# Europeiska unionens L 196/2010

| | ISSN 1725-2628
  doi:10.3000/17252628.L_2010.196.swe |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | L 196 |
| | |
| Svensk utgåva | Lagstiftning | 53 årgången28 juli 2010 |

ISSN 1725-2628

doi:10.3000/17252628.L_2010.196.swe

Europeiska unionens

officiella tidning

L 196

Svensk utgåva

Lagstiftning

53 årgången28 juli 2010

---

| Innehållsförteckning | | II   Icke-lagstiftningsakter | Sida |
| --- | --- | --- | --- |
| | | FÖRORDNINGAR |
| | * | Rådets förordning (EU) nr 670/2010 av den 13 juli 2010 om ändring av förordning (EG) nr 974/98 vad gäller införandet av euron i Estland | 1 |
| | * | Rådets förordning (EU) nr 671/2010 av den 13 juli 2010 om ändring av förordning (EG) nr 2866/98 vad gäller omräkningskursen till euron för Estland | 4 |
| | * | Kommissionens förordning (EU) nr 672/2010 av den 27 juli 2010 om krav för typgodkännande av system för avfrostning och avimning av vindrutor och om genomförande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 661/2009 om krav för typgodkännande av allmän säkerhet hos motorfordon och deras släpvagnar samt av de system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för dem | 5 |
| | | Kommissionens förordning (EU) nr 673/2010 av den 27 juli 2010 om fastställande av schablonvärden vid import för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker | 21 |
| | * | Europeiska centralbankens förordning (EU) nr 674/2010 av den 23 juli 2010 om ändring av förordning (EG) nr 63/2002 (ECB/2001/18) om statistik över räntesatser som tillämpas av monetära finansinstitut på inlåning och utlåning i förhållande till hushåll och icke-finansiella företag (ECB/2010/7) | 23 |
| | | BESLUT |
| | | 2010/416/EU |
| | * | Rådets beslut av den 13 juli 2010 i enlighet med artikel 140.2 i fördraget om Estlands införande av euron den 1 januari 2011 | 24 |

Innehållsförteckning

II   Icke-lagstiftningsakter

Sida

FÖRORDNINGAR

*

Rådets förordning (EU) nr 670/2010 av den 13 juli 2010 om ändring av förordning (EG) nr 974/98 vad gäller införandet av euron i Estland

1

*

Rådets förordning (EU) nr 671/2010 av den 13 juli 2010 om ändring av förordning (EG) nr 2866/98 vad gäller omräkningskursen till euron för Estland

4

*

Kommissionens förordning (EU) nr 672/2010 av den 27 juli 2010 om krav för typgodkännande av system för avfrostning och avimning av vindrutor och om genomförande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 661/2009 om krav för typgodkännande av allmän säkerhet hos motorfordon och deras släpvagnar samt av de system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för dem

5

Kommissionens förordning (EU) nr 673/2010 av den 27 juli 2010 om fastställande av schablonvärden vid import för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker

21

*

Europeiska centralbankens förordning (EU) nr 674/2010 av den 23 juli 2010 om ändring av förordning (EG) nr 63/2002 (ECB/2001/18) om statistik över räntesatser som tillämpas av monetära finansinstitut på inlåning och utlåning i förhållande till hushåll och icke-finansiella företag (ECB/2010/7)

(ECB/2010/7)

23

BESLUT

2010/416/EU

*

Rådets beslut av den 13 juli 2010 i enlighet med artikel 140.2 i fördraget om Estlands införande av euron den 1 januari 2011

24

| SV | De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.
  Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk. |
| --- | --- |

SV

De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.

Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk.

---

II Icke-lagstiftningsakter

FÖRORDNINGAR

| 28.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 196/1 |
| --- | --- | --- | --- |

28.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 196/1

---

RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 670/2010

av den 13 juli 2010

om ändring av förordning (EG) nr 974/98 vad gäller införandet av euron i Estland

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat fördraget), särskilt artikel 140.3,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande, och

av följande skäl:

| (1) | I rådets förordning (EG) nr 974/98 av den 3 maj 1998 om införande av euron (1) föreskrivs att euron ska ersätta valutorna i de medlemsstater som vid den tidpunkt då den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen inleddes uppfyllde de nödvändiga villkoren för att anta euron. |
| --- | --- |

(1)

I rådets förordning (EG) nr 974/98 av den 3 maj 1998 om införande av euron (1) föreskrivs att euron ska ersätta valutorna i de medlemsstater som vid den tidpunkt då den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen inleddes uppfyllde de nödvändiga villkoren för att anta euron.

| (2) | Genom rådets förordning (EG) nr 2596/2000 (2) ändrades förordning (EG) nr 974/98 för att införa bestämmelser om att ersätta Greklands valuta med euron. |
| --- | --- |

(2)

Genom rådets förordning (EG) nr 2596/2000 (2) ändrades förordning (EG) nr 974/98 för att införa bestämmelser om att ersätta Greklands valuta med euron.

| (3) | Genom rådets förordning (EG) nr 2169/2005 (3) ändrades förordning (EG) nr 974/98 som en förberedelse inför kommande införanden av euron i medlemsstater som ännu inte infört euron som gemensam valuta. |
| --- | --- |

(3)

Genom rådets förordning (EG) nr 2169/2005 (3) ändrades förordning (EG) nr 974/98 som en förberedelse inför kommande införanden av euron i medlemsstater som ännu inte infört euron som gemensam valuta.

| (4) | Genom rådets förordning (EG) nr 1647/2006 (4) ändrades förordning (EG) nr 974/98 för att införa bestämmelser om att ersätta Sloveniens valuta med euron. |
| --- | --- |

(4)

Genom rådets förordning (EG) nr 1647/2006 (4) ändrades förordning (EG) nr 974/98 för att införa bestämmelser om att ersätta Sloveniens valuta med euron.

| (5) | Genom rådets förordning (EG) nr 835/2007 (5) ändrades förordning (EG) nr 974/98 för att införa bestämmelser om att ersätta Cyperns valuta med euron. |
| --- | --- |

(5)

Genom rådets förordning (EG) nr 835/2007 (5) ändrades förordning (EG) nr 974/98 för att införa bestämmelser om att ersätta Cyperns valuta med euron.

| (6) | Genom rådets förordning (EG) nr 836/2007 (6) ändrades förordning (EG) nr 974/98 för att införa bestämmelser om att ersätta Maltas valuta med euron. |
| --- | --- |

(6)

Genom rådets förordning (EG) nr 836/2007 (6) ändrades förordning (EG) nr 974/98 för att införa bestämmelser om att ersätta Maltas valuta med euron.

| (7) | Genom rådets förordning (EG) nr 693/2008 (7) ändrades förordning (EG) nr 974/98 för att införa bestämmelser om att ersätta Slovakiens valuta med euron. |
| --- | --- |

(7)

Genom rådets förordning (EG) nr 693/2008 (7) ändrades förordning (EG) nr 974/98 för att införa bestämmelser om att ersätta Slovakiens valuta med euron.

| (8) | I enlighet med artikel 4 i 2003 års anslutningsakt är Estland en medlemsstat med undantag, enligt definitionen i artikel 139.1 i fördraget. |
| --- | --- |

(8)

I enlighet med artikel 4 i 2003 års anslutningsakt är Estland en medlemsstat med undantag, enligt definitionen i artikel 139.1 i fördraget.

| (9) | Enligt rådets beslut 2010/416/EU av den 13 juli 2010 i enlighet med artikel 140.2 i fördraget om Estlands införande av euron den 1 januari 2011 (8) uppfyller Estland villkoren för att införa euron och Estlands undantag upphävs med verkan från och med den 1 januari 2011. |
| --- | --- |

(9)

Enligt rådets beslut 2010/416/EU av den 13 juli 2010 i enlighet med artikel 140.2 i fördraget om Estlands införande av euron den 1 januari 2011 (8) uppfyller Estland villkoren för att införa euron och Estlands undantag upphävs med verkan från och med den 1 januari 2011.

| (10) | För att införa euron i Estland krävs det att de befintliga bestämmelserna om införande av euron som anges i förordning (EG) nr 974/98 utvidgas till att omfatta Estland. |
| --- | --- |

(10)

För att införa euron i Estland krävs det att de befintliga bestämmelserna om införande av euron som anges i förordning (EG) nr 974/98 utvidgas till att omfatta Estland.

| (11) | Enligt Estlands övergångsplan bör eurosedlar och euromynt bli lagliga betalningsmedel i denna medlemsstat samma dag som euron införs som landets valuta. Som en följd av detta bör införandet av euron och övergången till sedlar och mynt i euro ske den 1 januari 2011. En utfasningsperiod bör inte tillämpas. |
| --- | --- |

(11)

Enligt Estlands övergångsplan bör eurosedlar och euromynt bli lagliga betalningsmedel i denna medlemsstat samma dag som euron införs som landets valuta. Som en följd av detta bör införandet av euron och övergången till sedlar och mynt i euro ske den 1 januari 2011. En utfasningsperiod bör inte tillämpas.

| (12) | Förordning (EG) nr 974/98 bör därför ändras i enlighet med detta. |
| --- | --- |

(12)

Förordning (EG) nr 974/98 bör därför ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Bilagan till förordning (EG) nr 974/98 ska ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2011.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.

Utfärdad i Bryssel den 13 juli 2010.

På rådets vägnar

D. REYNDERS

Ordförande

---

(1)  EGT L 139, 11.5.1998, s. 1.

1

(2)  EGT L 300, 29.11.2000, s. 2.

2

(3)  EUT L 346, 29.12.2005, s. 1.

3

(4)  EUT L 309, 9.11.2006, s. 2.

4

(5)  EUT L 186, 18.7.2007, s. 1.

5

(6)  EUT L 186, 18.7.2007, s. 3.

6

(7)  EUT L 195, 24.7.2008, s. 1.

7

(8)  Se sidan 24 i detta nummer av EUT.

8

---

BILAGA

I bilagan till förordning (EG) nr 974/98 ska följande rad införas mellan rubrikerna för Tyskland och Grekland:

| Medlemsstat | Datum för införande av euron | Datum för övergången till sedlar och mynt i euro | Medlemsstater med utfasningsperiod |
| --- | --- | --- | --- |
| |
| ”Estland | 1 januari 2011 | 1 januari 2011 | Nej” |

Medlemsstat

Datum för införande av euron

Datum för övergången till sedlar och mynt i euro

Medlemsstater med utfasningsperiod

”Estland

1 januari 2011

1 januari 2011

Nej”

---

| 28.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 196/4 |
| --- | --- | --- | --- |

28.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 196/4

---

RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 671/2010

av den 13 juli 2010

om ändring av förordning (EG) nr 2866/98 vad gäller omräkningskursen till euron för Estland

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 140.3,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande (1), och

av följande skäl:

| (1) | I rådets förordning (EG) nr 2866/98 av den 31 december 1998 om omräkningskurserna mellan euron och valutorna för de medlemsstater som inför euron (2) fastställs omräkningskurserna från och med den 1 januari 1999. |
| --- | --- |

(1)

I rådets förordning (EG) nr 2866/98 av den 31 december 1998 om omräkningskurserna mellan euron och valutorna för de medlemsstater som inför euron (2) fastställs omräkningskurserna från och med den 1 januari 1999.

| (2) | Enligt artikel 4 i 2003 års anslutningsakt är Estland en medlemsstat med undantag, enligt definitionen i artikel 139.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat fördraget). |
| --- | --- |

(2)

Enligt artikel 4 i 2003 års anslutningsakt är Estland en medlemsstat med undantag, enligt definitionen i artikel 139.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat fördraget).

| (3) | Enligt rådets beslut 2010/416/EU av den 13 juli 2010 i enlighet med artikel 140.2 i fördraget om Estlands införande av euron den 1 januari 2011 (3), uppfyller Estland de nödvändiga villkoren för att införa euron och upphävs Estlands undantag med verkan från och med den 1 januari 2011. |
| --- | --- |

(3)

Enligt rådets beslut 2010/416/EU av den 13 juli 2010 i enlighet med artikel 140.2 i fördraget om Estlands införande av euron den 1 januari 2011 (3), uppfyller Estland de nödvändiga villkoren för att införa euron och upphävs Estlands undantag med verkan från och med den 1 januari 2011.

| (4) | För att införa euron i Estland krävs det att omräkningskursen mellan euron och den estniska kronan fastställs. Denna omräkningskurs skall fastställas till 15,6466 estniska kronor per 1 euro, vilket motsvarar den nuvarande centralkursen för den estniska kronan i växelkursmekanismen (ERM II). |
| --- | --- |

(4)

För att införa euron i Estland krävs det att omräkningskursen mellan euron och den estniska kronan fastställs. Denna omräkningskurs skall fastställas till 15,6466 estniska kronor per 1 euro, vilket motsvarar den nuvarande centralkursen för den estniska kronan i växelkursmekanismen (ERM II).

| (5) | Förordning (EG) nr 2866/98 bör därför ändras i enlighet med detta. |
| --- | --- |

(5)

Förordning (EG) nr 2866/98 bör därför ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

I artikel 1 i förordning (EG) nr 2866/98 ska följande rad införas mellan omräkningskurserna för den tyska marken och den grekiska drakman:

”= 15,6466 estniska kronor”.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2011.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 13 juli 2010.

På rådets vägnar

D. REYNDERS

Ordförande

---

(1)  Yttrandet avgivet den 5 juli 2010 (ännu ej offentliggjort i EUT).

1

(2)  EGT L 359, 31.12.1998, s. 1.

2

(3)  Se sidan 24 i detta nummer av EUT.

3

---

| 28.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 196/5 |
| --- | --- | --- | --- |

28.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 196/5

---

KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 672/2010

av den 27 juli 2010

om krav för typgodkännande av system för avfrostning och avimning av vindrutor och om genomförande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 661/2009 om krav för typgodkännande av allmän säkerhet hos motorfordon och deras släpvagnar samt av de system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för dem

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 661/2009 av den 13 juli 2009 om krav för typgodkännande av allmän säkerhet hos motorfordon och deras släpvagnar samt av de system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för dem (1), särskilt artikel 14.1 a, och

av följande skäl:

| (1) | Förordning (EG) nr 661/2009 är en särförordning inom gemenskapens typgodkännandeförfarande enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG av den 5 september 2007 om fastställande av en ram för godkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon samt av system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon (ramdirektiv) (2). |
| --- | --- |

(1)

Förordning (EG) nr 661/2009 är en särförordning inom gemenskapens typgodkännandeförfarande enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG av den 5 september 2007 om fastställande av en ram för godkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon samt av system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon (ramdirektiv) (2).

| (2) | Förordning (EG) nr 661/2009 upphäver rådets direktiv 78/317/EEG av den 21 december 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om avfrostning och avimning av glasrutor i motorfordon (3). Kraven i det direktivet bör återges i den här förordningen och där så är nödvändigt ändras för att anpassa dem till vetenskapens och teknikens utveckling, särskilt för att ta hänsyn till hybridfordons och elfordons särskilda egenskaper. |
| --- | --- |

(2)

Förordning (EG) nr 661/2009 upphäver rådets direktiv 78/317/EEG av den 21 december 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om avfrostning och avimning av glasrutor i motorfordon (3). Kraven i det direktivet bör återges i den här förordningen och där så är nödvändigt ändras för att anpassa dem till vetenskapens och teknikens utveckling, särskilt för att ta hänsyn till hybridfordons och elfordons särskilda egenskaper.

| (3) | Den här förordningens tillämpningsområde överensstämmer med tillämpningsområdet för direktiv 78/317/EEG och omfattar således enbart fordon i kategori M1. |
| --- | --- |

(3)

Den här förordningens tillämpningsområde överensstämmer med tillämpningsområdet för direktiv 78/317/EEG och omfattar således enbart fordon i kategori M1.

| (4) | I förordning (EG) nr 661/2009 anges grundläggande bestämmelser om krav för typgodkännande av motorfordon med avseende på system för avfrostning och avimning av vindrutor. Därför behöver även särskilda förfaranden, provningar och krav för sådant typgodkännande fastställas. |
| --- | --- |

(4)

I förordning (EG) nr 661/2009 anges grundläggande bestämmelser om krav för typgodkännande av motorfordon med avseende på system för avfrostning och avimning av vindrutor. Därför behöver även särskilda förfaranden, provningar och krav för sådant typgodkännande fastställas.

| (5) | De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från tekniska kommittén för motorfordon. |
| --- | --- |

(5)

De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från tekniska kommittén för motorfordon.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Tillämpningsområde

Denna förordning ska tillämpas på sådana motorfordon av kategori M1, enligt definitionen i bilaga II till direktiv 2007/46/EG, på vilka en vindruta är monterad.

Artikel 2

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

1.   fordonstyp vad gäller system för avfrostning och avimning av vindruta: fordon som inte är olika i fråga om sådana väsentliga avseenden som

avfrostnings- och avimningssystemens egenskaper,

yttre och inre former och utformningar inom förarens synfält 180° framåt som kan påverka sikten,

vindrutans form, mått, tjocklek, egenskaper och fastsättning,

största antal sittplatser.

2.   förbränningsmotor: förbränningsmotor som drivs med flytande eller gasformigt bränsle.

3.   avfrostningssystem: system avsett att avlägsna frost eller is från vindrutans ytteryta.

4.   avfrostad yta: den del av vindrutan som har en torr ytteryta eller en ytteryta täckt med smält eller delvis smält våt frost som kan avlägsnas av fordonets vindrutetorkarsystem.

5.   avimningssystem: system avsett att avlägsna imma från vindrutans inneryta.

6.   imma: skikt av kondens på insidan av vindrutans glasyta.

7.   avimmad yta: den del av vindrutan som har en torr inneryta, utan droppar eller spår av vatten, efter att tidigare ha varit täckt av imma.

8.   synfält A: provningsområde A enligt definitionen i punkt 2.2 i bilaga 18 till FN/ECE:s föreskrifter nr 43 (4).

9.   synfält B: det reducerade provningsområdet B enligt definitionen i punkt 2.4 i bilaga 18 till FN/ECE:s föreskrifter nr 43, utan uteslutning av det område som definieras i punkt 2.4.1 i de föreskrifterna.

10.   konstruerad bålvinkel: den vinkel som uppmäts mellan en vertikal linje genom R-punkten eller sätesreferenspunkten och bållinjen på en position som motsvarar den beräknade position för sätets ryggstöd som bestämts av fordonstillverkaren.

11.   R-punkt eller sätesreferenspunkt: en punkt i konstruktionen som anges av fordonstillverkaren för varje sittplats i förhållande till det tredimensionella referensrutnätet.

12.   tredimensionellt referensrutnät: ett referenssystem som består av ett vertikalt längsplan X-Z, ett horisontellt plan X-Y och ett vertikalt tvärplan Y-Z i enlighet med tillägg 2 till bilaga II.

13.   primära referensmärken: hål, ytor, märken eller andra särskiljande tecken på fordonets kaross eller chassi vars X-, Y- och Z-koordinater i det tredimensionella referensrutnätet anges av fordonstillverkaren.

14.   fordonets huvudströmbrytare: den anordning med vilken fordonets elektroniska ombordsystem ställs om från avstängt läge, vilket är fallet när fordonet är parkerat utan att föraren är närvarande, till normalt driftläge.

Artikel 3

Bestämmelser om EG-typgodkännande av ett fordon med avseende på system för avfrostning och avimning av vindrutor

1.   Tillverkaren eller dennes representant ska lämna in en ansökan om EG-typgodkännande av fordon till typgodkännandemyndigheten med avseende på system för avfrostning och avimning av vindrutor.

2.   Ansökan ska utarbetas enligt förlagan för informationsdokumentet i del 1 i bilaga I.

3.   Om de relevanta kraven enligt bilaga II är uppfyllda ska godkännandemyndigheten bevilja ett EG-typgodkännande och utfärda ett typgodkännandenummer enligt det numreringssystem som beskrivs i bilaga VII till direktiv 2007/46/EG.

En medlemsstat får inte tilldela samma nummer till en annan fordonstyp.

4.   Vid tillämpning av punkt 3 ska typgodkännandemyndigheten utfärda ett EG-typgodkännandeintyg enligt mallen i del 2 i bilaga I.

Artikel 4

Giltighet och utökning av godkännanden som beviljats enligt direktiv 78/317/EEG

De nationella myndigheterna ska tillåta försäljning och ibruktagande av fordon som typgodkänts före det datum som avses i artikel 13.2 i förordning (EG) nr 661/2009 och fortsätta att bevilja utökningar av typgodkännanden av sådana fordon enligt villkoren i direktiv 78/317/EEG.

Artikel 5

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdat i Bryssel den 27 juli 2010.

På kommissionens vägnar

José Manuel BARROSO

Ordförande

---

(1)  EUT L 200, 31.7.2009, s. 1.

1

(2)  EUT L 263, 9.10.2007, s. 1.

2

(3)  EGT L 81, 28.3.1978, s. 27.

3

(4)  Har inte offentliggjorts ännu. Kommer att offentliggöras senast i augusti 2010.

4

---

BILAGA I

Administrativa dokument för EG-typgodkännande av motorfordon med avseende på system för avfrostning och avimning av vindrutor

DEL 1

Informationsdokument

MALL

Informationsdokument nr ... för EG-typgodkännande av motorfordon med avseende på system för avfrostning och avimning av vindrutor.

Följande upplysningar ska lämnas i tre exemplar och ska omfatta en innehållsförteckning. Alla ritningar ska lämnas i lämplig skala med tillräcklig detaljgrad i formatet A4 eller vikt till formatet A4. Eventuella fotografier ska vara tillräckligt detaljerade.

Om de system, komponenter eller separata tekniska enheter som avses i denna bilaga är elektroniskt styrda, ska uppgifter om deras prestanda lämnas.

0.   ALLMÄNT

0.1   Fabrikat (tillverkarens varumärke): ...

0.2   Typ: ...

0.2.1   Kommersiellt namn eller kommersiella namn (om ett sådant eller sådana finns): ...

0.3   Metod för typidentifikation, om fordonet är märkt med sådan (1): ...

0.3.1   Märkningens placering: ...

0.4   Fordonskategori (2): ...

0.5   Tillverkarens namn och adress: ...

0.8   Monteringsanläggningens eller monteringsanläggningarnas namn och adress: ...

0.9   Namn och adress till tillverkarens representant (om en sådan finns): ...

1.   ALLMÄNNA UPPGIFTER OM FORDONETS KONSTRUKTION

1.1   Foton och/eller ritningar av ett representativt fordon: ...

1.6   Motorns placering och montering: ...

1.8   Styrning: vänster/höger (3)

3.   MOTOR (4)

3.1   Motortillverkare: ...

3.1.1   Tillverkarens motorkod (enligt märkning på motorn eller annan identifiering): ...

3.2   Förbränningsmotor:

3.2.1   Särskilda upplysningar om motorn

3.2.1.1   Arbetsprincip: ottomotor/kompressionständning (3) Förbränningscykel: fyrtakt/tvåtakt/rotation (3)

3.2.1.2   Antal cylindrar och deras placering: ...

3.2.1.3   Slagvolym (5): ... cm3

3.2.1.6   Normalt tomgångsvarvtal (6): ... min–1

3.2.1.8   Maximal nettoeffekt (7): ... kW vid ... min–1 (enligt uppgift från tillverkaren)

3.2.2   Bränsle

3.2.2.1   Lätta fordon: diesel/bensin/LPG/naturgas eller biometan/etanol (E85)/biodiesel/vätgas (3)
   (8)

3.2.5   Elektriska system

3.2.5.1   Systemspänning: ... V, positiv/negativ jord (3)

3.2.5.2   Generator

3.2.5.2.1   Typ: ...

3.2.5.2.2   Nominell effekt: ... VA

3.2.7   Kylsystem: vätska/luft (3)

3.2.7.1   Nominell inställning för temperaturkontrollmekanismen för motorn: ...

3.2.7.2   Vätska

3.2.7.2.1   Slag av vätska: ...

3.2.7.2.2   Cirkulationspump(ar): ja/nej (3)

3.2.7.2.3   Egenskaper: ... eller

3.2.7.2.3.1   Fabrikat: ...

3.2.7.2.3.2   Typ(er): ...

3.2.7.2.4   Utväxlingsförhållande(n): ...

3.2.7.2.5   Beskrivning av fläkten och dess drivmekanism: ...

3.2.7.3   Luft

3.2.7.3.1   Fläkt: ja/nej (3)

3.2.7.3.2   Egenskaper: ... eller

3.2.7.3.2.1   Fabrikat: ...

3.2.7.3.2.2   Typ(er): ...

3.3   Elmotor

3.3.1   Typ (lindning, magnetisering) ...

3.3.1.1   Maximal effekt per timme: ... kW

3.3.1.2   Driftspänning: ... V

3.3.2   Batteri

3.3.2.1   Antal celler: ...

3.3.2.2   Vikter: ... kg

3.3.2.3   Kapacitet: ... Ah (amperetimmar)

3.3.2.4   Placering: ...

3.4   Kombinationer av förbrännings- och elmotorer

3.4.1   Elektriskt hybridfordon: ja/nej (3)

3.4.2   Kategori av hybridelfordon: extern uppladdning/icke-extern uppladdning av fordonet (3):

3.4.3   Strömställare för driftsinställning: med/utan (3)

3.4.3.1   Valbara inställningar

3.4.3.1.1   Endast eldrift: ja/nej (3)

3.4.3.1.2   Endast bränsledrift: ja/nej (3)

3.4.3.1.3   Hybridinställningar: ja/nej (3) (om ja, kort beskrivning): ...

3.4.4   Beskrivning av anordning för lagring av energi: (batteri, kondensator, svänghjul/generator)

3.4.4.1   Fabrikat: ...

3.4.4.2   Typ(er): ...

3.4.4.3   Identifikationsnummer: ...

3.4.4.4   Slag av elektrokemisk koppling: ...

3.4.4.5   Energi: ... (för batteri: spänning och laddning Ah i 2 h, för kondensator: J, ...)

3.4.4.6   Laddare: i fordonet/extern/utan (3)

3.6   Tillåtna temperaturer enligt tillverkaren

3.6.1   Kylsystem

3.6.1.1   Vätskekylning, högsta temperatur vid motorns utlopp: ...K

3.6.1.2   Luftkylning

3.6.1.2.1   Referenspunkt: ...

3.6.1.2.2   Högsta temperatur vid referenspunkten: ... K

3.6.2   Högsta utloppstemperatur hos laddluftkylare: ... K

3.6.3   Högsta avgastemperatur vid den punkt i avgasröret/avgasrören som befinner sig vid avgasgrenrörets eller turboladdarens utloppsfläns(ar): ... K

9.   KAROSSERI

9.1   Karosserityp angiven med koderna enligt definitionen i avsnitt C i bilaga II till direktiv 2007/46/EG: ...

9.2   Förekommande material samt konstruktion: ...

9.3   Dörrar för förare och passagerare, dörrlås och gångjärn

9.3.1   Dörrarnas utformning och antal: ...

9.4   Synfält

9.4.1   Uppgifter om de primära referenspunkterna som är tillräckligt detaljerade för att man lätt ska kunna identifiera varje referenspunkt och dess läge i förhållande till övriga punkter och den R-punkt som ska kontrolleras: ...

9.4.2   Ritning(ar) eller foto(n) som visar komponenternas placering inom synfältet 180° framåt: ...

9.5   Vindruta och övriga rutor

9.5.1   Vindruta

9.5.1.1   Använda material: ...

9.5.1.2   Monteringssätt: ...

9.5.1.3   Lutningsvinkel: ...

9.5.1.4   Typgodkännandenummer: ...

9.5.1.5   Tillbehör till vindrutor och i vilket läge de monteras samt en kort beskrivning av eventuella elektriska/elektroniska komponenter: ...

9.6   Vindrutetorkare

9.6.1   Detaljerad teknisk beskrivning (inkl. fotografier eller ritningar): ...

9.7   Vindrutespolare

9.7.1   Detaljerad teknisk beskrivning (med foton eller ritningar) eller typgodkännandenummer om anordningen är godkänd som separat teknisk enhet: ...

9.8   Avfrostning och avimning

9.8.1   Detaljerad teknisk beskrivning (inkl. fotografier eller ritningar): ...

9.8.2   Maximal elförbrukning: ...kW

9.10   Inredning

9.10.1   Inre säkerhetsanordningar för förare och passagerare

9.10.1.1   Översiktsritning eller foton som visar läget för bifogade tvärsnitt eller projektioner: ...

9.10.1.3   Foton, ritningar och/eller sprängskiss av inredningen som visar passagerarutrymmets delar och förekommande material (med undantag av invändiga backspeglar), manöverorganens utformning, tak och soltak, ryggstöd, säten och dessas baksidor: ...

9.10.3   Säten

9.10.3.1   Antal sittplats(er) (9): ...

9.10.3.1.1   Placering och arrangemang: ...

9.10.3.5   Koordinater för eller ritning av R-punkten

9.10.3.5.1   Förarsäte: ...

9.10.3.6   Konstruerad bålvinkel

9.10.3.6.1   Förarsäte: ...

Förklarande anmärkningar

DEL 2

EG-typgodkännandeintyg

MALL

Format: A4 (210 × 297 mm)

EG-TYPGODKÄNNANDEINTYG

Meddelande om:

| — | EG-typgodkännande (10) |
| --- | --- |

—

EG-typgodkännande (10)

| — | utökning av EG-typgodkännande (10) |
| --- | --- |

—

utökning av EG-typgodkännande (10)

| — | avslag på ansökan om EG-typgodkännande (10) |
| --- | --- |

—

avslag på ansökan om EG-typgodkännande (10)

| — | återkallande av EG-typgodkännande (10) |
| --- | --- |

—

återkallande av EG-typgodkännande (10)

för en fordonstyp med avseende på system för avfrostning och avimning av vindrutor

enligt förordning (EU) nr 672/2010, senast ändrad genom förordning (EU) nr .../... (10)

Nummer för EG-typgodkännande: ...

Skäl till utökning: ...

AVSNITT I

0.1   Fabrikat (tillverkarens varumärke): ...

0.2   Typ: ...

0.2.1   Handelsnamn (om ett sådant eller sådana finns): ...

0.3   Identifiering av typ, om sådan finns märkt på fordonet (11): ...

0.3.1   Märkningens placering: ...

0.4   Fordonskategori (12): ...

0.5   Tillverkarens namn och adress: ...

0.8   Monteringsanläggningens eller monteringsanläggningarnas namn och adress: ...

0.9   Namn och adress till tillverkarens representant (om en sådan finns): ...

AVSNITT II

1.   Ytterligare information: se addendum.

2.   Teknisk tjänst som ansvarar för provningarna: ...

3.   Provningsrapportens datum: ...

4.   Provningsrapportens nummer: ...

5.   Kommentarer (om sådana finns): se addendum.

6.   Ort: ...

7.   Datum: ...

8.   Underskrift: ...

| Bifogas | : | Tekniskt underlag
  Provningsrapport |
| --- | --- | --- |

Bifogas

:

Tekniskt underlag

Provningsrapport

---

(1)  Om typidentifikationsmärkningen innehåller tecken som inte är relevanta för beskrivningen av det fordon, den komponent eller den separata tekniska enhet som omfattas av denna mall för den tekniska dokumentationen, ska dessa tecken ersättas av symbolen ”?” i dokumentationen (t.ex. ABC??123??).

(2)  Klassificerade enligt definitionerna i avsnitt A i bilaga II till direktiv 2007/46/EG.

(3)  Stryk det som inte är tillämpligt.

(4)  Upprepa uppgifterna i fråga om fordon som kan drivas med bensin, diesel e.d. eller i kombination med ett annat bränsle. För icke-konventionella motorer och system ska uppgifter som motsvarar dem som det hänvisas till här lämnas av tillverkaren.

(5)  Detta värde ska beräknas (π = 3,1416) och avrundas till närmaste cm3.

(6)  Ange toleransen.

(7)  Fastställd i enlighet med kraven i rådets direktiv 80/1269/EEG (EGT L 375, 31.12.1980, s. 46).

(8)  Fordon som kan drivas med både bensin och ett gasformigt bränsle, men där bensindriften endast ska användas i nödfall eller vid start, och som har en bensintank som rymmer högst 15 liter bensin, ska vid provningen anses vara fordon som enbart kan drivas med ett gasformigt bränsle.

(9)  Det angivna antalet sittplatser ska vara antalet när fordonet är i rörelse. Ett intervall får anges när inredningen kan byggas om.

(10)  Stryk det som inte är tillämpligt.

(11)  Om typidentifikationsmärkningen innehåller tecken som inte är relevanta för beskrivningen av det fordon, den komponent eller den separata tekniska enhet som omfattas av denna mall för den tekniska dokumentationen, ska dessa tecken ersättas av symbolen ”?” i dokumentationen (t.ex. ABC??123??).

(12)  Enligt definitionen i avsnitt A i bilaga II till direktiv 2007/46/EG.

Addendum

till EG-typgodkännandeintyg nr ...

| 1. | Ytterligare information:






  1.1 | Kortfattad beskrivning av fordonstypens konstruktion, dimensioner, utformning och material: ... |
| --- | --- | --- |

1.

Ytterligare information:

1.1

Kortfattad beskrivning av fordonstypens konstruktion, dimensioner, utformning och material: ...

| 1.2 | Beskrivning av avfrostnings- och avimningssystem: ... |
| --- | --- |

1.2

Beskrivning av avfrostnings- och avimningssystem: ...

| 1.3 | Beskrivning av inredning eller invändiga tillbehör som kan påverka provningen: ... |
| --- | --- |

1.3

Beskrivning av inredning eller invändiga tillbehör som kan påverka provningen: ...

| 1.4 | Största antal sittplatser: ... |
| --- | --- |

1.4

Största antal sittplatser: ...

| 1.5 | Vindrutans egenskaper: ... beståndsdelarnas tjocklek (mm): ... |
| --- | --- |

1.5

Vindrutans egenskaper: ... beståndsdelarnas tjocklek (mm): ...

| 1.6 | Elinstallationernas märkspänning (V): ... |
| --- | --- |

1.6

Elinstallationernas märkspänning (V): ...

| 2. | Styrning: vänster/höger (1) |
| --- | --- |

2.

Styrning: vänster/höger (1)

| 3. | Motor: ottomotor/kompressionständning/elektrisk/hybridelektrisk/ ... (1) |
| --- | --- |

3.

Motor: ottomotor/kompressionständning/elektrisk/hybridelektrisk/ ... (1)

| 4. | Provningstemperatur för avfrostning: – 8 °C/– 18 °C (1) |
| --- | --- |

4.

Provningstemperatur för avfrostning: – 8 °C/– 18 °C (1)

| 5. | Anmärkningar: ... |
| --- | --- |

5.

Anmärkningar: ...

---

(1)  Stryk det som inte är tillämpligt.

---

BILAGA II

Krav för system för avfrostning och avimning av vindrutor

1.   SÄRSKILDA KRAV

1.1   Avfrostning av vindrutan

1.1.1   Varje fordon ska vara försett med ett system för avlägsnande av frost och is från vindrutans yttre glasyta. Vindrutans avfrostningssystem ska vara tillräckligt effektivt för att säkerställa tillräcklig sikt genom vindrutan vid kall väderlek.

1.1.2   Systemets effektivitet ska kontrolleras genom att det avfrostade området på vindrutan fastställs med bestämda mellanrum efter start, efter det att fordonet under en viss tid har förvarats i kylrum.

1.1.3   Kraven i punkterna 1.1.1 och 1.1.2 ska kontrolleras med hjälp av den metod som anges i punkt 2.1 i denna bilaga.

1.1.4   Följande krav ska vara uppfyllda:

1.1.4.1   20 minuter efter provningsperiodens start ska synfält A, som avgränsats enligt tillägg 3 till bilaga II, vara avfrostat till 80 %.

1.1.4.2   25 minuter efter provningsperiodens start ska vindrutans avfrostade område på passagerarsidan vara jämförbart med det som avses i punkt 1.1.4.1 för förarsidan.

1.1.4.3   40 minuter efter provningsperiodens start ska synfält B, som avgränsats enligt tillägg 3 till bilaga II, vara avfrostat till 95 %.

1.2   Avimning av vindrutan

1.2.1   Varje fordon ska vara försett med ett system för avlägsnande av imma från vindrutans inre glasyta.

1.2.2   Avimningssystemet ska vara så effektivt att det kan återställa sikten genom vindrutan om denna skulle vara igenimmad. Systemets effektivitet ska kontrolleras med det förfarande som beskrivs i punkt 2.2 i denna bilaga.

1.2.3   Följande krav ska vara uppfyllda:

1.2.3.1   Synfält A, som avgränsats enligt tillägg 3 till bilaga II, ska vara avimmat till 90 % efter 10 minuter.

1.2.3.2   Synfält B, som avgränsats enligt tillägg 3 till bilaga II, ska vara avimmat till 80 % efter 10 minuter.

2.   PROVNINGSFÖRFARANDE

2.1   Avfrostning av vindrutan

2.1.1   Provningen ska genomföras vid en temperatur på – 8 ± 2 °C eller – 18 ± 3 °C, enligt vad tillverkaren väljer.

2.1.2   Provningen ska utföras i ett kylrum som är tillräckligt stort att rymma hela fordonet och utrustat för att bibehålla en av de temperaturer som anges i punkt 2.1.1 under hela provningen och för att hålla den kalla luften i rörelse. Kylrummet ska hålla en temperatur som är lägre än eller lika med den föreskrivna provningstemperaturen under minst 24 timmar före provningstidens början, under vilken fordonet utsätts för kylan.

2.1.3   Före provningen ska vindrutans inre och yttre ytor noggrant avfettas med denaturerad sprit eller något likvärdigt avfettningsmedel. Efter torkning ska en lösning med minst 3 % och högst 10 % ammoniak anbringas. Ytan ska tillåtas torka igen och ska sedan torkas av med en torr bomullstrasa.

2.1.4   Fordonet ska stängas av och ska hållas i provningstemperaturen minst 10 timmar innan provningarna inleds.

2.1.4.1   Om det är möjligt att kontrollera huruvida fordonsmotorns kylmedel och smörjmedel har stabiliserats vid provningstemperaturen, får denna period avkortas.

2.1.5   Efter den exponering som föreskrivs i punkt 2.1.4 ska ett jämnt lager av is på 0,044 g/cm2 anbringas på vindrutans hela ytteryta med hjälp av ett vattensprutmunstycke med ett arbetstryck på 3,5 ± 0,2 bar.

2.1.5.1   Sprutmunstycket, inställt till ett så utbrett och ymnigt flöde som möjligt, ska riktas vinkelrätt mot ytan på ett avstånd av 200–250 mm från glasytan, och riktas så att det bildas ett jämnt lager is från vindrutans ena sida till den andra.

2.1.5.1.1   En spruta med ett munstycke på 1,7 mm diameter och ett flöde på 0,395 l/min som kan avge ett utbrett mönster med 300 mm diameter på glasytan vid ett avstånd på 200 mm från den ytan får användas för att uppfylla kraven i punkt 2.1.5. Varje annan anordning med hjälp av vilken kraven kan uppfyllas ska tillåtas.

2.1.6   Sedan isen har bildats på vindrutan ska fordonet hållas i kylrummet i en ytterligare period om minst 30 minuter och högst 40 minuter.

2.1.7   Efter det att den period som föreskrivs i punkt 2.1.6 har förflutit ska en eller två observatörer inträda i fordonet, och sedan får fordonets huvudströmbrytare slås på och motorn startas, om nödvändigt med hjälp av externa anordningar. Provningsperioden ska börja så snart som fordonets huvudströmbrytare har slagits på.

2.1.7.1   Om fordonet är försett med en förbränningsmotor får motorns varvtal ställas in enligt tillverkarens rekommendationer för varmkörning vid start i kall väderlek, under provningsperiodens första fem minuter.

2.1.7.2   Under provningsperiodens sista 35 minuter (eller under hela provningsperioden om ingen varmkörning på fem minuter tillämpas) gäller följande krav:

2.1.7.2.1   En eventuell förbränningsmotor ska köras på ett varvtal som inte överskrider 50 % av det varvtal som motsvarar största effekt. Om detta inte är genomförbart på grund av särskilda styrstrategier för motorn, t.ex. för hybridelektriska fordon, ska ett realistiskt värstafallsscenario fastställas. I scenariot ska hänsyn tas till motorvarvtal, periodisk eller total avsaknad av igångsatt förbränningsmotor under normala körningsförhållanden vid en omgivningstemperatur på – 8 °C eller – 18 °C, beroende på vilken temperatur som tillverkaren valt för provningen. Om systemet kan uppfylla avfrostningskraven utan en förbränningsmotor i gång, behöver förbränningsmotorn inte sättas igång alls.

2.1.7.3   Alla batterier ska vara fullt laddade när provningen inleds.

2.1.7.4   Under provningen får spänningen vid avfrostningsanordningens anslutningar inte ligga på mer än 20 % över systemets märkspänning.

2.1.7.5   Temperaturen i provningskammaren ska mätas i höjd med vindrutans mitt, i en punkt som inte nämnvärt påverkas av värme från det fordon som provas.

2.1.7.6   Den horisontella komposanten av kammarens kylluftshastighet, uppmätt omedelbart före provningen, i fordonets mittplan vid en punkt 300 mm framför vindrutans nederkant och på en höjd halvvägs mellan vindrutans nederkant och överkant, ska vara så låg som möjligt och i alla händelser lägre än 8 km/tim.

2.1.7.7   Motorhuv, tak, alla dörrar, fönster och luftintag, om sådana är monterade, utom värme- och ventilationssystemens inlopp och utlopp, ska vara stängda. Ett eller två fönster får öppnas med ett totalt vertikalt avstånd på 25 mm om fordonstillverkaren begär det.

2.1.7.8   Reglagen för fordonets avfrostningssystem ska ställas in enligt fordonstillverkarens rekommendationer för provningstemperaturen.

2.1.7.9   Vindrutetorkarna får användas under provningen, men detta ska ske utan någon annan manuell mellankomst än handhavande av reglage inuti fordonet.

2.1.8   Var femte minut, räknat från provningsperiodens början, ska observatören/erna markera det avfrostade området på vindrutans insida.

2.1.9   När provningen är avslutad ska mönstret av det avfrostade området som markerats på vindrutans insida i enlighet med punkt 2.1.8 registreras och märkas så att synfälten A och B identifieras.

2.2   Avimning av vindrutan

2.2.1   Före provningen ska vindrutans inre yta noggrant avfettas med denaturerad sprit eller något likvärdigt avfettningsmedel. Efter torkning ska en lösning med minst 3 % och högst 10 % ammoniak anbringas. Ytan ska tillåtas torka igen och ska sedan torkas av med en torr bomullstrasa.

2.2.2   Provningen ska genomföras i ett kylrum som är tillräckligt stort för att hela fordonet ska få plats och som kan tillhandahålla och bibehålla en provningstemperatur på – 3 ± 1 °C under hela provningsperioden.

2.2.2.1   Temperaturen i provningskammaren ska mätas i höjd med vindrutans mitt, i en punkt som inte nämnvärt påverkas av värme från det fordon som provas.

2.2.2.2   Den horisontella komposanten av kammarens kylluftshastighet, uppmätt omedelbart före provningen, i fordonets mittplan vid en punkt 300 mm framför vindrutans nederkant och på en höjd halvvägs mellan vindrutans nederkant och överkant, ska vara så låg som möjligt och i alla händelser lägre än 8 km/tim.

2.2.2.3   Motorhuv, tak, alla dörrar, fönster och luftintag, om sådana är monterade, utom värme- och ventilationssystemens inlopp och utlopp, ska vara stängda. Ett eller två fönster får vara öppna från och med avimningsprovningens början med ett totalt vertikalt avstånd på 25 mm om fordonstillverkaren begär det.

2.2.3   Imman ska framställas med hjälp av den ånggenerator som beskrivs i tillägg 4 till bilaga II. Ånggeneratorn ska innehålla tillräckligt mycket vatten för att alstra minst 70 ± 5 g/h ånga för varje sittplats som tillverkaren anger, vid en omgivningstemperatur på – 3 °C.

2.2.4   Vindrutans inneryta ska rengöras i enlighet med punkt 2.2.1 efter det att fordonet har placerats i provningskammaren. Lufttemperaturen ska sänkas och stabiliseras vid – 3 ± 1 °C. Fordonet ska stängas av och ska hållas i provningstemperaturen minst 10 timmar innan provningen inleds. Om det är möjligt att kontrollera huruvida fordonsmotorns kylmedel och smörjmedel har stabiliserats vid provningstemperaturen, får denna period avkortas.

2.2.5   Ånggeneratorn ska placeras med sina utlopp i fordonets längsgående mittplan vid en höjd av 580 ± 80 mm ovanför förarsätets R-punkt eller sätesreferenspunkt. Den ska normalt placeras omedelbart bakom framsätenas ryggstöd med sätena inställda enligt tillverkarens anvisningar och ryggstöden inställda i enlighet med de konstruerade bålvinklarna. Om detta inte är möjligt på grund av fordonets utformning ska ånggeneratorn placeras framför ryggstöden, så nära som möjligt den plats som beskrivs ovan.

2.2.6   Efter det att ånggeneratorn varit i drift i fem minuter inuti fordonet ska en eller två observatörer snabbt inträda i fordonet, varvid dörrarna inte får vara öppna i mer än 8 sekunder sammanlagt, och sätta sig i framsätet/framsätena, samtidigt som ånggeneratorns utsläpp minskas med 70 ± 5 g/h för varje observatör.

2.2.7   En minut efter det att observatören/erna inträtt i fordonet får fordonets huvudströmbrytare slås på och motorn startas, om nödvändigt med hjälp av externa anordningar. Provningsperioden ska börja så snart som fordonets huvudströmbrytare har slagits på.

2.2.7.1   Om fordonet är utrustat med en förbränningsmotor ska den köras på ett varvtal som inte överskrider 50 % av det varvtal som motsvarar största effekt. Om detta inte är genomförbart på grund av särskilda styrstrategier för motorn, t.ex. för hybridelektriska fordon, ska ett realistiskt värstafallsscenario fastställas. I scenariot ska hänsyn tas till motorvarvtal, periodisk eller total avsaknad av igångsatt förbränningsmotor under normala körningsförhållanden vid en omgivningstemperatur på – 1 °C. Om systemet kan uppfylla avimningskraven utan en förbränningsmotor igång, behöver förbränningsmotorn inte sättas igång alls.

2.2.7.2   Reglagen för fordonets avimningssystem ska ställas in enligt fordonstillverkarens rekommendationer för provningstemperaturen.

2.2.7.3   Alla batterier ska vara fullt laddade när provningen inleds.

2.2.7.4   Under provningen får spänningen vid avimningsanordningens anslutningar inte ligga på mer än 20 % över systemets märkspänning.

2.2.8   Vid provningens slut ska avimningsmönstret registreras, antecknas och märkas så att synfälten A och B kan identifieras.

Tillägg 1

Förfarande för kontroll av R-punkten eller sätesreferenspunkten

R-punkten eller sätesreferenspunkten ska bestämmas i enlighet med bestämmelserna i bilaga 3 till FN/ECE:s föreskrifter nr 17 (1).

---

(1)  EUT L 373, 27.12.2006, s. 1.

Tillägg 2

Förfarande för bestämning av primära referensmärken i det tredimensionella referensrutnätet

Förhållandena mellan de primära referensmärkena i ritningarna och deras lägen på det faktiska fordonet ska fastställas i enlighet med bestämmelserna i bilaga 4 till FN/ECE:s föreskrifter nr 125 (1).

---

(1)  Har inte offentliggjorts ännu. Kommer att offentliggöras senast i augusti 2010.

Tillägg 3

Förfarande för bestämning av synfält på fordons vindrutor

Synfälten A och B ska bestämmas i enlighet med bestämmelserna i bilaga 18 till FN/ECE:s föreskrifter nr 43.

Tillägg 4

Krav på ånggeneratorn

1.   EGENSKAPER

1.1   Den ånggenerator som används vid provningen ska ha följande allmänna egenskaper:

1.1.1   Vattenbehållaren ska rymma minst 2,25 liter.

1.1.2   Värmeförlusten vid kokpunkten får inte överskrida 75 W vid en omgivningstemperatur på – 3 ± 1 °C.

1.1.3   Fläkten ska ha en kapacitet på 0,07 – 0,10 m3/min vid ett statiskt tryck på 0,5 mbar.

1.1.4   Sex hål för ångutlopp ska vara placerade vid ånggeneratorns topp runt omkretsen med jämna mellanrum (se figur 1).

1.1.5   Ånggeneratorn ska vara kalibrerad vid – 3 ± 1 °C så att den ger avläsningar för varje ångutsläpp om 70 ± 5 g/h upp till ett maximum av n gånger denna mängd, där n är det största antal sittplatser som tillverkaren anger.

Figur 1

Ånggenerator

Image

1.2   Angivna delar ska ha följande mått och vara av följande material:

1.2.1   Munstycke

1.2.1.1   Mått:

1.2.1.1.1   Längd 100 mm.

1.2.1.1.2   Innerdiameter 15 mm.

1.2.1.2   Material:

1.2.1.2.1   Mässing.

1.2.2   Spridningskammare

1.2.2.1   Mått:

1.2.2.1.1   Rörets ytterdiameter 75 mm.

1.2.2.1.2   Godstjocklek 0,38 mm.

1.2.2.1.3   Längd 115 mm.

1.2.2.1.4   Sex jämnt fördelade hål om 6,3 mm i diameter, 25 mm ovanför spridningskammarens botten.

1.2.2.2   Material:

1.2.2.2.1   Mässing.

---

| 28.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 196/21 |
| --- | --- | --- | --- |

28.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 196/21

---

KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 673/2010

av den 27 juli 2010

om fastställande av schablonvärden vid import för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden”) (1),

med beaktande av kommissionens förordning (EG) nr 1580/2007 av den 21 december 2007 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordningar (EG) nr 2200/96, (EG) nr 2201/96 och (EG) nr 1182/2007 avseende sektorn för frukt och grönsaker (2), särskilt artikel 138.1, och

av följande skäl:

I förordning (EG) nr 1580/2007 anges som tillämpning av resultaten av de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan kriterierna för kommissionens fastställande av schablonvärdena vid import från tredje land för de produkter och de perioder som anges i bilaga XV, del A till den förordningen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

De schablonvärden vid import som avses i artikel 138 i förordning (EG) nr 1580/2007 ska fastställas i bilagan till den här förordningen.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den 28 juli 2010.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 27 juli 2010.

För kommissionen, på ordförandens vägnar

Jean-Luc DEMARTY

Generaldirektör för jordbruk och landsbygdsutveckling

---

(1)  EUT L 299, 16.11.2007, s. 1.

1

(2)  EUT L 350, 31.12.2007, s. 1.

2

---

BILAGA

Fastställande av schablonvärden vid import för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker

| (EUR/100 kg) |
| --- |
| KN-nr | Kod för tredjeland (1) | Schablonvärde vid import |
| 0702 00 00 | MK | 30,3 |
| TR | 105,8 |
| ZZ | 68,1 |
| 0707 00 05 | TR | 95,6 |
| ZZ | 95,6 |
| 0709 90 70 | TR | 85,8 |
| ZZ | 85,8 |
| 0805 50 10 | AR | 107,4 |
| UY | 133,9 |
| ZA | 100,7 |
| ZZ | 114,0 |
| 0806 10 10 | AR | 137,6 |
| CL | 86,1 |
| EG | 145,2 |
| IL | 126,4 |
| MA | 161,5 |
| TR | 154,8 |
| ZA | 130,8 |
| ZZ | 134,6 |
| 0808 10 80 | AR | 143,2 |
| BR | 77,2 |
| CA | 98,9 |
| CL | 102,3 |
| CN | 82,1 |
| MA | 54,2 |
| NZ | 110,3 |
| US | 132,3 |
| UY | 111,6 |
| ZA | 97,9 |
| ZZ | 101,0 |
| 0808 20 50 | AR | 74,3 |
| CL | 183,5 |
| NZ | 130,0 |
| ZA | 106,0 |
| ZZ | 123,5 |
| 0809 10 00 | TR | 192,5 |
| ZZ | 192,5 |
| 0809 20 95 | TR | 228,0 |
| US | 520,8 |
| ZZ | 374,4 |
| 0809 30 | TR | 193,7 |
| ZZ | 193,7 |
| 0809 40 05 | BA | 63,7 |
| TR | 126,3 |
| XS | 82,8 |
| ZZ | 90,9 |

(EUR/100 kg)

KN-nr

Kod för tredjeland (1)

Schablonvärde vid import

0702 00 00

MK

30,3

TR

105,8

ZZ

68,1

0707 00 05

TR

95,6

ZZ

95,6

0709 90 70

TR

85,8

ZZ

85,8

0805 50 10

AR

107,4

UY

133,9

ZA

100,7

ZZ

114,0

0806 10 10

AR

137,6

CL

86,1

EG

145,2

IL

126,4

MA

161,5

TR

154,8

ZA

130,8

ZZ

134,6

0808 10 80

AR

143,2

BR

77,2

CA

98,9

CL

102,3

CN

82,1

MA

54,2

NZ

110,3

US

132,3

UY

111,6

ZA

97,9

ZZ

101,0

0808 20 50

AR

74,3

CL

183,5

NZ

130,0

ZA

106,0

ZZ

123,5

0809 10 00

TR

192,5

ZZ

192,5

0809 20 95

TR

228,0

US

520,8

ZZ

374,4

0809 30

TR

193,7

ZZ

193,7

0809 40 05

BA

63,7

TR

126,3

XS

82,8

ZZ

90,9

---

(1)  Landsbeteckningar som fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 1833/2006 (EUT L 354, 14.12.2006, s. 19). Koden ”ZZ” betecknar ”övrigt ursprung”.

---

| 28.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 196/23 |
| --- | --- | --- | --- |

28.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 196/23

---

EUROPEISKA CENTRALBANKENS FÖRORDNING (EU) nr 674/2010

av den 23 juli 2010

om ändring av förordning (EG) nr 63/2002 (ECB/2001/18) om statistik över räntesatser som tillämpas av monetära finansinstitut på inlåning och utlåning i förhållande till hushåll och icke-finansiella företag

(ECB/2010/7)

ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2533/98 av den 23 november 1998 om Europeiska centralbankens insamling av statistiska uppgifter (1), särskilt artiklarna 5.1 och 6.4, och

av följande skäl:

| (1) | Kvaliteten på den minsta nationella urvalsstorleken som bestäms med hjälp av de fastställda kriterierna måste granskas ytterligare, och därför måste den aktuella övergångsperioden förlängas. |
| --- | --- |

(1)

Kvaliteten på den minsta nationella urvalsstorleken som bestäms med hjälp av de fastställda kriterierna måste granskas ytterligare, och därför måste den aktuella övergångsperioden förlängas.

| (2) | Europeiska centralbankens förordning (EG) nr 63/2002 (ECB/2001/18) av den 20 december 2001 om statistik över räntesatser som tillämpas av monetära finansinstitut på inlåning och utlåning i förhållande till hushåll och icke-finansiella företag (2) bör därför ändras i enlighet med detta. |
| --- | --- |

(2)

Europeiska centralbankens förordning (EG) nr 63/2002 (ECB/2001/18) av den 20 december 2001 om statistik över räntesatser som tillämpas av monetära finansinstitut på inlåning och utlåning i förhållande till hushåll och icke-finansiella företag (2) bör därför ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

I första stycket ska den inledande meningen i bilaga IV till förordning (EG) nr 63/2002 (ECB/2001/18) ändras på följande sätt: ersättas med följande:

”Till och med referensmånaden december år 2013 har punkt 10 i bilaga I följande lydelse:”.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Europeiska unionens officiella tidning

Utfärdad i Frankfurt am Main den 23 juli 2010.

På ECB-rådets vägnar

Jean-Claude TRICHET

ECB:s ordförande

---

(1)  EGT L 318, 27.11.1998, s. 8.

1

(2)  EGT L 10, 12.1.2002, s. 24.

2

---

BESLUT

| 28.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 196/24 |
| --- | --- | --- | --- |

28.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 196/24

---

RÅDETS BESLUT

av den 13 juli 2010

i enlighet med artikel 140.2 i fördraget om Estlands införande av euron den 1 januari 2011

(2010/416/EU)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (fördraget), särskilt artikel 140.2,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska kommissionens rapport,

med beaktande av Europeiska centralbankens rapport,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Europeiska rådets överläggningar,

med beaktande av rekommendationen från de rådsmedlemmar som företräder medlemsstater som har euron som valuta, och

av följande skäl:

| (1) | Den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen (EMU) inleddes den 1 januari 1999. Genom beslut 98/317/EG (1) beslutade rådet, vid sitt möte i Bryssel den 3 maj 1998, i sin sammansättning av stats- eller regeringschefer att Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Österrike, Portugal och Finland uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 1999. |
| --- | --- |

(1)

Den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen (EMU) inleddes den 1 januari 1999. Genom beslut 98/317/EG (1) beslutade rådet, vid sitt möte i Bryssel den 3 maj 1998, i sin sammansättning av stats- eller regeringschefer att Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Österrike, Portugal och Finland uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 1999.

| (2) | Genom beslut 2000/427/EG (2) beslutade rådet att Grekland uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 2001. Genom beslut 2006/495/EG (3) beslutade rådet att Slovenien uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 2007. Genom beslut 2007/503/EG (4) och 2007/504/EG (5) beslutade rådet att Cypern och Malta uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 2008. Genom beslut 2008/608/EG (6) beslutade rådet att Slovakien uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 2009. |
| --- | --- |

(2)

Genom beslut 2000/427/EG (2) beslutade rådet att Grekland uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 2001. Genom beslut 2006/495/EG (3) beslutade rådet att Slovenien uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 2007. Genom beslut 2007/503/EG (4) och 2007/504/EG (5) beslutade rådet att Cypern och Malta uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 2008. Genom beslut 2008/608/EG (6) beslutade rådet att Slovakien uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 2009.

| (3) | Enligt punkt 1 i protokollet om vissa bestämmelser angående Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland fogat till fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen anmälde Förenade kungariket till rådet att det inte avsåg att gå över till den tredje etappen i EMU den 1 januari 1999. Denna anmälan har därefter inte ändrats. I enlighet med punkt 1 i det till fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om vissa bestämmelser angående Danmark och det beslut som fattades av stats- och regeringscheferna i Edinburgh i december 1992 anmälde Danmark till rådet att landet inte kommer att delta i den tredje etappen av EMU. Danmark har inte begärt att det förfarande ska inledas som avses i artikel 140.2 i fördraget. |
| --- | --- |

(3)

Enligt punkt 1 i protokollet om vissa bestämmelser angående Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland fogat till fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen anmälde Förenade kungariket till rådet att det inte avsåg att gå över till den tredje etappen i EMU den 1 januari 1999. Denna anmälan har därefter inte ändrats. I enlighet med punkt 1 i det till fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om vissa bestämmelser angående Danmark och det beslut som fattades av stats- och regeringscheferna i Edinburgh i december 1992 anmälde Danmark till rådet att landet inte kommer att delta i den tredje etappen av EMU. Danmark har inte begärt att det förfarande ska inledas som avses i artikel 140.2 i fördraget.

| (4) | Sverige har genom beslut 98/317/EG undantag enligt artikel 139.1 i fördraget. Enligt artikel 4 i 2003 års anslutningsakt är Republiken Tjeckien, Estland, Lettland, Litauen, Ungern och Polen medlemsstater med undantag enligt definitionen i artikel 139.1 i fördraget. I enlighet med artikel 5 i 2005 års anslutningsakt är Bulgarien och Rumänien medlemsstater med undantag enligt definitionen i artikel 139.1 i fördraget. |
| --- | --- |

(4)

Sverige har genom beslut 98/317/EG undantag enligt artikel 139.1 i fördraget. Enligt artikel 4 i 2003 års anslutningsakt är Republiken Tjeckien, Estland, Lettland, Litauen, Ungern och Polen medlemsstater med undantag enligt definitionen i artikel 139.1 i fördraget. I enlighet med artikel 5 i 2005 års anslutningsakt är Bulgarien och Rumänien medlemsstater med undantag enligt definitionen i artikel 139.1 i fördraget.

| (5) | Europeiska centralbanken (ECB) inrättades den 1 juli 1998. Det europeiska monetära systemet ersattes med en växelkursmekanism som inrättades genom Europeiska rådets resolution av den 16 juni 1997 om införande av en växelkursmekanism i tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen (7). Förfaranden för en växelkursmekanism under etapp tre av den ekonomiska och monetära unionen (ERM II) fastställdes i ett avtal av den 16 mars 2006 mellan ECB och de nationella centralbankerna i medlemsstaterna utanför euroområdet avseende operativa förfaranden för en växelkursmekanism under etapp tre av den ekonomiska och monetära unionen (8). |
| --- | --- |

(5)

Europeiska centralbanken (ECB) inrättades den 1 juli 1998. Det europeiska monetära systemet ersattes med en växelkursmekanism som inrättades genom Europeiska rådets resolution av den 16 juni 1997 om införande av en växelkursmekanism i tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen (7). Förfaranden för en växelkursmekanism under etapp tre av den ekonomiska och monetära unionen (ERM II) fastställdes i ett avtal av den 16 mars 2006 mellan ECB och de nationella centralbankerna i medlemsstaterna utanför euroområdet avseende operativa förfaranden för en växelkursmekanism under etapp tre av den ekonomiska och monetära unionen (8).

| (6) | I artikel 140.2 i fördraget fastställs förfaranden för att upphäva de berörda medlemsstaternas undantag. Minst en gång vartannat år, eller på begäran av en medlemsstat med undantag, ska kommissionen och ECB rapportera till rådet enligt förfarandet i artikel 140.1 i fördraget. De senaste ordinarie konvergensrapporterna från kommissionen och ECB antogs i maj 2010. |
| --- | --- |

(6)

I artikel 140.2 i fördraget fastställs förfaranden för att upphäva de berörda medlemsstaternas undantag. Minst en gång vartannat år, eller på begäran av en medlemsstat med undantag, ska kommissionen och ECB rapportera till rådet enligt förfarandet i artikel 140.1 i fördraget. De senaste ordinarie konvergensrapporterna från kommissionen och ECB antogs i maj 2010.

| (7) | Medlemsstaternas nationella lagstiftning, inklusive de nationella centralbankernas stadgar, ska vid behov anpassas för att säkerställa förenlighet med artiklarna 130 och 131 i fördraget och stadgan för ECB respektive Europeiska centralbankssystemet (ECBS-/ECB-stadgan). Kommissionens och ECB:s rapporter tillhandahåller en detaljerad bedömning av den estniska lagstiftningens förenlighet med artiklarna 130 och 131 i fördraget och ECBS-/ECB-stadgan. |
| --- | --- |

(7)

Medlemsstaternas nationella lagstiftning, inklusive de nationella centralbankernas stadgar, ska vid behov anpassas för att säkerställa förenlighet med artiklarna 130 och 131 i fördraget och stadgan för ECB respektive Europeiska centralbankssystemet (ECBS-/ECB-stadgan). Kommissionens och ECB:s rapporter tillhandahåller en detaljerad bedömning av den estniska lagstiftningens förenlighet med artiklarna 130 och 131 i fördraget och ECBS-/ECB-stadgan.

| (8) | I enlighet med artikel 1 i protokoll nr 13 om konvergenskriterier (protokollet) innebär kriteriet för prisstabilitet enligt artikel 140.1 första strecksatsen i fördraget att en medlemsstat under en tid av ett år före granskningen ska uppvisa en hållbar prisutveckling och en genomsnittlig inflation som inte med mer än 1,5 procentenheter överstiger inflationen i de, högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet. När det gäller kriteriet för prisstabilitet ska inflationen mätas med hjälp av det harmoniserade indexet för konsumentpriser (HIKP) som definieras i rådets förordning (EG) nr 2494/95 av den 23 oktober 1995 om harmoniserade konsumentprisindex (9). För att kunna bedöma kriteriet för prisstabilitet har en medlemsstats inflation beräknats som den procentuella förändringen av det aritmetiska medelvärdet av tolvmånadersindexet i förhållande till det aritmetiska medelvärdet för tolvmånadersindexet för den föregående perioden. I kommissionens och ECB:s rapporter beräknades referensvärdet som det enkla aritmetiska medelvärdet av inflationen i de tre medlemsstater med bäst resultat i fråga om prisstabilitet plus 1,5 procentenheter.
  Under ettårsperioden till och med mars 2010 beräknades inflationens referensvärde till 1,0 procent, med Portugal, Estland och Belgien som de tre medlemsstaterna med bäst resultat i fråga om prisstabilitet. Dessas inflationstakt uppgick till – 0,8, – 0,7 respektive – 0,1 procent. I den nuvarande situationen med en allmänt kraftig ekonomisk nedgång har flera länder perioder med negativ inflation, varför det framstår som befogat att till medlemsstaterna med bäst resultat inte räkna de länder vars genomsnittliga inflation avviker mycket från genomsnittsinflationen i euroområdet (0,3 % i mars 2010), i linje med prejudikatet i konvergensrapporten 2004. Det är nämligen inte rimligt att anse att dessa avvikare har bäst resultat i fråga om prisstabilitet och räknades de med, skulle detta inverka menligt på referensvärdet och därigenom på kriteriets rimlighet. I mars 2010 innebär detta att Irland inte räknas med, som är det enda land vars genomsnittliga inflation på tolvmånadersbasis (– 2,3 % i mars 2010) mycket avvek från euroområdets och andra medlemsstaters, vilket främst är en följd av den allvarliga ekonomiska nedgången. |
| --- | --- |

(8)

I enlighet med artikel 1 i protokoll nr 13 om konvergenskriterier (protokollet) innebär kriteriet för prisstabilitet enligt artikel 140.1 första strecksatsen i fördraget att en medlemsstat under en tid av ett år före granskningen ska uppvisa en hållbar prisutveckling och en genomsnittlig inflation som inte med mer än 1,5 procentenheter överstiger inflationen i de, högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet. När det gäller kriteriet för prisstabilitet ska inflationen mätas med hjälp av det harmoniserade indexet för konsumentpriser (HIKP) som definieras i rådets förordning (EG) nr 2494/95 av den 23 oktober 1995 om harmoniserade konsumentprisindex (9). För att kunna bedöma kriteriet för prisstabilitet har en medlemsstats inflation beräknats som den procentuella förändringen av det aritmetiska medelvärdet av tolvmånadersindexet i förhållande till det aritmetiska medelvärdet för tolvmånadersindexet för den föregående perioden. I kommissionens och ECB:s rapporter beräknades referensvärdet som det enkla aritmetiska medelvärdet av inflationen i de tre medlemsstater med bäst resultat i fråga om prisstabilitet plus 1,5 procentenheter.

Under ettårsperioden till och med mars 2010 beräknades inflationens referensvärde till 1,0 procent, med Portugal, Estland och Belgien som de tre medlemsstaterna med bäst resultat i fråga om prisstabilitet. Dessas inflationstakt uppgick till – 0,8, – 0,7 respektive – 0,1 procent. I den nuvarande situationen med en allmänt kraftig ekonomisk nedgång har flera länder perioder med negativ inflation, varför det framstår som befogat att till medlemsstaterna med bäst resultat inte räkna de länder vars genomsnittliga inflation avviker mycket från genomsnittsinflationen i euroområdet (0,3 % i mars 2010), i linje med prejudikatet i konvergensrapporten 2004. Det är nämligen inte rimligt att anse att dessa avvikare har bäst resultat i fråga om prisstabilitet och räknades de med, skulle detta inverka menligt på referensvärdet och därigenom på kriteriets rimlighet. I mars 2010 innebär detta att Irland inte räknas med, som är det enda land vars genomsnittliga inflation på tolvmånadersbasis (– 2,3 % i mars 2010) mycket avvek från euroområdets och andra medlemsstaters, vilket främst är en följd av den allvarliga ekonomiska nedgången.

| (9) | I enlighet med artikel 2 i protokollet ska kriteriet om den offentliga sektorns finanser enligt artikel 140.1 andra strecksatsen i fördraget innebära att medlemsstaten vid tidpunkten för granskningen inte får vara föremål för något beslut av rådet enligt artikel 126.6 i nämnda fördrag om att ett alltför stort underskott föreligger. |
| --- | --- |

(9)

I enlighet med artikel 2 i protokollet ska kriteriet om den offentliga sektorns finanser enligt artikel 140.1 andra strecksatsen i fördraget innebära att medlemsstaten vid tidpunkten för granskningen inte får vara föremål för något beslut av rådet enligt artikel 126.6 i nämnda fördrag om att ett alltför stort underskott föreligger.

| (10) | I enlighet med artikel 3 i protokollet ska kriteriet om deltagande i Europeiska monetära systemets växelkursmekanism enligt artikel 140.1 tredje strecksatsen i nämnda fördrag innebära att kursrörelserna för en medlemsstats valuta utan allvarliga spänningar ska ha legat inom det normala fluktuationsutrymmet enligt Europeiska monetära systemets växelkursmekanism under minst de senaste två åren före granskningen. Särskilt ska medlemsstaten inte på eget initiativ ha devalverat sin valutas bilaterala centralkurs i förhållande till euron under denna period. Sedan den 1 januari 1999 ska bedömningen av hur väl växelkurskriteriet uppfylls ske inom ramen för ERM II. Kommissionen och ECB har i sina rapporters bedömningar av hur väl växelkurskriteriet uppfylls granskat tvåårsperioden till och med den 23 april 2010. |
| --- | --- |

(10)

I enlighet med artikel 3 i protokollet ska kriteriet om deltagande i Europeiska monetära systemets växelkursmekanism enligt artikel 140.1 tredje strecksatsen i nämnda fördrag innebära att kursrörelserna för en medlemsstats valuta utan allvarliga spänningar ska ha legat inom det normala fluktuationsutrymmet enligt Europeiska monetära systemets växelkursmekanism under minst de senaste två åren före granskningen. Särskilt ska medlemsstaten inte på eget initiativ ha devalverat sin valutas bilaterala centralkurs i förhållande till euron under denna period. Sedan den 1 januari 1999 ska bedömningen av hur väl växelkurskriteriet uppfylls ske inom ramen för ERM II. Kommissionen och ECB har i sina rapporters bedömningar av hur väl växelkurskriteriet uppfylls granskat tvåårsperioden till och med den 23 april 2010.

| (11) | I enlighet med artikel 4 i protokollet innebär kriteriet om konvergens i räntesatserna som avses i artikel 140.1 fjärde strecksatsen i fördraget att en medlemsstat under ett år före granskningen ska ha haft en genomsnittlig långfristig nominell räntesats som inte med mer än två procentenheter överstiger motsvarande räntesats i de, högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet. För kriteriet om konvergens i räntesatserna användes jämförbara räntor på tioåriga referensstatsobligationer. Estland tillhörde i mars 2010 de medlemsstater som uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet, men landet har inte någon harmoniserad långfristig referensstatsobligation eller jämförbart värdepapper som kan användas för att beräkna referensvärdet. För att bedöma i vilken utsträckning kriteriet om räntesatser uppfylls beräknades referensvärdet i kommissionens och ECB:s rapporter som det enkla aritmetiska medelvärdet av de nominella långfristiga räntesatserna i de två andra medlemsstater som uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet plus två procentenheter. Detta låg i linje med protokollets ordalydelse (”de högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten”). Under ettårsperioden till och med mars 2010 blev referensvärdet på detta sätt 6,0 procent, dvs. den genomsnittliga räntesatsen i Portugal (4,2 %) och Belgien (3,8 %) plus två procent. |
| --- | --- |

(11)

I enlighet med artikel 4 i protokollet innebär kriteriet om konvergens i räntesatserna som avses i artikel 140.1 fjärde strecksatsen i fördraget att en medlemsstat under ett år före granskningen ska ha haft en genomsnittlig långfristig nominell räntesats som inte med mer än två procentenheter överstiger motsvarande räntesats i de, högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet. För kriteriet om konvergens i räntesatserna användes jämförbara räntor på tioåriga referensstatsobligationer. Estland tillhörde i mars 2010 de medlemsstater som uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet, men landet har inte någon harmoniserad långfristig referensstatsobligation eller jämförbart värdepapper som kan användas för att beräkna referensvärdet. För att bedöma i vilken utsträckning kriteriet om räntesatser uppfylls beräknades referensvärdet i kommissionens och ECB:s rapporter som det enkla aritmetiska medelvärdet av de nominella långfristiga räntesatserna i de två andra medlemsstater som uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet plus två procentenheter. Detta låg i linje med protokollets ordalydelse (”de högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten”). Under ettårsperioden till och med mars 2010 blev referensvärdet på detta sätt 6,0 procent, dvs. den genomsnittliga räntesatsen i Portugal (4,2 %) och Belgien (3,8 %) plus två procent.

| (12) | I enlighet med artikel 5 i protokollet ska kommissionen tillhandahålla de uppgifter som ska användas vid bedömingen av konvergenskriteriets tillämpning. Kommissionen tillhandahöll uppgifter för utarbetandet av detta beslut. Uppgifter om de offentliga finanserna tillhandahölls av kommissionen efter medlemsstaternas rapportering per den 1 april 2010 i enlighet med rådets förordning (EG) nr 479/2009 av 25 maj 2009 om tillämpningen av protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott som är fogat till fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (10). |
| --- | --- |

(12)

I enlighet med artikel 5 i protokollet ska kommissionen tillhandahålla de uppgifter som ska användas vid bedömingen av konvergenskriteriets tillämpning. Kommissionen tillhandahöll uppgifter för utarbetandet av detta beslut. Uppgifter om de offentliga finanserna tillhandahölls av kommissionen efter medlemsstaternas rapportering per den 1 april 2010 i enlighet med rådets förordning (EG) nr 479/2009 av 25 maj 2009 om tillämpningen av protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott som är fogat till fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (10).

| (13) | På grundval av rapporter från kommissionen och ECB om hur Estland fullgör sina förpliktelser när det gäller att förverkliga EMU drog kommissionen följande slutsatser:






  a) | Estlands nationella lagstiftning, inklusive den nationella centralbankens stadga, är förenlig med artiklarna 130 och 131 i fördraget och ECBS-/ECB-stadgan. |
| --- | --- | --- |

(13)

På grundval av rapporter från kommissionen och ECB om hur Estland fullgör sina förpliktelser när det gäller att förverkliga EMU drog kommissionen följande slutsatser:

a)

Estlands nationella lagstiftning, inklusive den nationella centralbankens stadga, är förenlig med artiklarna 130 och 131 i fördraget och ECBS-/ECB-stadgan.

| b) | När det gäller Estlands uppfyllande av de konvergenskriterier som avses i de fyra strecksatserna i artikel 140.1 i fördraget kan följande konstateras:






  — | Den genomsnittliga inflationen i Estland under ettårsperioden till och med mars 2010 låg på – 0,7 procent, vilket är klart lägre än referensvärdet, och den kommer troligen att understiga referensvärdet under de kommande månaderna. |
| --- | --- | --- |

b)

När det gäller Estlands uppfyllande av de konvergenskriterier som avses i de fyra strecksatserna i artikel 140.1 i fördraget kan följande konstateras:

—

Den genomsnittliga inflationen i Estland under ettårsperioden till och med mars 2010 låg på – 0,7 procent, vilket är klart lägre än referensvärdet, och den kommer troligen att understiga referensvärdet under de kommande månaderna.

| — | Med ett underskott i den offentliga sektorns finanser på 1,7 % av BNP under 2009 är Estland inte föremål för ett rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott. |
| --- | --- |

—

Med ett underskott i den offentliga sektorns finanser på 1,7 % av BNP under 2009 är Estland inte föremål för ett rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott.

| — | Estland har varit medlem i ERM II sedan den 28 juni 2004. Under tvåårsperioden till och med den 23 april 2010 har den estniska kronan inte drabbats av några allvarliga spänningar och så länge den deltagit i ERM II har den inte avvikit från dess centralkurs. |
| --- | --- |

—

Estland har varit medlem i ERM II sedan den 28 juni 2004. Under tvåårsperioden till och med den 23 april 2010 har den estniska kronan inte drabbats av några allvarliga spänningar och så länge den deltagit i ERM II har den inte avvikit från dess centralkurs.

| — | Som en konsekvens av Estlands låga offentliga bruttoskuld finns det inga långfristiga statsobligationer eller andra jämförbara värdepapper som kan användas som referensvärde för en bedömning av varaktig konvergens i de långfristiga räntesatserna. På finansmarknaden förknippades Estland visserligen med ökade risker när krisen kulminerade, men landets utveckling under referensperioden och den vidare bedömningen av konvergensens varaktighet, inklusive Estlands finanspolitiska resultat och relativt flexibla ekonomi, leder till en positiv bedömning av Estlands uppfyllande av kriteriet om långfristiga räntesatser. |
| --- | --- |

—

Som en konsekvens av Estlands låga offentliga bruttoskuld finns det inga långfristiga statsobligationer eller andra jämförbara värdepapper som kan användas som referensvärde för en bedömning av varaktig konvergens i de långfristiga räntesatserna. På finansmarknaden förknippades Estland visserligen med ökade risker när krisen kulminerade, men landets utveckling under referensperioden och den vidare bedömningen av konvergensens varaktighet, inklusive Estlands finanspolitiska resultat och relativt flexibla ekonomi, leder till en positiv bedömning av Estlands uppfyllande av kriteriet om långfristiga räntesatser.

| c) | Mot bakgrund av bedömningen av förenligheten i rättsligt avseende och uppfyllandet av konvergenskriterierna samt med beaktande av de tillkommande faktorerna uppfyller Estland villkoren för att införa euron. |
| --- | --- |

c)

Mot bakgrund av bedömningen av förenligheten i rättsligt avseende och uppfyllandet av konvergenskriterierna samt med beaktande av de tillkommande faktorerna uppfyller Estland villkoren för att införa euron.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Estland uppfyller de nödvändiga villkoren för att införa euron. Estlands undantag enligt artikel 4 i 2003 års anslutningsakt ska upphävas från och med den 1 januari 2011.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

Artikel 3

Detta beslut träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

Utfärdat i Bryssel den 13 juli 2010.

På rådets vägnar

D. REYNDERS

Ordförande

---

(1)  EGT L 139, 11.5.1998, s. 30.

1

(2)  EGT L 167, 7.7.2000, s. 19.

2

(3)  EUT L 195, 15.7.2006, s. 25.

3

(4)  EUT L 186, 18.7.2007, s. 29.

4

(5)  EUT L 186, 18.7.2007, s. 32.

5

(6)  EUT L 195, 24.7.2008, s. 24.

6

(7)  EGT C 236, 2.8.1997, s. 5.

7

(8)  EUT C 73, 25.3.2006, s. 21.

8

(9)  EGT L 257, 27.10.1995, s. 1.

9

(10)  EUT L 145, 10.6.2009, s. 1.

10

---