till hälsointyg i bilaga I till detta beslut när likvärdighet ”Ja-1” har fastställts för djurhälso- eller folkhälsoåtgärder och har registrerats i bilaga V till avtalet, och kompletteras, när så krävs, med de relevanta kompletterande attesteringarna i enlighet med






  i) | de särskilda villkor som avses i avsnitt 5 kapitel 28 i bilaga V till avtalet, |
| --- | --- | --- |

a)

Förlagan till hälsointyg i bilaga I till detta beslut när likvärdighet ”Ja-1” har fastställts för djurhälso- eller folkhälsoåtgärder och har registrerats i bilaga V till avtalet, och kompletteras, när så krävs, med de relevanta kompletterande attesteringarna i enlighet med

i)

de särskilda villkor som avses i avsnitt 5 kapitel 28 i bilaga V till avtalet,

| ii) | de särskilda villkor som avses i bilaga II till detta beslut, |
| --- | --- |

ii)

de särskilda villkor som avses i bilaga II till detta beslut,

| iii) | de särskilda villkor som avses i avsnitt 5 underkapitel 29.B i bilaga V till avtalet, |
| --- | --- |

iii)

de särskilda villkor som avses i avsnitt 5 underkapitel 29.B i bilaga V till avtalet,

| iv) | de garantier för human behandling vid tidpunkten för avlivning som är åtminstone likvärdiga med dem som fastställs i förordning (EG) nr 1099/2009. |
| --- | --- |

iv)

de garantier för human behandling vid tidpunkten för avlivning som är åtminstone likvärdiga med dem som fastställs i förordning (EG) nr 1099/2009.

| b) | Förlagan till hälsointyg som fastställs i relevant unionslagstiftning om veterinärintyg för import när likvärdighet inte har fastställts och det har fastställts intygskrav i unionslagstiftningen. |
| --- | --- |

b)

Förlagan till hälsointyg som fastställs i relevant unionslagstiftning om veterinärintyg för import när likvärdighet inte har fastställts och det har fastställts intygskrav i unionslagstiftningen.

2.   I avvaktan på att unionen antar harmoniserade importkrav för vissa levande djur och vissa animaliska produkter ska medlemsstaternas nationella hälsokrav fortsätta att gälla för import av dessa levande djur och animaliska produkter.

3.   De hälsointyg som utfärdas i enlighet med den förlaga som avses i punkt 1 a får utfärdas efter det att sändningen med levande djur och animaliska produkter har lämnat Nya Zeeland om certifieringssystemens likvärdighet är registrerad i kapitel 27 i bilaga V till avtalet, under förutsättning att de innehåller en hänvisning till relevant dokument om godkännande och datum för dess utfärdande och att de lämnas in till gränskontrollstationen vid sändningens ankomst.

Artikel 3

Allmänna intygsvillkor för import av levande djur och animaliska produkter

Djurhälso- och folkhälsoattesteringarna kan kombineras i ett enda hälsointyg även i de fall där likvärdighet har fastställts för endast djurhälso- eller endast folkhälsoåtgärder.

Artikel 4

Upphävande

Beslut 2003/56/EG ska upphöra att gälla.

Artikel 5

Övergångsbestämmelse

Under en övergångsperiod till och med den 31 maj 2016 får sändningar av levande djur och animaliska produkter som åtföljs av hälsointyg som utfärdades senast den 1 maj 2016 i enlighet med förlagorna till intyg i bilagorna II, III, IV, V och VI till beslut 2003/56/EG fortsätta att importeras till unionen.

Artikel 6

Tillämpningsperiod

Detta beslut ska tillämpas från och med den 1 december 2015.

Artikel 7

Adressater

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den 20 oktober 2015.

På kommissionens vägnar

Vytenis ANDRIUKAITIS

Ledamot av kommissionen

---

(1)  EGT L 57, 26.2.1997, s. 4.

1

(2)  EGT L 18, 23.1.2003, s. 11.

2

(3)  EUT L 139, 30.4.2004, s. 321.

3

(4)  EUT L 139, 30.4.2004, s. 206.

4

(5)  EUT L 303, 18.11.2009, s. 1.

5

(6)  Rådets direktiv 72/462/EEG av den 12 december 1972 om hälsoproblem och problem som rör veterinärbesiktning vid import från tredje land av nötkreatur, får och getter, svin och färskt kött eller köttprodukter (EGT L 302, 31.12.1972, s. 28).

6

(7)  Kommissionens beslut 2007/240/EG av den 16 april 2007 om nya veterinärintyg för införsel av levande djur, sperma, embryon, ägg och animaliska produkter i gemenskapen enligt besluten 79/542/EEG, 92/260/EEG, 93/195/EEG, 93/196/EEG, 93/197/EEG, 95/328/EG, 96/333/EG, 96/539/EG, 96/540/EG, 2000/572/EG, 2000/585/EG, 2000/666/EG, 2002/613/EG, 2003/56/EG, 2003/779/EG, 2003/804/EG, 2003/858/EG, 2003/863/EG, 2003/881/EG, 2004/407/EG, 2004/438/EG, 2004/595/EG, 2004/639/EG och 2006/168/EG (EUT L 104, 21.4.2007, s. 37).

7

(8)  Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2015/1084 av den 18 februari 2015 om godkännande på Europeiska unionens vägnar av vissa ändringar av bilagorna II, V, VII och VIII till avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Nya Zeeland om sanitära åtgärder som tillämpas inom handeln med levande djur och animaliska produkter (EUT L 175, 4.7.2015, s. 45).

8

(9)  Kommissionens beslut 2003/24/EG av den 30 december 2002 om att utveckla ett integrerat veterinärdatasystem (EGT L 8, 14.1.2003, s. 44).

9

(10)  Kommissionens beslut 2003/56/EG av den 24 januari 2003 om hälsointyg för import av levande djur och animaliska produkter från Nya Zeeland (EGT L 22, 25.1.2003, s. 38).

10

---

BILAGA I

FÖRLAGA TILL HÄLSOINTYG

Image

Image

Image

Image

---

BILAGA II

Förteckning över levande djur och animaliska produkter för vilka likvärdighet har fastställts för djurhälso- eller folkhälsoåtgärder i bilaga V till avtalet

| Vara (1), arter (2)/form (3) | Kap. (4) | Certifiering (5) |
| --- | --- | --- |
| Djurhälsa | Folkhälsa | Särskilda certifieringsvillkor |
| Kött från hägnat vilt






  — | Ratiter
  Färskt kött |

Vara (1), arter (2)/form (3)

Kap. (4)

Certifiering (5)

Djurhälsa

Folkhälsa

Särskilda certifieringsvillkor

Kött från hägnat vilt

—

Ratiter

Färskt kött

4.C

Kommissionens förordning (EG) nr 798/2008 (6)

Förlaga till hälsointyg om likvärdighet

De attesteringar om icke-likvärdighet som ska ingå i förlagan till hälsointyg i bilaga I

Kött från frilevande vilt

| — | Andra vilda landlevande däggdjur: Färskt kött, utom slaktbiprodukter |
| --- | --- |

—

Andra vilda landlevande däggdjur: Färskt kött, utom slaktbiprodukter

4.D

Kommissionens förordning (EG) nr 119/2009 (7)

Kommissionens förordning (EU) nr 206/2010 (8)

Förlaga till hälsointyg om likvärdighet

De attesteringar om icke-likvärdighet som ska ingå i förlagan till hälsointyg i bilaga I

Köttberedningar som framställts av kött från hägnat vilt

| — | Ratiter |
| --- | --- |

—

Ratiter

5.C

Kommissionens beslut 2000/572/EG (9)

Förordning (EU) nr 798/2008

Förlaga till hälsointyg om likvärdighet

De attesteringar om icke-likvärdighet som ska ingå i förlagan till hälsointyg i bilaga I

Köttprodukter som framställts av hägnat vilt

| — | Ratiter |
| --- | --- |

—

Ratiter

6.C

Kommissionens beslut 2007/777/EG (10)

Förordning (EU) nr 798/2008

Förlaga till hälsointyg om likvärdighet

De attesteringar om icke-likvärdighet som ska ingå i förlagan till hälsointyg i bilaga I

---

(1)  Denna tabell ska jämföras med bilaga V till avtalet, särskilt i fråga om de särskilda villkor som avses i avtalet.

(2)  När det är fråga om levande djur.

(3)  Den form som produkten presenteras i.

(4)  Ett kapitelnummer som tilldelas en särskild vara och eller varugrupp och som motsvarar varan eller varugruppen med samma nummer i bilaga V till avtalet och därför anges på intyget.

(5)  Hänvisningar till lagstiftning omfattar också alla senare ändringar.

(6)  Kommissionens förordning (EG) nr 798/2008 av den 8 augusti 2008 om fastställande av en förteckning över tredjeländer, områden, zoner eller delområden från vilka fjäderfä och fjäderfäprodukter får importeras till och transiteras genom gemenskapen samt kraven för veterinärintyg (EUT L 226, 23.8.2008, s. 1).

(7)  Kommissionens förordning (EG) nr 119/2009 av den 9 februari 2009 om fastställande av en förteckning över tredjeländer och delar av tredjeländer för import till eller transitering genom gemenskapen av kött av vilda harar och kaniner, vissa vilda landlevande däggdjur och hägnade kaniner samt om kraven för veterinärintyg (EUT L 39, 10.2.2009, s. 12).

(8)  Kommissionens förordning (EU) nr 206/2010 av den 12 mars 2010 om fastställande av förteckningar över tredjeländer, områden eller delar därav från vilka det är tillåtet att föra in vissa djur och färskt kött till Europeiska unionen samt kraven för veterinärintyg (EUT L 73, 20.3.2010, s. 1).

(9)  Kommissionens beslut 2000/572/EG av den 8 september 2000 om fastställande av villkor angående djurhälsa, folkhälsa och veterinärintyg för import av köttberedningar till gemenskapen från tredjeland (EGT L 240, 23.9.2000, s. 19).

(10)  Kommissionens beslut 2007/777/EG av den 29 november 2007 om djur- och folkhälsovillkor och förlagor till hälsointyg för import från tredjeländer av vissa köttprodukter och behandlade magar, blåsor och tarmar avsedda att användas som livsmedel och om upphävande av beslut 2005/432/EG (EUT L 312, 30.11.2007, s. 49).

---

III Andra akter

EUROPEISKA EKONOMISKA SAMARBETSOMRÅDET

| 22.10.2015 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 277/41 |
| --- | --- | --- | --- |

22.10.2015

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 277/41

---

BESLUT AV EFTAS ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET

nr 244/14/KOL

av den 26 juni 2014

om potentiellt stöd till Nasjonal digital læringsarena (NDLA) [2015/1902]

(Norge)

EFTAS ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET (nedan kallad myndigheten)

HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (nedan kallat EES-avtalet), särskilt artikel 61 och protokoll 26,

med beaktande av avtalet mellan Eftastaterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol (nedan kallat övervakningsavtalet), särskilt artikel 24,

med beaktande av protokoll 3 till övervakningsavtalet (nedan kallat protokoll 3), särskilt artikel 7.2 i del II,

efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (1), och

av följande skäl:

I.   BAKGRUND

1.   FÖRFARANDE

| (1) | Genom en skrivelse av den 15 april 2010 (diarienummer 553725) ingav Den norske Forleggerforening (nedan kallad DnF) ett klagomål till myndigheten där det hävdades att Nasjonal digital læringsarena (nedan kallad NDLA) hade beviljats olagligt statligt stöd. Genom ett e-postmeddelande av den 15 juli 2011 (diarienummer 608593) lämnade klaganden ytterligare upplysningar. |
| --- | --- |

(1)

Genom en skrivelse av den 15 april 2010 (diarienummer 553725) ingav Den norske Forleggerforening (nedan kallad DnF) ett klagomål till myndigheten där det hävdades att Nasjonal digital læringsarena (nedan kallad NDLA) hade beviljats olagligt statligt stöd. Genom ett e-postmeddelande av den 15 juli 2011 (diarienummer 608593) lämnade klaganden ytterligare upplysningar.

| (2) | Genom en skrivelse av den 2 juli 2010 (diarienummer 558201) begärde myndigheten ytterligare upplysningar. Genom en skrivelse av den 9 september 2010 (diarienummer 568942) besvarade de norska myndigheterna begäran om upplysningar. Vid ett möte i Norge den 13 och 14 oktober 2010 hölls dessutom diskussioner om ärendet mellan myndigheten och de norska myndigheterna. De norska myndigheterna lämnade ytterligare upplysningar till myndigheten genom en skrivelse av den 1 december 2010 (diarienummer 579405). |
| --- | --- |

(2)

Genom en skrivelse av den 2 juli 2010 (diarienummer 558201) begärde myndigheten ytterligare upplysningar. Genom en skrivelse av den 9 september 2010 (diarienummer 568942) besvarade de norska myndigheterna begäran om upplysningar. Vid ett möte i Norge den 13 och 14 oktober 2010 hölls dessutom diskussioner om ärendet mellan myndigheten och de norska myndigheterna. De norska myndigheterna lämnade ytterligare upplysningar till myndigheten genom en skrivelse av den 1 december 2010 (diarienummer 579405).

| (3) | Myndigheten begärde ytterligare upplysningar genom en skrivelse av den 4 februari 2011 (diarienummer 574762). De norska myndigheterna svarade genom en skrivelse av den 7 mars 2011 (diarienummer 589528). De norska myndigheterna gjorde ytterligare klargöranden genom e-postmeddelanden av den 2 maj 2011 och den 12 augusti 2011 (diarienummer 596402 och 608596). |
| --- | --- |

(3)

Myndigheten begärde ytterligare upplysningar genom en skrivelse av den 4 februari 2011 (diarienummer 574762). De norska myndigheterna svarade genom en skrivelse av den 7 mars 2011 (diarienummer 589528). De norska myndigheterna gjorde ytterligare klargöranden genom e-postmeddelanden av den 2 maj 2011 och den 12 augusti 2011 (diarienummer 596402 och 608596).

| (4) | Den 12 oktober 2011 antog myndigheten beslut nr 311/11/KOL, enligt vilket åtgärden inte utgjorde statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet (nedan kallat beslutet) (2). Den 9 januari 2012 väckte sökanden talan mot beslutet och, genom sin dom av den 11 december 2012 i mål E-1/12, Den norske Forleggerforening mot Eftas övervakningsmyndighet, upphävde Efta-domstolen beslutet (nedan kallad domen) (3). |
| --- | --- |

(4)

Den 12 oktober 2011 antog myndigheten beslut nr 311/11/KOL, enligt vilket åtgärden inte utgjorde statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet (nedan kallat beslutet) (2). Den 9 januari 2012 väckte sökanden talan mot beslutet och, genom sin dom av den 11 december 2012 i mål E-1/12, Den norske Forleggerforening mot Eftas övervakningsmyndighet, upphävde Efta-domstolen beslutet (nedan kallad domen) (3).

| (5) | Till följd av domen antog myndigheten den 27 mars 2013 beslut nr 136/13/KOL, varigenom en formell granskning inleddes (4). De norska myndigheterna lämnade synpunkter på beslutet den 6 maj 2013 (diarienummer 672024). DnF lämnade sina kommentarer den 31 juli 2013 (diarienummer 679681). Ett antal synpunkter från tredje part inkom mellan den 2 september och den 15 september 2013. Dessa synpunkter från tredje part översändes till de norska myndigheterna genom e-postmeddelanden av den 4 oktober 2013 (diarienummer 685793, 685794, 685795 och 685797) och den 7 oktober 2013 (diarienummer 685884, 685885, 685886, 685887, 685889) och genom en skrivelse av den 29 oktober 2013 (diarienummer 688133). |
| --- | --- |

(5)

Till följd av domen antog myndigheten den 27 mars 2013 beslut nr 136/13/KOL, varigenom en formell granskning inleddes (4). De norska myndigheterna lämnade synpunkter på beslutet den 6 maj 2013 (diarienummer 672024). DnF lämnade sina kommentarer den 31 juli 2013 (diarienummer 679681). Ett antal synpunkter från tredje part inkom mellan den 2 september och den 15 september 2013. Dessa synpunkter från tredje part översändes till de norska myndigheterna genom e-postmeddelanden av den 4 oktober 2013 (diarienummer 685793, 685794, 685795 och 685797) och den 7 oktober 2013 (diarienummer 685884, 685885, 685886, 685887, 685889) och genom en skrivelse av den 29 oktober 2013 (diarienummer 688133).

| (6) | Efter en begäran från DnF hölls ett möte i Bryssel den 16 oktober 2013, under vilket DnF höll en presentation där ytterligare synpunkter på ärendet framfördes. Den 27 oktober 2013 skickade DnF en kopia av sitt presentationsmaterial tillsammans med ytterligare skriftliga synpunkter (diarienummer 688135), som översändes till de norska myndigheterna den 29 oktober 2013. De norska myndigheterna lämnade synpunkter den 29 november 2013 (diarienummer 691769). |
| --- | --- |

(6)

Efter en begäran från DnF hölls ett möte i Bryssel den 16 oktober 2013, under vilket DnF höll en presentation där ytterligare synpunkter på ärendet framfördes. Den 27 oktober 2013 skickade DnF en kopia av sitt presentationsmaterial tillsammans med ytterligare skriftliga synpunkter (diarienummer 688135), som översändes till de norska myndigheterna den 29 oktober 2013. De norska myndigheterna lämnade synpunkter den 29 november 2013 (diarienummer 691769).

| (7) | Myndigheten begärde ytterligare upplysningar genom en skrivelse av den 17 februari 2014 (diarienummer 694424). De norska myndigheterna svarade genom en skrivelse av den 31 mars 2014 (diarienummer 703980 och 703991, bilagorna 1–28 i diarienummer 703987). |
| --- | --- |

(7)

Myndigheten begärde ytterligare upplysningar genom en skrivelse av den 17 februari 2014 (diarienummer 694424). De norska myndigheterna svarade genom en skrivelse av den 31 mars 2014 (diarienummer 703980 och 703991, bilagorna 1–28 i diarienummer 703987).

2.   NDLA

| (8) | NDLA är en enhet som inrättats av norska fylkeskommuner i enlighet med § 27 i kommuneloven (5). NDLA är inte en juridisk person. |
| --- | --- |

(8)

NDLA är en enhet som inrättats av norska fylkeskommuner i enlighet med § 27 i kommuneloven (5). NDLA är inte en juridisk person.

| (9) | Enligt § 27 i kommuneloven får kommuner eller fylkeskommuner gå samman för att utföra gemensamma uppgifter. Samarbetet ska ske genom en styrelse som utses av det berörda kommunestyret eller fylkestinget. Styrelsen kan ges befogenhet att anta beslut om hur verksamheten ska bedrivas och organiseras. Enligt kommuneloven ska stadgan för samarbetet innehålla bestämmelser om styrelsens sammansättning och hur den utses, verksamhetsområdet, huruvida deltagande kommuner/fylkeskommuner ska bidra ekonomiskt, huruvida styrelsen får ingå låneavtal eller på annat sätt ålägga deltagande kommuner/fylkeskommuner ekonomiska förpliktelser samt hur samarbetet ska avslutas. Endast kommuner och fylkeskommuner får delta i interkommunalt samarbete. Varken staten, andra statliga enheter eller privata parter får delta. Samarbetet ska dessutom vara genuint såtillvida att lagen förbjuder att förvaltningen av samarbetet delegeras till en kommun eller fylkeskommun. |
| --- | --- |

(9)

Enligt § 27 i kommuneloven får kommuner eller fylkeskommuner gå samman för att utföra gemensamma uppgifter. Samarbetet ska ske genom en styrelse som utses av det berörda kommunestyret eller fylkestinget. Styrelsen kan ges befogenhet att anta beslut om hur verksamheten ska bedrivas och organiseras. Enligt kommuneloven ska stadgan för samarbetet innehålla bestämmelser om styrelsens sammansättning och hur den utses, verksamhetsområdet, huruvida deltagande kommuner/fylkeskommuner ska bidra ekonomiskt, huruvida styrelsen får ingå låneavtal eller på annat sätt ålägga deltagande kommuner/fylkeskommuner ekonomiska förpliktelser samt hur samarbetet ska avslutas. Endast kommuner och fylkeskommuner får delta i interkommunalt samarbete. Varken staten, andra statliga enheter eller privata parter får delta. Samarbetet ska dessutom vara genuint såtillvida att lagen förbjuder att förvaltningen av samarbetet delegeras till en kommun eller fylkeskommun.

| (10) | Inrättandet av NDLA beskrivs i avsnitt I.4.4. |
| --- | --- |

(10)

Inrättandet av NDLA beskrivs i avsnitt I.4.4.

| (11) | NDLA:s verksamhet går ut på att utveckla och köpa in digitala läromedel som publiceras på internet och kan användas av lärare och elever utan kostnad. Det sker genom att materialet publiceras på en öppen webbplats. NDLA har fyra huvudsakliga verksamhetsområden: för det första, utveckling och tillhandahållande av digitala läromedel för gymnasiet; för det andra, upphandling av digitala läromedel från tredjepartsleverantörer; för det tredje, kvalitetskontroll av läromedel; för det fjärde, drift av den webbplats där läromedlen offentliggörs (dessa verksamheter kallas nedan även inköp, utveckling och tillhandahållande av digitala läromedel). |
| --- | --- |

(11)

NDLA:s verksamhet går ut på att utveckla och köpa in digitala läromedel som publiceras på internet och kan användas av lärare och elever utan kostnad. Det sker genom att materialet publiceras på en öppen webbplats. NDLA har fyra huvudsakliga verksamhetsområden: för det första, utveckling och tillhandahållande av digitala läromedel för gymnasiet; för det andra, upphandling av digitala läromedel från tredjepartsleverantörer; för det tredje, kvalitetskontroll av läromedel; för det fjärde, drift av den webbplats där läromedlen offentliggörs (dessa verksamheter kallas nedan även inköp, utveckling och tillhandahållande av digitala läromedel).

3.   KLAGANDEN – DEN NORSKE FORLEGGERFORENING (DnF)

| (12) | DnF företräder företag som är eller skulle kunna vara verksamma inom utveckling och distribution av digitala läromedel. |
| --- | --- |

(12)

DnF företräder företag som är eller skulle kunna vara verksamma inom utveckling och distribution av digitala läromedel.

| (13) | Klaganden hävdar att beviljandet av medel till NDLA för inköp, utveckling och tillhandahållande av digitala läromedel utgör olagligt statligt stöd till NDLA. Klaganden framhåller i det avseendet att NDLA inte enligt dess mening är en integrerad del av den offentliga förvaltningen utan snarare ett företag i den mening som avses i reglerna om statligt stöd. Klaganden erinrar om att ett företag enligt etablerad rättspraxis är en enhet som bedriver ekonomisk verksamhet. Klaganden menar att ekonomisk verksamhet, enligt rättspraxis från Europeiska unionens domstol (nedan kallad EU-domstolen), är en verksamhet som åtminstone i princip skulle kunna bedrivas av ett privat företag i vinstsyfte. Varje enhet som bedriver en verksamhet som skulle kunna bedrivas i vinstsyfte ägnar sig således åt ekonomisk verksamhet. |
| --- | --- |

(13)

Klaganden hävdar att beviljandet av medel till NDLA för inköp, utveckling och tillhandahållande av digitala läromedel utgör olagligt statligt stöd till NDLA. Klaganden framhåller i det avseendet att NDLA inte enligt dess mening är en integrerad del av den offentliga förvaltningen utan snarare ett företag i den mening som avses i reglerna om statligt stöd. Klaganden erinrar om att ett företag enligt etablerad rättspraxis är en enhet som bedriver ekonomisk verksamhet. Klaganden menar att ekonomisk verksamhet, enligt rättspraxis från Europeiska unionens domstol (nedan kallad EU-domstolen), är en verksamhet som åtminstone i princip skulle kunna bedrivas av ett privat företag i vinstsyfte. Varje enhet som bedriver en verksamhet som skulle kunna bedrivas i vinstsyfte ägnar sig således åt ekonomisk verksamhet.

| (14) | Klaganden hävdar vidare att det fanns en marknad för digitala läromedel innan NDLA inledde sin verksamhet och att NDLA nu konkurrerar med etablerade privata företag som erbjuder digitala läromedel. Klaganden menar därför att utveckling och tillhandahållande av digitala läromedel utgör en ekonomisk verksamhet. Klaganden påpekar vidare att NDLA:s övriga verksamhet hänger nära samman med utveckling och tillhandahållande av digitala läromedel och därför också bör anses vara av ekonomisk karaktär. |
| --- | --- |

(14)

Klaganden hävdar vidare att det fanns en marknad för digitala läromedel innan NDLA inledde sin verksamhet och att NDLA nu konkurrerar med etablerade privata företag som erbjuder digitala läromedel. Klaganden menar därför att utveckling och tillhandahållande av digitala läromedel utgör en ekonomisk verksamhet. Klaganden påpekar vidare att NDLA:s övriga verksamhet hänger nära samman med utveckling och tillhandahållande av digitala läromedel och därför också bör anses vara av ekonomisk karaktär.

| (15) | Klaganden påpekar också att artikel 59.2 i EES-avtalet inte är tillämplig och konstaterar att norska staten har beviljat statligt stöd i strid med reglerna om statligt stöd eftersom ingen anmälan gjorts. |
| --- | --- |

(15)

Klaganden påpekar också att artikel 59.2 i EES-avtalet inte är tillämplig och konstaterar att norska staten har beviljat statligt stöd i strid med reglerna om statligt stöd eftersom ingen anmälan gjorts.

4.   BAKGRUND

4.1   UTBILDNINGSSYSTEMET I NORGE

| (16) | I Norge erbjuds utbildning genom ett system av avgiftsfria skolor i offentlig regi. Systemet är indelat i obligatorisk grundskola bestående av barnetrinnet (6–13 år) och ungdomstrinnet (13–16 år) och icke-obligatorisk gymnasieskola (videregående opplæring) (16–19 år). |
| --- | --- |

(16)

I Norge erbjuds utbildning genom ett system av avgiftsfria skolor i offentlig regi. Systemet är indelat i obligatorisk grundskola bestående av barnetrinnet (6–13 år) och ungdomstrinnet (13–16 år) och icke-obligatorisk gymnasieskola (videregående opplæring) (16–19 år).

| (17) | De norska myndigheterna beslutade 2006, i samband med initiativet ”Kunskapslöftet” (6), att alla norska skolor skulle betona vissa grundläggande färdigheter i alla ämnen. En av dessa färdigheter är förmågan att inhämta kunskap i ett visst ämne med hjälp av digital informations- och kommunikationsteknik. Detta krav infördes i den nationella läroplanen för elever i den tioåriga obligatoriska skolan (årskurserna 1–10) och för förstaårselever i gymnasieskolan (årskurserna 11–13) samt för elever i lärlingsutbildning. Enligt den norska opplæringslova (7) ansvarar kommunerna och fylkeskommunerna för att dessa krav uppfylls. |
| --- | --- |

(17)

De norska myndigheterna beslutade 2006, i samband med initiativet ”Kunskapslöftet” (6), att alla norska skolor skulle betona vissa grundläggande färdigheter i alla ämnen. En av dessa färdigheter är förmågan att inhämta kunskap i ett visst ämne med hjälp av digital informations- och kommunikationsteknik. Detta krav infördes i den nationella läroplanen för elever i den tioåriga obligatoriska skolan (årskurserna 1–10) och för förstaårselever i gymnasieskolan (årskurserna 11–13) samt för elever i lärlingsutbildning. Enligt den norska opplæringslova (7) ansvarar kommunerna och fylkeskommunerna för att dessa krav uppfylls.

| (18) | Under 2007 ändrade de norska myndigheterna opplæringslova och införde en skyldighet för fylkeskommunerna att kostnadsfritt förse eleverna med nödvändiga tryckta och digitala läromedel. Det bör noteras att elever på gymnasiet (årskurserna 11–13) i Norge fram till dess måst köpa sina läromedel från det läromedelsurval som angetts av skolorna i överensstämmelse med den nationella läroplanen. Ändringen gjordes sedan den norska regeringen undersökt hur kostnadsfria läromedel skulle kunna införas på gymnasiet och de ekonomiska konsekvenserna av detta (8). |
| --- | --- |

(18)

Under 2007 ändrade de norska myndigheterna opplæringslova och införde en skyldighet för fylkeskommunerna att kostnadsfritt förse eleverna med nödvändiga tryckta och digitala läromedel. Det bör noteras att elever på gymnasiet (årskurserna 11–13) i Norge fram till dess måst köpa sina läromedel från det läromedelsurval som angetts av skolorna i överensstämmelse med den nationella läroplanen. Ändringen gjordes sedan den norska regeringen undersökt hur kostnadsfria läromedel skulle kunna införas på gymnasiet och de ekonomiska konsekvenserna av detta (8).

| (19) | Enligt en proposition (9) är principen om kostnadsfria läromedel inte ny utan var redan underförstådd i förbudet mot att ta ut skolpeng, som kan tolkas som att även läromedel ska vara kostnadsfria. I propositionen erkändes dock att det inte uttryckligen föreskrivits att läromedel skulle vara kostnadsfria:

  [R]egeln är ny men syftar inte till att ändra gällande rätt. Principen om kostnadsfri utbildning framgår av § 35 tredje stycket i lov om videregående opplæring
   (10)
  om förbud mot att ta ut skolpeng. Systemet att elever och lärlingar själva måste stå för undervisningsmaterial och utrustning är i dag inte reglerat i lag. (11) (inofficiell översättning) |
| --- | --- |

(19)

Enligt en proposition (9) är principen om kostnadsfria läromedel inte ny utan var redan underförstådd i förbudet mot att ta ut skolpeng, som kan tolkas som att även läromedel ska vara kostnadsfria. I propositionen erkändes dock att det inte uttryckligen föreskrivits att läromedel skulle vara kostnadsfria:

[R]egeln är ny men syftar inte till att ändra gällande rätt. Principen om kostnadsfri utbildning framgår av § 35 tredje stycket i lov om videregående opplæring
   (10)
  om förbud mot att ta ut skolpeng. Systemet att elever och lärlingar själva måste stå för undervisningsmaterial och utrustning är i dag inte reglerat i lag. (11) (inofficiell översättning)

| (20) | I det nya nionde stycket i § 3-1 i opplæringslova står nu uttryckligen följande:

  Utbildning vid offentlig gymnasieskola eller vid lärlingsanstalt är kostnadsfri. Fylkeskommunen ansvarar för att förse eleverna med nödvändiga tryckta och digitala läromedel och digital utrustning. Eleverna får inte åläggas att stå för någon del av kostnaderna för detta utöver det som följer av föreskriften. (...). (12) (inofficiell översättning) |
| --- | --- |

(20)

I det nya nionde stycket i § 3-1 i opplæringslova står nu uttryckligen följande:

Utbildning vid offentlig gymnasieskola eller vid lärlingsanstalt är kostnadsfri. Fylkeskommunen ansvarar för att förse eleverna med nödvändiga tryckta och digitala läromedel och digital utrustning. Eleverna får inte åläggas att stå för någon del av kostnaderna för detta utöver det som följer av föreskriften. (...). (12) (inofficiell översättning)

4.2   BESTÄMMELSER I DEN REVIDERADE STATSBUDGETEN

| (21) | Skyldigheten att tillhandahålla kostnadsfria digitala och fysiska läromedel utgör en avsevärd ekonomisk börda för de norska fylkeskommunerna. Med hänsyn till dessa extra kostnader beslutade den norska regeringen 2006 att tillhandahålla ytterligare medel. Tillhandahållandet av dessa medel ingick i en reviderad statsbudget som antogs den 12 maj 2006:
  Regeringens mål är att införa kostnadsfria läromedel på gymnasiet. Samtidigt vill regeringen främja användning av digitala läromedel på gymnasiet. Som ett led i arbetet med att sänka kostnaderna för den enskilda eleven genom ökad tillgång till och användning av digitala läromedel föreslår regeringen att 50 000 000 norska kronor anslås för utveckling och användning av digitala läromedel.
  Ansökningarna från fylkeskommuner kan avse en, flera eller samtliga gymnasieskolor i fylket och ett eller flera ämnen. Syftet med detta bidrag är att främja utveckling och användning av digitala läromedel och bidra till en sänkning av elevernas läromedelskostnader.

  Medlen får användas för upphandling eller lokal utveckling av digitala läromedel. Medlen får inte användas för utveckling av digital infrastruktur. Planen är att prioritera ansökningar som utgår från samarbete mellan fylken. (13) (de norska myndigheternas inofficiella översättning) |
| --- | --- |

(21)

Skyldigheten att tillhandahålla kostnadsfria digitala och fysiska läromedel utgör en avsevärd ekonomisk börda för de norska fylkeskommunerna. Med hänsyn till dessa extra kostnader beslutade den norska regeringen 2006 att tillhandahålla ytterligare medel. Tillhandahållandet av dessa medel ingick i en reviderad statsbudget som antogs den 12 maj 2006:

Regeringens mål är att införa kostnadsfria läromedel på gymnasiet. Samtidigt vill regeringen främja användning av digitala läromedel på gymnasiet. Som ett led i arbetet med att sänka kostnaderna för den enskilda eleven genom ökad tillgång till och användning av digitala läromedel föreslår regeringen att 50 000 000 norska kronor anslås för utveckling och användning av digitala läromedel.

Ansökningarna från fylkeskommuner kan avse en, flera eller samtliga gymnasieskolor i fylket och ett eller flera ämnen. Syftet med detta bidrag är att främja utveckling och användning av digitala läromedel och bidra till en sänkning av elevernas läromedelskostnader.

Medlen får användas för upphandling eller lokal utveckling av digitala läromedel. Medlen får inte användas för utveckling av digital infrastruktur. Planen är att prioritera ansökningar som utgår från samarbete mellan fylken. (13) (de norska myndigheternas inofficiella översättning)

4.2.1   
  Uppmaning att inkomma med ansökan

| (22) | I en skrivelse av den 19 juni 2006 uppmanade Kunnskapsdepartementet fylkeskommunerna att var för sig eller gemensamt ansöka om de 50 miljoner norska kronor som ställdes till förfogande den 15 augusti 2006. Skrivelsen innehöll följande beskrivning av syftena och tanken med initiativet:






  — | Att öka tillgången till digitala läromedel på gymnasiet och få till stånd en utbredd användning av dem. |
| --- | --- | --- |

(22)

I en skrivelse av den 19 juni 2006 uppmanade Kunnskapsdepartementet fylkeskommunerna att var för sig eller gemensamt ansöka om de 50 miljoner norska kronor som ställdes till förfogande den 15 augusti 2006. Skrivelsen innehöll följande beskrivning av syftena och tanken med initiativet:

—

Att öka tillgången till digitala läromedel på gymnasiet och få till stånd en utbredd användning av dem.

| — | Att förbättra kompetensen på gymnasiet och bland skolhuvudmän när det gäller inköp och/eller utveckling av digitala läromedel. |
| --- | --- |

—

Att förbättra kompetensen på gymnasiet och bland skolhuvudmän när det gäller inköp och/eller utveckling av digitala läromedel.

| — | Att öka mängden och mångfalden digitala läromedel för gymnasiet. |
| --- | --- |

—

Att öka mängden och mångfalden digitala läromedel för gymnasiet.

| — | Att sänka elevernas kostnad för inköp av läromedel. (de norska myndigheternas inofficiella översättning) |
| --- | --- |

—

Att sänka elevernas kostnad för inköp av läromedel. (de norska myndigheternas inofficiella översättning)

(...) I [den reviderade statsbudgeten] för 2006 anger regeringen följande:

Medlen får användas för inköp av digitala läromedel och lokal utveckling av digitala läromedel
   (14). (inofficiell översättning)

4.2.2   
  Bildande av NDLA

| (23) | I augusti 2006 möttes utbildningscheferna från de 19 norska fylkeskommunerna för att diskutera möjligheten att gemensamt ansöka om medlen. Fylkeskommunen Oslo beslutade att inte delta i ett gemensamt projekt, men övriga 18 fylkeskommuner beslutade att inleda ett samarbete mellan fylkeskommunerna och inrätta NDLA för att förvalta processen på obestämd tid. Var och en av dessa fylkeskommuner antog därefter följande beslut:

  Fylkestinget beslutar att det mellan fylkena Akershus, Aust-Agder, Buskerud, Finnmark, Hedmark, Hordaland, Nordland, Nord-Trøndelag, Møre og Romsdal, Oppland, Rogaland, Sogn og Fjordane, Sør-Trøndelag, Telemark, Troms, Vest-Agder, Vestfold och Østfold ska upprättas ett organ för samarbete mellan fylkeskommuner, NDLA, med egen styrelse i enlighet med § 27 i kommuneloven. Syftet med samarbetet är att underlätta inköp, utveckling, distribution och organisation av digitala läromedel i alla ämnen för gymnasiet. Detta ska resultera i kostnadsfria digitala läromedel som underlättar aktiv inlärning och utbyte (...)
   (15) (de norska myndigheternas inofficiella översättning) |
| --- | --- |

(23)

I augusti 2006 möttes utbildningscheferna från de 19 norska fylkeskommunerna för att diskutera möjligheten att gemensamt ansöka om medlen. Fylkeskommunen Oslo beslutade att inte delta i ett gemensamt projekt, men övriga 18 fylkeskommuner beslutade att inleda ett samarbete mellan fylkeskommunerna och inrätta NDLA för att förvalta processen på obestämd tid. Var och en av dessa fylkeskommuner antog därefter följande beslut:

Fylkestinget beslutar att det mellan fylkena Akershus, Aust-Agder, Buskerud, Finnmark, Hedmark, Hordaland, Nordland, Nord-Trøndelag, Møre og Romsdal, Oppland, Rogaland, Sogn og Fjordane, Sør-Trøndelag, Telemark, Troms, Vest-Agder, Vestfold och Østfold ska upprättas ett organ för samarbete mellan fylkeskommuner, NDLA, med egen styrelse i enlighet med § 27 i kommuneloven. Syftet med samarbetet är att underlätta inköp, utveckling, distribution och organisation av digitala läromedel i alla ämnen för gymnasiet. Detta ska resultera i kostnadsfria digitala läromedel som underlättar aktiv inlärning och utbyte (...)
   (15) (de norska myndigheternas inofficiella översättning)

| (24) | Den 1 december 2012 beslutade Akershus att lämna NDLA, men beslutade därefter att på nytt gå med i NDLA från och med den 1 januari 2014. Enligt förordet till NDLA:s årsrapport 2012 sade Akershus fylkeskommune upp sitt medlemskap på grund av låga besökssiffror från de egna skolorna (...)
   (16) (inofficiell översättning). Enligt informationen på NDLA:s webbplats var skälet till att Akershus gick med igen att utnyttjandet av ämnena på ndla.no sedan dess utträde har ökat enormt (inofficiell översättning). NDLA består därmed i dag av 18 fylkeskommuner. |
| --- | --- |

(24)

Den 1 december 2012 beslutade Akershus att lämna NDLA, men beslutade därefter att på nytt gå med i NDLA från och med den 1 januari 2014. Enligt förordet till NDLA:s årsrapport 2012 sade Akershus fylkeskommune upp sitt medlemskap på grund av låga besökssiffror från de egna skolorna (...)
   (16) (inofficiell översättning). Enligt informationen på NDLA:s webbplats var skälet till att Akershus gick med igen att utnyttjandet av ämnena på ndla.no sedan dess utträde har ökat enormt (inofficiell översättning). NDLA består därmed i dag av 18 fylkeskommuner.

4.3   MEDEL FÖR FYLKESKOMMUNERNA

| (25) | Ansökan om statliga medel lämnades gemensamt in av de 18 fylkeskommunerna till Kunnskapsdepartementet den 15 oktober 2006, och departementet gav sitt preliminära bifall till ett bidrag på 2 miljoner norska kronor för projektplanering och ytterligare 15 miljoner norska kronor för utveckling och inköp av innehåll (dvs. sammanlagt 17 miljoner norska kronor). Bidraget på 15 miljoner norska kronor skulle inte beviljas förrän projektplanen godkänts (17). Projektplanen, som mottogs den 16 februari 2007, godkändes den 20 april 2007, och de ytterligare 15 miljoner norska kronorna beviljades med ett antal förbehåll:
  Medlen ska användas för inköp, utveckling och/eller anpassning av digitala läromedel i ämnena norska och naturvetenskap för VGI (18) från och med hösten 2007.
  (...)
  Departementet anmodar dessutom fylkeskommunerna att gemensamt utse en ansvarig rättslig enhet som påtar sig fylkeskommunernas ansvar för digitala läromedel inom ramen för detta initiativ. Denna enhet kan t.ex. vara ett företag, ett organ för samarbete mellan fylkeskommuner eller en värdfylkeskommun, men den får inte själv bedriva ekonomisk verksamhet.
  (...)

  Departementet förväntar sig att inköp av digitala läromedel och utvecklingstjänster sker i enlighet med bestämmelserna om offentlig upphandling. Utveckling av digitala läromedel av anställda vid fylkeskommunerna ska ses som en verksamhet i sig, förutsatt att fylkeskommunerna inte gör några vinster på den verksamheten. Utveckling av personer som inte är anställda vid en fylkeskommun ska betraktas som köp av tjänster och på vanligt sätt bedömas enligt reglerna om offentlig upphandling
   (19). (inofficiell översättning) |
| --- | --- |

(25)

Ansökan om statliga medel lämnades gemensamt in av de 18 fylkeskommunerna till Kunnskapsdepartementet den 15 oktober 2006, och departementet gav sitt preliminära bifall till ett bidrag på 2 miljoner norska kronor för projektplanering och ytterligare 15 miljoner norska kronor för utveckling och inköp av innehåll (dvs. sammanlagt 17 miljoner norska kronor). Bidraget på 15 miljoner norska kronor skulle inte beviljas förrän projektplanen godkänts (17). Projektplanen, som mottogs den 16 februari 2007, godkändes den 20 april 2007, och de ytterligare 15 miljoner norska kronorna beviljades med ett antal förbehåll:

Medlen ska användas för inköp, utveckling och/eller anpassning av digitala läromedel i ämnena norska och naturvetenskap för VGI (18) från och med hösten 2007.

(...)

Departementet anmodar dessutom fylkeskommunerna att gemensamt utse en ansvarig rättslig enhet som påtar sig fylkeskommunernas ansvar för digitala läromedel inom ramen för detta initiativ. Denna enhet kan t.ex. vara ett företag, ett organ för samarbete mellan fylkeskommuner eller en värdfylkeskommun, men den får inte själv bedriva ekonomisk verksamhet.

(...)

Departementet förväntar sig att inköp av digitala läromedel och utvecklingstjänster sker i enlighet med bestämmelserna om offentlig upphandling. Utveckling av digitala läromedel av anställda vid fylkeskommunerna ska ses som en verksamhet i sig, förutsatt att fylkeskommunerna inte gör några vinster på den verksamheten. Utveckling av personer som inte är anställda vid en fylkeskommun ska betraktas som köp av tjänster och på vanligt sätt bedömas enligt reglerna om offentlig upphandling
   (19). (inofficiell översättning)

| (26) | När bidraget godkänts förde Kunnskapsdepartementet över 30,5 miljoner norska kronor under tre års tid (2 miljoner respektive 15 miljoner norska kronor 2006–2007, 9 miljoner norska kronor 2008 för utveckling av (digitala) läromedel och 4,5 miljoner norska kronor 2009 för infrastruktur och tekniskt stöd) till NDLA-projektet (se sammanfattning i tabellen i skäl 27) (20). |
| --- | --- |

(26)

När bidraget godkänts förde Kunnskapsdepartementet över 30,5 miljoner norska kronor under tre års tid (2 miljoner respektive 15 miljoner norska kronor 2006–2007, 9 miljoner norska kronor 2008 för utveckling av (digitala) läromedel och 4,5 miljoner norska kronor 2009 för infrastruktur och tekniskt stöd) till NDLA-projektet (se sammanfattning i tabellen i skäl 27) (20).

| (27) | Därutöver kompenserades fylkeskommunerna, till följd av ändringen av opplæringslova 2007, för skyldigheten att tillhandahålla (fysiska och digitala) läromedel genom en ökning av fylkeskommunernas bidrag från Kommunal- og regionaldepartementet, som den 1 januari 2014 fick det nya namnet Kommunal- og moderniseringsdepartementet. (21) Denna kompensation baserades på de beräknade kostnaderna för att tillhandahålla läromedel i alla ämnen. Kompensationsbeloppen sammanfattas nedan (22):









  År | 2006–2007 | 2008 | 2009 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Statsbidrag till fylkeskommunerna för tillhandahållande av kostnadsfria läromedel (allmänt) | 287 miljoner NOK | 211 miljoner NOK | 347 miljoner NOK | 308 miljoner NOK |
| Bidrag från Kunnskapsdepartementet till NDLA (särskilt) | 17 miljoner NOK | 9 miljoner NOK | 4,5 miljoner NOK (23) | — |

(27)

Därutöver kompenserades fylkeskommunerna, till följd av ändringen av opplæringslova 2007, för skyldigheten att tillhandahålla (fysiska och digitala) läromedel genom en ökning av fylkeskommunernas bidrag från Kommunal- og regionaldepartementet, som den 1 januari 2014 fick det nya namnet Kommunal- og moderniseringsdepartementet. (21) Denna kompensation baserades på de beräknade kostnaderna för att tillhandahålla läromedel i alla ämnen. Kompensationsbeloppen sammanfattas nedan (22):

År

2006–2007

2008

2009

2010

Statsbidrag till fylkeskommunerna för tillhandahållande av kostnadsfria läromedel (allmänt)

287 miljoner NOK

211 miljoner NOK

347 miljoner NOK

308 miljoner NOK

Bidrag från Kunnskapsdepartementet till NDLA (särskilt)

17 miljoner NOK

9 miljoner NOK

4,5 miljoner NOK (23)

—

4.3.1   
  Fylkeskommunernas finansiering av NDLA

| (28) | De deltagande fylkeskommunerna beslutade att använda en del av medlen från det allmänna bidragssystem som avses i skäl 27 till NDLA-projektet. Fylkeskommunernas budgetanslag sammanfattas nedan: (24)











  År | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bidrag från fylkes-kommunerna (25) till NDLA | 21,1 miljoner NOK | 34,7 miljoner NOK | 58,8 miljoner NOK (26) | 57,7 miljoner NOK (27) | 64,9 miljoner NOK (28) |
| Andel/belopp av fylkeskommunernas budget för kostnadsfria läromedel som gått till NDLA | 10 % | 10 % | 20 % | 355 NOK per elev | 400 NOK per elev |

(28)

De deltagande fylkeskommunerna beslutade att använda en del av medlen från det allmänna bidragssystem som avses i skäl 27 till NDLA-projektet. Fylkeskommunernas budgetanslag sammanfattas nedan: (24)

År

2008

2009

2010

2011

2012

Bidrag från fylkes-kommunerna (25) till NDLA

21,1 miljoner NOK

34,7 miljoner NOK

58,8 miljoner NOK (26)

57,7 miljoner NOK (27)

64,9 miljoner NOK (28)

Andel/belopp av fylkeskommunernas budget för kostnadsfria läromedel som gått till NDLA

10 %

10 %

20 %

355 NOK per elev

400 NOK per elev

| (29) | Även om det sätt på vilket medlen kanaliserades till NDLA ändrades över tiden, förblev finansieringskällan densamma, nämligen bidrag från staten via Kunnskapsdepartementet och Kommunal- og moderniseringsdepartementet. |
| --- | --- |

(29)

Även om det sätt på vilket medlen kanaliserades till NDLA ändrades över tiden, förblev finansieringskällan densamma, nämligen bidrag från staten via Kunnskapsdepartementet och Kommunal- og moderniseringsdepartementet.

| (30) | Under sitt första verksamhetsår beviljades NDLA medel direkt från Kunnskapsdepartementet (17 miljoner norska kronor 2007). Därefter, under det andra och tredje året, finansierades NDLA både direkt av staten och av fylkeskommunerna, som anslog en del av sina statliga bidrag till NDLA. |
| --- | --- |

(30)

Under sitt första verksamhetsår beviljades NDLA medel direkt från Kunnskapsdepartementet (17 miljoner norska kronor 2007). Därefter, under det andra och tredje året, finansierades NDLA både direkt av staten och av fylkeskommunerna, som anslog en del av sina statliga bidrag till NDLA.

| (31) | Kunnskapsdepartementet täckte bara kostnaden för tekniskt stöd och infrastruktur för NDLA, dvs. utbyggnad och förflyttning av systemet för innehållshantering, på 4,5 miljoner norska kronor 2009, eftersom det ekonomiska ansvaret för kostnadsfria läromedel överfördes till fylkeskommunerna den 1 juli 2009 (29). |
| --- | --- |

(31)

Kunnskapsdepartementet täckte bara kostnaden för tekniskt stöd och infrastruktur för NDLA, dvs. utbyggnad och förflyttning av systemet för innehållshantering, på 4,5 miljoner norska kronor 2009, eftersom det ekonomiska ansvaret för kostnadsfria läromedel överfördes till fylkeskommunerna den 1 juli 2009 (29).

| (32) | NDLA har sedan 2010 finansierats helt och hållet med medel ur fylkeskommunernas budgetar, som i sin tur utnyttjar medlen från det allmänna bidragssystem som förvaltas av Kommunal- og moderniseringsdepartementet. |
| --- | --- |

(32)

NDLA har sedan 2010 finansierats helt och hållet med medel ur fylkeskommunernas budgetar, som i sin tur utnyttjar medlen från det allmänna bidragssystem som förvaltas av Kommunal- og moderniseringsdepartementet.

4.3.2   
  Rättslig grund för finansieringen

| (33) | Den rättsliga grunden för medlen från Kunnskapsdepartementet till NDLA är Stortingets resolution från 2006 om statsbudgeten i förening med delegeringen av befogenhet till departementet att godkänna ansökningar om bidrag. |
| --- | --- |

(33)

Den rättsliga grunden för medlen från Kunnskapsdepartementet till NDLA är Stortingets resolution från 2006 om statsbudgeten i förening med delegeringen av befogenhet till departementet att godkänna ansökningar om bidrag.

| (34) | Den rättsliga grunden för bidragen från fylkeskommunerna till NDLA utgörs av de deltagande fylkeskommunernas respektive budgetresolutioner (30). |
| --- | --- |

(34)

Den rättsliga grunden för bidragen från fylkeskommunerna till NDLA utgörs av de deltagande fylkeskommunernas respektive budgetresolutioner (30).

4.4   INRÄTTANDE AV NDLA
   (31)

4.4.1   
  Tillfälligt samarbete: 15 oktober 2006–1 juli 2009

| (35) | Mellan den 15 oktober 2006 (32) och den 1 juli 2009 drevs NDLA som ett tillfälligt samarbete, innan det inrättades formellt som ett samarbete mellan fylkeskommunerna enligt § 27 i kommuneloven. |
| --- | --- |

(35)

Mellan den 15 oktober 2006 (32) och den 1 juli 2009 drevs NDLA som ett tillfälligt samarbete, innan det inrättades formellt som ett samarbete mellan fylkeskommunerna enligt § 27 i kommuneloven.

| (36) | Mellan den 15 oktober och den 15 februari 2007 arbetade de fylkeskommuner som deltog i NDLA främst med att sammanställa en projektplan att lägga fram för Kunnskapsdepartementet med sikte på att få godkännande och finansiering för NDLA. Projektplanen inkom till departementet den 16 februari 2007 och godkändes i april 2007 (33). Vid den tiden fattades de strategiska besluten om projektet av Forum för utbildningschefer i regionerna (nedan kallat FFU) (34). Den dagliga projektförvaltningen leddes av en styrelse som utsetts av FFU och bestod av fem ledamöter, som också var utbildningschefer på fylkesnivå. Enligt de uppgifter som lämnats av de norska myndigheterna bestod styrelsen av minst en företrädare från de tre utbildningsregionerna (den norra, sydvästra och östra regionen) och FFU:s chef (35). |
| --- | --- |

(36)

Mellan den 15 oktober och den 15 februari 2007 arbetade de fylkeskommuner som deltog i NDLA främst med att sammanställa en projektplan att lägga fram för Kunnskapsdepartementet med sikte på att få godkännande och finansiering för NDLA. Projektplanen inkom till departementet den 16 februari 2007 och godkändes i april 2007 (33). Vid den tiden fattades de strategiska besluten om projektet av Forum för utbildningschefer i regionerna (nedan kallat FFU) (34). Den dagliga projektförvaltningen leddes av en styrelse som utsetts av FFU och bestod av fem ledamöter, som också var utbildningschefer på fylkesnivå. Enligt de uppgifter som lämnats av de norska myndigheterna bestod styrelsen av minst en företrädare från de tre utbildningsregionerna (den norra, sydvästra och östra regionen) och FFU:s chef (35).

| (37) | Vid sidan av dessa fem styrelseledamöter arbetade fyra anställda från olika fylkeskommuner med projektet (36). NDLA:s styrelse utgick från ett mandat som fastställts av de deltagande fylkeskommunerna, med två specifika mål (37):






  i) | Upprätta en organisation som skulle kunna erbjuda fritt tillgängliga digitala läromedel med det långsiktiga målet att tillgodose behoven i varje ämne och ämnesområde i gymnasieskolan. |
| --- | --- | --- |

(37)

Vid sidan av dessa fem styrelseledamöter arbetade fyra anställda från olika fylkeskommuner med projektet (36). NDLA:s styrelse utgick från ett mandat som fastställts av de deltagande fylkeskommunerna, med två specifika mål (37):

i)

Upprätta en organisation som skulle kunna erbjuda fritt tillgängliga digitala läromedel med det långsiktiga målet att tillgodose behoven i varje ämne och ämnesområde i gymnasieskolan.

| ii) | Erbjuda digitala läromedel inom två specifika ämnen, nämligen norska och naturvetenskap (andra årskursen), i gymnasieskolan före hösten 2007. |
| --- | --- |

ii)

Erbjuda digitala läromedel inom två specifika ämnen, nämligen norska och naturvetenskap (andra årskursen), i gymnasieskolan före hösten 2007.

| (38) | För att statlig finansiering skulle kunna beviljas krävde Kunnskapsdepartementet att en rättslig enhet ansvarade för projektet. Till följd av detta krav utsågs Hordaland fylkeskommune till ansvarig rättslig enhet. Detta bekräftades genom ett beslut av Hordaland fylkeskommune den 16 oktober 2007 (38) och godkändes av övriga deltagande fylkeskommuner genom deras respektive fylkesutval. |
| --- | --- |

(38)

För att statlig finansiering skulle kunna beviljas krävde Kunnskapsdepartementet att en rättslig enhet ansvarade för projektet. Till följd av detta krav utsågs Hordaland fylkeskommune till ansvarig rättslig enhet. Detta bekräftades genom ett beslut av Hordaland fylkeskommune den 16 oktober 2007 (38) och godkändes av övriga deltagande fylkeskommuner genom deras respektive fylkesutval.

| (39) | Under 2008 och 2009 diskuterade de deltagande fylkeskommunerna hur NDLA borde organiseras i framtiden. Syftet var att formalisera arrangemanget med minsta möjliga förändringar av det befintliga samarbetet (39). Slutligen antog samtliga fylkeskommuners fylkesutval identiska beslut om fylkeskommunernas deltagande i ett samarbete mellan fylkeskommunerna i enlighet med § 27 i kommuneloven. Enligt besluten var målet för NDLA att köpa in, utveckla och distribuera digitala läromedel i alla ämnen som det undervisas i på gymnasiet i Norge. Fylkeskommunerna beslutade att samarbetet inte skulle bedrivas i form av en separat rättslig enhet, vilket återspeglades i NDLA:s stadgar (40). NDLA inrättades formellt som ett samarbete mellan fylkeskommunerna den 1 juli 2009, vilket är det datum som anges i stadgarna. De norska myndigheterna har bekräftat att detta är det korrekta datumet för inrättandet (41). Enligt de upplysningar som lämnats av de norska myndigheterna ändrades stadgarna något 2012 (42). Denna ändring innebar ingen förändring av NDLA:s behörighet, såsom beskrivs i skäl 52. |
| --- | --- |

(39)

Under 2008 och 2009 diskuterade de deltagande fylkeskommunerna hur NDLA borde organiseras i framtiden. Syftet var att formalisera arrangemanget med minsta möjliga förändringar av det befintliga samarbetet (39). Slutligen antog samtliga fylkeskommuners fylkesutval identiska beslut om fylkeskommunernas deltagande i ett samarbete mellan fylkeskommunerna i enlighet med § 27 i kommuneloven. Enligt besluten var målet för NDLA att köpa in, utveckla och distribuera digitala läromedel i alla ämnen som det undervisas i på gymnasiet i Norge. Fylkeskommunerna beslutade att samarbetet inte skulle bedrivas i form av en separat rättslig enhet, vilket återspeglades i NDLA:s stadgar (40). NDLA inrättades formellt som ett samarbete mellan fylkeskommunerna den 1 juli 2009, vilket är det datum som anges i stadgarna. De norska myndigheterna har bekräftat att detta är det korrekta datumet för inrättandet (41). Enligt de upplysningar som lämnats av de norska myndigheterna ändrades stadgarna något 2012 (42). Denna ändring innebar ingen förändring av NDLA:s behörighet, såsom beskrivs i skäl 52.

4.4.2   
  Samarbete mellan fylkeskommunerna – tillsynsstyrelse och förvaltningsstyrelse

| (40) | Enligt stadgarna påtar sig FFU rollen som tillsynsstyrelse (43) och behåller därmed ansvaret för den övergripande förvaltningen, på samma sätt som under det tillfälliga samarbetet. I 2012 års ändrade stadgar hade hänvisningen till FFU utgått, men tillsynsstyrelsen har samma sammansättning och funktion. Detta återspeglar syftet med och strukturen hos ett samarbete mellan fylkeskommunerna, där alla deltagande fylkeskommuner ska vara företrädda i det högsta beslutsfattande organet (44). |
| --- | --- |

(40)

Enligt stadgarna påtar sig FFU rollen som tillsynsstyrelse (43) och behåller därmed ansvaret för den övergripande förvaltningen, på samma sätt som under det tillfälliga samarbetet. I 2012 års ändrade stadgar hade hänvisningen till FFU utgått, men tillsynsstyrelsen har samma sammansättning och funktion. Detta återspeglar syftet med och strukturen hos ett samarbete mellan fylkeskommunerna, där alla deltagande fylkeskommuner ska vara företrädda i det högsta beslutsfattande organet (44).

| (41) | Enligt stadgarna består förvaltningsstyrelsen av minst fem ledamöter, varav minst en företrädare för var och en av utbildningsregionerna (den norra, sydvästra och östra regionen), dvs. samma sammansättning som under det tillfälliga samarbetet (45). |
| --- | --- |

(41)

Enligt stadgarna består förvaltningsstyrelsen av minst fem ledamöter, varav minst en företrädare för var och en av utbildningsregionerna (den norra, sydvästra och östra regionen), dvs. samma sammansättning som under det tillfälliga samarbetet (45).

| (42) | Enligt stadgarna (46) är förvaltningsstyrelsens uppgift att se till att NDLA kan fullgöra sina uppgifter enligt stadgarna, dvs. att se till att 1) digitala läromedel finns tillgängliga för användarna utan kostnad, 2) gymnasieskolan kännetecknas av samarbete och utbyte, 3) elever och lärare deltar aktivt i undervisning och inlärning, 4) akademiska institutioner och nätverk över hela landet är en drivkraft i utvecklingen av digitala läromedel av hög kvalitet, och 5) att det finns tillgång till innehåll och tjänster som är anpassade till elevers och lärares behov. |
| --- | --- |

(42)

Enligt stadgarna (46) är förvaltningsstyrelsens uppgift att se till att NDLA kan fullgöra sina uppgifter enligt stadgarna, dvs. att se till att 1) digitala läromedel finns tillgängliga för användarna utan kostnad, 2) gymnasieskolan kännetecknas av samarbete och utbyte, 3) elever och lärare deltar aktivt i undervisning och inlärning, 4) akademiska institutioner och nätverk över hela landet är en drivkraft i utvecklingen av digitala läromedel av hög kvalitet, och 5) att det finns tillgång till innehåll och tjänster som är anpassade till elevers och lärares behov.

| (43) | Förvaltningsstyrelsen är visserligen behörig att göra ekonomiska åtaganden på deltagarnas vägnar, men i stadgarna anges det uttryckligen att förvaltningsstyrelsen utövar sin behörighet endast på grundval av beslut om delegering fattade av tillsynsstyrelsen, som också får ge förvaltningsstyrelsen anvisningar och upphäva dess beslut. I 2012 års ändrade stadgar är befogenheten att göra ekonomiska åtaganden för NDLA:s deltagande medlemmar underförstådd, men förvaltningsstyrelsen fungerar på samma sätt. Sådana ekonomiska åtaganden begränsas under alla omständigheter av den budget som de deltagande fylkeskommunerna har enats om för NDLA. I det avseendet bör det noteras att alla NDLA:s ekonomiska affärer genomförs av Hordaland fylkeskommune och fylkeskommunens upphandlingsenhet BTV (se närmare uppgifter i skäl 54). I stadgarna anges dessutom att varken förvaltningsstyrelsen eller tillsynsstyrelsen får ingå kreditavtal eller utfärda garantier på samarbetsorganets vägnar. I detta avseende har de norska myndigheterna förklarat att varken tillsynsstyrelsen, förvaltningsstyrelsen eller administrationen i praktiken ålägger fylkeskommunerna några nya ekonomiska skyldigheter. |
| --- | --- |

(43)

Förvaltningsstyrelsen är visserligen behörig att göra ekonomiska åtaganden på deltagarnas vägnar, men i stadgarna anges det uttryckligen att förvaltningsstyrelsen utövar sin behörighet endast på grundval av beslut om delegering fattade av tillsynsstyrelsen, som också får ge förvaltningsstyrelsen anvisningar och upphäva dess beslut. I 2012 års ändrade stadgar är befogenheten att göra ekonomiska åtaganden för NDLA:s deltagande medlemmar underförstådd, men förvaltningsstyrelsen fungerar på samma sätt. Sådana ekonomiska åtaganden begränsas under alla omständigheter av den budget som de deltagande fylkeskommunerna har enats om för NDLA. I det avseendet bör det noteras att alla NDLA:s ekonomiska affärer genomförs av Hordaland fylkeskommune och fylkeskommunens upphandlingsenhet BTV (se närmare uppgifter i skäl 54). I stadgarna anges dessutom att varken förvaltningsstyrelsen eller tillsynsstyrelsen får ingå kreditavtal eller utfärda garantier på samarbetsorganets vägnar. I detta avseende har de norska myndigheterna förklarat att varken tillsynsstyrelsen, förvaltningsstyrelsen eller administrationen i praktiken ålägger fylkeskommunerna några nya ekonomiska skyldigheter.

4.4.3   
  Fylkeskommunernas beslut om att godkänna samarbete mellan fylkeskommunerna

| (44) | Under loppet av 2009 antog de 18 olika fylkeskommunerna beslut om att godta avtalet och stadgarna, varigenom NDLA inrättades som ett samarbete mellan fylkeskommunerna. Dessa beslut fattades vid olika tidpunkter av fylkeskommunerna, men det stora flertalet fattade beslutet före den 1 juli 2009, då fylkeskommunerna beslutat att samarbetet skulle inledas (47). |
| --- | --- |

(44)

Under loppet av 2009 antog de 18 olika fylkeskommunerna beslut om att godta avtalet och stadgarna, varigenom NDLA inrättades som ett samarbete mellan fylkeskommunerna. Dessa beslut fattades vid olika tidpunkter av fylkeskommunerna, men det stora flertalet fattade beslutet före den 1 juli 2009, då fylkeskommunerna beslutat att samarbetet skulle inledas (47).

| (45) | De norska myndigheterna har uppgett att samtliga 18 fylkeskommuner medverkat i NDLA-samarbetet sedan den tillfälliga fasen (med undantag av Akershus, som lämnade samarbetet men sedan gick med på nytt, se skäl 24) och även att det formella samarbetet inleddes den 1 juli 2009. |
| --- | --- |

(45)

De norska myndigheterna har uppgett att samtliga 18 fylkeskommuner medverkat i NDLA-samarbetet sedan den tillfälliga fasen (med undantag av Akershus, som lämnade samarbetet men sedan gick med på nytt, se skäl 24) och även att det formella samarbetet inleddes den 1 juli 2009.

| (46) | NDLA:s första styrelsemöte ägde rum den 11 augusti 2009 (48). |
| --- | --- |

(46)

NDLA:s första styrelsemöte ägde rum den 11 augusti 2009 (48).

4.5   NDLA:S BUDGET OCH INKÖP

| (47) | NDLA:s finansieringsnivå ett givet år avgörs i slutändan av de deltagande fylkeskommunerna. Beslutet baseras på en rekommendation från NDLA:s förvaltningsstyrelse som beskriver styrelsens syn på finansieringsnivån, men fylkeskommunerna är inte rättsligt bundna av denna rekommendation. Finansieringens främsta syfte (49) är att göra det möjligt för NDLA att nå sina angivna mål, nämligen att köpa in, utveckla och distribuera digitala läromedel i alla ämnen som det undervisas i på de gymnasieskolor i Norge som omfattas av den rättsliga skyldigheten enligt opplæringslova. |
| --- | --- |

(47)

NDLA:s finansieringsnivå ett givet år avgörs i slutändan av de deltagande fylkeskommunerna. Beslutet baseras på en rekommendation från NDLA:s förvaltningsstyrelse som beskriver styrelsens syn på finansieringsnivån, men fylkeskommunerna är inte rättsligt bundna av denna rekommendation. Finansieringens främsta syfte (49) är att göra det möjligt för NDLA att nå sina angivna mål, nämligen att köpa in, utveckla och distribuera digitala läromedel i alla ämnen som det undervisas i på de gymnasieskolor i Norge som omfattas av den rättsliga skyldigheten enligt opplæringslova.

| (48) | Det bör också noteras att NDLA inte har någon rätt att ta ut avgifter för sina tjänster av fylkeskommunerna, staten eller privata kunder. Bidragen till NDLA fastställs ensidigt av fylkeskommunerna, och NDLA kan inte förhandla om bidragens storlek. Om förvaltningsstyrelsen vill utveckla NDLA:s verksamhet och därför vill öka budgeten måste frågan läggas fram för tillsynsstyrelsen för godkännande. Om tillsynsstyrelsen beslutar att stödja en ökning av budgeten, hänskjuts frågan därefter till landstingen (50) för slutligt godkännande. |
| --- | --- |

(48)

Det bör också noteras att NDLA inte har någon rätt att ta ut avgifter för sina tjänster av fylkeskommunerna, staten eller privata kunder. Bidragen till NDLA fastställs ensidigt av fylkeskommunerna, och NDLA kan inte förhandla om bidragens storlek. Om förvaltningsstyrelsen vill utveckla NDLA:s verksamhet och därför vill öka budgeten måste frågan läggas fram för tillsynsstyrelsen för godkännande. Om tillsynsstyrelsen beslutar att stödja en ökning av budgeten, hänskjuts frågan därefter till landstingen (50) för slutligt godkännande.

| (49) | För att säkerställa att NDLA genomför sina offentliga upphandlingar i fullständig överensstämmelse med anskaffelsesloven (51) har NDLA upprättat en strategi för offentlig upphandling (52). Enligt de upplysningar som lämnats av de norska myndigheterna är en av NDLA:s huvudsakliga uppgifter att förvalta utvecklingen av nya digitala läromedel genom offentlig upphandling. Beslutet att tillämpa offentlig upphandling begränsas av NDLA:s allmänna mål och dess budget. NDLA får inom dessa gränser fritt besluta om upphandlingarnas innehåll (53). |
| --- | --- |

(49)

För att säkerställa att NDLA genomför sina offentliga upphandlingar i fullständig överensstämmelse med anskaffelsesloven (51) har NDLA upprättat en strategi för offentlig upphandling (52). Enligt de upplysningar som lämnats av de norska myndigheterna är en av NDLA:s huvudsakliga uppgifter att förvalta utvecklingen av nya digitala läromedel genom offentlig upphandling. Beslutet att tillämpa offentlig upphandling begränsas av NDLA:s allmänna mål och dess budget. NDLA får inom dessa gränser fritt besluta om upphandlingarnas innehåll (53).

| (50) | NDLA har sedan 2007 genomfört nio större offentliga upphandlingar med hjälp av Hordaland fylkeskommune (54). De avser digitala läromedel, t.ex. inköp av slutliga produkter och moment, tillgång till bilder och videor och stödtjänster i det sammanhanget. |
| --- | --- |

(50)

NDLA har sedan 2007 genomfört nio större offentliga upphandlingar med hjälp av Hordaland fylkeskommune (54). De avser digitala läromedel, t.ex. inköp av slutliga produkter och moment, tillgång till bilder och videor och stödtjänster i det sammanhanget.

| (51) | Såsom nämns ovan har NDLA:s ledning befogenhet att ålägga de deltagande fylkeskommunerna ekonomiska skyldigheter. Enligt de norska myndigheterna var tanken med detta att klargöra att NDLA:s styrelse är behörig att ingå avtal med andra parter. För att kunna göra det måste förvaltningsstyrelsen kunna ålägga de fylkeskommuner som deltar i samarbetet skyldigheter, eftersom det skulle tvinga fylkeskommunerna att utnyttja de medel som ställts till förfogande för NDLA i enlighet med målen för NDLA (55). |
| --- | --- |

(51)

Såsom nämns ovan har NDLA:s ledning befogenhet att ålägga de deltagande fylkeskommunerna ekonomiska skyldigheter. Enligt de norska myndigheterna var tanken med detta att klargöra att NDLA:s styrelse är behörig att ingå avtal med andra parter. För att kunna göra det måste förvaltningsstyrelsen kunna ålägga de fylkeskommuner som deltar i samarbetet skyldigheter, eftersom det skulle tvinga fylkeskommunerna att utnyttja de medel som ställts till förfogande för NDLA i enlighet med målen för NDLA (55).

| (52) | Såsom nämns i skäl 39 ändrades stadgarna 2012. Den enda betydande ändringen är dock ett förtydligande av vd:ns roll, framför allt de begränsningar som gäller för hans/hennes mandat. Sammantaget innebär dock stadgeändringarna ingen förändring av myndighetens bedömning av NDLA:s självbestämmande, eftersom ändringarna inte medför någon väsentlig förändring av NDLA:s mandat. De norska myndigheterna har vidare påpekat att stadgeändringarna ger en korrektare beskrivning av NDLA:s behörighet (56). |
| --- | --- |

(52)

Såsom nämns i skäl 39 ändrades stadgarna 2012. Den enda betydande ändringen är dock ett förtydligande av vd:ns roll, framför allt de begränsningar som gäller för hans/hennes mandat. Sammantaget innebär dock stadgeändringarna ingen förändring av myndighetens bedömning av NDLA:s självbestämmande, eftersom ändringarna inte medför någon väsentlig förändring av NDLA:s mandat. De norska myndigheterna har vidare påpekat att stadgeändringarna ger en korrektare beskrivning av NDLA:s behörighet (56).

4.6   NDLA:S PERSONAL OCH ADMINISTRATION

| (53) | NDLA har inga anställda. Den personal som arbetar för DNLA är i de flesta fall kontraktsanställd av någon av de deltagande fylkeskommunerna. I andra fall utförs arbetet av externa konsulter, som enligt de upplysningar som lämnats av de norska myndigheterna är anställda av företag som vunnit offentliga upphandlingar. Redaktionspersonal lånas antingen in från fylkeskommunerna eller är anställda av uppdragstagare som levererar tjänster till NDLA. Redaktionspersonal från fylkeskommunerna lånas in på deltid för ett antal år. Det betyder att de fortfarande är anställda av fylkeskommunen, men lönen för den tid de arbetar för NDLA kommer från NDLA:s budget. Kostnaden för övrig redaktionspersonal ingår i de arvoden som betalas till uppdragstagare som levererar tjänster som har upphandlats av NDLA. Förvaltningspersonalen lånas in från fylkeskommunerna på obestämd tid och har alltså inga anställningsavtal med NDLA. |
| --- | --- |

(53)

NDLA har inga anställda. Den personal som arbetar för DNLA är i de flesta fall kontraktsanställd av någon av de deltagande fylkeskommunerna. I andra fall utförs arbetet av externa konsulter, som enligt de upplysningar som lämnats av de norska myndigheterna är anställda av företag som vunnit offentliga upphandlingar. Redaktionspersonal lånas antingen in från fylkeskommunerna eller är anställda av uppdragstagare som levererar tjänster till NDLA. Redaktionspersonal från fylkeskommunerna lånas in på deltid för ett antal år. Det betyder att de fortfarande är anställda av fylkeskommunen, men lönen för den tid de arbetar för NDLA kommer från NDLA:s budget. Kostnaden för övrig redaktionspersonal ingår i de arvoden som betalas till uppdragstagare som levererar tjänster som har upphandlats av NDLA. Förvaltningspersonalen lånas in från fylkeskommunerna på obestämd tid och har alltså inga anställningsavtal med NDLA.

| (54) | I praktiken ersätter NDLA fylkeskommunerna tre gånger om året för utnyttjandet av deras resurser (dvs. för löner, resekostnader osv.). Ersättningen ombesörjs av Hordaland fylkeskommune. NDLA har dessutom sedan projektfasen utnyttjat fylkeskommunens inköpsenhet BTV (57) för all sin offentliga upphandling av tjänster på marknaden. De tjänster som NDLA har upphandlat innefattar all teknisk administration, tillämpningsstyrning, stödtjänst och utvecklingstjänster avseende NDLA:s webbplats för digitala läromedel (58). Det finns inga belägg för att NDLA:s inköp har överskridit budgeten eller för att NDLA har upphandlat tjänster eller varor som inte omfattas av dess mandat. |
| --- | --- |

(54)

I praktiken ersätter NDLA fylkeskommunerna tre gånger om året för utnyttjandet av deras resurser (dvs. för löner, resekostnader osv.). Ersättningen ombesörjs av Hordaland fylkeskommune. NDLA har dessutom sedan projektfasen utnyttjat fylkeskommunens inköpsenhet BTV (57) för all sin offentliga upphandling av tjänster på marknaden. De tjänster som NDLA har upphandlat innefattar all teknisk administration, tillämpningsstyrning, stödtjänst och utvecklingstjänster avseende NDLA:s webbplats för digitala läromedel (58). Det finns inga belägg för att NDLA:s inköp har överskridit budgeten eller för att NDLA har upphandlat tjänster eller varor som inte omfattas av dess mandat.

5.   SYNPUNKTER PÅ BESLUTET OM ATT INLEDA GRANSKNINGSFÖRFARANDET

5.1   KLAGANDEN

| (55) | DnF:s synpunkter kan sammanfattas på följande sätt:






  — | För det första har omfattningen av NDLA:s skyldighet att tillhandahålla tjänster inte definierats ordentligt. |
| --- | --- | --- |

(55)

DnF:s synpunkter kan sammanfattas på följande sätt:

—

För det första har omfattningen av NDLA:s skyldighet att tillhandahålla tjänster inte definierats ordentligt.

| — | För det andra råder oklarhet kring NDLA:s finansieringssystem och struktur, vilket i sin tur leder till korssubventionering från fylkeskommunerna som inte återspeglas i NDLA:s redovisning. |
| --- | --- |

—

För det andra råder oklarhet kring NDLA:s finansieringssystem och struktur, vilket i sin tur leder till korssubventionering från fylkeskommunerna som inte återspeglas i NDLA:s redovisning.

| — | För det tredje har NDLA redan orsakat förlag som är verksamma i Norge allvarlig och irreparabel skada, främst på grund av att statliga medel från fylkeskommunerna har öronmärkts för NDLA, vilket påstås begränsa skolornas möjligheter att köpa högkvalitativa läromedel från förlagen. |
| --- | --- |

—

För det tredje har NDLA redan orsakat förlag som är verksamma i Norge allvarlig och irreparabel skada, främst på grund av att statliga medel från fylkeskommunerna har öronmärkts för NDLA, vilket påstås begränsa skolornas möjligheter att köpa högkvalitativa läromedel från förlagen.

| — | För det fjärde hävdas att fylkeskommuner som inte deltar i NDLA (Oslo och Akershus) (59) riskerar att få läromedel av sämre kvalitet från förlagen, eftersom deras konkurrensförmåga har försämrats. DnF hänvisar till forskning om öppna lärresurser (Open Educational Resources – OER), som visar att statligt finansierade OER-program kan begränsa urvalet för lärare och elever, eftersom de underminerar möjligheterna för privata leverantörer att konkurrera och därmed våga investera, vilket leder till att dessa leverantörer successivt försvinner från marknaden (se synpunkterna från International Publishers Association). |
| --- | --- |

—

För det fjärde hävdas att fylkeskommuner som inte deltar i NDLA (Oslo och Akershus) (59) riskerar att få läromedel av sämre kvalitet från förlagen, eftersom deras konkurrensförmåga har försämrats. DnF hänvisar till forskning om öppna lärresurser (Open Educational Resources – OER), som visar att statligt finansierade OER-program kan begränsa urvalet för lärare och elever, eftersom de underminerar möjligheterna för privata leverantörer att konkurrera och därmed våga investera, vilket leder till att dessa leverantörer successivt försvinner från marknaden (se synpunkterna från International Publishers Association).

| (56) | DnF motsätter sig den preliminära bedömningen och slutsatserna i myndighetens beslut 136/13/KOL, där myndigheten påpekade att NDLA inte kunde betecknas som ett företag och därmed inte skulle omfattas av reglerna om statligt stöd. |
| --- | --- |

(56)

DnF motsätter sig den preliminära bedömningen och slutsatserna i myndighetens beslut 136/13/KOL, där myndigheten påpekade att NDLA inte kunde betecknas som ett företag och därmed inte skulle omfattas av reglerna om statligt stöd.

| (57) | DnF hävdar att minskningen av fylkeskommunernas upphandlingsbudgetar för läromedel direkt hänger samman med bildandet av NDLA. Enligt DnF:s mening ligger denna minskning bakom marknadens minskade storlek, som visar sig i den lägre bruttoomsättningen för böcker sålda till gymnasieskolor (392 miljoner norska kronor 2008 och mellan 255 och 264 miljoner norska kronor 2010–2012). DnF hävdar att dessa siffror visar att det åtminstone före bildandet av NDLA fanns en marknad. DnF hänvisar också till punkt 13 i myndighetens riktlinjer för tillämpningen av reglerna om statligt stöd på ersättning för tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (60) och menar att trots en avskärmning av marknaden [intern produktion] kan en ekonomisk verksamhet existera om andra aktörer har vilja och kapacitet att tillhandahålla tjänsten och att NDLA:s icke-vinstdrivande karaktär inte ändrar bedömningen att det rör sig om ett företag, om tillhandahållandet sker i konkurrens med andra aktörer, vars verksamhet bedrivs i vinstsyfte
   (61). |
| --- | --- |

(57)

DnF hävdar att minskningen av fylkeskommunernas upphandlingsbudgetar för läromedel direkt hänger samman med bildandet av NDLA. Enligt DnF:s mening ligger denna minskning bakom marknadens minskade storlek, som visar sig i den lägre bruttoomsättningen för böcker sålda till gymnasieskolor (392 miljoner norska kronor 2008 och mellan 255 och 264 miljoner norska kronor 2010–2012). DnF hävdar att dessa siffror visar att det åtminstone före bildandet av NDLA fanns en marknad. DnF hänvisar också till punkt 13 i myndighetens riktlinjer för tillämpningen av reglerna om statligt stöd på ersättning för tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (60) och menar att trots en avskärmning av marknaden [intern produktion] kan en ekonomisk verksamhet existera om andra aktörer har vilja och kapacitet att tillhandahålla tjänsten och att NDLA:s icke-vinstdrivande karaktär inte ändrar bedömningen att det rör sig om ett företag, om tillhandahållandet sker i konkurrens med andra aktörer, vars verksamhet bedrivs i vinstsyfte
   (61).

| (58) | När det gäller bedömningen av Altmarkkriterierna (62) hävdar DnF att de inte är uppfyllda eftersom NDLA påstås vara mycket ineffektivt. |
| --- | --- |

(58)

När det gäller bedömningen av Altmarkkriterierna (62) hävdar DnF att de inte är uppfyllda eftersom NDLA påstås vara mycket ineffektivt.

| (59) | Det hävdas också att NDLA inte producerar en produkt enbart vid ett marknadsmisslyckande utan även när produkten redan finns tillgänglig på marknaden. DnF hänvisar till punkt 13 i myndighetens riktlinjer om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, enligt vilken Eftastaterna inte kan förena särskilda skyldigheter i samband med tillhandahållande av allmännyttiga tjänster för tjänster som redan tillhandahålls [...] av företag som bedriver sin verksamhet under normala marknadsförhållanden. |
| --- | --- |

(59)

Det hävdas också att NDLA inte producerar en produkt enbart vid ett marknadsmisslyckande utan även när produkten redan finns tillgänglig på marknaden. DnF hänvisar till punkt 13 i myndighetens riktlinjer om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, enligt vilken Eftastaterna inte kan förena särskilda skyldigheter i samband med tillhandahållande av allmännyttiga tjänster för tjänster som redan tillhandahålls [...] av företag som bedriver sin verksamhet under normala marknadsförhållanden.

| (60) | Slutligen kritiseras den bristande insynen vid bedömningen av NDLA som en leverantör av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. I det avseendet hänvisar DnF till villkoren i insynsdirektivet 2006/111/EG (63), som man menar att NDLA inte uppfyller. |
| --- | --- |

(60)

Slutligen kritiseras den bristande insynen vid bedömningen av NDLA som en leverantör av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. I det avseendet hänvisar DnF till villkoren i insynsdirektivet 2006/111/EG (63), som man menar att NDLA inte uppfyller.

5.2   ÖVRIGA TREDJE PARTER

| (61) | Myndigheten har mottagit synpunkter från följande elva berörda tredje parter: Associacao Portuguesa de Editores e Livrerios (APEL), Federation of European Publishers (FEP), Polska Izba Książki, Syndicat National de l'édition, Chamber of Commerce and Industry of Slovenia, Forlæggerforeningen, Publisher Association (Förenade kungariket), International Publishers Association (IPA), Association des éditeurs belges (ADEB), Publisher and Booksellers Association of Serbia och Sveriges Läromedelsförfattares Förbund. |
| --- | --- |

(61)

Myndigheten har mottagit synpunkter från följande elva berörda tredje parter: Associacao Portuguesa de Editores e Livrerios (APEL), Federation of European Publishers (FEP), Polska Izba Książki, Syndicat National de l'édition, Chamber of Commerce and Industry of Slovenia, Forlæggerforeningen, Publisher Association (Förenade kungariket), International Publishers Association (IPA), Association des éditeurs belges (ADEB), Publisher and Booksellers Association of Serbia och Sveriges Läromedelsförfattares Förbund.

| (62) | Samtliga tredje parter anser att produktion och tillhandahållande av kostnadsfria digitala läromedel av en statligt driven enhet som NDLA är orättvis statsunderstödd konkurrens och bör betraktas som olagligt stöd. |
| --- | --- |

(62)

Samtliga tredje parter anser att produktion och tillhandahållande av kostnadsfria digitala läromedel av en statligt driven enhet som NDLA är orättvis statsunderstödd konkurrens och bör betraktas som olagligt stöd.

| (63) | FEP och IPA lämnade mer omfattande synpunkter, som sammanfattas nedan:






  — | Orättvis konkurrens till följd av det stöd som NDLA beviljats kommer väsentligen att underminera förmågan hos förlag i den privata sektorn att fortsättningsvis tillhandahålla högkvalitativa resurser för denna marknad. Sådan orättvis konkurrens kommer att inverka negativt på utbildningen i Norge och få skadliga effekter för både lärares och elevers resultat. |
| --- | --- | --- |

(63)

FEP och IPA lämnade mer omfattande synpunkter, som sammanfattas nedan:

—

Orättvis konkurrens till följd av det stöd som NDLA beviljats kommer väsentligen att underminera förmågan hos förlag i den privata sektorn att fortsättningsvis tillhandahålla högkvalitativa resurser för denna marknad. Sådan orättvis konkurrens kommer att inverka negativt på utbildningen i Norge och få skadliga effekter för både lärares och elevers resultat.

| — | Den effektivaste strategin för tilldelning av statlig finansiering är att fokusera på efterfrågesidan (skolbudgeten) och inte att på utbudssidan införa en subvention i form av kostnadsfritt material som undgår konkurrens (som i fallet med NDLA). I det förra fallet har lärarna tillgång till medel och kan fritt välja från ett utbud av högkvalitativa resurser, däribland OER och förlagspublicerat material. |
| --- | --- |

—

Den effektivaste strategin för tilldelning av statlig finansiering är att fokusera på efterfrågesidan (skolbudgeten) och inte att på utbudssidan införa en subvention i form av kostnadsfritt material som undgår konkurrens (som i fallet med NDLA). I det förra fallet har lärarna tillgång till medel och kan fritt välja från ett utbud av högkvalitativa resurser, däribland OER och förlagspublicerat material.

6.   SYNPUNKTER FRÅN DE NORSKA MYNDIGHETERNA

| (64) | De norska myndigheternas ståndpunkt är att finansieringen av den kostnadsfria gymnasieskolan inte kan betraktas som statligt stöd i den mening som avses i artikel 61 i EES-avtalet. De norska myndigheterna understryker att NDLA främst köper in läromedel genom offentlig upphandling på marknaden. Det är bara när NDLA inte kan upphandla material av tillräckligt hög kvalitet som materialet utvecklas tillsammans med lärare och fylkeskommunerna. |
| --- | --- |

(64)

De norska myndigheternas ståndpunkt är att finansieringen av den kostnadsfria gymnasieskolan inte kan betraktas som statligt stöd i den mening som avses i artikel 61 i EES-avtalet. De norska myndigheterna understryker att NDLA främst köper in läromedel genom offentlig upphandling på marknaden. Det är bara när NDLA inte kan upphandla material av tillräckligt hög kvalitet som materialet utvecklas tillsammans med lärare och fylkeskommunerna.

II.   BEDÖMNING

1.   FÖREKOMST AV STATLIGT STÖD

| (65) | I artikel 61.1 i EES-avtalet föreskrivs följande: Om inte annat föreskrivs i detta avtal, är stöd som ges av EG-medlemsstater, Eftastater eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med detta avtal i den utsträckning det påverkar handeln mellan de avtalsslutande parterna. |
| --- | --- |

(65)

I artikel 61.1 i EES-avtalet föreskrivs följande: Om inte annat föreskrivs i detta avtal, är stöd som ges av EG-medlemsstater, Eftastater eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med detta avtal i den utsträckning det påverkar handeln mellan de avtalsslutande parterna.

1.1   EKONOMISK VERKSAMHET

| (66) | Av ovanstående följer att reglerna om statligt stöd bara gäller fördelar som ges till företag. Bedömningen av om villkoren för statligt stöd är uppfyllda i detta fall måste föregås av en undersökning av huruvida NDLA kan betecknas som ett företag i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet. Om så inte är fallet omfattas inte stödet till NDLA av artikel 61.1 i EES-avtalet. |
| --- | --- |

(66)

Av ovanstående följer att reglerna om statligt stöd bara gäller fördelar som ges till företag. Bedömningen av om villkoren för statligt stöd är uppfyllda i detta fall måste föregås av en undersökning av huruvida NDLA kan betecknas som ett företag i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet. Om så inte är fallet omfattas inte stödet till NDLA av artikel 61.1 i EES-avtalet.

| (67) | Enligt etablerad rättspraxis omfattar begreppet företag varje enhet som utövar ekonomisk verksamhet, oavsett enhetens rättsliga form och sättet för dess finansiering (64). |
| --- | --- |

(67)

Enligt etablerad rättspraxis omfattar begreppet företag varje enhet som utövar ekonomisk verksamhet, oavsett enhetens rättsliga form och sättet för dess finansiering (64).

| (68) | Myndigheten noterar att NDLA i allt väsentligt är ett samarbete mellan olika fylkeskommuner. Mottagaren av de statliga medlen är således inte NDLA självt utan de enskilda fylkeskommuner som samarbetar inom NDLA-projektet. Såsom anges ovan kan dock en enhet vara ett företag i den mening som avses i reglerna om statligt stöd, oavsett den rättsliga formen och finansieringssättet. Den avgörande frågan är därför huruvida verksamheten kan anses vara av ekonomisk karaktär. Såsom förklaras i avsnitt II.1.1.2 har myndigheten undersökt om ändringen av NDLA:s status, när det övergick från att inledningsvis vara ett tillfälligt samarbete till att från och med den 1 juli 2009 vara ett formellt samarbete mellan fylkeskommunerna, hade någon inverkan på klassificeringen av NDLA:s verksamhet. Myndigheten har slagit fast att den förändrade statusen inte hade någon inverkan, eftersom varken beslutsfattandet, finansieringen eller NDLA:s självbestämmande ändrades väsentligen i samband med statusändringen. |
| --- | --- |

(68)

Myndigheten noterar att NDLA i allt väsentligt är ett samarbete mellan olika fylkeskommuner. Mottagaren av de statliga medlen är således inte NDLA självt utan de enskilda fylkeskommuner som samarbetar inom NDLA-projektet. Såsom anges ovan kan dock en enhet vara ett företag i den mening som avses i reglerna om statligt stöd, oavsett den rättsliga formen och finansieringssättet. Den avgörande frågan är därför huruvida verksamheten kan anses vara av ekonomisk karaktär. Såsom förklaras i avsnitt II.1.1.2 har myndigheten undersökt om ändringen av NDLA:s status, när det övergick från att inledningsvis vara ett tillfälligt samarbete till att från och med den 1 juli 2009 vara ett formellt samarbete mellan fylkeskommunerna, hade någon inverkan på klassificeringen av NDLA:s verksamhet. Myndigheten har slagit fast att den förändrade statusen inte hade någon inverkan, eftersom varken beslutsfattandet, finansieringen eller NDLA:s självbestämmande ändrades väsentligen i samband med statusändringen.

| (69) | NDLA köper in, utvecklar och publicerar digitala läromedel. Klaganden hävdar att denna verksamhet är av ekonomisk karaktär. Klaganden framhåller i det avseendet att privata leverantörer hittills har utvecklat och publicerat digitala läromedel. Klaganden menar att NDLA, genom att utveckla och publicera egna digitala läromedel, har börjat konkurrera direkt med dessa privata leverantörer. |
| --- | --- |

(69)

NDLA köper in, utvecklar och publicerar digitala läromedel. Klaganden hävdar att denna verksamhet är av ekonomisk karaktär. Klaganden framhåller i det avseendet att privata leverantörer hittills har utvecklat och publicerat digitala läromedel. Klaganden menar att NDLA, genom att utveckla och publicera egna digitala läromedel, har börjat konkurrera direkt med dessa privata leverantörer.

| (70) | Myndigheten konstaterar att ekonomisk verksamhet är all verksamhet som går ut på att erbjuda varor eller tjänster på en marknad (65). Huruvida en marknad finns eller inte kan vara beroende av hur den är organiserad i den berörda staten (66), och klassificeringen av en viss verksamhet som ekonomisk eller icke-ekonomisk kan således variera över tiden. Myndigheten konstaterar att ett antal företag erbjuder digitala läromedel som en del av sin ekonomiska verksamhet. |
| --- | --- |

(70)

Myndigheten konstaterar att ekonomisk verksamhet är all verksamhet som går ut på att erbjuda varor eller tjänster på en marknad (65). Huruvida en marknad finns eller inte kan vara beroende av hur den är organiserad i den berörda staten (66), och klassificeringen av en viss verksamhet som ekonomisk eller icke-ekonomisk kan således variera över tiden. Myndigheten konstaterar att ett antal företag erbjuder digitala läromedel som en del av sin ekonomiska verksamhet.

| (71) | Av Eftadomstolens dom i målet med Private Barnehagers Landsforbund (67) följer dock att det faktum att en verksamhet kan erbjudas av privata aktörer som en ekonomisk verksamhet inte utesluter att den även kan erbjudas av staten som en icke-ekonomisk verksamhet. I målet med Private Barnehagers Landsforbund hade Eftadomstolen att bedöma om verksamheten vid kommunala förskolor i Norge utgjorde en ekonomisk verksamhet. Klaganden i målet hade hävdat att den enda relevanta frågan i det avseendet var om kommunerna på en viss marknad tillhandahåller tjänster som, åtminstone i princip, skulle kunna utföras av privata aktörer i vinstsyfte. |
| --- | --- |

(71)

Av Eftadomstolens dom i målet med Private Barnehagers Landsforbund (67) följer dock att det faktum att en verksamhet kan erbjudas av privata aktörer som en ekonomisk verksamhet inte utesluter att den även kan erbjudas av staten som en icke-ekonomisk verksamhet. I målet med Private Barnehagers Landsforbund hade Eftadomstolen att bedöma om verksamheten vid kommunala förskolor i Norge utgjorde en ekonomisk verksamhet. Klaganden i målet hade hävdat att den enda relevanta frågan i det avseendet var om kommunerna på en viss marknad tillhandahåller tjänster som, åtminstone i princip, skulle kunna utföras av privata aktörer i vinstsyfte.

| (72) | I sin dom påpekar dock Eftadomstolen att när arten av en verksamhet som bedrivs av en offentlig enhet bedöms med avseende på reglerna om statligt stöd kan det inte ha någon betydelse om verksamheten i princip skulle kunna bedrivas av en privat aktör. En sådan tolkning skulle innebära att all statlig verksamhet som inte består i utövande av offentlig makt omfattas av begreppet ekonomisk verksamhet (68). En sådan tolkning skulle i själva verket otillbörligen begränsa staternas handlingsfrihet att tillhandahålla vissa tjänster för medborgarna. Det finns ett antal fall där det har konstaterats att liknande verksamheter kan bedrivas som både icke-ekonomiska och ekonomiska verksamheter och där bara de senare omfattas av reglerna om statligt stöd. Detta har godtagits av de europeiska domstolarna i mål gällande hälso- och sjukvårdssystem (t.ex. privata och offentliga sjukförsäkringar (69)), pensionsfondsystem (t.ex. privata och offentliga pensionsfonder (70)) och utbildningssektorn (t.ex. privata och offentliga förskolor (71)). |
| --- | --- |

(72)

I sin dom påpekar dock Eftadomstolen att när arten av en verksamhet som bedrivs av en offentlig enhet bedöms med avseende på reglerna om statligt stöd kan det inte ha någon betydelse om verksamheten i princip skulle kunna bedrivas av en privat aktör. En sådan tolkning skulle innebära att all statlig verksamhet som inte består i utövande av offentlig makt omfattas av begreppet ekonomisk verksamhet (68). En sådan tolkning skulle i själva verket otillbörligen begränsa staternas handlingsfrihet att tillhandahålla vissa tjänster för medborgarna. Det finns ett antal fall där det har konstaterats att liknande verksamheter kan bedrivas som både icke-ekonomiska och ekonomiska verksamheter och där bara de senare omfattas av reglerna om statligt stöd. Detta har godtagits av de europeiska domstolarna i mål gällande hälso- och sjukvårdssystem (t.ex. privata och offentliga sjukförsäkringar (69)), pensionsfondsystem (t.ex. privata och offentliga pensionsfonder (70)) och utbildningssektorn (t.ex. privata och offentliga förskolor (71)).

| (73) | I målet med Private Barnehagers Landsforbund (68) förklarade Eftadomstolen vidare att EU-domstolens resonemang i Humbeldomen (72), som gällde begreppet ”tjänst” i anslutning till de grundläggande friheterna, kunde tillämpas i ärenden om statligt stöd för att slå fast om en viss verksamhet är ekonomisk eller inte. |
| --- | --- |

(73)

I målet med Private Barnehagers Landsforbund (68) förklarade Eftadomstolen vidare att EU-domstolens resonemang i Humbeldomen (72), som gällde begreppet ”tjänst” i anslutning till de grundläggande friheterna, kunde tillämpas i ärenden om statligt stöd för att slå fast om en viss verksamhet är ekonomisk eller inte.

| (74) | I synnerhet på utbildnings- och forskningsområdet har de europeiska domstolarna ansett att tillhandahållande av vissa tjänster av inrättningar som ingår i ett offentligt utbildningssystem och finansieras med offentliga medel inte ska betecknas som tillhandahållande av tjänster enligt artikel 50 i EG-fördraget (nu artikel 57 i EUF-fördraget). EU-domstolen ansåg i målet kommissionen mot Tyskland (73), framför allt med stöd av Humbeldomen, att staten, genom att upprätta och upprätthålla ett sådant system för offentlig undervisning som i regel finansieras med medel ur den offentliga budgeten [...], inte avser att bedriva verksamhet i vinstsyfte utan endast att uppfylla sina sociala, kulturella och utbildningspolitiska uppgifter gentemot sina medborgare
   (74). |
| --- | --- |

(74)

I synnerhet på utbildnings- och forskningsområdet har de europeiska domstolarna ansett att tillhandahållande av vissa tjänster av inrättningar som ingår i ett offentligt utbildningssystem och finansieras med offentliga medel inte ska betecknas som tillhandahållande av tjänster enligt artikel 50 i EG-fördraget (nu artikel 57 i EUF-fördraget). EU-domstolen ansåg i målet kommissionen mot Tyskland (73), framför allt med stöd av Humbeldomen, att staten, genom att upprätta och upprätthålla ett sådant system för offentlig undervisning som i regel finansieras med medel ur den offentliga budgeten [...], inte avser att bedriva verksamhet i vinstsyfte utan endast att uppfylla sina sociala, kulturella och utbildningspolitiska uppgifter gentemot sina medborgare
   (74).

| (75) | Till följd av ändringen av opplæringslova (se skäl 20) har norska staten beslutat att läromedel, även digitala läromedel, ska tillhandahållas till eleverna utan kostnad. Denna nya bestämmelse utgör en integrerad del av det offentliga utbildningssystemet. Den fråga som då måste besvaras gäller genomförandet av denna bestämmelse i praktiken – om verksamheten i fråga ska betecknas som ekonomisk eller icke-ekonomisk är således avhängigt av i) dess syfte och ii) hur den bedrivs. |
| --- | --- |

(75)

Till följd av ändringen av opplæringslova (se skäl 20) har norska staten beslutat att läromedel, även digitala läromedel, ska tillhandahållas till eleverna utan kostnad. Denna nya bestämmelse utgör en integrerad del av det offentliga utbildningssystemet. Den fråga som då måste besvaras gäller genomförandet av denna bestämmelse i praktiken – om verksamheten i fråga ska betecknas som ekonomisk eller icke-ekonomisk är således avhängigt av i) dess syfte och ii) hur den bedrivs.

1.1.1   
  Syfte

| (76) | Vid upprättandet och upprätthållandet av enheten i fråga får staten inte bedriva verksamhet i vinstsyfte, utan ska utöva sina befogenheter i syfte att uppfylla sina uppgifter gentemot medborgarna (75). Enligt etablerad rättspraxis, som också återspeglas i Europeiska kommissionens beslutspraxis, uppfyller staten genom att upprätta och upprätthålla det nationella utbildningssystemet sina sociala, kulturella och utbildningspolitiska uppgifter gentemot sina medborgare (76). Den norska regeringen beslutade således i samband med 2006 års utbildningsreform att staten skulle tillhandahålla kostnadsfria läromedel, och samtliga fylkeskommuner utom Oslo beslutade att fullgöra denna skyldighet genom att slå samman sina resurser genom inrättandet av NDLA. Såsom anges av de norska myndigheterna är syftet med NDLA att tillhandahålla digitala läromedel. För att fullgöra denna uppgift strävar NDLA i första hand efter att köpa in läromedel på marknaden genom offentlig upphandling. När NDLA inte kan upphandla lämpligt material, utvecklar man materialet i nära samarbete med lärarna och deltagande fylkeskommuner (77). |
| --- | --- |

(76)

Vid upprättandet och upprätthållandet av enheten i fråga får staten inte bedriva verksamhet i vinstsyfte, utan ska utöva sina befogenheter i syfte att uppfylla sina uppgifter gentemot medborgarna (75). Enligt etablerad rättspraxis, som också återspeglas i Europeiska kommissionens beslutspraxis, uppfyller staten genom att upprätta och upprätthålla det nationella utbildningssystemet sina sociala, kulturella och utbildningspolitiska uppgifter gentemot sina medborgare (76). Den norska regeringen beslutade således i samband med 2006 års utbildningsreform att staten skulle tillhandahålla kostnadsfria läromedel, och samtliga fylkeskommuner utom Oslo beslutade att fullgöra denna skyldighet genom att slå samman sina resurser genom inrättandet av NDLA. Såsom anges av de norska myndigheterna är syftet med NDLA att tillhandahålla digitala läromedel. För att fullgöra denna uppgift strävar NDLA i första hand efter att köpa in läromedel på marknaden genom offentlig upphandling. När NDLA inte kan upphandla lämpligt material, utvecklar man materialet i nära samarbete med lärarna och deltagande fylkeskommuner (77).

| (77) | Enligt klaganden följer det av domarna i målen med Humbel och Private Barnehagers Landsforbund att de verksamheter som behandlas i de domarna (dvs. kurser och förskoleverksamhet) omfattas av det offentliga utbildningssystemet, medan andra verksamheter (t.ex. inköp, utveckling och tillhandahållande av digitala läromedel) inte omfattas av det systemet, särskilt om en marknad för sådan verksamhet redan fanns innan den statliga verksamheten inleddes. |
| --- | --- |

(77)

Enligt klaganden följer det av domarna i målen med Humbel och Private Barnehagers Landsforbund att de verksamheter som behandlas i de domarna (dvs. kurser och förskoleverksamhet) omfattas av det offentliga utbildningssystemet, medan andra verksamheter (t.ex. inköp, utveckling och tillhandahållande av digitala läromedel) inte omfattas av det systemet, särskilt om en marknad för sådan verksamhet redan fanns innan den statliga verksamheten inleddes.

| (78) | Myndigheten ser dock inget som tyder på att EU-domstolen eller Eftadomstolen haft för avsikt att begränsa den verksamhet som omfattas av det offentliga utbildningssystemet på det sätt som klaganden antyder (dvs. till faktisk undervisning och tillhandahållande av förskoletjänster). Myndigheten noterar tvärtom att Eftastaterna i allmänhet har stor handlingsfrihet när de väljer vilka sociala, kulturella och utbildningspolitiska verksamheter medborgarna ska erbjudas (78). |
| --- | --- |

(78)

Myndigheten ser dock inget som tyder på att EU-domstolen eller Eftadomstolen haft för avsikt att begränsa den verksamhet som omfattas av det offentliga utbildningssystemet på det sätt som klaganden antyder (dvs. till faktisk undervisning och tillhandahållande av förskoletjänster). Myndigheten noterar tvärtom att Eftastaterna i allmänhet har stor handlingsfrihet när de väljer vilka sociala, kulturella och utbildningspolitiska verksamheter medborgarna ska erbjudas (78).

| (79) | Myndigheten konstaterar att inköp, utveckling och tillhandahållande av läromedel hänger samman med tillhandahållandet av undervisningsinnehåll och har därmed en nära koppling till själva undervisningen. Myndigheten anser att den verksamhet som bedrivs av NDLA för att fylkeskommunerna ska kunna fullgöra sina utbildningsfunktioner är sammankopplad med sociala åtaganden som inte kan jämföras med verksamhet av kommersiell karaktär, och att stöd beviljas endast för att en mycket specifik utbildningsfunktion ska kunna fullgöras. Det material som köps in och produceras av NDLA är särskilt anpassat till den nationella läroplan som gäller för gymnasieskolans lärare och elever. Klaganden har emellertid hävdat att det är viktigt att skilja mellan verksamhet som är nödvändig för tillhandahållandet av offentlig utbildning och annan verksamhet – klaganden åskådliggör detta genom att påpeka att NDLA skulle kunna inleda tillverkning av skolmöbler, vilket enligt klaganden inte skulle ingå i det offentliga utbildningsuppdraget. Klaganden menar alltså att produktion av digitala läromedel inte ingår i skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster och således bör betraktas som en ekonomisk verksamhet (79). |
| --- | --- |

(79)

Myndigheten konstaterar att inköp, utveckling och tillhandahållande av läromedel hänger samman med tillhandahållandet av undervisningsinnehåll och har därmed en nära koppling till själva undervisningen. Myndigheten anser att den verksamhet som bedrivs av NDLA för att fylkeskommunerna ska kunna fullgöra sina utbildningsfunktioner är sammankopplad med sociala åtaganden som inte kan jämföras med verksamhet av kommersiell karaktär, och att stöd beviljas endast för att en mycket specifik utbildningsfunktion ska kunna fullgöras. Det material som köps in och produceras av NDLA är särskilt anpassat till den nationella läroplan som gäller för gymnasieskolans lärare och elever. Klaganden har emellertid hävdat att det är viktigt att skilja mellan verksamhet som är nödvändig för tillhandahållandet av offentlig utbildning och annan verksamhet – klaganden åskådliggör detta genom att påpeka att NDLA skulle kunna inleda tillverkning av skolmöbler, vilket enligt klaganden inte skulle ingå i det offentliga utbildningsuppdraget. Klaganden menar alltså att produktion av digitala läromedel inte ingår i skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster och således bör betraktas som en ekonomisk verksamhet (79).

| (80) | Myndigheten anser i motsats till klaganden att möbeltillverkning inte kan jämföras med produktion av läromedel som är anpassade till en nationell läroplan. Produktion av läromedel hänger i själva verket nära samman med undervisningsverksamheten inom det offentliga utbildningssystemet, vilket sannolikt inte är fallet när det gäller möbeltillverkning. |
| --- | --- |

(80)

Myndigheten anser i motsats till klaganden att möbeltillverkning inte kan jämföras med produktion av läromedel som är anpassade till en nationell läroplan. Produktion av läromedel hänger i själva verket nära samman med undervisningsverksamheten inom det offentliga utbildningssystemet, vilket sannolikt inte är fallet när det gäller möbeltillverkning.

1.1.2   
  Webbplatsens öppna karaktär

| (81) | När det gäller webbplatsens öppna karaktär har klaganden och tredje parter hävdat att det är en problematisk aspekt genom följande påpekande: Ironiskt nog kan statligt finansierade OER-program begränsa urvalet för lärare och elever eftersom de underminerar möjligheterna för privata leverantörer att konkurrera och därmed våga investera, vilket leder till att dessa leverantörer successivt försvinner från marknaden
   (80). Såsom förklaras nedan ändrar inte den öppna karaktären myndighetens bedömning av materialet på webbplatsen som icke-ekonomiskt. |
| --- | --- |

(81)

När det gäller webbplatsens öppna karaktär har klaganden och tredje parter hävdat att det är en problematisk aspekt genom följande påpekande: Ironiskt nog kan statligt finansierade OER-program begränsa urvalet för lärare och elever eftersom de underminerar möjligheterna för privata leverantörer att konkurrera och därmed våga investera, vilket leder till att dessa leverantörer successivt försvinner från marknaden
   (80). Såsom förklaras nedan ändrar inte den öppna karaktären myndighetens bedömning av materialet på webbplatsen som icke-ekonomiskt.

| (82) | Myndigheten noterar att de avtalsslutande parterna har avsevärd handlingsfrihet på utbildningsområdet, både när det gäller att fatta beslut om målet med uppgifterna och när det rör sig om att slå fast hur målet ska nås. De norska myndigheterna har valt att behålla NDLA:s webbplats öppen. Effekten av det beslutet är att distributionen av digitala läromedel inte är begränsad till elever i berörda skolor i berörda fylkeskommuner. Spridning av kunskap utanför den omedelbara kretsen av tänkta mottagare är dock gemensam praxis i de europeiska undervisningstraditionerna. Föreläsningar på europeiska offentliga universitet är också vanligen öppna för allmänheten, och universiteten lägger regelbundet ut ljud- samt ljud- och bildupptagningar av föreläsningar på internet. Denna praxis kan ses som en förlängning av utbildningsuppdraget som inte automatiskt innebär att verksamheten är av ekonomisk karaktär. I just detta fall utgör läromedlen faktiskt grunden och ramen för undervisningen. Detta framgår också av att utvecklingen av läromedel är avhängig av den läroplan som slås fast av de offentliga myndigheterna. Denna aspekt återspeglas också i NDLA:s verksamhet enligt stadgarna, där det hänvisas till målet att tillhandahålla digitala läromedel som är anpassade till lärarnas och elevernas behov. Denna bedömning ändras inte av det faktum att verksamheten var lämnad till marknaden innan den statliga verksamheten inleddes, eftersom det inte kan ha någon betydelse huruvida verksamheten skulle kunna bedrivas (eller faktiskt bedrevs) av en privat aktör (81). |
| --- | --- |

(82)

Myndigheten noterar att de avtalsslutande parterna har avsevärd handlingsfrihet på utbildningsområdet, både när det gäller att fatta beslut om målet med uppgifterna och när det rör sig om att slå fast hur målet ska nås. De norska myndigheterna har valt att behålla NDLA:s webbplats öppen. Effekten av det beslutet är att distributionen av digitala läromedel inte är begränsad till elever i berörda skolor i berörda fylkeskommuner. Spridning av kunskap utanför den omedelbara kretsen av tänkta mottagare är dock gemensam praxis i de europeiska undervisningstraditionerna. Föreläsningar på europeiska offentliga universitet är också vanligen öppna för allmänheten, och universiteten lägger regelbundet ut ljud- samt ljud- och bildupptagningar av föreläsningar på internet. Denna praxis kan ses som en förlängning av utbildningsuppdraget som inte automatiskt innebär att verksamheten är av ekonomisk karaktär. I just detta fall utgör läromedlen faktiskt grunden och ramen för undervisningen. Detta framgår också av att utvecklingen av läromedel är avhängig av den läroplan som slås fast av de offentliga myndigheterna. Denna aspekt återspeglas också i NDLA:s verksamhet enligt stadgarna, där det hänvisas till målet att tillhandahålla digitala läromedel som är anpassade till lärarnas och elevernas behov. Denna bedömning ändras inte av det faktum att verksamheten var lämnad till marknaden innan den statliga verksamheten inleddes, eftersom det inte kan ha någon betydelse huruvida verksamheten skulle kunna bedrivas (eller faktiskt bedrevs) av en privat aktör (81).

| (83) | Myndigheten slår därför fast att webbplatsens öppna karaktär inte innebär att NDLA:s verksamhet är av ekonomisk karaktär. |
| --- | --- |

(83)

Myndigheten slår därför fast att webbplatsens öppna karaktär inte innebär att NDLA:s verksamhet är av ekonomisk karaktär.

1.1.3   
  Ändringen av den rättsliga statusen från tillfälligt till samarbete mellan fylkeskommunerna påverkade inte beslutsprocessen och kan inte inverka på klassificeringen av verksamheten som icke-ekonomisk

| (84) | I sin dom om upphävande av beslutet behandlade Eftadomstolen flera aspekter som inte gällde arten av verksamheten i sig utan snarare de organisatoriska apsekterna av NDLA, dess finansiering och dess självbestämmande. Dessa aspekter har anknytning till det praktiska genomförandet av kravet att tillhandahålla kostnadsfria läromedel och behandlas nedan. |
| --- | --- |

(84)

I sin dom om upphävande av beslutet behandlade Eftadomstolen flera aspekter som inte gällde arten av verksamheten i sig utan snarare de organisatoriska apsekterna av NDLA, dess finansiering och dess självbestämmande. Dessa aspekter har anknytning till det praktiska genomförandet av kravet att tillhandahålla kostnadsfria läromedel och behandlas nedan.

| (85) | Ändringen av den rättsliga statusen från tillfälligt till samarbete mellan fylkeskommunerna enligt § 27 i kommuneloven påverkade inte beslutsprocessen (och förändringen av finansieringen fick inte heller några konsekvenser för NDLA:s organisation). |
| --- | --- |

(85)

Ändringen av den rättsliga statusen från tillfälligt till samarbete mellan fylkeskommunerna enligt § 27 i kommuneloven påverkade inte beslutsprocessen (och förändringen av finansieringen fick inte heller några konsekvenser för NDLA:s organisation).

| (86) | Klaganden har inte påstått att omfattningen av NDLA:s verksamhet ändrades när NDLA övergick från ett tillfälligt samarbete till ett formellt samarbete mellan fylkeskommunerna. Eftadomstolen påpekar dock att avsaknaden av information om hur fylkeskommunerna organiserade sitt samarbete för att fullgöra skyldigheterna att tillhandahålla läromedel under NDLA:s tillfälliga fas kan påverka klassificeringen av verksamheten som icke-ekonomisk. EU-domstolen betonade därför att myndigheten borde ha undersökt hur den ändrade rättsliga statusen påverkade beslutsprocessen inom NDLA (82). |
| --- | --- |

(86)

Klaganden har inte påstått att omfattningen av NDLA:s verksamhet ändrades när NDLA övergick från ett tillfälligt samarbete till ett formellt samarbete mellan fylkeskommunerna. Eftadomstolen påpekar dock att avsaknaden av information om hur fylkeskommunerna organiserade sitt samarbete för att fullgöra skyldigheterna att tillhandahålla läromedel under NDLA:s tillfälliga fas kan påverka klassificeringen av verksamheten som icke-ekonomisk. EU-domstolen betonade därför att myndigheten borde ha undersökt hur den ändrade rättsliga statusen påverkade beslutsprocessen inom NDLA (82).

| (87) | NDLA:s förvaltningsstruktur ändrades inte vid omvandlingen till ett samarbete mellan fylkeskommunerna enligt kommuneloven (83). Inte heller omfattningen av NDLA:s befogenheter eller beslutsprocesserna ändrades. NDLA:s beslutsbefogenheter förblev således oförändrade. |
| --- | --- |

(87)

NDLA:s förvaltningsstruktur ändrades inte vid omvandlingen till ett samarbete mellan fylkeskommunerna enligt kommuneloven (83). Inte heller omfattningen av NDLA:s befogenheter eller beslutsprocesserna ändrades. NDLA:s beslutsbefogenheter förblev således oförändrade.

| (88) | Myndigheten har jämfört NDLA:s struktur under det tillfälliga samarbetet (84) med strukturen under samarbetet mellan fylkeskommunerna (85) och konstaterat att inga väsentliga skillnader finns. Målet för NDLA har under båda faserna varit att utveckla och erbjuda kostnadsfria digitala läromedel i alla ämnen på gymnasiet (86). Vidare bestod NDLA under båda faserna av en likartad trio beslutsfattande organ. FFU blev samarbetets tillsynsstyrelse enligt kommuneloven, och förvaltningsstyrelsen med fem ledamöter utsågs av tillsynsstyrelsen på samma sätt som under det tillfälliga samarbetet, när förvaltningsstyrelsen utsågs av FFU. Även ledningsgruppen/styrelsen har bestått av samma ledamöter under båda faserna, dvs. FFU:s chef och minst en företrädare för var och en av utbildningsregionerna (den norra, sydvästra och östra regionen) (87). Slutligen har NDLA under båda faserna haft en grupp som ansvarat för den dagliga förvaltningen (88). |
| --- | --- |

(88)

Myndigheten har jämfört NDLA:s struktur under det tillfälliga samarbetet (84) med strukturen under samarbetet mellan fylkeskommunerna (85) och konstaterat att inga väsentliga skillnader finns. Målet för NDLA har under båda faserna varit att utveckla och erbjuda kostnadsfria digitala läromedel i alla ämnen på gymnasiet (86). Vidare bestod NDLA under båda faserna av en likartad trio beslutsfattande organ. FFU blev samarbetets tillsynsstyrelse enligt kommuneloven, och förvaltningsstyrelsen med fem ledamöter utsågs av tillsynsstyrelsen på samma sätt som under det tillfälliga samarbetet, när förvaltningsstyrelsen utsågs av FFU. Även ledningsgruppen/styrelsen har bestått av samma ledamöter under båda faserna, dvs. FFU:s chef och minst en företrädare för var och en av utbildningsregionerna (den norra, sydvästra och östra regionen) (87). Slutligen har NDLA under båda faserna haft en grupp som ansvarat för den dagliga förvaltningen (88).

| (89) | Såsom bekräftas av de norska myndigheterna hade ändringen av den rättsliga statusen från ett tillfälligt samarbete till ett samarbete mellan fylkeskommunerna enligt § 27 i kommuneloven ingen inverkan på beslutsprocessen, vilket också illustreras och bekräftas av de upplysningar som sammanfattas ovan (89). |
| --- | --- |

(89)

Såsom bekräftas av de norska myndigheterna hade ändringen av den rättsliga statusen från ett tillfälligt samarbete till ett samarbete mellan fylkeskommunerna enligt § 27 i kommuneloven ingen inverkan på beslutsprocessen, vilket också illustreras och bekräftas av de upplysningar som sammanfattas ovan (89).

| (90) | NDLA:s egentliga finansieringskälla (dvs. statliga medel) har inte ändrats över tiden; däremot har det sätt på vilket medlen kanaliserats till NDLA ändrats. Till en början fick NDLA medel direkt från Kunnskapsdepartementet, men senare finansierades NDLA genom de deltagande fylkeskommunernas budgetar (som finansieras genom det allmänna bidragssystemet). Faktum kvarstår att NDLA:s finansiering har kommit och fortfarande i sin helhet kommer från offentliga myndigheter, och att NDLA tillhandahåller läromedlen utan kostnad. Varken skolorna eller eleverna betalar någon avgift till NDLA. Myndigheten noterar vidare att det inte finns något som tyder på att NDLA bedriver någon annan form av verksamhet som skulle kunna anses vara av ekonomisk karaktär. Det finns ingen koppling mellan de faktiska kostnaderna för tjänsten och den avgift som betalas av dem som utnyttjar verksamheten. NDLA:s verksamhet finansieras dessutom helt och hållet med offentliga medel och inte genom ersättning (90). |
| --- | --- |

(90)

NDLA:s egentliga finansieringskälla (dvs. statliga medel) har inte ändrats över tiden; däremot har det sätt på vilket medlen kanaliserats till NDLA ändrats. Till en början fick NDLA medel direkt från Kunnskapsdepartementet, men senare finansierades NDLA genom de deltagande fylkeskommunernas budgetar (som finansieras genom det allmänna bidragssystemet). Faktum kvarstår att NDLA:s finansiering har kommit och fortfarande i sin helhet kommer från offentliga myndigheter, och att NDLA tillhandahåller läromedlen utan kostnad. Varken skolorna eller eleverna betalar någon avgift till NDLA. Myndigheten noterar vidare att det inte finns något som tyder på att NDLA bedriver någon annan form av verksamhet som skulle kunna anses vara av ekonomisk karaktär. Det finns ingen koppling mellan de faktiska kostnaderna för tjänsten och den avgift som betalas av dem som utnyttjar verksamheten. NDLA:s verksamhet finansieras dessutom helt och hållet med offentliga medel och inte genom ersättning (90).

1.1.4   
  Fylkeskommunernas sammanslagning av resurser i ett samarbete mellan fylkeskommunerna för att fullgöra skyldigheten att tillhandahålla digitala läromedel är av icke-ekonomisk karaktär

| (91) | Myndigheten har slagit fast att NDLA:s verksamhet avseende tillhandahållande av digitala läromedel hänger nära samman med fylkeskommunernas övergripande utbildningsuppdrag och är av icke-ekonomisk karaktär. I det följande bedömer myndigheten en aspekt som tagits upp av Eftadomstolen. |
| --- | --- |

(91)

Myndigheten har slagit fast att NDLA:s verksamhet avseende tillhandahållande av digitala läromedel hänger nära samman med fylkeskommunernas övergripande utbildningsuppdrag och är av icke-ekonomisk karaktär. I det följande bedömer myndigheten en aspekt som tagits upp av Eftadomstolen.

| (92) | Eftadomstolen har konstaterat att det inte framgår av beslutet om skyldigheten att tillhandahålla digitala läromedel utan kostnad åligger fylkeskommunerna eller NDLA (91). Eftadomstolen noterade att myndigheten i beslutet hänvisar till norsk lagstiftning och uppger att den medför en skyldighet för fylkeskommunerna att kostnadsfritt förse eleverna med nödvändiga tryckta och digitala läromedel
   (92). När det gäller bedömningen av NDLA:s självbestämmande noterade Eftadomstolen vidare att det i beslutet anges att NDLA inte kan besluta att ta ut avgifter av slutkunden eftersom NDLA enligt den rättsliga ramen ska tillhandahålla sina tjänster utan kostnad
   (93). I domen nämns också myndighetens påpekande under det muntliga hörandet att det är fylkeskommunerna som enligt lag är skyldiga att erbjuda denna tjänst utan kostnad och att de hade beslutat att erbjuda tjänsten gemensamt genom NDLA (94). |
| --- | --- |

(92)

Eftadomstolen har konstaterat att det inte framgår av beslutet om skyldigheten att tillhandahålla digitala läromedel utan kostnad åligger fylkeskommunerna eller NDLA (91). Eftadomstolen noterade att myndigheten i beslutet hänvisar till norsk lagstiftning och uppger att den medför en skyldighet för fylkeskommunerna att kostnadsfritt förse eleverna med nödvändiga tryckta och digitala läromedel
   (92). När det gäller bedömningen av NDLA:s självbestämmande noterade Eftadomstolen vidare att det i beslutet anges att NDLA inte kan besluta att ta ut avgifter av slutkunden eftersom NDLA enligt den rättsliga ramen ska tillhandahålla sina tjänster utan kostnad
   (93). I domen nämns också myndighetens påpekande under det muntliga hörandet att det är fylkeskommunerna som enligt lag är skyldiga att erbjuda denna tjänst utan kostnad och att de hade beslutat att erbjuda tjänsten gemensamt genom NDLA (94).

| (93) | Mot denna bakgrund ansåg Eftadomstolen att ovanstående påpekanden i beslutet utgör en underförstådd motsägelse eftersom det var oklart vem som var NDLA:s kund. |
| --- | --- |

(93)

Mot denna bakgrund ansåg Eftadomstolen att ovanstående påpekanden i beslutet utgör en underförstådd motsägelse eftersom det var oklart vem som var NDLA:s kund.

| (94) | Den rättsliga ramen för NDLA:s verksamhet består av olika delar. För det första omfattas fylkeskommunerna av skyldigheter enligt nationell lagstiftning (t.ex. opplæringslova). Genom exempelvis 2007 års ändring av opplæringslova (se skäl 20) infördes en skyldighet för fylkeskommunerna att utan kostnad förse skolelever med digitalt material. För det andra har ett antal förvaltningsåtgärder vidtagits för att fylkeskommunerna ska kunna fullgöra denna lagstadgade skyldighet. Det rör sig om beslut (t.ex. de beslut som antagits av fylkeskommunerna) och andra förvaltningsåtgärder, t.ex. anslaget från Kunnskapsdepartementet i april 2007. Genom stadgarna, och dessförinnan mandatet, omvandlades slutligen fylkesmyndigheternas lagstadgade skyldighet till en rättslig skyldighet för NDLA att tillhandahålla kostnadsfritt digitalt material. |
| --- | --- |

(94)

Den rättsliga ramen för NDLA:s verksamhet består av olika delar. För det första omfattas fylkeskommunerna av skyldigheter enligt nationell lagstiftning (t.ex. opplæringslova). Genom exempelvis 2007 års ändring av opplæringslova (se skäl 20) infördes en skyldighet för fylkeskommunerna att utan kostnad förse skolelever med digitalt material. För det andra har ett antal förvaltningsåtgärder vidtagits för att fylkeskommunerna ska kunna fullgöra denna lagstadgade skyldighet. Det rör sig om beslut (t.ex. de beslut som antagits av fylkeskommunerna) och andra förvaltningsåtgärder, t.ex. anslaget från Kunnskapsdepartementet i april 2007. Genom stadgarna, och dessförinnan mandatet, omvandlades slutligen fylkesmyndigheternas lagstadgade skyldighet till en rättslig skyldighet för NDLA att tillhandahålla kostnadsfritt digitalt material.

| (95) | Denna ram beskrevs också i de norska myndigheternas skrivelse av den 2 maj 2013 där de bekräftade i) fylkeskommunernas lagstadgade skyldighet (se avsnitt 1 i skrivelsen), ii) skyldigheten för NDLA:s styrelse att under den tillfälliga fasen arbeta för att erbjuda kostnadsfria digitala läromedel (se första punkten under ”resultatmål” i mandatet (95)), och iii) att det i fylkeskommunernas beslut om inrättande av NDLA angavs att NDLA:s slutliga mål var att erbjuda kostnadsfritt digitalt material (se s. 6 i skrivelsen). |
| --- | --- |

(95)

Denna ram beskrevs också i de norska myndigheternas skrivelse av den 2 maj 2013 där de bekräftade i) fylkeskommunernas lagstadgade skyldighet (se avsnitt 1 i skrivelsen), ii) skyldigheten för NDLA:s styrelse att under den tillfälliga fasen arbeta för att erbjuda kostnadsfria digitala läromedel (se första punkten under ”resultatmål” i mandatet (95)), och iii) att det i fylkeskommunernas beslut om inrättande av NDLA angavs att NDLA:s slutliga mål var att erbjuda kostnadsfritt digitalt material (se s. 6 i skrivelsen).

| (96) | De deltagande fylkeskommunerna har således valt att fullgöra sin lagstadgade skyldighet att tillhandahålla kostnadsfritt digitalt material till eleverna genom att inrätta NDLA:s samarbete mellan fylkeskommunerna, som i sin tur verkar inom en rättslig ram (innefattande fylkeskommunernas beslut och stadgarna) som har upprättats för att göra det möjligt för fylkeskommunerna att fullgöra sin lagstadgade skyldighet. |
| --- | --- |

(96)

De deltagande fylkeskommunerna har således valt att fullgöra sin lagstadgade skyldighet att tillhandahålla kostnadsfritt digitalt material till eleverna genom att inrätta NDLA:s samarbete mellan fylkeskommunerna, som i sin tur verkar inom en rättslig ram (innefattande fylkeskommunernas beslut och stadgarna) som har upprättats för att göra det möjligt för fylkeskommunerna att fullgöra sin lagstadgade skyldighet.

| (97) | NDLA kan sammanfattningsvis beskrivas som ett samarbete mellan de deltagande fylkeskommunerna vilket har inrättats för att göra det möjligt för dem att slå samman sina resurser. I stället för att varje fylkeskommune på egen hand köper in och utvecklar digitalt material har alltså de allra flesta fylkeskommuner beslutat att slå ihop sina resurser för att fullgöra sin lagstadgade skyldighet (denna typ av samarbete mellan fylkeskommuner förutsågs av Kunnskapsdepartementet när fylkeskommunerna uppmanades att ansöka om finansiering 2006) (96). Genom detta samarbete utövar de därmed sina befogenheter i syfte att uppfylla sina uppgifter gentemot medborgarna
   (97). |
| --- | --- |

(97)

NDLA kan sammanfattningsvis beskrivas som ett samarbete mellan de deltagande fylkeskommunerna vilket har inrättats för att göra det möjligt för dem att slå samman sina resurser. I stället för att varje fylkeskommune på egen hand köper in och utvecklar digitalt material har alltså de allra flesta fylkeskommuner beslutat att slå ihop sina resurser för att fullgöra sin lagstadgade skyldighet (denna typ av samarbete mellan fylkeskommuner förutsågs av Kunnskapsdepartementet när fylkeskommunerna uppmanades att ansöka om finansiering 2006) (96). Genom detta samarbete utövar de därmed sina befogenheter i syfte att uppfylla sina uppgifter gentemot medborgarna
   (97).

| (98) | Detta har bekräftats av de norska myndigheterna i deras skrivelse av den 31 mars 2014, där det upprepas att samarbetet mellan fylkeskommunerna är en integrerad del av deras insatser för att erbjuda kostnadsfri offentlig gymnasieutbildning i Norge. |
| --- | --- |

(98)

Detta har bekräftats av de norska myndigheterna i deras skrivelse av den 31 mars 2014, där det upprepas att samarbetet mellan fylkeskommunerna är en integrerad del av deras insatser för att erbjuda kostnadsfri offentlig gymnasieutbildning i Norge.

| (99) | När det gäller budgetfrågor, har NDLA inga beslutsbefogenheter. Dess förvaltningsstyrelse rekommenderar visserligen en viss finanseringsnivå för nästföljande budget, men det är bara en rekommendation som de deltagande fylkeskommunerna beaktar när NDLA:s budget fastställs. När det gäller upphandling och inköp, följer NDLA en strategi för offentlig upphandling som antagits för att säkerställa att NDLA:s offentliga upphandling är helt och hållet förenlig med anskaffelsesloven (98). |
| --- | --- |

(99)

När det gäller budgetfrågor, har NDLA inga beslutsbefogenheter. Dess förvaltningsstyrelse rekommenderar visserligen en viss finanseringsnivå för nästföljande budget, men det är bara en rekommendation som de deltagande fylkeskommunerna beaktar när NDLA:s budget fastställs. När det gäller upphandling och inköp, följer NDLA en strategi för offentlig upphandling som antagits för att säkerställa att NDLA:s offentliga upphandling är helt och hållet förenlig med anskaffelsesloven (98).

| (100) | När det gäller inköp mer generellt beskrivs NDLA:s befogenheter i stadgarna, som begränsar omfattningen av NDLA:s inköpsverksamhet till de mål som fastställts för NDLA, dvs. inköp och utveckling av digitala läromedel (99). NDLA måste givetvis kunna utföra sina uppgifter på ett effektivt sätt, och det skulle inte vara meningsfullt för de deltagande fylkeskommunerna eller tillsynsstyrelsen att exempelvis medverka i varje enskilt inköp av digitala läromedel. I stadgarna föreskrivs därför ett visst självbestämmande i fråga om NDLA:s dagliga verksamhet, särskilt när det gäller inköp, men detta självbestämmande begränsas av NDLA:s fastställda uppgifter och dess budget (det sträcker sig alltså inte längre än vad som är nödvändigt för att i slutändan fullgöra de lagstadgade krav som staten ställer på fylkeskommunerna) (100). |
| --- | --- |

(100)

När det gäller inköp mer generellt beskrivs NDLA:s befogenheter i stadgarna, som begränsar omfattningen av NDLA:s inköpsverksamhet till de mål som fastställts för NDLA, dvs. inköp och utveckling av digitala läromedel (99). NDLA måste givetvis kunna utföra sina uppgifter på ett effektivt sätt, och det skulle inte vara meningsfullt för de deltagande fylkeskommunerna eller tillsynsstyrelsen att exempelvis medverka i varje enskilt inköp av digitala läromedel. I stadgarna föreskrivs därför ett visst självbestämmande i fråga om NDLA:s dagliga verksamhet, särskilt när det gäller inköp, men detta självbestämmande begränsas av NDLA:s fastställda uppgifter och dess budget (det sträcker sig alltså inte längre än vad som är nödvändigt för att i slutändan fullgöra de lagstadgade krav som staten ställer på fylkeskommunerna) (100).

| (101) | Slutligen bör det noteras att det i EU-domstolens rättspraxis klargörs att det vid bedömningen av verksamhetens art inte finns någon anledning att särskilja inköpsverksamheten från den senare användningen av den produkt som köparen förvärvat
   (101). Om NDLA:s verksamhet att tillhandahålla kostnadsfria digitala läromedel betraktas som icke-ekonomisk ska alltså all inköpsverksamhet i det sammanhanget också betraktas som icke-ekonomisk. Eftersom det i stadgarna klargörs att NDLA bara får köpa in varor eller tjänster som är nödvändiga för uppnåendet av dess mål (dvs. tillhandahållandet av kostnadsfria digitala läromedel) hänger sådan inköpsverksamhet med nödvändighet samman med den icke-ekonomiska verksamheten. |
| --- | --- |

(101)

Slutligen bör det noteras att det i EU-domstolens rättspraxis klargörs att det vid bedömningen av verksamhetens art inte finns någon anledning att särskilja inköpsverksamheten från den senare användningen av den produkt som köparen förvärvat
   (101). Om NDLA:s verksamhet att tillhandahålla kostnadsfria digitala läromedel betraktas som icke-ekonomisk ska alltså all inköpsverksamhet i det sammanhanget också betraktas som icke-ekonomisk. Eftersom det i stadgarna klargörs att NDLA bara får köpa in varor eller tjänster som är nödvändiga för uppnåendet av dess mål (dvs. tillhandahållandet av kostnadsfria digitala läromedel) hänger sådan inköpsverksamhet med nödvändighet samman med den icke-ekonomiska verksamheten.

| (102) | Av avsnitt I.4.6 framgår att NDLA varken har några anställda, några egna lokaler eller någon infrastruktur. Merparten av arbetsstyrkan utgörs av anställda vid fylkeskommuner som utstationeras (på deltid eller heltid) till NDLA för en viss tidsperiod. NDLA ersätter sedan bara den berörda fylkeskommunen för den tid dess anställda har arbetat med NDLA-projekt. Den övriga arbetsstyrkan utgörs av externa konsulter som har vunnit offentliga upphandlingar som NDLA finansierar genom sin budget. NDLA har därför, å ena sidan, ingen kontroll över kostnaderna för merparten av sin personal och, å andra sidan, begränsade beslutsbefogenheter när det gäller de tjänster som upphandlas, eftersom man är bunden av sin strategi för offentlig upphandling och besluten ytterst kontrolleras av fylkeskommunerna genom tillsynsstyrelsen. NDLA har följaktligen mycket begränsat självbestämmande i frågor som rör infrastruktur och personal. |
| --- | --- |

(102)

Av avsnitt I.4.6 framgår att NDLA varken har några anställda, några egna lokaler eller någon infrastruktur. Merparten av arbetsstyrkan utgörs av anställda vid fylkeskommuner som utstationeras (på deltid eller heltid) till NDLA för en viss tidsperiod. NDLA ersätter sedan bara den berörda fylkeskommunen för den tid dess anställda har arbetat med NDLA-projekt. Den övriga arbetsstyrkan utgörs av externa konsulter som har vunnit offentliga upphandlingar som NDLA finansierar genom sin budget. NDLA har därför, å ena sidan, ingen kontroll över kostnaderna för merparten av sin personal och, å andra sidan, begränsade beslutsbefogenheter när det gäller de tjänster som upphandlas, eftersom man är bunden av sin strategi för offentlig upphandling och besluten ytterst kontrolleras av fylkeskommunerna genom tillsynsstyrelsen. NDLA har följaktligen mycket begränsat självbestämmande i frågor som rör infrastruktur och personal.

| (103) | I fall där verksamheten i fråga bedrivs av andra enheter än staten själv är en av de frågor som måste avgöras huruvida mottagaren av medlen (offentlig eller privat) står under statlig kontroll, och i synnerhet huruvida mottagaren endast tillämpar lagen och inte kan påverka de lagstadgade villkoren för tjänsten (dvs. bidragens storlek, användningen av tillgångar och förmånernas storlek) (102). Om mottagaren däremot har betydande handlingsfrihet gentemot staten när det gäller de kommersiella förutsättningarna för verksamheten (t.ex. priser, kostnader, tillgångar och anställda), skulle det vara mer sannolikt att den utgör ett företag. |
| --- | --- |

(103)

I fall där verksamheten i fråga bedrivs av andra enheter än staten själv är en av de frågor som måste avgöras huruvida mottagaren av medlen (offentlig eller privat) står under statlig kontroll, och i synnerhet huruvida mottagaren endast tillämpar lagen och inte kan påverka de lagstadgade villkoren för tjänsten (dvs. bidragens storlek, användningen av tillgångar och förmånernas storlek) (102). Om mottagaren däremot har betydande handlingsfrihet gentemot staten när det gäller de kommersiella förutsättningarna för verksamheten (t.ex. priser, kostnader, tillgångar och anställda), skulle det vara mer sannolikt att den utgör ett företag.

| (104) | Klaganden menade att NDLA borde betraktas som ett företag som är skilt från de statliga eller fylkeskommunala myndigheter varifrån medlen i fråga mottas. Av de upplysningar som lämnats till myndigheten framgår dock att NDLA är en integrerad del av den offentliga förvaltningen och under alla omständigheter står under strikt statlig kontroll. Enligt gällande rättspraxis står en enhet under de offentliga myndigheternas kontroll (och är därmed inte självständig i förhållande till staten) om dess uppdrag finns stadgat i lag och om de offentliga myndigheterna avgör verksamhetens kostnader och intäkter (103). Myndigheten noterar i det avseendet att de deltagande fylkeskommunerna – mot bakgrund av ett krav i den reviderade statsbudgeten för 2006 – har inrättat NDLA som ett samarbete mellan fylkeskommunerna och har gett NDLA dess uppdrag genom att anta identiska beslut. |
| --- | --- |

(104)

Klaganden menade att NDLA borde betraktas som ett företag som är skilt från de statliga eller fylkeskommunala myndigheter varifrån medlen i fråga mottas. Av de upplysningar som lämnats till myndigheten framgår dock att NDLA är en integrerad del av den offentliga förvaltningen och under alla omständigheter står under strikt statlig kontroll. Enligt gällande rättspraxis står en enhet under de offentliga myndigheternas kontroll (och är därmed inte självständig i förhållande till staten) om dess uppdrag finns stadgat i lag och om de offentliga myndigheterna avgör verksamhetens kostnader och intäkter (103). Myndigheten noterar i det avseendet att de deltagande fylkeskommunerna – mot bakgrund av ett krav i den reviderade statsbudgeten för 2006 – har inrättat NDLA som ett samarbete mellan fylkeskommunerna och har gett NDLA dess uppdrag genom att anta identiska beslut.

| (105) | Fylkeskommunerna kontrollerar dessutom verksamhetens kostnadsparametrar, eftersom dessa kostnader är begränsade till de bidrag som ensidigt fastställts av fylkeskommunerna genom de ordinarie budgetförfarandena. NDLA kan inte heller fatta beslut om kostnaderna för sina anställda eller sina tillgångar, eftersom det är fylkeskommunerna som i) beslutar om utstationering av den nödvändiga personalen och ii) står för både lokaler och teknisk utrustning. Slutligen har NDLA inte befogenhet att besluta om avgifter för slutkunderna (dvs. elever eller skolor), eftersom NDLA enligt den rättsliga ramen ska tillhandahålla sina tjänster utan kostnad. |
| --- | --- |

(105)

Fylkeskommunerna kontrollerar dessutom verksamhetens kostnadsparametrar, eftersom dessa kostnader är begränsade till de bidrag som ensidigt fastställts av fylkeskommunerna genom de ordinarie budgetförfarandena. NDLA kan inte heller fatta beslut om kostnaderna för sina anställda eller sina tillgångar, eftersom det är fylkeskommunerna som i) beslutar om utstationering av den nödvändiga personalen och ii) står för både lokaler och teknisk utrustning. Slutligen har NDLA inte befogenhet att besluta om avgifter för slutkunderna (dvs. elever eller skolor), eftersom NDLA enligt den rättsliga ramen ska tillhandahålla sina tjänster utan kostnad.

| (106) | Det betyder att NDLA i sin verksamhetsutövning endast följer lagen och inte kan påverka bidragens storlek, användningen av tillgångar och förmånernas storlek på samma sätt som en kommersiell aktör skulle kunna. NDLA är i stället en integrerad del av fylkeskommunernas offentliga förvaltning och kan därför sägas stå under statlig kontroll. |
| --- | --- |

(106)

Det betyder att NDLA i sin verksamhetsutövning endast följer lagen och inte kan påverka bidragens storlek, användningen av tillgångar och förmånernas storlek på samma sätt som en kommersiell aktör skulle kunna. NDLA är i stället en integrerad del av fylkeskommunernas offentliga förvaltning och kan därför sägas stå under statlig kontroll.

| (107) | Såsom framgår ovan kan NDLA inte på egen hand utöka verksamhetens omfattning. Fylkeskommunerna har det yttersta ansvaret för detta, och de avgör vad NDLA ska göra antingen genom beslut eller genom tillsynsstyrelsen (104). Budgeten fastställs av fylkeskommunerna (efter en rekommendation från förvaltningsstyrelsen) och NDLA kan bara ådra sig kostnader genom att tillämpa förfarandet för offentlig upphandling av tjänster eller varor som är nödvändiga för verksamheten. Slutligen kan fylkeskommunerna alltid upphäva förvaltningsstyrelsens beslut, och NDLA har alltså ingen handlingsfrihet att utvidga sitt verksamhetsområde och ingen möjlighet att ekonomiskt binda fylkeskommunerna utanför det överenskomna verksamhetsområdet. |
| --- | --- |

(107)

Såsom framgår ovan kan NDLA inte på egen hand utöka verksamhetens omfattning. Fylkeskommunerna har det yttersta ansvaret för detta, och de avgör vad NDLA ska göra antingen genom beslut eller genom tillsynsstyrelsen (104). Budgeten fastställs av fylkeskommunerna (efter en rekommendation från förvaltningsstyrelsen) och NDLA kan bara ådra sig kostnader genom att tillämpa förfarandet för offentlig upphandling av tjänster eller varor som är nödvändiga för verksamheten. Slutligen kan fylkeskommunerna alltid upphäva förvaltningsstyrelsens beslut, och NDLA har alltså ingen handlingsfrihet att utvidga sitt verksamhetsområde och ingen möjlighet att ekonomiskt binda fylkeskommunerna utanför det överenskomna verksamhetsområdet.

2.   SLUTSATS

| (108) | Mot ovanstående bakgrund har myndigheten kommit fram till att NDLA inte bedriver ekonomisk verksamhet och att dess finansiering därför inte innebär statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet. |
| --- | --- |

(108)

Mot ovanstående bakgrund har myndigheten kommit fram till att NDLA inte bedriver ekonomisk verksamhet och att dess finansiering därför inte innebär statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Finansieringen av NDLA innebär inte statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet. Den formella granskningen av detta ärende avslutas härmed.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till Konungariket Norge.

Artikel 3

Endast den engelska versionen av detta beslut är giltig.

Utfärdat i Bryssel den 26 juni 2014

På Eftas övervakningsmyndighets vägnar

Oda Helen SLETNES

Ordförande

Frank BÜCHEL

Ledamot av kollegiet

---

(1)  EUT C 229, 8.8.2013, s. 31, och EES-supplement nr 44, 8.8.2013, s. 19.

1

(2)  EUT C 92, 29.3.2012, s. 3, och EES-supplement nr 18, 29.3.2012, s. 3.

2

(3)  Mål E-1/12, Den norske Forleggerforening mot Eftas övervakningsmyndighet, Efta Court Report 2012, s. 1040.

3

(4)  EUT C 229, 8.8.2013, s. 31, och EES-supplement nr 44, 8.8.2013, s. 19.

4

(5)  LOV-1992-09-25-107 (Lov om kommuner og fylkeskommuner [kommuneloven]).

5

(6)  På norska: ”Kunnskapsløftet”.

6

(7)  LOV-2008-07-17-61 (Lov om grunnskolen og den vidaregåande opplæringa (opplæringslova)).

7

(8)  Proposition nr 1 tillägg 1 till parlamentet (2005–2006) om ändring av den föreslagna statsbudgeten för 2006 (På norska: For budsjettåret 2006 Om endring av St. prp. nr. 1 om statsbudsjettet 2006).

8

For budsjettåret 2006 Om endring av St. prp. nr. 1 om statsbudsjettet 2006

(9)  Proposisjon nr 36 till Odelstinget (1996–1997), se s. 171.

9

(10)  Den nu upphävda LOV-1974-06-21-55 (Lov om videregående opplæring), § 35 tredje stycket.

10

(11)  Se Proposisjon nr 36 till Odelstinget (1996–1997) s. 171 (På norska: Regelen er ny, men tek ikkje sikte på å endre gjeldande rett. Prinsippet om gratis opplæring går fram av lvgo. §35 tredje leddet om forbod mot å ta skolepengar. Ordninga med å påleggje elevar eller lærlingar å halde seg med undervisningsmateriell og utstyr til eige bruk er i dag ikkje særleg lovregulert.) Se även den norska regeringens skrivelse av den 19 juni 2006 som beskriver villkoren för och skälen till bidraget på 50 miljoner norska kronor till digitala läromedel: https://www.regjeringen.no/no/dokumenter/digitale-laremidler-i-videregaende-oppla/id91754/

11

Regelen er ny, men tek ikkje sikte på å endre gjeldande rett. Prinsippet om gratis opplæring går fram av lvgo. §35 tredje leddet om forbod mot å ta skolepengar. Ordninga med å påleggje elevar eller lærlingar å halde seg med undervisningsmateriell og utstyr til eige bruk er i dag ikkje særleg lovregulert.

(12)  LOV-1998-07-17-61 (Lov om grunnskolen og den vidaregåande opplæringa (opplæringslova)), de norska myndigheternas inofficiella översättning i skrivelsen av den 2 maj 2013 (diarienummer 691771) av § 3-1 nionde stycket i opplæringslova, på norska: ”Opplæringa i offentleg vidaregåande skole eller i lærebedrift er gratis. Fylkeskommunen har ansvaret for å halde elevane med nødvendige trykte og digitale læremiddel og digitalt utstyr. Elevane kan ikkje påleggjast å dekkje nokon del av utgiftene til dette utover det som følgjer av forskrift. (...).”

12

Lov om grunnskolen og den vidaregåande opplæringa (opplæringslova)),

Opplæringa i offentleg vidaregåande skole eller i lærebedrift er gratis. Fylkeskommunen har ansvaret for å halde elevane med nødvendige trykte og digitale læremiddel og digitalt utstyr. Elevane kan ikkje påleggjast å dekkje nokon del av utgiftene til dette utover det som følgjer av forskrift.

(13)  Se bilaga 2 till klagomålet, tillägg till statsbudgeten (St. prp. nr 66 (2005–2006)), s. 21, kapitel 225, punkt 62 (diarienummer 553728).

13

(14)  Se bilaga 3 (diarienummer 553729): Skrivelse från Kunnskapsdepartementet av den 19 juni 2006, med sista inlämningsdag för bidragsansökan den 15 augusti 2006.

14

(15)  Se bilaga 15 (diarienummer 553808) till klagomålet: Pm från fylkesdirektøren vid Opplæringsavdelinga i Sogn og Fjordane fylkeskommune, se http://www.sfj.no/sff/K2PUB.nsf/viewAttachments/C1256B3B0048DA1DC12576320029B7D6/$FILE/09039906.pdf

15

(16)  Se NDLA:s årsrapport 2012 (diarienummer 672038), s. 5, fogad till de norska myndigheternas skrivelse av den 6 maj 2013. Norsk originaltext: Akershus fylkeskommune meldte seg ut med bakgrunn i lave besøkstall fra egne skoler, (...).

16

Akershus fylkeskommune meldte seg ut med bakgrunn i lave besøkstall fra egne skoler

(17)  Se bilaga 11 till klagomålet: NDLA:s projektplan av den 16 februari 2007 (diarienummer 553952), s. 3.

17

(18)  VGI står för ”Videregående no. 1” och avser det första av de tre gymnasieåren enligt den nya reformen ”Kunnskapsløftet” 2006, se information på Utdanningsdirektoratets webbplats http://www.udir.no/Vurdering/Vitnemal-og-kompetansebevis/Artikler_vitnemal/Foring-av-vitnemal-og-kompetansebevis-for-videregaende-opplaring-i-Kunnskapsloftet-2014/12-Dispensasjoner-og-forsok-innvilget-av-Utdanningsdirektoratet-1/

18

(19)  Se bilaga 4 till klagomålet, skrivelse till fylkeskommunerna från Kunnskapsdepartementet av den 20 april 2007 (diarienummer 553730), tredje stycket på s. 1 och fjärde stycket på s. 2.

19

(20)  Se skrivelse från de norska myndigheterna av den 9 september 2010 (diarienummer 568942), s. 6–8, särskilt tabellen på s. 6.

20

(21)  Se budgetfördelningen St. prp. No. 1 (2006–2007) ”gule bok”: http://www.regjeringen.no/nb/dep/fin/dok/regpubl/stprp/20062007/stprp-nr-1-2006-2007-/10/4.html?id=298021

21

(22)  Se skrivelse från de norska myndigheterna av den 9 september 2010 (diarienummer 568942), s. 6–8, särskilt tabellen på s. 6.

22

(23)  Se skäl 31.

23

(24)  Såvitt myndigheten förstår har fördelningsmetoden varit densamma för 2013 och 2014.

24

(25)  Siffror från den norska regeringen den 9 september 2010 (diarienummer 568942), s. 8.

25

(26)  Se årsrapport 2011, punkt 5.4.1 (diarienummer 672037).

26

(27)  Ibid.

27

(28)  Se årsrapport 2012, punkt 6.1 (diarienummer 672038).

28

(29)  Se bilaga 15 till klagomålet (diarienummer 553808); pm från fylkesdirektøren vid Opplæringsavdelinga i Sogn og Fjordane fylkeskommune, under rubriken ”Finansiering og utvidelse” på s. 7.

29

(30)  Se svaret från de norska myndigheterna av den 31 mars 2014 (diarienummer 703980 och 703991) och bilagorna 5–22 (diarienummer 703987).

30

(31)  Eftadomstolen noterade att det formaliserade samarbetet enligt NDLA:s stadgar skulle inledas den 1 juli 2009 (mål E-1/12, Den norske Forleggerforening, punkt 115 (se ovan)). Samtidigt noterade Eftadomstolen att det i en skrivelse från de norska myndigheterna angetts att samarbetet mellan fylkeskommunerna inleddes den 1 januari 2010 (Eftadomstolen hänvisar till Norges skrivelse av den 9 september 2010, s. 3). Mot denna bakgrund, och med hänsyn till att NDLA redan drevs som ett tillfälligt samarbete innan det inrättades formellt, konstaterade Eftadomstolen att myndigheten borde ha undersökt vilka effekter de organisatoriska förändringarna och NDLA:s rättsliga status fick för dess beslutsprocess och finansieringskällor. Eftadomstolen konstaterade dessutom att myndigheten borde ha undersökt hur NDLA:s organisatoriska och rättsliga status hade förändrats över tiden (mål E-1/12, Den norske Forleggerforening, punkt 117 [se ovan]).

31

(32)  Datumet för bidragsansökan från de 18 fylkeskommunerna.

32

(33)  Se bilaga 11 till klagomålet, NDLA:s projektplan av den 16 februari 2007 (diarienummer 553952), s. 14.

33

(34)  På norska: Forum for fylkesutdanningssjefer.

34

Forum for fylkesutdanningssjefer.

(35)  Se skrivelse från de norska myndigheterna av den 31 mars 2014 (diarienummer 703991), s. 7.

35

(36)  Skrivelse från de norska myndigheterna av den 6 maj 2013 (diarienummer 672024).

36

(37)  NDLA:s projektplan, första och andra punkten i avsnitt 2.2.

37

(38)  I beslutet sades följande: ”Hordaland fylkeskommune är rättsligt ansvarig för NDLA för de övriga fylkeskommuner som deltar i projektet” (inofficiell översättning).

38

(39)  Skrivelse från de norska myndigheterna av den 6 maj 2013 (diarienummer 672024), s. 6, andra till sista punkten.

39

(40)  Stadgar, se bilaga 10 till klagomålet (diarienummer 553953), som bekräftar ikraftträdandet den 1 juli 2009.

40

(41)  Se skrivelse från de norska myndigheterna av den 31 mars 2014 (diarienummer 703991).

41

(42)  Ändrade stadgar från 2012 (se diarienummer 703991 och 709565). Hordaland var den första fylkeskommune som antog de ändrade stadgarna den 16 januari 2012, och Østfold var sist den 25 oktober 2012 – se e-postmeddelande från de norska myndigheterna av den 2 juni 2014 (diarienummer 709742).

42

(43)  På norska ”representantskapet” (eller ”styret” i 2012 års version av stadgarna).

43

(44)  Se not 327 i kommentaren till § 27 i kommuneloven, Gyldendals rettsdata, av Jan Fridthjof Bern, 8.3.2012.

44

(45)  På norska: ”Driftsstyret” (eller ”arbeidsutvalg” i 2012 års version av stadgarna).

45

(46)  Se skäl 51 för närmare uppgifter om ekonomiska frågor och budgetfrågor i anslutning till NDLA.

46

(47)  Se svaret från de norska myndigheterna av den 31 mars 2014 (diarienummer 703980 och 703991) och bilagorna 5–22 (diarienummer 703987). I svaret från Norge av den 31 mars 2014 (diarienummer 703991) uppges att de två fylkeskommunerna Sogn og Fjordane och Telemark felaktigt angett datumet 1 januari 2010 i sina respektive beslut. De norska myndigheterna påpekar också att Troms fylkeskommune visserligen av praktiska skäl i sitt beslut angett att samarbetet skulle inledas den 1 januari 2010 men att det rätta datumet skulle ha varit den 1 juli 2009.

47

(48)  Skrivelse från de norska myndigheterna av den 6 maj 2013 (diarienummer 672024).

48

(49)  Källan till NDLA:s finansiering beskrivs närmare i avsnitt 4.3.

49

(50)  På norska: fylkestingen

50

(51)  LOV-1999-07-16-69 (Lov om offentlige anskaffelser (anskaffelsesloven)).

51

(52)  Se skrivelse från de norska myndigheterna av den 7 mars 2011 (diarienummer 589528), s. 54.

52

(53)  Detta begränsade självbestämmande när det gäller NDLA:s dagliga verksamhet analyseras närmare i bedömningsavsnittet.

53

(54)  Hordaland fylkeskommune agerar på alla deltagande fylkeskommuners vägnar som den rättsliga enhet som ansvarar för att ingå avtal.

54

(55)  Se svaret från de norska myndigheterna av den 31 mars 2014 (diarienummer 703991).

55

(56)  Enligt de upplysningar som lämnats av de norska myndigheterna ändrades stadgarna något 2012 (diarienummer 703991 och 709565).

56

(57)  På norska: ”Buskerud, Telemark, og Vestfold Innkjøp”.

57

(58)  Se skrivelse från de norska myndigheterna av den 4 mars 2011 (diarienummer 672032), som fogades till synpunkterna på beslutet om att inleda granskningsförfarandet.

58

(59)  När skrivelsen inkom hade Akershus ännu inte på nytt gått med i NDLA.

59

(60)  EUT L 161, 13.6.2013, s. 12, och EES-supplement nr 34, 13.6.2013, s. 1.

60

(61)  Mål C-49/07, MOTOE, REG 2008, s. I-4863, punkt 27.

61

(62)  Mål C-280/00, Altmark Trans och Regierungspräsidium Magdeburg, REG 2003, s. I-7747.

62

(63)  Insynsdirektivet (kommissionens direktiv 2006/111/EG av den 16 november 2006 om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag samt i vissa företags ekonomiska verksamhet (EUT L 318, 17.11.2006, s. 17)) har införlivats i punkt 1a i bilaga XV till EES-avtalet (EUT L 266, 11.10.2007, s. 15, och EES-supplement nr 48, 11.10.2007, s. 12, ikraftträdande 9.6.2007).

63

(64)  Mål C-41/90, Höfner och Elser, REG 1991, s. I-1979, punkt 21.

64

Mål

41/90, Höfner

Elser,

punkt 21.

(65)  Mål C-35/96, kommissionen mot Italien (CNSD), REG 1998, s. I-3851, punkt 36.

65

(66)  Förenade målen C-159/91 och C-160/91, Poucet och Pistre, REG 1993, s. I-637

66

(67)  Mål E-5/07, Private Barnehagers Landsforbund, Efta Court Report 2008, s. 64.

67

(68)  Ibid. punkt 80.

68

(69)  Mål C-160/91, Poucet, REG 1993, s. I-637.

69

(70)  Mål C-180/98, Pavlov, REG 2000, s. I-6497.

70

(71)  Mål E-5/07, Private Barnehagers Landsforbund (se ovan).

71

(72)  Mål 263/86, Humbel, REG 1988, s. 5383, punkterna 14–21.

72

(73)  Mål C-318/05, kommissionen mot Tyskland, REG 2007, s. I-6957.

73

(74)  Ibid. punkt 68.

74

(75)  Mål 263/86, Humbel (se ovan), punkt 18.

75

(76)  Ibid. punkt 18; mål E-5/07, Private Barnehagers Landsforbund, Efta Court Report 2008, s. 64, punkt 82; kommissionens beslut N 118/2000, Frankrike – Statliga bidrag till professionella idrottsklubbar (EUT C 333, 28.11.2001, s. 6).

76

(77)  Se de norska myndigheternas skrivelse av den 29 november 2013 (diarienummer 691769).

77

(78)  C-218/00, Cisal die Battistello Venanzi, REG 2002, s. I-691, punkt 31.

78

(79)  Se klagandens synpunkter på beslutet om att inleda granskningsförfarandet, punkt 46 (diarienummer 679680).

79

(80)  Se klagandens synpunkter på beslutet om att inleda granskningsförfarandet, punkt 8 (diarienummer 679680).

80

(81)  Se skäl 70.

81

(82)  Mål E-1/12, Den norske Forleggerforening (se ovan), punkt 117.

82

(83)  Detta bekräftas i de norska myndigheternas skrivelse av den 2 maj 2013 (diarienummer 672024), s. 6.

83

(84)  Se NDLA:s projektplan, bilaga 11 till klagomålet (diarienummer 553952), s. 2.

84

(85)  Stadgarna, se bilaga 10 till klagomålet (diarienummer 553953).

85

(86)  Se projektplanen, bilaga 11 till klagomålet (diarienummer 553952), avsnitt 2.2 ”resultatmål”, punkt 1, s. 4.

86

(87)  Skrivelse från de norska myndigheterna av den 31 mars 2014 (diarienummer 703991), s. 7–8; detta har bekräftats.

87

(88)  Se projektplanen, bilaga 11 till klagomålet (diarienummer 553952), punkt 3.1 ”uppgift i anslutning till projektförvaltningen”, s. 5, och stadgarna.

88

(89)  De norska myndigheternas skrivelse av den 31 mars 2014 (diarienummer 703991), s. 11.

89

(90)  Mål E-05/07, Private Barnehagers Landsforbund (se ovan), punkterna 80–83.

90

(91)  Mål E-1/12, Den norske Forleggerforening (se ovan), punkterna 121–123.

91

(92)  Eftadomstolen verkar hänvisa till punkt 12 och fotnot 4 i det upphävda beslutet, enligt vilket det i ”§§ 3–1 och 4A-3 i opplæringslova anges att fylkeskommunen ansvarar för att utan kostnad förse eleverna med nödvändiga tryckta och digitala läromedel och digital utrustning”.

92

(93)  Eftadomstolen hänvisar i punkt 121 i domen till punkt 45 i det upphävda beslutet.

93

(94)  Mål E-1/12, Den norske Forleggerforening (se ovan), punkt 123.

94

(95)  Bilaga 24 (diarienummer 703987), s. 93.

95

(96)  Se bilaga 3 (diarienummer 553729) till skrivelsen från Kunnskapsdepartementet av den 19 juni 2006.

96

(97)  Mål E-05/07, Private Barnehagers Landsforbund (se ovan), punkt 80.

97

(98)  LOV-1999-07-16-69 (Lov om offentlige anskaffelser [anskaffelsesloven]).

98

(99)  NDLA:s inköpsverksamhet begränsas också av tillgången till budgetmedel, eftersom stadgarna förbjuder NDLA att ingå låne- eller finansieringsavtal.

99

(100)  De norska myndigheternas skrivelse av den 31 mars 2014 (diarienummer 703991), s. 13. Dessa begränsningar återspeglas också delvis i kommuneloven. I proposition Ot. prp. nr 42 (1991–92), s. 112, anges att de funktioner som delegeras till styrelsen endast får avse den faktiska verksamhet som samarbetsorganet har fått i uppgift att bedriva. Det står också klart att begränsningen av delegeringsrätten enligt kommuneloven gäller vissa beslut, t.ex. beslut om en ekonomiplan (§ 44 punkt 6) och om årsbudgeten (§ 45 punkt 2); dessa bestämmelser gäller även förbindelser mellan fylkeskommuner.

100

de funktioner som delegeras till styrelsen endast får avse den faktiska verksamhet som samarbetsorganet har fått i uppgift att bedriva

(101)  Mål C-205/03 P, FENIN mot kommissionen, REG 2006, s. II-6295, punkt 26.

101

(102)  Mål C-160/91, Poucet (se ovan), punkterna 15 och 18; förenade målen C-264/01, C-306/01 och C-355/01, AOK Bundesverband m.fl., REG 2004, s. I-2493, punkterna 46–57; mål C-218/00, Cisal die Battistello Venanzi, REG 2002, s. I-691, punkterna 31–46. Dessa mål gäller sjuk- och socialförsäkringar. Det faktum att kommissionen uttryckligen hänvisar till dessa mål i samband med professionella tjänster tyder dock på att bedömningen kan tillämpas generellt (se kommissionens meddelande Rapport om konkurrens inom sektorn för professionella tjänster av den 9 februari 2004 (KOM(2004) 83 slutlig), fotnot 22).

102

Rapport om konkurrens inom sektorn för professionella tjänster

(103)  Förenade målen C-264/01, C-306/01 och C-355/01, AOK Bundesverband m.fl., REG 2004, s. I-2493, punkt 52; mål C-160/91, Poucet (se ovan), punkterna 11 och 12.

103

(104)  Se de norska myndigheternas skrivelse av den 31 mars 2014 (diarienummer 703991), s. 10, där följande påpekas: ”det betyder att förvaltningsstyrelsen inte har befogenhet att utvidga NDLA:s verksamhetsområde utan tillsynsstyrelsens stöd”.

104

---

Rättelser

| 22.10.2015 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 277/60 |
| --- | --- | --- | --- |

22.10.2015

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 277/60

---

Rättelse till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 140/2014 av den 13 februari 2014 om godkännande av det verksamma ämnet spinetoram i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden, och om ändring av bilagan till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 540/2011

(
  Europeiska unionens officiella tidning L 44 av den 14 februari 2014
  )

På sidan 39, bilaga II sjunde kolumnen ”Särskilda bestämmelser” femte stycket, ska det

i stället för:

”senast den 31 december 2014”

vara:

”inom sex månader efter antagandet av relevant vägledning om bedömningen av isomerer”.

---

| 22.10.2015 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 277/60 |
| --- | --- | --- | --- |

22.10.2015

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 277/60

---

Rättelse till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 447/2014 av den 2 maj 2014 om särskilda tillämpningsföreskrifter för Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 231/2014 av den 11 mars 2014 om inrättande av ett instrument för stöd inför anslutningen (IPA II)

(
  Europeiska unionens officiella tidning L 132 av den 3 maj 2014
  )

På sidan 47, artikel 43.1 a, ska det

i stället för:

”om de är utgifter för en stödmottagare från en medlemsstat och har betalats mellan den 1 januari 2014 och den 31 december 2022, eller”

vara:

”om de är utgifter för en stödmottagare från en medlemsstat och har betalats mellan den 1 januari 2014 och den 31 december 2023, eller”

---

| 22.10.2015 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 277/61 |
| --- | --- | --- | --- |

22.10.2015

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 277/61

---

Rättelse till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 av den 14 juni 2006 om transport av avfall

(
  Europeiska unionens officiella tidning L 190 av den 12 juli 2006
  )

På sidan 59, bilaga V, del 1, kod A4110, andra strecksatsen, ska det

i stället för:

| ”— | Polyklorerade dibensodioxiner” |
| --- | --- |

”—

Polyklorerade dibensodioxiner”

vara:

| ”— | Polyklorerade dibenso-p-dioxiner”. |
| --- | --- |

”—

Polyklorerade dibenso-p-dioxiner”.

På sidan 60, bilaga V, del 1, kod B1080, ska det

i stället för:

| ”B1080 | Aska och rester av zink, inbegripet rester av zinklegeringar i spridbar form, under förutsättning att de inte innehåller beståndsdelar som anges i bilaga I i tillräckliga halter för att uppvisa sådana farliga egenskaper som anges i bilaga III, och de inte uppvisar den farliga egenskapen H4.3 (2)” |
| --- | --- |

”B1080

Aska och rester av zink, inbegripet rester av zinklegeringar i spridbar form, under förutsättning att de inte innehåller beståndsdelar som anges i bilaga I i tillräckliga halter för att uppvisa sådana farliga egenskaper som anges i bilaga III, och de inte uppvisar den farliga egenskapen H4.3 (2)”

vara:

| ”B1080 | Aska och rester av zink, inbegripet rester av zinklegeringar i spridbar form, under förutsättning att de inte innehåller beståndsdelar som anges i bilaga I i tillräckliga halter för att uppvisa sådana egenskaper som anges i bilaga III, (2)”. |
| --- | --- |

”B1080

Aska och rester av zink, inbegripet rester av zinklegeringar i spridbar form, under förutsättning att de inte innehåller beståndsdelar som anges i bilaga I i tillräckliga halter för att uppvisa sådana egenskaper som anges i bilaga III, (2)”.

På sidan 66, bilaga V, del 1, kod B3060, tredje strecksatsen, ska det

i stället för:

| ”— | Ullfett: återstoder från ...” |
| --- | --- |

”—

Ullfett: återstoder från ...”

vara:

| ”— | Ullfett; återstoder från ...”. |
| --- | --- |

”—

Ullfett; återstoder från ...”.

På sidan 66, bilaga V, del 1, kod B4020, ska det

i stället för:

”... t.ex. vattenbaserade ämnen eller lim baserat på kaseinstärkelse, dextrin, cellulosaetrar, ...”

vara:

”... t.ex. vattenbaserade ämnen eller lim baserat på kasein, stärkelse, dextrin, cellulosaetrar, ...”.

---