# Euroopa Liidu L 177/2010

| | ISSN 1725-5082
  doi:10.3000/17255082.L_2010.177.est |
| --- | --- |
| Euroopa Liidu
  Teataja | L 177 |
| | |
| Eestikeelne väljaanne | Õigusaktid | 53. aastakäik10. juuli 2010 |

ISSN 1725-5082

doi:10.3000/17255082.L_2010.177.est

Euroopa Liidu

Teataja

L 177

Eestikeelne väljaanne

Õigusaktid

53. aastakäik10. juuli 2010

---

| Sisukord | | II   Muud kui seadusandlikud aktid | Lehekülg |
| --- | --- | --- | --- |
| | | RAHVUSVAHELISTE LEPINGUTEGA LOODUD ORGANITE VASTUVÕETUD ÕIGUSAKTID |
| | * | Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 1 — Ühtsed sätted mootorsõidukite selliste esilaternate tunnustamise kohta, mis kiirgavad asümmeetrilist lähituld või kaugtuld või mõlemat ning on varustatud R2- ja/või HS1-kategooria hõõglampidega | 1 |
| | * | ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 6 – Mootorsõidukite ja nende haagiste suunatulede tüübikinnituse ühtsed sätted | 40 |
| | * | Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 8 — Ühtsed sätted, milles käsitletakse mootorsõidukite asümmeetrilist lähituld, kaugtuld või mõlemat tuld kiirgavate ja halogeenhõõglampidega (H1, H2, H3, HB3, HB4, H7, H8, H9, HIR1, HIR2 ja/või H11) varustatud esilaternate tüübikinnitust | 71 |
| | * | Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 19 — Mootorsõidukite eesmiste udutulelaternate tüübikinnituse ühtsed sätted | 113 |
| | * | Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 20 — Ühtsed sätted, milles käsitletakse mootorsõidukite asümmeetrilist lähituld, kaugtuld või mõlemat tuld kiirgavate ja halogeenhõõglampidega (H4 lampidega) varustatud esilaternate tüübikinnitust | 170 |
| | * | ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 46 – ühtsed sätted, mis käsitlevad kaudse nähtavuse seadmete tüübikinnitust ja mootorsõidukite tüübikinnitust seose nende seamete paigaldamisega | 211 |
| | * | Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 118 – Ühtsed tehnonõuded seoses teatavate kategooriate mootorsõidukite siseehituses kasutatavate materjalide põlemiskäitumisega | 263 |
| | * | Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 121 — Ühtsed sätted, milles käsitletakse sõidukite tüübikinnitust seoses käsijuhtimisseadiste, märgutulede ja näidikute asukohtade ning tähistusega | 290 |

Sisukord

II   Muud kui seadusandlikud aktid

Lehekülg

RAHVUSVAHELISTE LEPINGUTEGA LOODUD ORGANITE VASTUVÕETUD ÕIGUSAKTID

*

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 1 — Ühtsed sätted mootorsõidukite selliste esilaternate tunnustamise kohta, mis kiirgavad asümmeetrilist lähituld või kaugtuld või mõlemat ning on varustatud R2- ja/või HS1-kategooria hõõglampidega

1

*

ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 6 – Mootorsõidukite ja nende haagiste suunatulede tüübikinnituse ühtsed sätted

40

*

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 8 — Ühtsed sätted, milles käsitletakse mootorsõidukite asümmeetrilist lähituld, kaugtuld või mõlemat tuld kiirgavate ja halogeenhõõglampidega (H1, H2, H3, HB3, HB4, H7, H8, H9, HIR1, HIR2 ja/või H11) varustatud esilaternate tüübikinnitust

71

*

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 19 — Mootorsõidukite eesmiste udutulelaternate tüübikinnituse ühtsed sätted

113

*

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 20 — Ühtsed sätted, milles käsitletakse mootorsõidukite asümmeetrilist lähituld, kaugtuld või mõlemat tuld kiirgavate ja halogeenhõõglampidega (H4 lampidega) varustatud esilaternate tüübikinnitust

170

*

ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 46 – ühtsed sätted, mis käsitlevad kaudse nähtavuse seadmete tüübikinnitust ja mootorsõidukite tüübikinnitust seose nende seamete paigaldamisega

211

*

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 118 – Ühtsed tehnonõuded seoses teatavate kategooriate mootorsõidukite siseehituses kasutatavate materjalide põlemiskäitumisega

263

*

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 121 — Ühtsed sätted, milles käsitletakse sõidukite tüübikinnitust seoses käsijuhtimisseadiste, märgutulede ja näidikute asukohtade ning tähistusega

290

| ET | Aktid, mille peakiri on trükitud harilikus trükikirjas, käsitlevad põllumajandusküsimuste igapäevast korraldust ning nende kehtivusaeg on üldjuhul piiratud.
  Kõigi ülejäänud aktide pealkirjad on trükitud poolpaksus kirjas ja nende ette on märgitud tärn. |
| --- | --- |

ET

Aktid, mille peakiri on trükitud harilikus trükikirjas, käsitlevad põllumajandusküsimuste igapäevast korraldust ning nende kehtivusaeg on üldjuhul piiratud.

Kõigi ülejäänud aktide pealkirjad on trükitud poolpaksus kirjas ja nende ette on märgitud tärn.

---

II Muud kui seadusandlikud aktid

RAHVUSVAHELISTE LEPINGUTEGA LOODUD ORGANITE VASTUVÕETUD ÕIGUSAKTID

| 10.7.2010 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 177/1 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2010

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 177/1

---

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumiskuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 uusimast versioonist, mis on kättesaadav Internetis: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 1 — Ühtsed sätted mootorsõidukite selliste esilaternate tunnustamise kohta, mis kiirgavad asümmeetrilist lähituld või kaugtuld või mõlemat ning on varustatud R2- ja/või HS1-kategooria hõõglampidega

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

02-seeria muudatused — jõustumiskuupäev: 8. september 2001

SISUKORD

EESKIRI

Reguleerimisala

| 1. | Mõisted |
| --- | --- |

1.

| 2. | Tüübikinnituse taotlemine |
| --- | --- |

2.

| 3. | Märgistus |
| --- | --- |

3.

| 4. | Tüübikinnituse andmine |
| --- | --- |

4.

| 5. | Üldised nõuded |
| --- | --- |

5.

| 6. | Valgustus |
| --- | --- |

6.

| 7. | Ebamugavuse hindamine |
| --- | --- |

7.

| 8. | Standardesilatern |
| --- | --- |

8.

| 9. | Toodangu vastavus nõuetele |
| --- | --- |

9.

| 10. | Karistused toodangu nõuetele mittevastuse korral |
| --- | --- |

10.

| 11. | Esilaternatüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine |
| --- | --- |

11.

| 12. | Tootmise lõpetamine |
| --- | --- |

12.

| 13. | Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ning haldusasutuste nimed ja aadressid |
| --- | --- |

13.

| 14. | Üleminekusätted |
| --- | --- |

14.

LISAD

| 1. lisa | Teatis, milles käsitletakse esilaternatüübi tüübikinnituse andmist, tüübikinnituse laiendamist, tüübikinnituse andmisest keeldumist, tüübikinnituse tühistamist või tootmise lõpetamist kooskõlas eeskirjaga nr 1 |
| --- | --- |

1. lisa

| 2. lisa | Põllumajandus- ja metsatraktorite ning muude aeglaste sõidukite spetsiaalsed esilaternad |
| --- | --- |

2. lisa

| 3. lisa | Toodangu nõuetele vastavuse järelevalvemenetluse miinimumnõuded |
| --- | --- |

3. lisa

| 4. lisa | Töötavate esilaternate fotomeetriliste näitajate püsivuse katsetamine |
| --- | --- |

4. lisa

| 5. lisa | Tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised |
| --- | --- |

5. lisa

| 6. lisa | Mõõteekraanid |
| --- | --- |

6. lisa

| 7. lisa | Plastmaterjalist hajutiklaasidega laternatele esitatavad nõuded – hajutiklaasi või materjalinäidiste ja laternakoostude katsetamine |
| --- | --- |

7. lisa

| 8. lisa | Näidiste võtmise miinimumnõuded |
| --- | --- |

8. lisa

REGULEERIMISALA (1)

Käesolevat eeskirja kohaldatakse mootorsõidukite klaasist või plastmaterjalist hajutiklaasiga esilaternate suhtes.

1.   MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid:

1.1.   „hajutiklaas” – esilaterna või laterna üksuse kõige välimine osa, mis laseb valguse läbi valgusava;

1.2.   „pinne” – toode või tooted, mis kantakse ühe või mitme kihina hajutiklaasi välispinnale;

erinevat „tüüpi” esilaternad – esilaternad, mis erinevad üksteisest järgmiste oluliste näitajate poolest:

1.3.1.   kaubanimi või kaubamärk;

1.3.2.   optilise süsteemi omadused;

1.3.3.   niisuguste osade lisamine, mis võivad seadmete töötamise ajal esineva peegeldumise, murdumise, neeldumise ja/või moonutuste tõttu muuta optilist mõju;

1.3.4.   sobivus parempoolseks või vasakpoolseks liikluseks või mõlemaks;

1.3.5.   võime toimida lähi- või kaugtulena või mõlemana;

1.3.6.   hajutiklaaside ja võimaliku pinde materjalid;

1.3.7.   ühte järgmistest kategooriatest kuuluva(te) hõõglambi (hõõglampide) pesa: R2 ja/või HS1 (2).

2.   TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

2.1.   Tüübikinnituse taotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja. Taotluses tuleb ära näidata: andmed selle kohta, kas laternat kavatsetakse kasutada nii lähi- kui ka kaugtules või ainult ühes neist;

kui esilaternat kavatsetakse kasutada lähitule jaoks, siis kas see on projekteeritud nii vasak- kui ka parempoolseks või üksnes vasakpoolseks või üksnes parempoolseks liikluseks;

kui esilatern on varustatud reguleeritava peegeldiga, siis laterna paigaldusasend(id) maapinna ja sõiduki keskmise pikitasapinna suhtes.

Taotlusele lisatakse iga esilaternatüübi kohta:

2.2.1.   kolmes eksemplaris piisavalt üksikasjalikud joonised, mis võimaldavad kindlaks teha laterna tüübi ja millel on kujutatud esilaterna eestvaade, olemasolu korral koos hajutiklaasi rihvelmustriga, ning ristlõige; joonistel peab olema näidatud tüübikinnitusmärgi asukoht.

Kui esilatern on varustatud reguleeritava peegeldiga, siis märge esilaterna paigaldusasendi(te) kohta maapinna ja sõiduki keskmise pikitasapinna suhtes, kui esilaternat kasutatakse ainult selles asendis (nendes asendites);

2.2.2.   tehniline lühispetsifikatsioon;

2.2.3.   esilaternatüübi kaks näidist;

hajutiklaaside valmistamiseks kasutatud plastmaterjali katsetamiseks:

kolmteist hajutiklaasi;

2.2.4.1.1.   kuus klaasi kõnealustest hajutiklaasidest võib asendada kuue, vähemalt 60 mm × 80 mm suuruse materjalinäidisega, mille välispind on lame või kumer ning mille keskel on vähemalt 15 mm × 15 mm suurune põhiliselt lame ala (kõveruse raadiusega vähemalt 300 mm);

2.2.4.1.2.   iga selline hajutiklaas või materjalinäidis peab olema saadud masstoodangu valmistamisel kasutatava meetodi kohaselt;

2.2.4.2.   peegeldi, millele saab hajutiklaasid tootja juhendi kohaselt kinnitada.

2.3.   Hajutiklaaside ja pinnete (olemasolu korral) juba katsetatud materjalidele peab olema lisatud katseprotokoll, milles kirjeldatakse nende materjalide ja pinnete omadusi.

2.4.   Pädev asutus teeb enne tüübikinnituse andmist kindlaks, kas on kehtestatud rahuldav kord, millega tagatakse toodangu nõuetele vastavuse tõhus kontroll.

3.   MÄRGISTUS (3)

3.1.   Tüübikinnituse saamiseks esitatud esilaternatele peab olema kantud taotleja kaubanimi või kaubamärk.

3.2.   Hajutiklaasil ja korpusel (4) peavad olema piisava suurusega alad punktis 4 nimetatud tüübikinnitusmärgi ja lisatähiste jaoks; kõnealused alad näidatakse punktis 2.2.1 nimetatud joonistel.

3.3.   Esilaternate puhul, mis on projekteeritud vastama nii parem- kui ka vasakpoolse liiklusega riikides kehtivatele nõuetele, märgistatakse kaks optilise osa asendit sõidukil või kaks hõõglambi asendit peegeldil trükitähtedega R ja D parempoolse liikluse puhul ning L ja G vasakpoolse liikluse puhul.

4.   TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE

4.1.   Üldosa

4.1.1.   Kui kõik punkti 2 kohaselt esitatud esilaternatüübi näidised vastavad käesoleva eeskirja nõuetele, antakse tüübikinnitus.

4.1.2.   Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad rohkem kui ühe eeskirja nõuetele, võib laternale kanda ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi tingimusel, et igaüks nendest grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest vastab selle suhtes kohaldatavatele nõuetele. Käesolevat nõuet ei kohaldata kahe hõõgniidiga lambiga esilaternate suhtes, kui tüübikinnitus antakse vaid ühele tulele.

4.1.3.   Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale esilaternatüübile, välja arvatud tüübikinnituse laiendamise korral üksnes valguse värvuse poolest erinevale seadmele.

4.1.4.   Käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele esitatakse teade esilaternatüübile käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse andmise, laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või tootmise lõpetamise kohta käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi abil, millel on punktiga 2.2.1 ettenähtud teave; kui esilatern on varustatud reguleeritava peegeldiga ja kui esilaternat tohib kasutada ainult punkti 2.2.1 kohasele märgistusele vastavates paigaldusasendites, peab taotleja pärast tüübikinnituse saamist kasutajat nõuetekohasel viisil õige(te)st paigaldusasendi(te)st teavitama.

4.1.5.   Igal esilaternal, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile, peab lisaks punktiga 3.1 ettenähtud märgistusele olema punktis 3.2 osutatud aladel punktides 4.2 ja 4.3 kirjeldatud tüübikinnitusmärk.

4.2.   Tüübikinnitusmärgi elemendid

Tüübikinnitusmärk koosneb järgmistest elementidest:

rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb:

4.2.1.1.   ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber (5);

4.2.1.2.   punktiga 4.1.3 ettenähtud tüübikinnitusnumbrist;

järgmine lisatähis (või järgmised lisatähised):

4.2.2.1.   ainult vasakpoolses liikluses kasutatavate esilaternate puhul horisontaalne nool, mille teravik on suunatud näoga esilaterna poole seisva vaataja suhtes paremale, s.o liiklussuuna poole;

4.2.2.2.   esilaternate puhul, mis optilise osa või hõõglambi asjakohaselt reguleeritava asendi tõttu vastavad mõlema liiklussüsteemi nõuetele, horisontaalne nool teravikuga mõlemas otsas, mis näitavad vastavalt paremale ja vasakule;

4.2.2.3.   esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele üksnes seoses lähitulega, C-täht;

4.2.2.4.   esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele üksnes seoses kaugtulega, R-täht;

4.2.2.5.   esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele seoses nii lähi- kui ka kaugtulega, tähed „CR”;

4.2.2.6.   plastmaterjalist hajutiklaasiga varustatud esilaternate puhul kinnitatakse punktidega 4.2.2.3–4.2.2.5 ettenähtud tähiste lähedale tähed „PL”.

4.2.2.7.   Igal juhul peavad katsemenetluse ajal vastavalt 4. lisa punktile 1.1.1.1 kasutatud asjakohane töötamismoodus ning vastavalt 4. lisa punktile 1.1.1.2 lubatud pinge/pinged olema kantud tüübikinnitustunnistusele ja teatisevormile, mis saadetakse kokkuleppe osalisteks olevatele ja käesolevat eeskirja kohaldavatele riikidele.

Vastavatel juhtudel märgistatakse seade järgmiselt.

Käesoleva eeskirja nõuetele vastavate esilaternate puhul, mis on konstrueeritud nii, et lähitule hõõglamp ei sütti samaaegselt ühegi muu valgustusfunktsiooniga, millega see võib olla vastastikku ühendatud, märgitakse tüübikinnitusmärgil oleva lähitulelaterna tähise taha kaldjoon (/).

Käesoleva eeskirja 4. lisa nõuetele vastavate esilaternate puhul ainult juhul, kui nende toitepinge on 6 V või 12 V, märgitakse hõõglambipesa lähedale tähis, mis koosneb pealejoonistatud ristiga (X) numbrist 24.

4.2.2.8.   Tüübikinnitusnumbri kaks numbrit, mis näitavad tüübikinnituse andmise ajal kehtivat muudatuste seeriat, ning vajadusel ka eespool kirjeldatud nool võivad paikneda eespool nimetatud lisatähiste läheduses.

4.2.2.9.   Punktides 4.2.1 ja 4.2.2 osutatud märgid ja tähised peavad olema selgesti loetavad ja kustumatud ka siis, kui seadis on sõidukile paigaldatud.

4.3.   Tüübikinnitusmärgi kujundus

4.3.1.   Sõltumatud laternad

Käesoleva eeskirja 5. lisa joonistel 1–9 on esitatud tüübikinnitusmärkide ja eespool osutatud lisatähiste näidiseid.

4.3.2.   Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad

Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib neile kinnitada ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, millel on E-tähte ümbritsev ringjoon, millele järgneb kinnituse andnud riigi tunnusnumber ja tüübikinnitusnumber. Tüübikinnitusmärk võib paikneda mis tahes kohas grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate peal, tingimusel et:

4.3.2.1.1.   märk on nähtav pärast laternate sõidukile paigaldamist;

4.3.2.1.2.   ühtegi grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate valgust ülekandvat osa ei saa eemaldada, eemaldamata samaaegselt tüübikinnitusmärki.

Iga laterna tunnusmärk, mis vastab tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjale, ning tüübikinnituse andmise ajal eeskirja kõige hilisemaid suuri tehnilisi muudatusi hõlmav seeria ja vajadusel nõuetekohane nool märgitakse:

4.3.2.2.1.   asjakohasele valgust kiirgavale pinnale või

4.3.2.2.2.   laternate grupile selliselt, et iga latern grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest oleks selgesti identifitseeritav (vt 5. lisas esitatud neli võimalikku näidet).

4.3.2.3.   Tüübikinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjas üksikmärkidest väikseima jaoks ettenähtud miinimummõõtmed.

4.3.2.4.   Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvate grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate tüübile.

4.3.2.5.   Käesoleva eeskirja 5. lisa joonisel 10 on esitatud grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised koos kõigi eespool nimetatud lisatähistega.

Laternad, mille hajutiklaase kasutatakse eri esilaternatüüpide puhul ning mis võivad olla muude laternatega vastastikku ühendatud või grupeeritud

Kohaldatakse punkti 4.3.2 sätteid.

4.3.3.1.   Peale selle võivad samade hajutiklaaside kasutamisel olla nendel klaasidel erinevad tüübikinnitusmärgid, mis vastavad esilaternate või laternaüksuste eri tüüpidele, tingimusel, et ka esilaterna hajutiklaasiga lahutamatult ühendatud korpusel on punktis 3.2 kirjeldatud ala ning tegelikule talitlusele vastavad tüübikinnitusmärgid. Kui eri tüüpi esilaternatel on ühine korpus, siis võivad korpusel olla erinevad tüübikinnitusmärgid.

4.3.3.2.   Käesoleva eeskirja 5. lisa joonisel 11 on esitatud eespool nimetatud juhul kasutatavate tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised.

5.   ÜLDISED NÕUDED

5.1.   Iga näidis peab vastama punktides 6 ja 7 esitatud nõuetele.

5.2.   Esilaternad tuleb valmistada nii, et tavapärastes kasutustingimustes, vaatamata neile mõjuda võivale vibratsioonile, säiliksid ettenähtud fotomeetrilised omadused ja laternad oleksid heas töökorras.

5.3.   Esilaternate paigaldamisel tuleb kasutada seadet, mis võimaldab sõidukil esilaternate reguleerimist vastavalt kohaldatavatele eeskirjadele. Sellist seadet ei ole vaja osadele, mille puhul peegeldit ja hajutiklaasi ei saa teineteisest eraldada, tingimusel et selliste üksuste kasutamine piirdub sõidukitega, mille puhul esilaternate seadistust saab reguleerida teistmoodi. Kui kaugtuld kiirgav esilatern ja lähituld kiirgav esilatern, mis mõlemad on varustatud eraldi hõõglambiga, on ühtseks seadmeks kokku ühendatud, peab reguleerimisseade võimaldama iga optilist süsteemi eraldi nõuetekohaselt reguleerida.

Nimetatud nõuet ei kohaldata siiski püsivalt kokkuehitatud peegelditega esilaternakoostude suhtes. Seda tüüpi esilaternakoostude suhtes kohaldatakse punkti 6 nõudeid.

5.4.   Osad, mille abil hõõglamp on kinnitatud peegeldi külge, peavad olema valmistatud nii, et hõõglambi saab ka pimedas asetada ainult õigesse asendisse. Hõõglambi pesa mõõtmed peavad vastama Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) trükise 61-2 järgmistel andmelehtedel esitatud näitajatele.

| Hõõglamp | Pesa | Andmeleht |
| --- | --- | --- |
| R2 | P45t-41 | 7005-95-1 |
| H51 | PX43t | 7005-34-1 |

Hõõglamp

Pesa

Andmeleht

R2

P45t-41

7005-95-1

H51

PX43t

7005-34-1

5.5.   Esilaternad, mis on projekteeritud vastama nii parem- kui ka vasakpoolse liiklusega riikides kehtivatele nõuetele, saab kohandada vastavale liiklussüsteemile kas esmasel reguleerimisel sõidukile monteerimise ajal või reguleerimisel juhi poolt vajaduse korral. Niisugune algseadistus või kasutaja valitud seadistus võib hõlmata näiteks optilise osa kinnitamist sõidukile kindla nurga all või hõõglambi seadmist kindla nurga all optilise osa suhtes. Kõikidel juhtudel on võimalikud ainult kaks teineteisest selgesti eristatavat asendit, üks parempoolse, teine vasakpoolse liikluse jaoks, ning disainilahendus peab välistama esilaterna hooletusest põhjustatud vahetamise ühest asendist teise või keskele. Kui hõõglambi jaoks on kaks erinevat seadistusasendit, peavad hõõglambi peegeldile kinnitamise detailid olema projekteeritud ja valmistatud selliselt, et kummagi seadistuse puhul hoitaks hõõglampi asendis sama täpsusega, nagu on nõutav vaid ühe liiklussüsteemi jaoks ettenähtud esilaternate puhul.

5.6.   Veendumaks, et kasutamisel ei muutu fotomeetrilised tööparameetrid ülemääraselt, tehakse 4. lisa nõuetele vastavad lisakatsed.

5.7.   Punktide 5.2–5.5 nõuete täitmist kontrollitakse visuaalselt ja vajaduse korral katselise paigaldamisega.

5.8.   Kui esilaterna hajutiklaas on plastmaterjalist, tehakse katseid vastavalt 7. lisa nõuetele.

6.   VALGUSTUS

6.1.1.   Esilaternad peavad olema nii valmistatud, et sobiva(te) R2- ja/või HS1-kategooria hõõglambiga (hõõglampidega) varustatult valgustaksid laternad piisavalt ega pimestaks lähitulede puhul ning annaksid hea valgustuse ka kaugtulede puhul.

6.1.2.   Esilaternast saadavat valgustust kontrollitakse vertikaalekraanil, mis asetatakse esilaterna ette 25 m kaugusele ja selle telje suhtes täisnurkselt (vt 6. lisa).

6.1.3.   Esilaternat kontrollitakse standardse(te) (etalon-)hõõglambi (hõõglampide) abil, mis on projekteeritud nimipinge 12 V jaoks; valikkollased filtrid (6) asendatakse geomeetriliselt identsete värvitute filtritega, mille läbipaistvustegur on vähemalt 80 %. Esilaterna kontrollimisel tuleb hõõglambi klemmidele rakendatav pinge reguleerida selliseks, et saavutatakse järgmised näitajad.

| Hõõglambi kategooria | Ligikaudne toitepinge (V) mõõtmiseks | Valgusvoog (luumenites) |
| --- | --- | --- |
| Kaugtule hõõgniit | Lähitule Hõõgniit |
| R2 | 12 | 700 | 450 |
| H51 | 12 | 700 | 450 |

Hõõglambi kategooria

Ligikaudne toitepinge (V) mõõtmiseks

Valgusvoog (luumenites)

Kaugtule hõõgniit

Lähitule Hõõgniit

R2

12

700

450

H51

12

700

450

6.1.4.   Mõõtmed, mis määravad hõõgniidi (hõõgniitide) ja ekraani asukoha standardhõõglambi sees, on näidatud eeskirja nr 37 asjaomasel hõõglambi andmelehel.

6.1.5.   Standardhõõglambi kolb peab olemas sellise optilise kuju ja kvaliteediga, et see ei põhjustaks valguse jaotusele negatiivselt mõjuvat peegeldust ega murdumist. Selle nõude täitmist kontrollitakse standardse (etalon-)hõõglambiga varustatud standardesilaterna valguse jaotuse mõõtmise teel.

Lähitule valgusvihk peab moodustama piisavalt terava varju piiri, et selle abil oleks võimalik esilaternat seadistada. Varju piir peab olema horisontaalne sirgjoon selle liiklussuuna vastaspoolel, mille jaoks esilatern on ette nähtud; teisel poolel peab varju piir olema horisontaalne või jääma horisontaaljoonest 15o kõrgemal asuva nurga sisse.

Esilatern peab olema reguleeritud nii, et:

6.2.1.   parempoolseks liikluseks ettenähtud esilaternate puhul on varju piir horisontaalne ekraani vasakul poolel (7) ning vasakpoolseks liikluseks ettenähtud esilaternate puhul on varju piir horisontaalne ekraani paremal poolel;

6.2.2.   varju piiri horisontaalne osa paikneb ekraanil esilaterna fookust läbiva horisontaaltasandi lõikejoonest 25 cm allpool (vt käesoleva eeskirja 6. lisa);

6.2.3.   ekraan on 6. lisas kirjeldatud asendis (8).

Sellisel viisil reguleeritud esilatern, kui see on mõeldud lähi- ja kaugtule jaoks, peab vastama punktide 6.3 ja 6.5 nõuetele. Kui esilatern on mõeldud eeskätt lähitule jaoks, siis peab see vastama ainult punkti 6.3 nõuetele (9).

Kui nimetatud viisil reguleeritud esilatern ei vasta punktide 6.3 ja 6.4 nõuetele, siis võib seda teisiti reguleerida tingimusel, et valgusvoo telg või käesoleva eeskirja 6. lisas nimetatud lõikumispunkt H ei nihku külgmiselt üle 1o (= 44 cm) paremale ega vasakule (10). Varju piiri reguleerimise hõlbustamiseks võib esilatern olla osaliselt varjatud, mis teravdab varju piiri.

Kui esilatern on projekteeritud üksnes kaugtule jaoks, siis tuleb seda reguleerida nii, et maksimaalse valgustusega ala tsentreeritakse joonte hh ja vv lõikumispunkti. Selline esilatern peab vastama ainult punkti 6.5. nõuetele.

6.3.   Lähitule valgusvihuga ekraanil saavutatav valgustatus peab vastama järgmises tabelis esitatud nõuetele (11).

| Punkt mõõteekraanil | Nõutav valgustus luksides |
| --- | --- |
| Parempoolseks liikluseks mõeldud esilaternad | Vasakpoolseks liikluseks mõeldud esilaternad |
| Punkt R 50 L | Punkt H 50 R | ≤ 0–4 |
| Punkt 75 R | Punkt 75 L | ≥ 6 |
| Punkt 50 R | Punkt 50 L | ≥ 6 |
| Punkt 25 L | Punkt 25 R | ≥ 1,5 |
| Punkt 25 R | Punkt 25 L | ≥ 1,5 |
| Mis tahes punkt III piirkonnas | ≤ 0,7 |
| Mis tahes punkt IV piirkonnas | ≥ 2 |
| Mis tahes punkt I piirkonnas | ≤ 20 |

Punkt mõõteekraanil

Nõutav valgustus luksides

Parempoolseks liikluseks mõeldud esilaternad

Vasakpoolseks liikluseks mõeldud esilaternad

Punkt R 50 L

Punkt H 50 R

≤ 0–4

Punkt 75 R

Punkt 75 L

≥ 6

Punkt 50 R

Punkt 50 L

≥ 6

Punkt 25 L

Punkt 25 R

≥ 1,5

Punkt 25 R

Punkt 25 L

≥ 1,5

Mis tahes punkt III piirkonnas

≤ 0,7

Mis tahes punkt IV piirkonnas

≥ 2

Mis tahes punkt I piirkonnas

≤ 20

Kui mõõtmisteks kasutatava standardhõõglambi valgusvoog ei ole 450 luumenit, tuleb mõõtmistulemusi korrigeerida vastavalt valgusvoo väärtustele. I, II, III ega IV piirkonnas ei tohi esineda nähtavust halvendavaid kõrvalekaldeid külgsuunas.

Esilaternad, mis on projekteeritud vastama nii parem- kui ka vasakpoolse liikluse nõuetele, peavad optilise osa või hõõglambi mõlemas asendis vastama asjaomase liiklussüsteemi nõuetele.

6.4.   Valgustatuse väärtuseid A ja B piirkonnas, nagu näidatud 6. lisa joonisel P1C, tuleb kontrollida selle joonise punktide 1–8 fotomeetriliste väärtuste mõõtmise teel; need väärtused peavad jääma järgmistesse piiridesse:

1 + 2 + 3 ≥ 0,3 luksi ja

4 + 5 + 6 ≥ 0,6 luksi ja

0,7 luksi ≥ 7 ≥ 0,1 luksi ja

0,7 luksi ≥ 8 ≥ 0,2 luksi

Need uued väärtused ei ole nõutavad esilaternate puhul, mis on saanud tüübikinnituse enne käesoleva eeskirja 01-seeria muudatuste 3. täienduse kohaldamiskuupäeva (2. detsember 1992) või mille nii saadud tüübikinnitust on laiendatud.

Reguleeritava peegeldiga esilaternate puhul kohaldatakse iga punkti 2.1 järgi näidatud paigaldusasendi suhtes punktide 6.2–6.4 nõudeid. Kontrollimiseks kasutatakse järgmist menetlust.

6.5.1.   Katsegoniomeetril realiseeritakse iga kasutatav paigaldusasend valgusallika keskpunkti joondusekraani punktiga HV ühendava joone suhtes. Seejärel viiakse reguleeritav peegeldi asendisse, kus valgusmuster ekraanil vastab punktide 6.1, 6.2 ja/või punkti 6.4 joondusettekirjutustele.

6.5.2.   Kui peegeldi on algselt punkti 6.5.1 järgi fikseeritud, peab esilatern vastama punktide 6.2, 6.3 ja 6.4 asjaomastele fotomeetrilistele nõuetele.

6.5.3.   Lisakatsed tehakse pärast peegeldi asendi muutmist esilaterna reguleerimisseadme abil ± 2° võrra vertikaalsuunas või vähemalt maksimumasendisse, kui see on vähem kui 2° oma algasendist. Kogu esilaterna vastava ümberjoonduse järel (nt goniomeetrit kasutades) vastassuunas tuleb kontrollida valgusväljundit järgmistes suundades ja see peab jääma järgmistesse piiridesse: lähituli: punktid HV ja 75 R (või vastavalt 75 L); kaugtuli: punkt HV (% Emax-ist).

6.5.4.   Kui taotleja on ära näidanud rohkem kui ühe paigaldusasendi, tuleb punktides 6.5.1–6.5.3 ettenähtud menetlust korrata kõikide teiste asendite korral.

6.5.5.   Kui taotleja ei ole küsinud konkreetseid paigaldusasendeid, joondatakse esilatern selle reguleerimisseadme abil punktidega 6.2–6.4 ettenähtud mõõtmiseks oma keskmisesse asendisse. Punktiga 6.5.3 ettenähtud lisakatsete tegemisel peab peegeldi olema esilaterna reguleerimisseadme abil liigutatud äärmusasenditesse (± 2° asemel).

6.6.   Kaugtule ekraanile tekitatud valgustuse mõõtmised tehakse samal viisil reguleeritud esilaternaga nagu punkti 6.3 mõõtmiste puhul, või kui tegemist on ainult kaugtule jaoks mõeldud esilaternaga, siis punkti 6.2.3 viimase lõigu kohaselt. Kui kaugtule jaoks on kasutusel rohkem kui üks valgusallikas, kasutatakse maksimaalse valgustuse (Emax) kindlaksmääramiseks kombineeritud talitlusi.

Kaugtule ekraanile tekitatud valgustus peab vastama järgmistele nõuetele:

joonte hh ja vv lõikumispunkt HV asub maksimaalse valgustusega ala 90 % samavalgustustihedusjoone sees.

See maksimumväärtus ei tohi olla väiksem kui 32 luksi.

Lõikumispunktist HV horisontaalsuunas paremale ja vasakule peab valgustatus olema vähemalt 16 luksi 1,125 m kaugusel ja vähemalt 4 luksi 2,25 m kaugusel. (Kui mõõtmistes kasutatud standardhõõglambi valgusvoog ei ole 700 luumenit, tuleb mõõtmistulemusi korrigeerida vastavalt valgusvoo väärtustele.)

6.7.   Punktides 6.3 ja 6.5 nimetatud ekraani valgustust mõõdetakse fotoraku abil, mille valgustundlik ala asub 65 mm küljepikkusega ruudu sees.

7.   EBAMUGAVUSE HINDAMINE

Hinnata tuleb esilaternate lähitule põhjustatavat ebamugavust (12).

8.   STANDARDESILATERN

Esilaternat käsitatakse standardesilaternana, kui see:

8.1.   vastab eespool sätestatud tüübikinnituse saamise nõuetele;

8.2.   on vähemalt 160 mm efektiivse läbimõõduga;

tekitab standardhõõglambiga punktis 6.3 nimetatud eri punktides ja eri aladel valgustuse, mis moodustab:

8.3.1.   kuni 90 % piirväärtustest ja

8.3.2.   vähemalt 120 % punktis 6.3 esitatud tabelis ettenähtud piirväärtustest.

9.   TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE

9.1.   Käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud esilaternad peavad olema valmistatud nii, et need vastavad kinnitatud tüübile, täites punkti 6 nõuded.

9.2.   Et veenduda punkti 9.1 nõuete täitmises, tuleb toodangut asjakohaselt kontrollida.

Tüübikinnituse omanik peab eelkõige:

9.3.1.   tagama toodangu kvaliteedi tõhusa kontrollimise korra olemasolu;

9.3.2.   pääsema juurde seadmetele, mis on vajalikud, et kontrollida vastavust igale kinnitatud tüübile;

9.3.3.   tagama katsetulemuste registreerimiste ja sellega seotud dokumentide kättesaadavuse ajavahemikus, mis määratakse kindlaks kokkuleppel haldusasutusega;

9.3.4.   analüüsima igat liiki katsete tulemusi, et kontrollida tootenäitajaid ning tagada nende püsivus, võttes arvesse tööstustoodangu puhul lubatud kõikumisi;

9.3.5.   tagama, et iga tootetüübi puhul tehakse vähemalt käesoleva eeskirja 3. lisas ettenähtud katsed;

9.3.6.   tagama, et kui katse käigus ilmneb mis tahes näidise mittevastavus selle katse tingimustele, võetakse uued näidised ja katset korratakse. Tuleb teha kõik võimalik, et taastada asjaomase toote vastavus tüübikinnitusele.

Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses kohaldatavaid nõuetele vastavuse kontrollimise meetodeid.

9.4.1.   Iga kontrolli puhul tuleb väliskontrollijale esitada katsetulemused ja tootmise ülevaatuse tulemused.

9.4.2.   Kontrollija võib pisteliselt valida näidiseid katsetamiseks tootja laboris. Näidiste väikseima arvu kindlaksmääramisel võib arvesse võtta tootja tehtud kontrollide tulemusi.

9.4.3.   Kui kvaliteeditase osutub ebarahuldavaks või kui peetakse vajalikuks kontrollida punkti 9.4.2 kohaldamisel tehtud katsete kehtivust, valib kontrollija 8. lisa kriteeriumidest lähtudes näidised, mis saadetakse tüübikinnituskatseid teinud tehnilisele teenistusele.

9.4.4.   Pädev asutus võib teha kõiki käesolevas eeskirjas ettenähtud katseid. Katsed tehakse juhuslikkuse põhimõttel valitud näidistega, häirimata seejuures tootja tarnekohustusi ja lähtudes 8. lisa kriteeriumidest.

9.4.5.   Pädev asutus püüab kontrolli teha kord kahe aasta järel. Kontrolli tehakse aga pädeva asutuse äranägemisel ja sõltuvalt sellest, kuivõrd pädev asutus usaldab tootmise nõuetele vastavuse tõhusa kontrolli tagamiseks võetud meetmeid. Negatiivsete tulemuste korral tagab pädev asutus, et võimalikult kiiresti võetakse toodangu nõuetele vastavuse taastamiseks vajalikud meetmed.

9.5.   Ilmsete defektidega esilaternaid ei võeta arvesse.

9.6.   Viitemärki ei võeta arvesse.

10.   KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

10.1.   Esilaternatüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui eespool sätestatud nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusmärki kandev esilatern ei vasta kinnitatud tüübi nõuetele.

10.2.   Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on eelnevalt andnud, teatab ta sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi abil kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele.

11.   ESILATERNATÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

Igast esilaternatüübi muudatusest tuleb teatada esilaternatüübile tüübikinnituse andnud ametiasutusele. Seejärel võib asutus kas:

11.1.1.   võtta seisukoha, et tõenäoliselt ei avalda tehtud muudatused märgatavat ebasoovitavat mõju ning et esilatern vastab igal juhul endiselt nõuetele, või

11.1.2.   nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt uut katsearuannet.

11.2.   Muudatuste loetelu sisaldav teatis tüübikinnituse andmise või selle andmisest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 4.1.4 sätestatud korras.

11.3.   Tüübikinnituse laienduse andnud pädev asutus annab tüübikinnituse laiendusele seerianumbri ja teatab sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi kohase teatisega käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele.

11.4.   Enne 18. märtsi 1986 antud tüübikinnitused jäävad kehtima.

12.   TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud esilaterna tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Pärast asjaomase teatise saamist teatab kõnealune asutus sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi kohase teatisega teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele.

13.   TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE NING HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja nende haldusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata vormikohased teatised teistes riikides välja antud tüübikinnituste, tüübikinnituste laiendamise, tüübikinnituste andmisest keeldumise, tüübikinnituste tühistamise või tootmise lõpetamise kohta.

14.   ÜLEMINEKUSÄTTED

14.1.   Kuus kuud pärast eeskirja nr 112 ametlikku jõustumiskuupäeva lõpetavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised käesoleva eeskirja kohaste Euroopa Majanduskomisjoni (ECE) tüübikinnituste andmise.

14.2.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ei tohi keelduda käesoleva eeskirja ja selle varasemate muudatuste seeria kohaste tüübikinnituste laienduste andmisest.

14.3.   Käesoleva eeskirja kohased tüübikinnitused, mis anti enne eeskirja nr 112 jõustumiskuupäeva, ja kõik tüübikinnituste laiendused, sealhulgas need, mis vastavad käesoleva eeskirja varasemale muudatuste seeriale, kehtivad tähtajatult.

14.4.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised jätkavad esilaternate tüübikinnituste andmist käesoleva eeskirja ja selle varasemate muudatuste seeriate kohaselt, tingimusel et kõnealused esilaternad on ette nähtud kasutuses olevatele sõidukitele asendusseadmena paigaldamiseks.

14.5.   Alates eeskirja nr 112 ametlikust jõustumiskuupäevast ei tohi ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelata uuele sõidukitüübile sellise esilaterna paigaldamist, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 112 alusel.

14.6.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised lubavad jätkuvalt paigaldada sõidukitüübile või sõidukile esilaternaid, mis on saanud tüübikinnituse käesoleva eeskirja kohaselt.

14.7.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised lubavad jätkuvalt kasutuses olevale sõidukile paigaldada või sõidukil kasutada esilaternat, mis on saanud tüübikinnituse käesoleva eeskirja kohaselt, mida on muudetud varasemate muudatuste seeriatega, tingimusel et esilatern on ette nähtud asendusseadmena paigaldamiseks.

---

(1)  Käesolev eeskiri ei takista seda kohaldaval kokkuleppeosalisel keelata käesoleva eeskirja alusel plastmaterjalist hajutiklaasiga esilaterna tüübikinnituse saanud esilaterna kombinatsiooni esilaterna mehaanilise puhastusseadmega (klaasipuhastitega).

(2)  Hõõglambi tüübikinnituse taotlus: vt eeskiri nr 37. Hõõglambi tüüpi ei tohi segamini ajada hõõglambi kategooriaga. Käesolev eeskiri käsitleb R2- ja/või HS1-kategooria hõõglampidega esilaternaid. Need hõõglampide kategooriad erinevad konstruktsiooni ja eelkõige sokli poolest. Nad ei ole omavahel vahetatavad, kuid üks hõõglampide kategooria hõlmab tavaliselt mitut tüüpi.

(3)  Ühepoolse liikluse (parem- või vasakpoolse liikluse) nõuetele vastavalt projekteeritud esilaternate puhul tuleb hajutiklaasile kustutamatult märkida ala piirjooned, mida võib varjata, et mitte tekitada kasutajale ebamugavust vastupidise liiklussüsteemiga riigis. Sellist märkimist ei ole siiski vaja juhul, kui ala on disainilahenduses selgesti eristatav.

(4)  Kui hajutiklaasi ei saa esilaterna korpusest eraldada, piisab alast hajutiklaasil.

(5)  1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Jugoslaavia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – (vaba), 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30–36 (vaba) ja 37 – Türgi. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse mootorsõidukite seadmete ja osade tüübi kinnitamise ühtsete tingimuste vastuvõtmist ning tüübikinnituste vastastikust tunnustamist, või ühinevad selle kokkuleppega ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär edastab kõnealused numbrid kokkuleppeosalistele.

(6)  Need filtrid koosnevad kõigist osadest, sealhulgas hajutiklaasist, mille eesmärk on anda valgusele värvus.

(7)  Reguleerimisekraan peab olema piisavalt lai, et võimaldada varju piiri uurimist vähemalt 5° ulatuses kummalegi poole joont VV.

(8)  Kui käesolevas eeskirjas esitatud nõuete kohaselt ainult lähitule jaoks projekteeritud esilaterna fokaaltelg kaldub märgatavalt kõrvale valguskiire põhisuunast, siis tuleb teha külgreguleerimine viisil, mis kõige paremini vastab valgustusnõuetele punktides 75 ja 50.

(9)  Niisuguse „lähitule” esilaterna juurde võib kuuluda kaugtuli, mille suhtes nõudeid ei sätestata.

(10)  Reguleerimise ebatäpsus piirides 1° paremale või vasakule ei ole vastuolus vertikaalse ebatäpsusega. Viimane on piiratud ainult punkti 6.5 nõuetega.

(11)  Vt 2. lisa, mis käsitleb põllumajandus- ja metsatraktorite ning muude aeglaste sõidukite spetsiaalseid esilaternaid.

(12)  See nõue on ametkondadele soovituslik.

---

1. LISA

TEATIS

(Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))

| (1) | Välja andnud: | haldusasutuse nimi
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

Image 1

Välja andnud:

haldusasutuse nimi

...

...

...

| milles käsitletakse esilaternatüübi (2): | TÜÜBIKINNITUSE ANDMIST
  TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST
  TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST
  TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST
  TOOTMISE LÕPETAMIST |
| --- | --- |

milles käsitletakse esilaternatüübi (2):

TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST

TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST

TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST

TOOTMISE LÕPETAMIST

kooskõlas eeskirjaga nr 1.

Tüübikinnituse nr: ... Laienduse nr: ...

| 1. | Seadme kaubanimi või kaubamärk: ... |
| --- | --- |

1.

Seadme kaubanimi või kaubamärk: ...

| 2. | Seadmetüübile tootja poolt antud nimetus: ... |
| --- | --- |

2.

Seadmetüübile tootja poolt antud nimetus: ...

| 3. | Tootja nimi ja aadress:... |
| --- | --- |

3.

Tootja nimi ja aadress:...

| 4. | Vajaduse korral tootja esindaja nimi ja aadress: ... |
| --- | --- |

4.

Vajaduse korral tootja esindaja nimi ja aadress: ...

| 5. | Esitatud tüübikinnituse saamiseks: ... |
| --- | --- |

5.

Esitatud tüübikinnituse saamiseks: ...

| 6. | Tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutav tehniline teenistus: ... |
| --- | --- |

6.

Tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutav tehniline teenistus: ...

| 7. | Katseprotokolli kuupäev: ... |
| --- | --- |

7.

Katseprotokolli kuupäev: ...

| 8. | Katseprotokolli number: ... |
| --- | --- |

8.

Katseprotokolli number: ...

| 9. | Lühikirjeldus:
  Asjakohases märgistuses nimetatud kategooria (3): ...
  Hõõglambi(-lampide) number ja kategooria: ...
  Kiiratava valguse värvus: valge/valikkollane (2) ... |
| --- | --- |

9.

Lühikirjeldus:

Asjakohases märgistuses nimetatud kategooria (3): ...

Hõõglambi(-lampide) number ja kategooria: ...

Kiiratava valguse värvus: valge/valikkollane (2) ...

| 10. | Tüübikinnitusmärgi asukoht: ... |
| --- | --- |

10.

Tüübikinnitusmärgi asukoht: ...

| 11. | Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): ... |
| --- | --- |

11.

Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): ...

| 12. | Tüübikinnitus antud / tüübikinnitust laiendatud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitus tühistatud (2) ... |
| --- | --- |

12.

Tüübikinnitus antud / tüübikinnitust laiendatud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitus tühistatud (2) ...

| 13. | Koht: ... |
| --- | --- |

13.

Koht: ...

| 14. | Kuupäev: ... |
| --- | --- |

14.

Kuupäev: ...

| 15. | Allkiri: ... |
| --- | --- |

15.

Allkiri: ...

| 16. | Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud haldusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral. |
| --- | --- |

16.

Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud haldusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral.

---

(1)  Tüübikinnituse andnud, seda laiendanud, selle andmisest keeldunud või selle tühistanud riigi tunnusnumber (vt käesoleva eeskirja sätteid tüübikinnituse andmise kohta).

(2)  Mittevajalik maha tõmmata.

(3)  Näidata ära asjakohane märgistus järgmisest loetelust:

Image 2

HC,

HC,

HC,

HR,

HR PL,

HCR,

HCR,

HCR,

HC/R,

HC/R,

HC/R,

HC/,

HC/,

HC/,

HC PL,

HC PL,

HC PL,

HCR PL,

HCR PL,

HCR PL,

HC/R PL,

HC/R PL,

HC/R PL,

HC/PL,

HC/PL,

HC/PL

---

2. LISA

Põllumajandus- ja metsatraktorite ning muude aeglaste sõidukite spetsiaalsed esilaternad

Põllumajandus- ja metsatraktorite ning muude aeglaste sõidukite selliste spetsiaalsete esilaternate tüübikinnituse suhtes, mis on ette nähtud nii kaug- kui ka lähitule jaoks ning mille läbimõõt on väiksem kui 160 mm, (1) kohaldatakse käesoleva eeskirja sätteid järgmiste erisustega:

| a) | punktis 6.3 sätestatud valgustuse miinimumnõudeid vähendatakse suhteni



  arvestades järgmisi absoluutseid alammäärasid:
  3 luksi punktis 75 R või punktis 75 L,
  5 luksi punktis 50 R või punktis 50 L,
  1,5 luksi IV piirkonnas; |
| --- | --- |

a)

punktis 6.3 sätestatud valgustuse miinimumnõudeid vähendatakse suhteni

arvestades järgmisi absoluutseid alammäärasid:

3 luksi punktis 75 R või punktis 75 L,

5 luksi punktis 50 R või punktis 50 L,

1,5 luksi IV piirkonnas;

| b) | eeskirja punktiga 4.2.2.5 ettenähtud tähtede CR asemel tähistatakse esilatern M-tähega, mida ümbritseb allapoole suunatud tipuga kolmnurk; |
| --- | --- |

b)

eeskirja punktiga 4.2.2.5 ettenähtud tähtede CR asemel tähistatakse esilatern M-tähega, mida ümbritseb allapoole suunatud tipuga kolmnurk;

| c) | tüübikinnituse andmist käsitlevas teatises asendatakse 1. lisa punkti 9 sõnastus järgmisega: „Üksnes aeglastele sõidukitele mõeldud esilatern”. |
| --- | --- |

c)

tüübikinnituse andmist käsitlevas teatises asendatakse 1. lisa punkti 9 sõnastus järgmisega: „Üksnes aeglastele sõidukitele mõeldud esilatern”.

---

(1)  Kui peegeldi nähtav pind ei ole ringikujuline, võetakse läbimõõduks peegeldi nähtava kasuliku pinnaga võrdse pindalaga ringi läbimõõt.

---

3. LISA

Toodangu nõuetele vastavuse järelevalvemenetluse miinimumnõuded

1.   ÜLDOSA

1.1.   Mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast peetakse vastavusnõudeid käesoleva eeskirja kohaselt täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.

Masstoodanguna valmistatavate esilaternate vastavust fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele ei vaidlustata juhul, kui juhuslikult katsetamiseks valitud ja standardhõõglambiga varustatud esilaterna fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel:

1.2.1.   ei ole mitte ühegi mõõdetud väärtuse hälve ebasoodsas suunas üle 20 % käesolevas eeskirjas sätestatud väärtustest. Väärtuste B 50 L (või R) ja III piirkonna puhul võib maksimumhälve ebasoodsas suunas olla vastavalt:

| B 50 L (või R) | 0,2 luksile vastavalt 20 % |
| --- | --- |
| | 0,3 luksile vastavalt 30 % |
| III piirkond | 0,3 luksile vastavalt 20 % |
| | 0,45 luksile vastavalt 30 % |

B 50 L (või R)

0,2 luksile vastavalt 20 %

0,3 luksile vastavalt 30 %

III piirkond

0,3 luksile vastavalt 20 %

0,45 luksile vastavalt 30 %

ega juhul, kui

1.2.2.1.   lähitule puhul on käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtused täidetud punktis HV (lubatud hälbega +0,2 luksi) ja sama suunatuse korral vähemalt ühes punktis mõõteekraani (25 m kaugusel) igal 15 cm raadiusega ringjoonega piiratud alal järgmiste punktide ümber: B 50 L (või R) (1) (lubatud hälbega +0,1 luksi), 75 R (või L), 25 R, 25 L; ja kogu IV piirkonna alal, mis ei ole rohkem kui 22,5 cm joonest 25 R või 25 L kõrgemal;

1.2.2.2.   ja kui HV asub kaugtule puhul samavalgustustihedusjoone 0,75 Emax piires, kehtib kõikides käesoleva eeskirja punkti 6.6 kohaselt määratletud mõõtepunktides maksimumväärtustele lubatud hälve +20 % ja miinimumväärtustele lubatud hälve –20 %.

1.2.3.   Kui eespool kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, on lubatud esilaterna asendi muutmine tingimusel, et valgusvihu telje ümberpaiknemine ei ületa külgsuunas 1° paremale või vasakule (2).

1.2.4.   Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid teist standardhõõglampi kasutades.

1.3.   Varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks kohaldatakse järgmist menetlust.

Ühte esilaternanäidist katsetatakse vastavalt 4. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetlusele pärast seda, kui näidisele on kolm korda järjest rakendatud 4. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit.

Esilatern loetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa1,5 mrad.

Kui nimetatud väärtus on suurem kui 1,5 mrad, kuid ei ületa 2,0 mrad, katsetatakse teist esilaternat ning seejärel ei tohi mõlemale näidisele registreeritud absoluutsete väärtuste keskmine ületada 1,5 mrad.

1.4.   Värvsuskoordinaatide suhtes kohaldatavad nõuded peavad olema täidetud.

Valikkollast valgust kiirgava esilaterna fotomeetrilised tööparameetrid peavad vastama käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustele, mida on korrutatud koefitsiendiga 0,84.

2.   MIINIMUMNÕUDED TOOTJAPOOLSELE NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLILE

Tüübikinnitusmärgi omanik peab sobiva ajavahemiku järel tegema igale esilaternatüübile vähemalt järgmised katsed. Katsed peavad vastama käesoleva eeskirja sätetele.

Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katsetüübi nõuetele, tuleb võtta muud näidised ja katsetada neid. Tootja peab võtma meetmeid, et tagada toodangu vastavus nõuetele.

2.1.   Katsete laad

Käesoleva eeskirja kohased nõuetele vastavuse katsed tehakse fotomeetriliste näitajate ning varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks.

2.2.   Katsemeetodid

2.2.1.   Katsed tehakse üldiselt käesolevas eeskirjas kirjeldatud meetodite järgi.

2.2.2.   Tootja tehtavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada võrdväärseid meetodeid. Tootjal on kohustus tõendada, et kasutatavad meetodid on käesolevas eeskirjas sätestatud meetoditega võrdväärsed.

2.2.3.   Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõteandmete vastandamist pädeva asutuse mõõtmistulemustele.

2.2.4.   Kõikidel juhtudel, kuid eriti halduslikul kontrollimisel ja näidiste võtmisel, tuleb võrdlusmeetoditena kasutada käesolevas eeskirjas sätestatud meetodeid.

2.3.   Näidiste võtmine

Esilaternate näidised valitakse ühtliku partii hulgast juhuslikkuse põhimõttel. Ühtlik partii tähendab tootja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi esilaternate rühma.

Hindamine hõlmab tavaliselt üksikute tehaste seeriatoodangut. Tootja võib siiski koguda sama tüübi kohta andmeid eri tehastest, kui need tehased töötavad sama kvaliteedisüsteemi ja -juhtimise alusel.

2.4.   Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised näitajad

Näidisteks valitud esilaternatega tehakse fotomeetrilised mõõtmised käesolevas eeskirjas ettenähtud punktides, tulemid võetakse kaugtule puhul väärtusele Emax vastavast punktist ja punktidest HV (3), HL, HR (4) ning lähitule puhul punktidest B 50 L (või R), HV, 75 R (või L) ja 25 L (või R) (vt 6. lisa joonis).

2.5.   Nõuetele vastavuse kriteeriumid

Tootja peab katsetulemused statistiliselt töötlema ning määratlema koos pädeva asutusega oma toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid nii, et on täidetud käesoleva eeskirja punktis 9.1 sätestatud toodete nõuetele vastavuse hindamise nõuded.

Toodete nõuetele vastavuse kriteeriumid peavad olema niisugused, et 8. lisas kirjeldatud juhusliku kontrollnäidise (esimese võetud näidise) puhul on kontrolli läbimise minimaalne tõenäosus 0,95 (95 % usaldatavusega).

---

(1)  Sulgudes olevad tähed viitavad vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud esilaternatele.

(2)  Reguleerimise ebatäpsus piirides 1° paremale või vasakule ei ole vastuolus vertikaalse ebatäpsusega. Viimane on piiratud ainult punkti 6.5 nõuetega.

(3)  Kui kaugtuled ja lähituled on vastastikku ühendatud, on mõõtepunkt HV mõlema tule jaoks sama.

(4)  HL ja HR: punktid „hh” asuvad vastavalt 1,125 m vasakul ja paremal mõõtepunktist HV.

---

4. LISA

Töötavate esilaternate fotomeetriliste näitajate püsivuse katsetamine

Pärast fotomeetriliste näitajate mõõtmist käesoleva eeskirja ettekirjutuste kohaselt kaugtule puhul väärtusele Emax vastavas punktis ja lähitule puhul punktides HV, 50 R ja B 50 L (või HV, 50 L ja B 50 R vasakpoolseks liikluseks määratud esilaternate puhul) katsetatakse töötava esilaternakoostu fotomeetriliste näitajate püsivust. Esilaternakoostu all mõeldakse laternakoostu koos seda ümbritsevate korpuse osade ja lampidega, mis võivad mõjutada selle soojust hajutavaid omadusi.

1.   FOTOMEETRILISTE NÄITAJATE PÜSIVUSE KATSETAMINE

Katsed tehakse kuivas ja tuulevaikses kohas õhutemperatuuril 23 °C ±5 °C ning esilaternakoost asetatakse statiivile viisil, mis vastab esilaterna õigele paigutusele sõidukil.

1.1.   Puhas esilatern

Esilaternal lastakse töötada 12 tundi, nagu kirjeldatud punktis 1.1.1, ning seda kontrollitakse vastavalt punktile 1.1.2.

1.1.1.   Katsemenetlus

Esilaternal lastakse töötada ettenähtud aja järgmisel viisil:

1.1.1.1.

| a) | kui tüübikinnitus antakse ainult ühele valgustusfunktsioonile (lähi- või kaugtulele), lülitatakse vastav hõõgniit ettenähtud ajaks sisse (1); |
| --- | --- |

a)

kui tüübikinnitus antakse ainult ühele valgustusfunktsioonile (lähi- või kaugtulele), lülitatakse vastav hõõgniit ettenähtud ajaks sisse (1);

| b) | vastastikku ühendatud kaugtulelaterna ja lähitulelaterna puhul (kahe hõõgniidiga lamp või kaks hõõglampi):
  kui taotleja deklaratsiooni kohaselt lülitatakse esilaterna kasutamisel samaaegselt sisse vaid üks hõõgniit, (2) tehakse katse vastavalt sellele tingimusele ning igal määratud funktsioonil lastakse töötada punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust poole võrra väiksema ajavahemiku vältel.
  Kõigil ülejäänud juhtudel rakendatakse esilaterna suhtes sätestatud ajavahemiku vältel järgmist tsüklit:
  15 minutit on sisse lülitatud lähitule hõõgniit;
  5 minutit on sisse lülitatud kõik hõõgniidid; |
| --- | --- |

b)

vastastikku ühendatud kaugtulelaterna ja lähitulelaterna puhul (kahe hõõgniidiga lamp või kaks hõõglampi):

kui taotleja deklaratsiooni kohaselt lülitatakse esilaterna kasutamisel samaaegselt sisse vaid üks hõõgniit, (2) tehakse katse vastavalt sellele tingimusele ning igal määratud funktsioonil lastakse töötada punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust poole võrra väiksema ajavahemiku vältel.

Kõigil ülejäänud juhtudel rakendatakse esilaterna suhtes sätestatud ajavahemiku vältel järgmist tsüklit:

15 minutit on sisse lülitatud lähitule hõõgniit;

5 minutit on sisse lülitatud kõik hõõgniidid;

| c) | grupeeritud valgustusfunktsioonide korral lülitatakse kõik need funktsioonid samaaegselt sisse üksikfunktsioonide jaoks määratletud ajavahemiku jooksul,






  a) | võttes arvesse ka vastastikku ühendatud valgustusfunktsioonide kasutamist, |
| --- | --- | --- |

c)

grupeeritud valgustusfunktsioonide korral lülitatakse kõik need funktsioonid samaaegselt sisse üksikfunktsioonide jaoks määratletud ajavahemiku jooksul,

a)

võttes arvesse ka vastastikku ühendatud valgustusfunktsioonide kasutamist,

| b) | vastavalt tootja juhistele. |
| --- | --- |

b)

vastavalt tootja juhistele.

1.1.1.2.   Katsepinge

Pinget tuleb reguleerida nii, et rakendatav võimsus oleks 6 V või 12 V hõõglampide puhul hõõglampe käsitlevas eeskirjas (eeskiri nr 37) sätestatud nimivõimsusest 15 % võrra suurem ning 24 V hõõglampide puhul ettenähtud nimivõimsusest 26 % võrra suurem.

Rakendatav võimsus peab kõikidel juhtudel olema kooskõlas 12 V nimipingega hõõglambi vastava väärtusega, välja arvatud juhul, kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et esilaternat võib kasutada teistsugusel pingel. Viimasel juhul tehakse katse hõõglambiga, millel on maksimaalne võimsus, mida tohib kasutada.

1.1.2.   Katsetulemused

1.1.2.1.   Visuaalne kontroll

Kui esilaterna temperatuur on ühtlustunud ümbritseva keskkonna temperatuuriga, tuleb esilaterna hajutiklaasi ja välimist hajutiklaasi (kui see on olemas) puhastada puhta niiske puuvillase lapiga. Seejärel kontrollitakse seda visuaalselt: esilaterna hajutiklaasil ega välimisel hajutiklaasil (selle olemasolul) ei tohi olla ühtki tuvastatavat moonutust, deformatsiooni, mõra ega värvimuutust.

1.1.2.2.   Fotomeetriline katse

Käesoleva eeskirja nõuete kohaselt tuleb fotomeetrilisi väärtusi kontrollida järgmistes punktides:

lähitule puhul:

50 R – B 50 L – HV parempoolseks liikluseks projekteeritud esilaternatel,

50 L – B 50 R – HV vasakpoolseks liikluseks projekteeritud esilaternatel;

kaugtule puhul:

väärtusele Emax vastav punkt.

Esilaterna aluse võimaliku kuumusdeformatsiooni arvessevõtmiseks võib teha teise joondamise (varju piiri asukoha muutumist käsitletakse käesoleva lisa punktis 2). Lubatav erinevus fotomeetriliste näitajate ja enne katset mõõdetud väärtuste vahel on 10 %, mis sisaldab ka fotomeetriliste mõõtmiste lubatud viga.

1.2.   Määrdunud esilatern

Pärast esilaterna katsetamist punkti 1.1 kohaselt tuleb lasta sel pärast punktis 1.2.1 ettenähtud viisil ettevalmistamist töötada ühe tunni vältel punktis 1.1.1 kirjeldatud viisil ning seejärel kontrollida seda punktis 1.1.2 ettenähtud viisil.

1.2.1.   Esilaterna ettevalmistamine

1.2.1.1.   Katsesegu

1.2.1.1.1.   Esilaterna puhul, mille välimine hajutiklaas on klaasist,

peab esilaternale kantav vee ja saasteaine segu koosnema:

9 osast (kaalu järgi) kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm,

1 osast (kaalu järgi) taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm,

0,2 osast (kaalu järgi) NaCMC-st (3) ja

sobivast kogusest destilleeritud veest maksimaalse elektrijuhtivusega ≤ 1 mS/m.

Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva.

1.2.1.1.2.   Esilaterna puhul, mille välimine hajutiklaas on plastmaterjalist,

peab esilaternale kantav vee ja saasteaine segu koosnema:

9 osast (kaalu järgi) kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm,

1 osast (kaalu järgi) taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm,

0,2 osast (kaalu järgi) NaCMC-st (3),

13 osast (kaalu järgi) destilleeritud veest maksimaalse elektrijuhtivusega ≤ 1 mS/m ja

2 ± 1 osast (kaalu järgi) pindaktiivsest ainest (4).

Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva.

1.2.1.2.   Katsesegu kandmine esilaternale

Katsesegu kantakse ühtlaselt tervele esilaterna valgust kiirgavale pinnale ja lastakse siis kuivada. Kirjeldatud menetlust korratakse, kuni valgustatuse väärtus on järgmiste, käesolevas lisas kirjeldatud tingimuste kohaselt mõõdetud punktide väärtustega võrreldes 15–20 % langenud:

kaugtule fotomeetrilise jaotuse Emax väärtusele vastav punkt kaugtule-/lähitulelaterna puhul;

kaugtule fotomeetrilise jaotuse Emax väärtusele vastav punkt ainult kaugtulelaterna puhul; ainult lähitulelaterna puhul parempoolse liikluse jaoks projekteeritud laternal 50 R ja 50 V (5);

ainult lähitule puhul vasakpoolse liikluse jaoks projekteeritud laternal 50 L ja 50 V.

1.2.1.3.   Mõõteseadmed

Mõõteseadmed peavad olema samaväärsed esilaterna tüübikinnituskatsetel kasutatutega. Fotomeetrilises katses kasutatakse standardhõõglampi (võrdlushõõglampi).

2.   SOOJUSE MÕJUL TOIMUVA VARJU PIIRI VERTIKAALASENDI MUUTUMISE KATSE

Käesoleva katsega kontrollitakse, kas valgusvihu varju piiri kuumuse mõjul toimuv vertikaalasendist kõrvalenihkumine ei ületa töötavale lähitule esilaternale ettenähtud väärtust.

Esilaternaga, mida katsetati vastavalt käesoleva lisa punktile 1, tehakse katse nii, nagu on kirjeldatud käesoleva lisa punktis 2.1, eemaldamata esilaternat katseseadmelt ega muutmata selle asendit katseseadme suhtes.

2.1.   Katse

Katse tehakse kuivas ja tuulevaikses kohas, õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C.

Masstoodanguna valmistatud, vähemalt ühe tunni jooksul vanandatud hõõglampi kasutades lülitatakse esilaterna lähituli sisse esilaternat katseseadmest eemaldamata ega laterna asendit katseseadme suhtes muutmata. (Käesolevaks katseks reguleeritakse pinge niisuguseks, nagu on ette nähtud punktiga 1.1.1.2.) Varju piiri horisontaalse osa asendit (joone vv ja punkti B 50 L (parempoolne liiklus) või punkti B 50 R (vasakpoolne liiklus) läbiva vertikaaljoone vahel) kontrollitakse vastavalt 3 minutit (r3) ja 60 minutit (r60) pärast esilaterna sisselülitamist.

Eespool kirjeldatud varju piiri asukohamuutust mõõdetakse mis tahes meetodil, mis tagab piisava täpsuse ja reprodutseeritavad tulemused.

2.2.   Katsetulemused

2.2.1.   Milliradiaanides väljendatud tulemused loetakse vastuvõetavaks, kui esilaterna kohta registreeritud absoluutväärtus Δ r1 = r3 – r60 ei ületa 1,0 mrad (Δ rI ≤ 1,0 mrad).

2.2.2.   Kui eespool osutatud väärtus ületab 1,0 mrad, kuid ei ületa 1,5 mrad (1,0 mrad Δ rI ≤ 1,5 mrad), tehakse käesoleva lisa punktis 2.1 kirjeldatud viisil uus katse teise esilaternaga, mille puhul on eelnevalt kolm korda järjest rakendatud allpool kirjeldatud tsüklit, et stabiliseerida laterna mehaanilised osad statiivil asendis, mis kajastab esilaterna korrektset paigutust sõidukil:

lähitulel lastakse töötada 1 tunni vältel (pinge tuleb reguleerida punktis 1.1.1.2 ettenähtud viisil);

latern lülitatakse 1 tunniks välja.

Esilaternatüüp loetakse vastuvõetavaks, kui esimese näidise kohta mõõdetud absoluutväärtuse ΔrI ja teise näidise puhul mõõdetud absoluutväärtuse ΔrII aritmeetiline keskmine ei ületa 1,0 mrad.

Formula

---

(1)  Kui katsetatav esilatern on grupeeritud ja/või vastastikku ühendatud signaallaternatega, peavad viimased olema sisse lülitatud kogu katse jooksul. Kui tegemist on suunatulelaternaga, peab see olema sisse lülitatud vilkuvas režiimis ning sisse- ja väljalülitamise perioodid peavad olema ligikaudu võrdsed.

(2)  Kui esilaternal vilgutamisel töötab korraga kaks või rohkem hõõgniiti, ei käsitata seda hõõgniitide normaalse samaaegse kasutamisena.

(3)  NaCMC on karboksüülmetüültselluloosi naatriumsool, mida tavaliselt tähistatakse sümboliga CMC. Segus kasutataval NaCMC-l peab temperatuuri 20 °C juures olema asendatud rühmade määr 0,6–0,7 ja viskoossus 200–300 cP 2 % lahuse puhul.

(4)  Koguse lubatud hälve tuleneb vajadusest saavutada määrdumine, mis valgub õigesti laiali kogu plastist hajutiklaasil.

(5)  Punkt 50V asub 375 mm punktist HV allpool vertikaaljoonel v-v, kui ekraan on 25 m kaugusel.

---

5. LISA

TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUSE NÄIDISED

(Vt käesoleva eeskirja punkti 4)

Joonis 1

a = 12 mm min

Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern vastab käesoleva eeskirja nõuetele seoses nii lähi- kui ka kaugtulega ning on projekteeritud üksnes parempoolseks liikluseks.

Märkus:

tüübikinnitusnumber ja lisatähised paigutatakse ringjoone lähedale ja E-tähe kohale või alla või E-tähest paremale või vasakule. Tüübikinnitusnumbri numbrid peavad olema E-tähe suhtes samal pool ja tähega samas suunas.

Rooma numbrite kasutamisest tüübikinnitusnumbrina tuleks hoiduda, et vältida nende segiajamist teiste sümbolitega.

| Joonis 2 | Joonis 3a |
| --- | --- |

Joonis 2

Image 4

Joonis 3a

Image 5

Joonis 3b

Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern vastab käesoleva eeskirja nõuetele seoses nii lähi- kui ka kaugtulega ning on projekteeritud:

| ainult vasakpoolse liikluse jaoks; | mõlema liiklussüsteemi jaoks, kasutades optilise osa või laterna sobivat reguleerimist sõidukil. |
| --- | --- |

ainult vasakpoolse liikluse jaoks;

mõlema liiklussüsteemi jaoks, kasutades optilise osa või laterna sobivat reguleerimist sõidukil.

| Joonis 4 | Joonis 5 |
| --- | --- |

Joonis 4

Image 7

Joonis 5

Image 8

Eespool kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern on varustatud plastmaterjalist hajutiklaasiga, vastab käesoleva eeskirja nõuetele üksnes seoses lähitulega ja on projekteeritud:

| mõlema liiklussüsteemi jaoks; | ainult parempoolse liikluse jaoks. |
| --- | --- |

mõlema liiklussüsteemi jaoks;

ainult parempoolse liikluse jaoks.

| Joonis 6 | Joonis 7 |
| --- | --- |

Joonis 6

Image 9

Joonis 7

Image 10

Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern vastab käesoleva eeskirja nõuetele:

| ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult vasakpoolse liikluse jaoks; | ainult seoses kaugtulega. |
| --- | --- |

ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult vasakpoolse liikluse jaoks;

ainult seoses kaugtulega.

| Joonis 8 | Joonis 9 |
| --- | --- |

Joonis 8

Image 11

Joonis 9

Image 12

Käesoleva eeskirja nõuetele vastava esilaterna tunnuskood; laternal on plastmaterjalist hajutiklaas ja see vastab eeskirja nr 1 nõuetele:

| seoses lähi- ja kaugtulega ning on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks; | ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult vasakpoolse liikluse jaoks. |
| --- | --- |

seoses lähi- ja kaugtulega ning on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks;

ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult vasakpoolse liikluse jaoks.

Lähitulelaterna hõõgniit ei sütti samaaegselt kaugtulelaterna hõõgniidiga ja/või mis tahes muu esilaternaga, millega see võib olla vastastikku ühendatud.

Grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate lihtsustatud märgistus

Joonis 10

(Püst- ja põikjooned näitavad skemaatiliselt valgussignaalseadme kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osa.)

NÄIDIS A

NÄIDIS B

NÄIDIS C

NÄIDIS D

Märkus: neli eespool kujutatud näidist vastavad järgmistele tüübikinnitusmärgiga valgustusseadmetele:

eesmine ääretulelatern, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 7, mida on muudetud 01-seeria muudatustega;

nii parem- kui ka vasakpoolseks liikluseks projekteeritud lähitulega ja kaugtulega esilatern, mis on varustatud plastmaterjalist hajutiklaasiga ja saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 1, mida on muudetud 01-seeria muudatustega;

eesmine udutulelatern, mis on varustatud plastmaterjalist hajutiklaasiga ja saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 19, mida on muudetud 02-seeria muudatustega;

eesmine suunatulelatern (kategooria 1a), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 6, mida on muudetud 02-seeria muudatustega.

Joonis 11

Esilaternaga vastastikku ühendatud latern

Näidis 1

Näidisel esitatakse sellise plastmaterjalist hajutiklaasi märgistus, mis on mõeldud kasutamiseks eri tüüpi esilaternate puhul, nimelt:

kas: esilatern nii parempoolseks kui vasakpoolseks liikluseks projekteeritud lähitulega ja vahemikku 86 250 kuni 101 250 kandelat jääva maksimaalse valgustugevusega kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) kooskõlas eeskirjaga nr 20, mida on muudetud 02-seeria muudatustega, ja

mis on vastastikku ühendatud

eesmise ääretulelaternaga, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 7, mida on muudetud 01-seeria muudatustega;

või: esilatern nii parempoolseks kui vasakpoolseks liikluseks mõeldud lähitulega ja kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) kooskõlas eeskirjaga nr 1, mida on muudetud 01-seeria muudatustega,

ja mis on vastastikku ühendatud samasuguse eesmise ääretulelaternaga, nagu eespool kirjeldatud;

või isegi: üks eespool nimetatud esilaternatest, mis on tüübikinnituse saanud üksiklaternana.

Esilaterna korpus kannab ainsat kehtivat tüübikinnitusnumbrit, näiteks:

or

or

or

Näidis 2

Näidis vastab sellise plastmaterjalist hajutiklaasi märgistusele, mida kasutatakse kahest esilaternast koosneva koostu puhul, mis on tüübikinnituse saanud Prantsusmaal (E2) ning koosneb nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks mõeldud lähitulega ja vahemikku x kuni y kandelat jääva maksimaalse valgustugevusega kaugtulega esilaternast, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 1, mida on muudetud 01-seeria muudatustega, ning vahemikku w kuni z kandelat jääva maksimaalse valgustugevusega kaugtulega esilaternast, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 20, mida on muudetud 02-seeria muudatustega, ning kõikide kaugtulede maksimaalne valgustugevus jääb vahemikku 86 250 ja 101 250 kandelat.

---

6. LISA

MÕÕTEEKRAANID

A.   Parempoolseks liikluseks projekteeritud esilatern

(mõõtmed millimeetrites)

tee telgjoon

ZONE III

ZONE II

ZONE IV

ZONE I

ühtne Euroopa valgusvihk

| h-h: horisontaaltasapind | läbib esilaterna fookuse |
| --- | --- |
| v-v: vertikaaltasapind |

h-h: horisontaaltasapind

läbib esilaterna fookuse

v-v: vertikaaltasapind

B.   Vasakpoolseks liikluseks projekteeritud esilatern

(mõõtmed millimeetrites)

ZONE III

ZONE II

ZONE IV

ZONE I

tee telgjoon

ühtne Euroopa valgusvihk

| h-h: horisontaaltasapind | läbib esilaterna fookuse |
| --- | --- |
| v-v: vertikaaltasapind |

h-h: horisontaaltasapind

läbib esilaterna fookuse

v-v: vertikaaltasapind

C.   Valgustuse mõõtepunktid

Zone A

Zone B

Märkus: joonis näitab mõõtepunkte parempoolse liikluse jaoks. Vasakpoolse liikluse puhul asuvad punktid 7 ja 8 vastavates kohtades pildi paremal poolel.

---

7. LISA

Plastmaterjalist hajutiklaasidega laternatele esitatavad nõuded – hajutiklaasi või materjalinäidiste ja laternakoostude katsetamine

1.   ÜLDISED NÕUDED

1.1.   Vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.4 katsetamiseks antud näidised peavad vastama käesoleva lisa punktides 2.1–2.5 esitatud nõuetele.

1.2.   Vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.3 katsetamiseks antud plastmaterjalist hajutiklaasidega laternakoostude kaks näidist peavad hajutiklaasi materjali suhtes vastama käesoleva lisa punktis 2.6 esitatud nõuetele.

1.3.   Plastmaterjalist hajutiklaaside näidistele või materjalinäidistele koos peegeldiga, millele on ette nähtud paigaldada hajutiklaas (kui peegeldi on kasutusel), tehakse tüübikinnituskatsed käesoleva lisa 1. liite tabelis A määratletud kronoloogilises järjekorras.

1.4.   Kui aga tootja suudab tõendada, et toode on juba läbinud punktidega 2.1–2.5 ettenähtud katsed või mõne muu eeskirja kohased võrdväärsed katsed, ei ole nimetatud katseid vaja korrata; kohustuslikud on ainult 1. liite tabelis B ettenähtud katsed.

2.   KATSED

2.1.   Vastupidavus temperatuurimuutustele

2.1.1.   Katsed

Kolme uut näidist (hajutiklaasi) katsetatakse temperatuuri ja suhtelise õhuniiskuse muutumise viie tsükli jooksul vastavalt järgmisele programmile:

3 tundi temperatuuril 40 °C ± 2 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 85–95 %;

1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %;

15 tundi temperatuuril – 30 °C ± 2 °C;

1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %;

3 tundi temperatuuril 80 °C ± 2 °C;

1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %.

Enne seda katset tuleb näidiseid hoida vähemalt neli tundi temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %.

Märkus: näidiste ühetunnine temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoidmine peab sisaldama termilise šoki ärahoidmiseks vajalikku ühelt temperatuurilt teisele ülemineku etappi.

2.1.2.   Fotomeetrilised mõõtmised

2.1.2.1.   Meetod

Enne ja pärast katset tehakse näidiste fotomeetrilised mõõtmised.

Mõõtmised tehakse standardlaternaga järgmistes punktides:

lähitulelaterna või lähi- ja kaugtulega laterna lähitulega punktides B 50 L ja 50 R (B 50 R ja 50 L vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud laternate puhul);

kaugtulelaterna või kaug- ja lähitulelaterna kaugtulega väärtusele Emax vastavas punktis.

2.1.2.2.   Tulemused

Igal näidisel enne ja pärast katset mõõdetud fotomeetriliste väärtuste erinevus ei tohi ületada 10 %, mille hulka kuulub fotomeetrilise menetluse lubatud hälve.

2.2.   Vastupidavus atmosfäärimõjudele ja keemilistele mõjuritele

2.2.1.   Vastupidavus atmosfäärimõjudele

Kolmele uuele näidisele (hajutiklaasile või materjalinäidisele) rakendatakse kiirgust allikast, mille energia spektraaljaotus on samasugune kui mustal kehal temperatuuril vahemikus 5 500–6 000 K. Kiirgusallika ja näidiste vahele asetatakse sobivad filtrid, et minimeerida alla 295 nm ja üle 2 500 nm lainepikkusega kiirgust. Näidistele rakendatakse energeetilist valgustust võimsusega 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 nii pikaks ajaks, et näidiste poolt saadav valgusenergia on 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Katseseadises näidiste tasemele paigutatud mustal paneelil mõõdetud temperatuur peab olema 50 °C ± 5 °C. Ühtlase kiirguse tagamiseks peavad näidised pöörlema ümber kiirgusallika kiirusega, mis jääb vahemikku 1–5 p/min. Näidistele piserdatakse destilleeritud vett juhtivusega alla 1 mS/m temperatuuril 23 ±5 °C vastavalt järgmisele tsüklile:

| pihustamine | : | 5 minutit; |
| --- | --- | --- |
| kuivatamine | : | 25 minutit. |

pihustamine

:

5 minutit;

kuivatamine

:

25 minutit.

2.2.2.   Vastupidavus keemilistele mõjuritele

Pärast punktis 2.2.1 kirjeldatud katset ja punktis 2.2.3.1 kirjeldatud mõõtmist töödeldakse kolme nimetatud näidist punktis 2.2.2.2 kirjeldatud viisil punktis 2.2.2.1 määratletud seguga.

2.2.2.1.   Katsesegu

Katsesegu koosneb (mahu järgi) 61,5 protsendist n-heptaanist, 12,5 protsendist tolüeenist, 7,5 protsendist etüültetrakloriidist, 12,5 protsendist triklooretüleenist ja 6 protsendist ksüleenist.

2.2.2.2.   Katsesegu pealekandmine

Niisutada (ISO 105 kohast) puuvillasest riidest lappi, kuni see on punktis 2.2.2.1 kirjeldatud segust märg, ja hõõruda sellega 10 sekundi pärast 10 minutit näidise välispinda survega 50 N/cm2, mis vastab 14 × 14 mm suurusega katsepinnal jõule 100 N.

Nimetatud kümneminutilise ajavahemiku jooksul niisutatakse lappi seguga uuesti, nii et pealekantav vedelik oleks koostiselt jätkuvalt identne ettenähtud katseseguga.

Pealekandmise ajal on pragude tekkimise ärahoidmiseks lubatud näidisele rakendatavat survet kompenseerida.

2.2.2.3.   Puhastamine

Pärast katsesegu pealekandmist kuivatatakse näidiseid välisõhus ja pestakse seejärel punktis 2.3 (Vastupidavus puhastusainetele) kirjeldatud seguga temperatuuril 23 °C ± 5 °C.

Seejärel tuleb näidiseid temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoolikalt loputada destilleeritud veega, mis ei sisalda üle 0,2 % lisandeid, ja pühkida seejärel pehme lapiga.

2.2.3.   Tulemused

2.2.3.1.   Pärast atmosfäärimõjudele vastupidavuse katset ei tohi näidiste välispinnas olla pragusid, kriimustusi, mõrasid ega deformatsioone ja läbipaistvuse muutumise keskmine väärtus
  Formula
  , mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,020 (Δ tm ≤ 0,020).

2.2.3.2.   Pärast keemilistele ainetele vastupidavuse katset ei tohi näidistel olla keemiliste ainete jälgi, mis võivad põhjustada muutusi valguse hajumises, mille keskhälve
  Formula
  , mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,020 (Δ dm ≤ 0,020).

2.3.   Vastupidavus puhastusainetele ja süsivesinikele

2.3.1.   Vastupidavus puhastusainetele

Kolme näidise (hajutiklaasi või materjalinäidise) välispinda kuumutatakse temperatuurini 50 °C ± 5 °C ja kastetakse seejärel viieks minutiks segusse, mille temperatuur on 23 °C ± 5 °C ja mis koosneb 99 osast destilleeritud veest maksimaalse lisandite sisaldusega 0,02 % ja ühest osast alküülarüülsulfonaadist.

Katse lõpul kuivatatakse näidiseid temperatuuril 50 °C ± 5 °C. Näidiste pinda puhastatakse niiske lapiga.

2.3.2.   Vastupidavus süsivesinikele

Seejärel hõõrutakse kolme näidise välispinda ühe minuti jooksul kergelt lapiga, mida on immutatud 70 % (mahu järgi) n-heptaanist ja 30 % tolüeenist koosnevas segus, ning kuivavatakse seejärel välisõhus.

2.3.3.   Tulemused

Pärast kahe nimetatud katse tegemist ei tohi läbipaistvuse muutumise keskmine väärtus
  Formula
  , mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ületada 0,010 (Δ tm ≤ 0,010).

2.4.   Vastupidavus mehaanilisele kulumisele

2.4.1.   Mehaanilise kulumise katse meetod

Kolme uue näidise (hajutiklaasi) välispinnale rakendatakse ühtlase mehaanilise kulutamise katset meetodil, mida on kirjeldatud käesoleva lisa 3. liites.

2.4.2.   Tulemused

Pärast nimetatud katset mõõdetakse muutusi:

läbipaistvuses:
  Formula

ja valguse hajumises:
  Formula

vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele käesoleva eeskirja punktis 2.2.4 määratletud alal. Kolme näidise keskmine väärtus peab vastama järgmistele tingimustele: (Δ tm ± 0,100); (Δdm ± 0,050).

2.5.   Pinnete olemasolul: pinnete nakkekatse

2.5.1.   Näidise ettevalmistamine

Hajutiklaasi pindesse lõigatakse žiletiteraga või nõelaga 20 mm × 20 mm suurune ruudustik ruutude suurusega umbes 2 mm × 2 mm. Terale või nõelale avaldatav surve peab olema piisav vähemalt pinde läbilõikamiseks.

2.5.2.   Katse kirjeldus

Kasutage kleeplinti nakkejõuga 2 N / laiuse cm ± 20 %, mida mõõdetakse käesoleva lisa 4. liites määratletud standardtingimustes. Nimetatud kleeplint, mille laius peab olema vähemalt 25 mm, surutakse vähemalt 5 minutiks vastu punktis 2.5.1 kirjeldatud viisil ettevalmistatud pinda.

Seejärel koormatakse kleeplinti nii, et katsetatava pinna nakkejõu suhtes rakendub vastava pinna suhtes risti mõjuv vastujõud. Selles faasis tõmmatakse kleeplint ühtlase kiirusega 1,5 m/s ±0,2 m/s pinnalt ära.

2.5.3.   Tulemused

Ruudustikuga kaetud piirkonnas ei tohi esineda märgatavaid kahjustusi. Ruutude lõikepunktides või lõigete servades on kahjustused lubatud juhul, kui kahjustatud piirkond ei ületa 15 % ruudustikuga kaetud pindalast.

2.6.   Plastmaterjalist hajutiklaasiga esilaternakoostu katsetamine

2.6.1.   Hajutiklaasi pinna vastupidavus mehaanilisele kulumisele

2.6.1.1.   Katsed

Laternanäidise nr 1 hajutiklaasiga tehakse punktis 2.4.1 kirjeldatud katse.

2.6.1.2.   Tulemused

Pärast katset ei tohi laternaga tehtud käesoleva eeskirja kohaste fotomeetriliste mõõtmiste tulemused ületada punktide B 50 L ja HV jaoks ettenähtud maksimumväärtusi rohkem kui 30 % võrra ega olla rohkem kui 10 % võrra väiksemad punkti 75 R jaoks ettenähtud miinimumväärtustest (vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud esilaternate puhul tuleb arvestada punktidega B 50 R, HV ja 75 L).

2.6.2.   Pinnete olemasolul: pinnete nakkekatse

Laternanäidise nr 2 hajutiklaasiga tehakse punktis 2.5 kirjeldatud katse.

3.   TOODANGU NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMINE

Hajutiklaaside valmistamiseks kasutatavate materjalidega seoses peetakse seeriasse kuuluvaid laternaid käesoleva eeskirja nõuetele vastavaks, kui:

3.1.1.   pärast keemilistele mõjuritele, puhastusainetele ja süsivesinikele vastupidavuse katseid ei esine näidiste välispinnal palja silmaga märgatavaid pragusid, lõhesid ega deformatsioone (vt punktid 2.2.2, 2.3.1 ja 2.3.2);

3.1.2.   pärast punktis 2.6.1.1 kirjeldatud katset jäävad punktis 2.6.1.2 nimetatud mõõtepunktide fotomeetrilised väärtused vastavusse käesoleva eeskirjaga toodangu nõuetele vastavuse suhtes kehtestatud piirnormidega.

3.2.   Kui katsetulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid juhuslikkuse põhimõttel valitud teise esilaternanäidisega.

1. LIIDE

TÜÜBIKINNITUSKATSETE KRONOLOOGILINE JÄRJEKORD

A.   Plastmaterjalide katsetamine (hajutiklaasid või materjalinäidised, mis on katsetamiseks esitatud vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.4)

| Näidised Katsed | Hajutiklaasid või materjalinäidised | Hajutiklaasid |
| --- | --- | --- |
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| 1.1. | Piiratud fotomeetrilised parameetrid (punkt 2.1.2) |

Näidised Katsed

Hajutiklaasid või materjalinäidised

Hajutiklaasid

1

2

3

4

5

6

7

8

9

10

11

12

13

1.1.

Piiratud fotomeetrilised parameetrid (punkt 2.1.2)

x

x

x

| 1.1.1. | Temperatuurimuutus (punkt 2.1.1) |
| --- | --- |

1.1.1.

Temperatuurimuutus (punkt 2.1.1)

x

x

x

| 1.1.2. | Piiratud fotomeetrilised parameetrid (punkt 2.1.2) |
| --- | --- |

1.1.2.

Piiratud fotomeetrilised parameetrid (punkt 2.1.2)

x

x

x

| 1.2.1. | Läbipaistvuse mõõtmine |
| --- | --- |

1.2.1.

Läbipaistvuse mõõtmine

x

x

x

x

x

x

x

x

x

| 1.2.2. | Valguse hajumise mõõtmine |
| --- | --- |

1.2.2.

Valguse hajumise mõõtmine

x

x

x

x

x

x

| 1.3. | Atmosfäärimõjurid (punkt 2.2.1) |
| --- | --- |

1.3.

Atmosfäärimõjurid (punkt 2.2.1)

x

x

x

| 1.3.1. | Läbipaistvuse mõõtmine |
| --- | --- |

1.3.1.

Läbipaistvuse mõõtmine

x

x

x

| 1.4. | Keemilised mõjurid (punkt 2.2.2) |
| --- | --- |

1.4.

Keemilised mõjurid (punkt 2.2.2)

x

x

x

| 1.4.1. | Valguse hajumise mõõtmine |
| --- | --- |

1.4.1.

Valguse hajumise mõõtmine

x

x

x

| 1.5. | Puhastusained (punkt 2.3.1) |
| --- | --- |

1.5.

Puhastusained (punkt 2.3.1)

x

x

x

| 1.6. | Süsivesinikud (punkt 2.3.2) |
| --- | --- |

1.6.

Süsivesinikud (punkt 2.3.2)

x

x

x

| 1.6.1. | Läbipaistvuse mõõtmine |
| --- | --- |

1.6.1.

Läbipaistvuse mõõtmine

x

x

x

| 1.7. | Kulumine (punkt 2.4.1) |
| --- | --- |

1.7.

Kulumine (punkt 2.4.1)

x

x

x

| 1.7.1. | Läbipaistvuse mõõtmine |
| --- | --- |

1.7.1.

Läbipaistvuse mõõtmine

x

x

x

| 1.7.2. | Valguse hajumise mõõtmine |
| --- | --- |

1.7.2.

Valguse hajumise mõõtmine

x

x

x

| 1.8. | Nake (punkt 2.5) |
| --- | --- |

1.8.

Nake (punkt 2.5)

x

B.   Laternakoostude katsetamine (katsetamiseks esitatud vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.3)

| Katsed | Laternakoost |
| --- | --- |
| Näidis nr |
| | 1 | 2 |
| 2.1. | Kulumine (punkt 2.6.1.1) |

Katsed

Laternakoost

Näidis nr

1

2

2.1.

Kulumine (punkt 2.6.1.1)

x

| 2.2. | Fotomeetria (punkt 2.6.1.2) |
| --- | --- |

2.2.

Fotomeetria (punkt 2.6.1.2)

x

| 2.3. | Nake (punkt 2.6.2) |
| --- | --- |

2.3.

Nake (punkt 2.6.2)

x

2. LIIDE

Valguse hajumise ja läbipaistvuse mõõtmise meetod

1.   MÕÕTESEADMED (vt joonis)

Kollimaatori K valgusvihku poolhajuvusega
  Formula
  piiratakse diafragmaga DT, mille ava on 6 mm ja mille vastu asetatakse näidisealus.

Konvergentne akromaatiline hajutiklaas L2, mida on korrigeeritud sfäärilise moonutuse suhtes, ühendab diafragmat DT fotomeetri anduriga R; läätse L2 diameeter peab olema selline, et see ei kataks näidise poolt hajutatavat valgust koonuse ulatuses, mille ülemine poolnurk on
  Formula
  .

Ringdiafragma DD nurkadeg
  Formula
  ja
  Formula
  asetatakse läätse L2 kujutise fokaaltasandisse.

Diafragma läbipaistmatu keskmine osa on vajalik otsesest valgusallikast saabuva valguse kõrvaldamiseks. Diafragma keskmist osa peab olema võimalik valgusvihust niimoodi eemaldada, et see lähtestub täpselt esialgsesse asendisse.

Vahekaugus L2 DT ja hajutiklaasi L2 fookuskaugus F2 (1) valitakse nii, et kujutis DT katab täielikult anduri R.

Kui esialgselt langevat valgust väljendatakse tuhandetes ühikutes, peab iga lugemi absoluutne täpsus olema väiksem kui üks ühik.

2.   MÕÕTMISED

Tuleb võtta järgmised lugemid.

| Lugem | Näidisega | DD keskmise osaga | Iseloomustav suurus |
| --- | --- | --- | --- |
| T1 | ei | ei | Langeva valgusvoo esimene lugem |
| T2 | jah
  (enne katset) | ei | Uue materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° moodustatud väljal |
| T3 | jah
  (pärast katset) | ei | Katsetatud materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° moodustatud väljal |
| T4 | jah
  (enne katset) | jah | Uue materjali poolt hajutatud valgusvoog |
| T5 | jah
  (pärast katset) | jah | Katsetatud materjali poolt hajutatud valgusvoog |

Lugem

Näidisega

DD keskmise osaga

Iseloomustav suurus

T1

ei

ei

Langeva valgusvoo esimene lugem

T2

jah

(enne katset)

ei

Uue materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° moodustatud väljal

T3

jah

(pärast katset)

ei

Katsetatud materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° moodustatud väljal

T4

jah

(enne katset)

jah

Uue materjali poolt hajutatud valgusvoog

T5

jah

(pärast katset)

jah

Katsetatud materjali poolt hajutatud valgusvoog

---

(1)  Läätse L2 fookuskauguseks soovitatakse ligikaudu 80 mm.

3. LIIDE

PIHUSTUSKATSE MEETOD

1.   KATSESEADMED

1.1.   Pihustuspüstol

Kasutatav pihustuspüstol peab olema varustatud 1,3 mm läbimõõduga düüsiga, mis võimaldab vedeliku voolukiirust 0,24 l/min ±0,02 l/min töörõhul 6,0 bar – 0, +0,5 bar.

Nimetatud kasutustingimustes moodustuva lehvikukujulise liivajoa poolt kulutataval pinnal tekkiva mustri läbimõõt peab düüsist 380 ± 10 mm kaugusel olema läbimõõduga 170 ± 50 mm.

1.2.   Katsesegu

Katsesegu koostis peab olema järgmine:

kvartsliiv, kõvadusega Mohri skaala järgi 7, terasuurusega 0–0,2 mm, ligikaudu normaaljaotusega ning nurgateguriga 1,8–2;

vesi, karedusega mitte üle 205 g/m3, segus, mis sisaldab 25 g liiva liitri vee kohta.

2.   KATSE

Laternate hajutiklaaside välispinnale lastakse üks kord või rohkem kordi toimida eespool kirjeldatud viisil moodustatud liivajoal. Juga tuleb pihustada katsetatava pinna suhtes ligikaudu risti.

Kulumist kontrollitakse ühe või mitme klaasinäidise abil, mis asetatakse võrdlusnäidis(t)ena katsetatavate hajutiklaaside lähedale. Segu pihustatakse pinnale, kuni valguse hajumise 2. liites kirjeldatud viisil mõõdetud muutumine näidistel vastab järgmisele väärtusele:

Formula

Kogu katsetatava pinna ühtlase kulumise kontrollimiseks võib kasutada mitut võrdlusnäidist.

4. LIIDE

KLEEPLINDI NAKKEKATSE

1.   EESMÄRK

Käesolev meetod võimaldab määrata standardtingimustes kleeplindi lineaarset nakkejõudu klaasplaadi suhtes.

2.   PÕHIMÕTE

Jõu mõõtmine, mis on vajalik kleeplindi klaasplaadilt 90° nurga all eemaldamiseks.

3.   ETTENÄHTUD KESKKONNATINGIMUSED

Ümbritseva keskkonna temperatuur peab olema 23 °C ± 5 °C ja suhteline õhuniiskus 65 ± 15 %.

4.   KATSETÜKID

Enne katsetamist konditsioneeritakse näidiseks oleva kleeplindi rulli 24 tunni jooksul ettenähtud keskkonnatingimustel (vt punkt 3).

Igast rullist katsetatakse viit 400 mm pikkust katsetükki. Need võetakse rullist pärast kolme pealmise kihi kõrvaldamist.

5.   MENETLUS

Katse tuleb teha punktis 3 kirjeldatud keskkonnatingimustes.

Võetakse viis katsetükki, keerates linti radiaalsuunas lahti kiirusel ca 300 mm/s. Seejärel kinnitatakse katsetükid järgneva 15 sekundi jooksul järgmisel viisil.

Lint kantakse sõrme pideva pikisuunalise hõõruva liigutusega, liigselt klaasplaadile surumata, nii et lindi ja klaasplaadi vahele ei jääks õhumulle.

Klaasplaadile kinnitatud lint jäetakse 10 minutiks ettenähtud keskkonnatingimustesse.

Eemaldatakse umbes 25 mm pikkune katsetükk plaadilt katsetükiga risti olevas tasapinnas. Kinnitatakse plaat ja painutatakse lindi vaba ots 90° all tagasi. Rakendatakse jõudu nii, et lindi ja plaadi eraldusjoon on selle jõu ja plaadi suhtes risti.

Tõmmatakse linti selle eemaldamiseks kiirusega 300 mm/s ± 30 mm/s ja registreeritakse selleks vajalik jõud.

6.   TULEMUSED

Saadud viis väärtust tuleb seada suuruse järjekorda ja võtta mõõtmistulemuseks mediaan. Nimetatud väärtust väljendatakse njuutonites lindi laiuse sentimeetri kohta.

---

8. LISA

NÄIDISTE VÕTMISE MIINIMUMNÕUDED

1.   ÜLDOSA

1.1.   Vastavusnõudeid peetakse käesoleva eeskirja nõuete kohaselt, kui neid on, mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.

Masstoodanguna valmistatavate esilaternate vastavust fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele ei vaidlustata juhul, kui juhuslikult katsetamiseks valitud ja standardhõõglambiga varustatud esilaterna fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel:

1.2.1.   ei erine ükski mõõdetud väärtus käesolevas eeskirjas ettenähtud väärtustest rohkem kui 20 %. Väärtuste B 50 L (või R) ja III piirkonna puhul võib maksimumhälve olla vastavalt:

| B 50 L (või R) | 0,2 luksile vastavalt 20 % |
| --- | --- |
| | 0,3 luksile vastavalt 30 % |
| III piirkond | 0,3 luksile vastavalt 20 % |
| | 0,45 luksile vastavalt 30 % |

B 50 L (või R)

0,2 luksile vastavalt 20 %

0,3 luksile vastavalt 30 %

III piirkond

0,3 luksile vastavalt 20 %

0,45 luksile vastavalt 30 %

või kui

1.2.2.1.   lähitule puhul on käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtused täidetud punktis HV (lubatud hälbega +0,2 lx) ja sama suunatuse korral vähemalt ühes punktis igal mõõteekraanil (25 m kaugusel) järgmiste punktide ümber 15 cm raadiusega ringjoonega piiratud alal: B 50 L (või R) (lubatud hälbega +0,1 lx), 75 R (või L), 25 R, 25 L; ja kogu IV piirkonna alal, mis ei ole rohkem kui 22,5 cm joonest 25 R või 25 L kõrgemal;

1.2.2.2.   ja kui HV asub kaugtule puhul samavalgustustihedusjoone 0,75 Emax piires, kehtib kõikides käesoleva eeskirja punkti 6.6 kohaselt määratletud mõõtepunktides maksimumväärtustele lubatud hälve +20 % ja miinimumväärtustele lubatud hälve –20 %. Viitemärki ei võeta arvesse.

1.2.3.   Kui eespool kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, on lubatud esilaterna asendi muutmine tingimusel, et valgusvihu telje ümberpaiknemine ei ületa külgsuunas 1° paremale või vasakule.

1.2.4.   Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid teist standardhõõglampi kasutades.

1.2 5.   Ilmsete defektidega esilaternaid ei võeta arvesse.

1.2.6.   Viitemärki ei võeta arvesse.

1.3.   Värvsuskoordinaatide suhtes kohaldatavad nõuded peavad olema täidetud.

Valikkollast valgust kiirgava esilaterna fotomeetrilised tööparameetrid peavad vastama käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustele, mida on korrutatud koefitsiendiga 0,84.

2.   ESIMENE NÄIDISTE VÕTMINE

Esimesel näidiste võtmisel valitakse juhuslikkuse põhimõttel neli esilaternat. Esimese kahe laterna näidis märgistatakse A-tähega, teise kahe laterna näidis B-tähega.

2.1.   Nõuetele vastavust ei vaidlustata

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavust juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekanded ebasoodsas suunas on järgmised:

2.1.1.1.   näidis A

| A1 | ühel esilaternal | 0 % |
| --- | --- | --- |
| | ühel esilaternal mitte rohkem kui | 20 % |
| A2 | mõlemal esilaternal rohkem kui | 0 % |
| | kuid mitte rohkem kui | 20 % |
| | edasi näidisele B | |

A1

ühel esilaternal

0 %

ühel esilaternal mitte rohkem kui

20 %

A2

mõlemal esilaternal rohkem kui

0 %

kuid mitte rohkem kui

20 %

edasi näidisele B

2.1.1.2.   näidis B

| B1 | mõlemal esilaternal | 0 % |
| --- | --- | --- |

B1

mõlemal esilaternal

0 %

2.1.2.   või kui näidise A puhul on täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

2.2.   Nõuetele vastavus vaidlustatakse

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja nõuda tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

2.2.1.1.   näidis A

| A3 | ühel esilaternal mitte rohkem kui | 20 % |
| --- | --- | --- |
| | ühel esilaternal rohkem kui | 20 % |
| | kuid mitte rohkem kui | 30 % |

A3

ühel esilaternal mitte rohkem kui

20 %

ühel esilaternal rohkem kui

20 %

kuid mitte rohkem kui

30 %

2.2.1.2.   näidis B

| B2 | A2 korral | |
| --- | --- | --- |
| | ühel esilaternal rohkem kui | 0 % |
| | kuid mitte rohkem kui | 20 % |
| | ühel esilaternal mitte rohkem kui | 20 % |
| B3 | A2 korral | |
| | ühel esilaternal | 0 % |
| | ühel esilaternal rohkem kui | 20 % |
| | kuid mitte rohkem kui | 30 % |

B2

A2 korral

ühel esilaternal rohkem kui

0 %

kuid mitte rohkem kui

20 %

ühel esilaternal mitte rohkem kui

20 %

B3

A2 korral

ühel esilaternal

0 %

ühel esilaternal rohkem kui

20 %

kuid mitte rohkem kui

30 %

2.2.2.   või kui näidise A puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

2.3.   Tüübikinnituse tühistamine

Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 10 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised:

2.3.1.   näidis A

| A4 | ühel esilaternal mitte rohkem kui | 20 % |
| --- | --- | --- |
| | ühel esilaternal rohkem kui | 30 % |
| A5 | mõlemal esilaternal rohkem kui | 20 % |

A4

ühel esilaternal mitte rohkem kui

20 %

ühel esilaternal rohkem kui

30 %

A5

mõlemal esilaternal rohkem kui

20 %

2.3.2.   näidis B

| B4 | A2 korral | |
| --- | --- | --- |
| | ühel esilaternal mitte rohkem kui | 0 % |
| | kuid mitte rohkem kui | 20 % |
| | ühel esilaternal rohkem kui | 20 % |
| B5 | A2 korral | |
| | mõlemal esilaternal rohkem kui | 20 % |
| B6 | A2 korral | |
| | ühel esilaternal | 0 % |
| | ühel esilaternal rohkem kui | 30 % |

B4

A2 korral

ühel esilaternal mitte rohkem kui

0 %

kuid mitte rohkem kui

20 %

ühel esilaternal rohkem kui

20 %

B5

A2 korral

mõlemal esilaternal rohkem kui

20 %

B6

A2 korral

ühel esilaternal

0 %

ühel esilaternal rohkem kui

30 %

2.3.3.   või kui näidiste A ja B puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3.   KORDUV NÄIDISTE VÕTMINE

Katsete A3, B2 ja B3 puhul tuleb hiljemalt kaks kuud pärast teatamist võtta uued näidised: kahest esilaternast koosnev kolmas näidis C ja kahest esilaternast koosnev neljas näidis D, mis valitakse pärast toodangu ühtlustamist valminud laos oleva kauba hulgast.

3.1.   Nõuetele vastavust ei vaidlustata

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidise võtmise menetlusele ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavust juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

3.1.1.1.   näidis C

| C1 | ühel esilaternal | 0 % |
| --- | --- | --- |
| | ühel esilaternal mitte rohkem kui | 20 % |
| C2 | mõlemal esilaternal rohkem kui | 0 % |
| | kuid mitte rohkem kui | 20 % |
| | edasi näidisele D | |

C1

ühel esilaternal

0 %

ühel esilaternal mitte rohkem kui

20 %

C2

mõlemal esilaternal rohkem kui

0 %

kuid mitte rohkem kui

20 %

edasi näidisele D

3.1.1.2.   näidis D

| D1 | C2 korral | |
| --- | --- | --- |
| | mõlemal esilaternal | 0 % |

D1

C2 korral

mõlemal esilaternal

0 %

3.1. 2.   või kui näidise C puhul on täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3.2.   Nõuetele vastavus vaidlustatakse

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja nõuda tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

3.2.1.1.   näidis D

| D2 | C2 korral | |
| --- | --- | --- |
| | ühel esilaternal rohkem kui | 0 % |
| | kuid mitte rohkem kui | 20 % |
| | ühel esilaternal mitte rohkem kui | 20 % |

D2

C2 korral

ühel esilaternal rohkem kui

0 %

kuid mitte rohkem kui

20 %

ühel esilaternal mitte rohkem kui

20 %

3.2.1.2.   või kui näidise C puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3.3.   Tüübikinnituse tühistamine

Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 10 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised:

3.3.1.   näidis C

| C3 | ühel esilaternal mitte rohkem kui | 20 % |
| --- | --- | --- |
| | ühel esilaternal rohkem kui | 20 % |
| C4 | mõlemal esilaternal rohkem kui | 20 % |

C3

ühel esilaternal mitte rohkem kui

20 %

ühel esilaternal rohkem kui

20 %

C4

mõlemal esilaternal rohkem kui

20 %

3.3.2.   näidis D

| D3 | C2 korral | |
| --- | --- | --- |
| | ühel esilaternal 0 või rohkem kui | 0 % |
| | ühel esilaternal rohkem kui | 20 % |

D3

C2 korral

ühel esilaternal 0 või rohkem kui

0 %

ühel esilaternal rohkem kui

20 %

3.3.3.   või kui näidiste C ja D puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

4.   VARJU PIIRI VERTIKAALASENDI MUUTUMINE

Varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks kohaldatakse järgmist menetlust.

Ühte kooskõlas käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusega võetud näidise A esilaternat katsetatakse vastavalt 4. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetlusele pärast seda, kui sellele on kolm korda järjest rakendatud 4. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit.

Esilatern loetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa 1,5 mrad.

Kui nimetatud väärtus on suurem kui 1,5 mrad, kuid ei ületa 2,0 mrad, katsetatakse teist esilaternat ning seejärel ei tohi mõlemale näidisele registreeritud absoluutsete väärtuste keskmine ületada 1,5 mrad.

Kui aga kõnealune 1,5 mrad nõue ei ole näidise A puhul täidetud, tehakse sama menetlus näidise B kahe esilaternaga ja Δr väärtus ei tohi neist kummagi puhul ületada 1,5 mrad.

Joonis 1

2 seadet

Esimene näidiste võtmine

4 juhuslikult valitud seadet jagatakse näidisteks A ja B

2 seadet

LÕPP

edasi näidisele B

LÕPP

Ühtlustamine

Tootjalt nõutakse toodangu nõuetele vastavaks muutmist

2 seadet

Korduv näidiste võtmine

4 juhuslikult valitud seadet jagatakse näidisteks C ja D

2 seadet

Näidise A võimalikud tulemused

Näidise C võimalikud tulemused

LÕPP

edasi näidisele D

LÕPP

ühtlustamine

Näidise D võimalikud tulemused

Näidise B võimalikud tulemused

Tüübi-kinnituse tühistamine

Maksimaalne kõrvalekalle piirväärtustest ebasoodsas suunas (protsentides)

---

| 10.7.2010 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 177/40 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2010

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 177/40

---

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumise kuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 viimasest versioonist, mis on kättesaadav Internetis: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 6 – Mootorsõidukite ja nende haagiste suunatulede tüübikinnituse ühtsed sätted

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

01-seeria muudatuste 18. täiendus – jõustumise kuupäev: 24. oktoober 2009

18. täienduse 1. parandus – jõustumise kuupäev: 11. november 2009

01-seeria muudatuste 19. täiendus – jõustumise kuupäev: 19. august 2010

SISUKORD

EESKIRI

| 0. | Reguleerimisala |
| --- | --- |

0.

| 1. | Mõisted |
| --- | --- |

1.

| 2. | Tüübikinnituse taotlemine |
| --- | --- |

2.

| 3. | Märgistus |
| --- | --- |

3.

| 4. | Tüübikinnitus |
| --- | --- |

4.

| 5. | Üldnõuded |
| --- | --- |

5.

| 6. | Valgustugevus |
| --- | --- |

6.

| 7. | Katsemenetlus |
| --- | --- |

7.

| 8. | Valguse värvus |
| --- | --- |

8.

| 9. | Mootorsõidukite ja nende haagiste suunatuletüübi muudatused ning tüübikinnituse laiendamine |
| --- | --- |

9.

| 10. | Toodangu vastavus nõuetele |
| --- | --- |

10.

| 11. | Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral |
| --- | --- |

11.

| 12. | Tootmise lõplik peatamine |
| --- | --- |

12.

| 13. | Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ja haldusasutuste nimed ja aadressid |
| --- | --- |

13.

| 14. | Üleminekusätted |
| --- | --- |

14.

LISAD

| 1. lisa | Suunatulede kategooriad: nendesse kategooriatesse kuuluvate suunatulede valguse ruumis jaotumise nõutavad miinimumnurgad |
| --- | --- |

1. lisa

| 2. lisa | Teatis suunatulede tüübikinnituse andmise, selle laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või suunatulede tootmise lõpetamise kohta vastavalt eeskirjale nr 6 |
| --- | --- |

2. lisa

| 3. lisa | Tüübikinnitusmärgi kujundus |
| --- | --- |

3. lisa

| 4. lisa | Fotomeetrilised mõõtmised |
| --- | --- |

4. lisa

| 5. lisa | Merevaigukollase valguse määratlus – trikromaatilised koordinaadid |
| --- | --- |

5. lisa

| 6. lisa | Toodete vastavuskontrolli miinimumnõuded |
| --- | --- |

6. lisa

| 7. lisa | Näidiste võtmise miinimumnõuded |
| --- | --- |

7. lisa

0.   REGULEERIMISALA

Käesolevat eeskirja kohaldatakse L-, M-, N-, O- ja T-kategooria (1) sõidukite suunatulede suhtes.

1.   MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid:

1.1.   „Suunatuli” – mootorsõidukile või selle haagisele paigaldatud seadis, mille abil juht näitab oma kavatsust muuta sõiduki liikumissuunda. Käesolevat eeskirja kohaldatakse üksnes selliste fikseeritud/paigale kinnitatud vilkuva tulega valgustusseadiste suhtes, mis pannakse vilkuma vahelduva elektrivoolu abil.

1.2.   Käesolevas eeskirjas kasutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 48 ja selle muudatustes sätestatud mõisteid.

1.3.   „Eri tüüpi suunatuled” – laternad, mis erinevad üksteisest järgmiste oluliste tunnuste poolest:

| a) | kaubanimi või kaubamärk; |
| --- | --- |

a)

kaubanimi või kaubamärk;

| b) | optilise süsteemi näitajad (valgustugevus, valguse jaotusnurk, hõõglambi tüüp, valgusallika moodul jne); |
| --- | --- |

b)

optilise süsteemi näitajad (valgustugevus, valguse jaotusnurk, hõõglambi tüüp, valgusallika moodul jne);

| c) | suunatulelaternate kategooria; |
| --- | --- |

c)

suunatulelaternate kategooria;

| d) | valgustugevust reguleeriv juhtseadis (vajaduse korral). |
| --- | --- |

d)

valgustugevust reguleeriv juhtseadis (vajaduse korral).

Laternat ei loeta kuuluvaks teise tüüpi, kui tal on teist värvi hõõglamp või filter.

1.4.   Käesoleva eeskirja viidetega standardhõõglampidele ja eeskirjale nr 37 osutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 ja selle muudatuste seeriale.

2.   TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

2.1.   Suunatule tüübikinnituse taotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja. Selles tuleb täpsustada, millis(t)esse 1. lisale vastava(te)sse kategooria(te)sse (1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5 või 6) suunatuli kuulub; kui see kuulub 2. kategooriasse, siis kas see on muutmatu valgustugevusega (2a kategooria) või muudetava valgustugevusega (2b kategooria) ning kas suunatuld võib kasutada ka kahe sama kategooria laterna üksuses. Taotleja soovi korral määratakse taotluses ka kindlaks, kas seadist saab sõidukile paigaldada nullteljest erinevate kallete all sõiduki baastasandite ja maapinna suhtes või seda saab pöörata ümber nulltelje; sellised paigaldamise erijuhud märgitakse ära teatises.

Iga suunatuletüübi taotlusele tuleb lisada:

2.2.1.   piisavalt üksikasjalikud joonised (kolmes eksemplaris), mis võimaldavad kindlaks määrata suunatule tüübi ja kategooria ning millel on geomeetriliselt kujutatud suunatule sõidukile paigaldamise asend(id); katsetustes nullteljena kasutatav vaatlustelg (horisontaalnurk H = 0o, vertikaalnurk V = 0o) ning punkt, mis võetakse kõnealustes katsetustes nullkeskmeks. Joonistel tuleb näidata tüübikinnituse numbri ja lisatähise paigutus tüübikinnitusmärgi suhtes;

2.2.2.   tehniline lühikirjeldus, milles on esitatud (v.a mitteasendatavate valgusallikatega laternate puhul):

| a) | ettenähtud hõõglambi või hõõglampide kategooria(d), milleks on üks tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 37 ja selle muudatuste seerias sisalduvatest kategooriatest, ja/või |
| --- | --- |

a)

ettenähtud hõõglambi või hõõglampide kategooria(d), milleks on üks tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 37 ja selle muudatuste seerias sisalduvatest kategooriatest, ja/või

| b) | valgusallika mooduli tunnuskood; |
| --- | --- |

b)

valgusallika mooduli tunnuskood;

2.2.3.   2b kategooria suunatule puhul valgustugevust reguleeriva juhtseadise lühikirjeldus, tulede paigutusskeem ja kaherežiimsust võimaldava süsteemi näitajad;

2.2.4.   1., 1a, 1b, 2a ja 2b kategooria suunatulede puhul teave signaali kohta vastavalt punktile 6.2.2;

2.2.5.   kaks näidist. Kui tüübikinnitus hõlmab mitteidentseid, kuid sümmeetrilisi seadiseid, mille üks osa sobib paigaldamiseks sõiduki vasakule ning teine sõiduki paremale küljele, võivad kaks esitatud näidist olla identsed ning kohased paigaldamiseks ainult sõiduki paremale või vasakule küljele;

2b kategooria suunatule puhul tuleb taotlusele lisada valgustugevust reguleeriv juhtseadis või generaator, mis tekitab samasuguseid signaale.

3.   MÄRGISTUS

Kinnituse saamiseks esitatud seadistel peab olema:

3.1.   taotleja kaubanimi või kaubamärk; kõnealune märgistus peab olema selgelt loetav ja kustumatu;

3.2.   selgesti loetav ja kustumatu märgistus (v.a mitteasendatavate valgusallikatega laternate puhul), millel on esitatud:

| a) | ettenähtud hõõglambi või hõõglampide kategooria(d) ja/või |
| --- | --- |

a)

ettenähtud hõõglambi või hõõglampide kategooria(d) ja/või

| b) | valgusallika mooduli tunnuskood; |
| --- | --- |

b)

valgusallika mooduli tunnuskood;

3.3.   piisava suurusega ala punktiga 4.2 ettenähtud tüübikinnitusmärgi ja lisatähiste jaoks; kõnealune ala esitatakse ka punktis 2.2.1 osutatud joonistel;

3.4.   normpinge või pingevahemiku ja maksimaalse normvõimsuse märgistus (valgusallika elektroonilise juhtseadisega või valgustugevust reguleeriva juhtseadisega ja/või mitteasendatavate valgusallikatega ja/või valgusallika mooduli(te)ga laternate puhul);

valgusallika mooduli(te)ga laternate puhul peab valgusallika mooduli(te)le olema kantud:

3.5.1.   taotleja kaubanimi või kaubamärk; see märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu;

3.5.2.   mooduli tunnuskood; see märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu. Tunnuskood algab tähtedega „MD”, mis tähistab sõna „moodul”, millele järgneb punktiga 4.2.1.1 ettenähtud tüübikinnitusmärk ilma ringjooneta. Kui kasutatakse mitut mitteidentset valgusallika moodulit, järgnevad nimetatud tähtedele lisatähised või -märgid. See tunnuskood tuleb esitada punktis 2.2.1 nimetatud joonistel.

Tüübikinnitusmärk ei pea olema sama mis laternal, milles moodulit kasutatakse, kuid mõlemad märgistused peavad olema sama taotleja esitatud;

3.5.3.   normpinge või pingevahemiku ja maksimaalse normvõimsuse märgistus.

3.6.   Valgusallika elektroonilisele juhtseadisele või valgustugevust reguleerivale juhtseadisele, mis kuulub laterna juurde, aga ei sisaldu laterna korpuses, peab olema kantud tootja nimi ja tunnusnumber.

4.   TÜÜBIKINNITUS

4.1.   Üldosa

4.1.1.   Tüübikinnitus antakse, kui punkti 2.2.4 kohaselt tüübikinnituse saamiseks esitatud kaks seadist vastavad käesoleva eeskirja nõuetele.

4.1.2.   Kui grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad vastavad mitme 1958. aasta kokkuleppele lisatud eeskirja nõuetele, võib neile kinnitada ainult ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, juhul kui need laternad ei ole grupeeritud, kombineeritud või kokku ühendatud selliste laternatega, mis ei vasta mõne nimetatud eeskirja nõuetele.

4.1.3.   Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 01, mis tähistab 01-seeria muudatusi, mis jõustusid 27. juunil 1987) näitavad tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud peamiste tehniliste muudatuste seeriat. Üks ja sama lepinguosaline ei anna ühele tüübile antud numbrit teisele käesoleva eeskirja kohasele seadisetüübile. Eri kategooriate suunatuledele võib anda ainult ühe kinnitusnumbri, juhul kui nad moodustavad üksuse.

4.1.4.   Teatis seadisetüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, selle laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või seadise tootmise lõpetamise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele vormis, mis vastab käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele.

4.1.5.   Igal seadisel, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile, peab olema eespool punktis 3.3 osutatud alal (lisaks vastavalt punktides 3.1 ja 3.2 või 3.4 kirjeldatud märgistusele) punktidega 4.2 ja 4.3 ettenähtud tüübikinnitusmärk.

4.2.   Tüübikinnitusmärgi elemendid

Tüübikinnitusmärk koosneb järgmistest elementidest:

rahvusvaheline tüübikinnitusmärgistus, mis hõlmab järgmist:

4.2.1.1.   ringjoonega ümbritsetud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber (2);

4.2.1.2.   punktiga 4.1.3 ettenähtud tüübikinnitusnumber;

lisatähis(ed):

4.2.2.1.   vähemalt üks järgmistest numbritest: 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5 või 6 sõltuvalt seadise kuuluvusest vähemalt ühte kategooriatest 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5 või 6, mille puhul punkti 2.1 alusel tüübikinnitust taotletakse;

4.2.2.2.   seadiste puhul, mis on paigaldatavad ainult sõiduki ühele küljele, seadise asetust näitav horisontaalne nool (noole suund on sõidukist eemale 1., 1.a, 1.b, 2.a ja 2.b kategooria seadiste puhul ning sõiduki esiosa poole 3., 4., 5. ja 6. kategooria seadiste puhul). Peale selle peab 6. kategooria seadistel olema märgis „R” või „L”, mis tähistab vastavalt sõiduki paremat või vasakut külge;

4.2.2.3.   seadiste puhul, mida saab kasutada kahe laternaga üksuse osana, täiendav D-täht punktis 4.2.2.1 nimetatud tähisest paremal;

4.2.2.4.   käesoleva eeskirja 4. lisa punkti 2.1.3 kohaselt peab vähendatud valgusjaotusega seadistele olema kantud horisontaalsegmendist algav vertikaalnool suunaga allapoole;

4.2.2.5.   tüübikinnitusnumbri kaks esimest kohta, mis näitavad tüübikinnituse andmise ajal kehtivat muudatuste seeriat, ja vajaduse korral võib eespool kirjeldatud lisatähiste lähedale märkida nõutud noole;

4.2.2.6.   punktides 4.2.1 ja 4.2.2 osutatud märgid ja tähised peavad olema selgesti loetavad ja kustumatud ka siis, kui seadis on sõidukile paigaldatud.

4.3.   Tüübikinnitusmärgi kujundus

4.3.1.   Sõltumatud laternad

Käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 1 on esitatud tüübikinnitusmärgi kujunduse näidis koos eespool nimetatud lisatähistega.

Kui eri tüüpi laternad, millel on ühesugune sama või eri värvi hajutiklaas, vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib kasutada ühtset rahvusvahelist tüübikinnitusmärki, mis koosneb ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgnevad kinnituse andnud riigi eraldusnumber ja tüübikinnitusnumber. Tüübikinnitusmärgi võib kinnitada ükskõik kuhu laterna peale, eeldusel et

4.3.1.1.   märk on nähtav pärast laternate sõidukile paigaldamist;

4.3.1.2.   igale laternale märgitakse selle tunnusmärk, mis vastab tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjale, ning tüübikinnituse andmise kuupäevaks eeskirja viimati tehtud peamiste tehniliste muudatuste seeria ja vajadusel nõuetekohane nool;

4.3.1.3.   tüübikinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjas üksikmärkidest väikseima jaoks ettenähtud miinimummõõtmed;

4.3.1.4.   laterna korpusel on eespool punktis 3.3 kirjeldatud ala ning tegelikule talitusele vastav tüübikinnitusmärk;

4.3.1.5.   käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 4 on esitatud tüübikinnitusmärgi ja eespool nimetatud lisatähiste näidised.

4.3.2.   Grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad

Kui grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib neile kinnitada ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, millel on ringjoonega ümbritsetud E-täht, millele järgnevad kinnituse andnud riigi eraldusnumber ja kinnitusnumber. Selle tüübikinnitusmärgi võib paigutada mis tahes kohale grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternatel, tingimusel et:

4.3.2.1.1.   see on pärast laternate paigaldamist nähtav;

4.3.2.1.2.   ühtegi grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate valgust edastavat osa ei saa eemaldada, eemaldamata samaaegselt tüübikinnitusmärki;

iga laterna tunnusmärk, mis vastab tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjale, ning tüübikinnituse andmise kuupäevaks eeskirja viimati tehtud peamiste tehniliste muudatuste seeria ja vajaduse korral nõuetekohane nool märgitakse:

4.3.2.2.1.   asjakohasele valgust kiirgavale pinnale või

4.3.2.2.2.   laternate grupile sellisel viisil, et grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternatest iga latern oleks selgesti kindlaksmääratav.

4.3.2.3.   Ühe kinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjas üksikmärkidest väikseima jaoks ette nähtud miinimummõõtmed.

4.3.2.4.   Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Sama kokkuleppe osaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate tüübile.

4.3.2.5.   Käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 2 on esitatud grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate kinnitusmärkide kujunduse näidised koos kõigi eespool nimetatud lisatähistega.

4.3.3.   Muude laternatega kokkuühendatud laternate puhul, mille klaase saab kasutada ka muude esilaterna tüüpide juures,

kohaldatakse punkti 4.3.2 sätteid.

4.3.3.1.   Peale selle võivad samade hajutiklaaside kasutamisel olla nendel klaasidel erinevad tüübikinnitusmärgid, mis vastavad esilaternate või laternate üksuste eri tüüpidele, tingimusel, et ka esilaterna klaasidega lahutamatult ühendatud korpusel on punktis 3.3 kirjeldatud ala ning tegelikule talitlusele vastavad tüübikinnitusmärgid.

Kui eri tüüpi esilaternatel on ühine korpus, siis võivad korpusel olla erinevad tüübikinnitusmärgid.

4.3.3.2.   Käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 3 on esitatud tüübikinnitusmärgi näidised laternate jaoks, mis on ühendatud esilaternaga kokku.

4.4.   Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustumatu. Selle võib kinnitada kas seadise läbipaistvale või läbipaistmatule sise- või välisosale, mida ei saa eraldada seadise valgust kiirgavast läbipaistvast osast. Märgistus peab olema nähtav ka siis, kui seadis on sõidukile paigaldatud või kui mõni liikuv osa, näiteks mootorikate või pagasiruumi kaas või sõiduki uks, on avatud.

5.   ÜLDNÕUDED

5.1.   Iga esitatud seadis peab vastama punktides 6–8 esitatud nõuetele.

5.2.   Seadised peavad olema projekteeritud ja ehitatud nii, et tavapärastes tingimustes oleks kindlustatud nende nõuetekohane toimimine ja käesoleva eeskirjaga ettenähtud näitajate säilimine, olenemata võimalikust vibratsioonist kasutamise ajal.

Valgusallika moodulite puhul kontrollitakse, kas:

5.3.1.   valgusallika moodul(id) on projekteeritud vastavalt järgmistele tingimustele:

| a) | ühtegi valgusallika moodulit ei saa paigaldada üheski muus asendis peale kindlaksmääratud õige asendi ning seda saab eemaldada üksnes tööriista(de) abil; |
| --- | --- |

a)

ühtegi valgusallika moodulit ei saa paigaldada üheski muus asendis peale kindlaksmääratud õige asendi ning seda saab eemaldada üksnes tööriista(de) abil;

| b) | kui seadises kasutatakse enam kui ühte valgusallikat, saab ühe ja sama laterna korpuses kasutada ainult ühesuguste näitajatega valgusallika mooduleid; |
| --- | --- |

b)

kui seadises kasutatakse enam kui ühte valgusallikat, saab ühe ja sama laterna korpuses kasutada ainult ühesuguste näitajatega valgusallika mooduleid;

5.3.2.   valgusallika moodul(id) on avamiskindel (avamiskindlad).

5.4.   Juhul kui 2b kategooria suunatule valgustugevust reguleeriv juhtseadis on rikkis ja laterna valgustugevus ületab 2a kategooria ülempiiri, peavad 2a kategooria muutumatu valgustugevusega laternatele kehtestatud nõuded olema automaatselt täidetud.

Asendatavate hõõglampide puhul:

5.5.1.   võib kasutada kõiki eeskirja nr 37 alusel tüübikinnituse saanud hõõglampide kategooriaid, eeldusel et nende kasutamist ei ole piiratud tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtiva eeskirjaga nr 37 ega selle muudatuste seeriaga;

5.5.2.   peab seadise ehitus võimaldama hõõglampi paigaldada vaid õiges asendis;

5.5.3.   peab hõõglambi pesa vastama Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) väljaandes nr 60061 esitatud näitajatele. Sellega seoses kohaldatakse hõõglambi asjaomase kategooria pesa andmelehte.

6.   VALGUSTUGEVUS

Kahest seadisest kummagi kiiratava valguse tugevus peab 1., 1a, 1b, 2a või 2b. kategooria suunatulede puhul nulltelgedel ning 5. ja 6. kategooria suunatulede puhul lisas 1 täpsustatud suunas A olema suurem valgustugevuse miinimumväärtusest ja väiksem järgmistest maksimumväärtustest:

| Suunatule kategooria | Valgustugevuse miinimumväärtus (cd) | Valgustugevuse maksimumväärtus (cd), kui kasutatakse |
| --- | --- | --- |
| üksiklaternat | D-ga tähistatud (üksik)laternat (vt punkt 4.2.2.3) |
| 1 | 175 | 1 000 | 500 |
| 1a | 250 | 1 200 | 600 |
| 1b | 400 | 1 200 | 600 |
| 2a (muutumatu) | 50 | 500 | 250 |
| 2b (muudetav) | 50 | 1 000 | 500 |
| 5 | 0,6 | 280 | 140 |
| 6 | 50 | 280 | 140 |

Suunatule kategooria

Valgustugevuse miinimumväärtus (cd)

Valgustugevuse maksimumväärtus (cd), kui kasutatakse

üksiklaternat

D-ga tähistatud (üksik)laternat (vt punkt 4.2.2.3)

1

175

1 000

500

1a

250

1 200

600

1b

400

1 200

600

2a (muutumatu)

50

500

250

2b (muudetav)

50

1 000

500

5

0,6

280

140

6

50

280

140

6.1.1.   Kahe või enama suunatulelaternaga üksuse puhul ei ületa valgustugevuse koguväärtus maksimumväärtust.

6.1.2.   Kui kahe või enama laternaga üksusel on sama funktsioon, loetakse see üheks laternaks ja see peab vastama järgmistele nõuetele:

| a) | valgustugevuse maksimumväärtus, kui kõik laternad on korraga sisse lülitatud (tabeli viimane veerg); |
| --- | --- |

a)

valgustugevuse maksimumväärtus, kui kõik laternad on korraga sisse lülitatud (tabeli viimane veerg);

| b) | valgustugevuse miinimumväärtus, kui üks latern on rikkis. |
| --- | --- |

b)

valgustugevuse miinimumväärtus, kui üks latern on rikkis.

Rohkem kui ühest valgusallikast koosneva 1., 1a, 1b, 2a ja 2b kategooria üksiklaterna rikke korral kohaldatakse järgmisi sätteid.

6.2.1.   Kui mitu valgusallikat on juhtmetega kokku ühendatud viisil, et ühe valgusallika rikke puhul ei kiirga valgust neist mitte ükski, loetakse need üheks valgusallikaks.

6.2.2.   Eeskirja nr 48 punktis 6.5.8 ettenähtud märgutule aktiveerimise signaal käivitub:

| a) | kui mõni valgusallikas on rikkis, |
| --- | --- |

a)

kui mõni valgusallikas on rikkis,

| b) | kui vaid kahe hõõgniidiga valgusallika jaoks projekteeritud laterna puhul on valgustugevuse väärtus nullteljel alla 50 % miinimumväärtusest või |
| --- | --- |

b)

kui vaid kahe hõõgniidiga valgusallika jaoks projekteeritud laterna puhul on valgustugevuse väärtus nullteljel alla 50 % miinimumväärtusest või

| c) | kui ühe või enama valgusallika rikke tõttu jääb valgustugevuse väärtus ühes järgnevatest suundadest, mis on esitatud käesoleva eeskirja 4. lisas, alla nõutud miinimumväärtuse:






  i) | H = 0°, V = 0° |
| --- | --- | --- |

c)

kui ühe või enama valgusallika rikke tõttu jääb valgustugevuse väärtus ühes järgnevatest suundadest, mis on esitatud käesoleva eeskirja 4. lisas, alla nõutud miinimumväärtuse:

i)

H = 0°, V = 0°

| ii) | H = 20° sõidukist eemale, V = + 5° |
| --- | --- |

ii)

H = 20° sõidukist eemale, V = + 5°

| iii) | H = 10° sõiduki poole, V = 0°. |
| --- | --- |

iii)

H = 10° sõiduki poole, V = 0°.

6.3.   Kui kõik valgusallikad on sisse lülitatud, võib üksiklaterna puhul kindlaksmääratud valgustugevuse maksimumväärtust ületada juhul, kui üksiklaternale ei ole märgitud D-tähte ja kui ei ületata kahe või enama laternaga üksuse puhul kindlaksmääratud valgustugevuse maksimumväärtust.

Väljaspool nulltelge ja käesoleva eeskirja 1. lisa joonistel määratletud nurgaväljadel peab kummagi seadise valgustugevus olema järgmine:

igas käesoleva eeskirja 4. lisas esitatud valgustugevuse jaotumise tabeli punktidele vastavas suunas mitte alla punktis 6.1 osutatud miinimumväärtuse, korrutatuna nimetatud tabelis kõnealuse suuna jaoks sätestatud protsendimääraga;

6.4.1.1.   kõrvalekaldena punktidest 6.4 ja 6.4.1 on 5. kategooria tagumiste suunatulede puhul nõutav miinimumväärtus 0,6 cd 1. lisas osutatud väljade kõikides osades;

6.4.2.   üheski suunas, kus suunatulelatern on nähtav, ei tohi ületada punktis 6.1 sätestatud maksimumväärtust.

Lisaks:

6.4.3.1.   kiiratava valguse tugevus päevaste kasutamistingimuste korral peab 1. lisa joonistel määratletud väljade kõikides osades olema 1b kategooria seadiste puhul vähemalt 0,7 cd; 1., 1a, 2a, 2b kategooria seadiste ning 2b kategooria seadiste puhul vähemalt 0,3 cd; öiste kasutamistingimuste korral peab see 2b kategooria seadiste puhul olema vähemalt 0,07 cd;

6.4.3.2.   järgida tuleb käesoleva eeskirja 4. lisa punkti 2.2 sätteid valgustugevuse lokaalsete muutuste kohta.

6.5.   Üldiselt mõõdetakse valgustugevust pidevalt põleva valgusallikaga.

Olenevalt aga seadise konstruktsioonist, näiteks kui kasutatakse valgusdioode (LED) või et vältida ülekuumenemist, lubatakse mõõta laternaid vilkuval režiimil.

Selline mõõtmine peab toimuma siis, kui on saavutatud 95 % maksimaalsest valgustugevusest ja latern plingib sagedusega f = 1,5 ±0,5 Hz ja impulsi kestusega üle 0,3 s.

Asendatavate hõõglampide puhul lastakse hõõglambil teatava aja vältel töötada etalonvalgusvoo juures. Muudel juhtudel tuleb punktis 7.1.1 osutatud pinget tõsta ja langetada alla 0,01 s vahemikus; neid väärtusi ületada ei ole lubatud.

Kui mõõdetakse vilkuval režiimil, väljendab saadud valgustugevust maksimaalne valgustugevus.

6.6.   2b kategooria seadiste puhul mõõdetakse ajavahemikku vooluallika(te) sisselülitamise hetke ja selle hetke vahel, mil nullteljel mõõdetav valgustugevus saavutab 90 % punkti 6.3 kohaselt mõõdetud väärtusest, et saada suunatule valgustugevuse piirväärtused. Minimaalse valgustugevuse saavutamiseks kuluv aeg ei tohi ületada maksimaalse valgustugevuse saavutamiseks kuluvat aega.

Valgustugevust reguleeriv juhtseadis peab takistama selliste signaalide tootmist, mille puhul valgustugevus:

6.7.1.   jääb väljapoole punktis 6.1 nimetatud vahemikku ja

6.7.2.   ületab punktis 6.1 esitatud 2a kategooria maksimumväärtused:

| a) | päeva- ja öörežiimiga süsteemide puhul: öistes kasutustingimustes; |
| --- | --- |

a)

päeva- ja öörežiimiga süsteemide puhul: öistes kasutustingimustes;

| b) | muude süsteemide puhul: tootja kirjeldatud normtingimustel (3). |
| --- | --- |

b)

muude süsteemide puhul: tootja kirjeldatud normtingimustel (3).

6.8.   Punktis 6.2.1 osutatud 4. lisas esitatakse kasutatavate mõõtmismeetodite üksikasjalikud andmed.

7.   KATSEMENETLUS

Kõik fotomeetrilised ja kolorimeetrilised mõõtmised toimuvad järgmiselt:

7.1.1.   kui tegemist on asendatava valgusallikaga laternaga, mis ei ole varustatud valgusallika elektroonilise juhtseadise ega valgustugevust reguleeriva juhtseadisega, kasutatakse laterna jaoks ettenähtud kategooriasse kuuluvat värvitut või värvilist standardhõõglampi, millele rakendatakse pinget, mis tekitab asjaomase kategooria hõõglambi jaoks nõutava etalonvalgusvoo;

7.1.2.   kui tegemist on mitteasendatava valgusallikaga (hõõglambid jm) laternaga, rakendatakse vastavalt 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V;

7.1.3.   kui tegemist on süsteemiga, mille puhul valgusallika elektrooniline juhtseadis või valgustugevust reguleeriv juhtseadis on osa laternast, (4) rakendatakse laterna sisendklemmidele tootja osutatud pinget või, kui pinget ei ole märgitud, vastavalt 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V;

7.1.4.   kui tegemist on süsteemiga, mille puhul valgusallika elektrooniline juhtseadis või valgustugevust reguleeriv juhtseadis ei ole osa laternast, rakendatakse laterna sisendklemmidele tootja osutatud pinget.

7.2.   Kui tegemist on 2b kategooria suunatuledega, mille puhul kasutatakse valgustugevuse muutmiseks valgustugevust reguleerivat juhtseadist, teostatakse fotomeetrilised mõõtmised taotleja kirjelduse põhjal.

7.3.   Katselabor võib paluda tootjal edastada talle valgusallika käitamiseks ja talitlemiseks vajaliku valgusallika elektroonilise juhtseadise või valgustugevust reguleeriva juhtseadise.

7.4.   Laternale rakendatav pinge märgitakse käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud vormi kohases teatises.

7.5.   Kindlaks tuleb määrata suunatule nullteljesuunalise nähtava pinna piirid. 5. ja 6. kategooria suunatulede puhul määratakse aga kindlaks valgust kiirgava pinna piirid.

8.   VALGUSE VÄRVUS

4. lisa punktis 2 kujutatud valgusjaotusala ulatuses kiiratava valguse värvus peab olema merevaigukollane. Katsete kohta vaata käesoleva eeskirja 5. lisa. Sellest alast väljaspool ei tohi värvus järsult muutuda. Samad nõuded kehtivad ka 2b kategooria suunatulede muudetava valgustugevuse vahemiku suhtes.

9.   MOOTORSÕIDUKITE JA NENDE HAAGISTE SUUNATULELATERNA TÜÜBI MUUDATUSED NING TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

Igast suunatuletüübi muudatusest tuleb teatada tüübikinnituse andnud ametiasutusele. Seejärel võib kõnealune asutus kas:

9.1.1.   pidada ebatõenäoliseks, et tehtud muudatused põhjustavad märgatavat ebasoovitavat mõju, ja leida, et seadis vastab igal juhul nõuetele, või

9.1.2.   nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt täiendavat katsearuannet.

9.2.   Tüübikinnituse andmisest või selle andmisest keeldumisest teatatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppe osalistele punktis 4.1.4 kindlaksmääratud korras, täpsustades asjaomaseid muudatusi.

9.3.   Tüübikinnituse laienduse väljastanud pädev asutus määrab kõnealusele laiendusele seerianumbri ning teavitab sellest teisi käesolevat eekirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi teatisega, mille vorm vastab käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele.

10.   TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE

Toodangu nõuetele vastavust tuleb kontrollida kooskõlas kokkuleppe 2. liitega (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) ning see peab vastama järgmistele nõuetele.

10.1.   Käesoleva eeskirja raames kinnituse saanud suunatulesid tuleb toota nii, et need vastaksid kinnitatud tüübile, täites punktides 6 ja 8 sätestatud nõudeid.

10.2.   Käesoleva eeskirja 6. lisas sätestatud miinimumnõuded toodangu vastavuskontrolli menetluse jaoks peavad olema täidetud.

10.3.   Käesoleva eeskirja 7. lisas sätestatud miinimumnõuded kontrollijapoolse näidiste võtmise jaoks peavad olema täidetud.

10.4.   Tüübikinnituse andnud asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses rakendatavaid vastavuskontrolli meetodeid. Neid kontrollimisi tehakse tavaliselt kord kahe aasta jooksul.

11.   KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

11.1.   Seadisele käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui eespool sätestatud nõudeid ei täideta.

11.2.   Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tema poolt varem antud tüübikinnituse, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, kasutades käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastavat teatise vormi.

12.   TOOTMISE LÕPLIK PEATAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab täielikult käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud seadise tootmise, peab ta sellest teavitama kõnealuse tüübikinnituse andnud asutust. Pärast asjaomase teatise saamist teavitab kõnealune asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi teatisega, mille vorm vastab käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele.

13.   TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised edastavad ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ja selliste ametiasutuste nimed ja aadressid, kes tüübikinnitusi väljastavad ja kellele tuleb saata vormikohased teated teistes riikides väljastatud tüübikinnituste, tüübikinnituste laiendamise, nende andmisest keeldumise või tühistamise kohta.

14.   ÜLEMINEKUSÄTTED

14.1.   Muudatuste 01-seeria 8. täienduse ametlikust jõustumiskuupäevast alates ei saa käesolevat eeskirja kohaldavad leppeosalised keelduda ECE tüübikinnituse andmisest vastavalt käesolevale eeskirjale, mida on muudetud muudatuste 01-seeria 8. täiendusega.

14.2.   Alates 24 kuu möödumisest jõustumiskuupäevast annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ECE tüübikinnituse vaid siis, kui kinnitatav suunatuletüüp vastab käesolevale, 01-seeria muudatuste 8. täiendusega muudetud eeskirjale.

14.3.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ei saa keelduda käesoleva eeskirja varasema seeria muudatustele vastava tüübikinnituse laiendamisest.

14.4.   12 kuu jooksul pärast käesoleva eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumist jätkavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse andmist suunatuletüüpidele, mis vastavad käesoleva eeskirja varasema seeria muudatuste nõuetele.

14.5.   Käesoleva eeskirja kohased ECE tüübikinnitused, mis anti 12 kuu jooksul pärast jõustumiskuupäeva, ja kõik tüübikinnituste kehtivusaja laiendused, sealhulgas need, mis vastavad varasemale muudatuste seeriale, kehtivad tähtajatult. Kui eeskirja eelmiste versioonide alusel tüübikinnituse saanud suunatuletüüp vastab käesoleva eeskirja nõuetele, mida on muudetud 01-seeria muudatuste 8. täiendusega, peab tüübikinnituse andnud kokkuleppeosaline teavitama sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi.

14.6.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ei või keelduda tüübikinnituse andmisest suunatuletüübile, mis on saanud kinnituse käesoleva eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse alusel.

14.7.   36 kuu jooksul pärast käesoleva eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumist ei saa ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelduda tüübikinnituse andmisest suunatuletüübile, mis on saanud käesoleva eeskirja varasema muudatuste seeria kohase tüübikinnituse.

14.8.   36 kuu möödumisel eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumiskuupäevast võivad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduda sellise suunatuletüübi müügist, mis ei vasta eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse nõuetele, välja arvatud juhul, kui suunatuli on ette nähtud kasutuses olevatele sõidukitele asendusseadisena paigaldamiseks.

14.9.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised jätkavad suunatuledele tüübikinnituste andmist eeskirja mis tahes varasema muudatuste seeria alusel, tingimusel et need suunatuled on ette nähtud kasutuses olevatele sõidukitele asendusseadisena paigaldamiseks.

14.10.   Alates 01-seeria muudatuste 8. täienduse ametlikust jõustumiskuupäevast ei saa ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelata paigaldada sõidukitele suunatulesid, mis on saanud tüübikinnituse käesoleva eeskirja alusel, mida on muudetud 01-seeria muudatuste 8. täiendusega.

14.11.   48 kuu jooksul pärast käesoleva eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumist lubavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised jätkuvalt käesoleva eeskirja varasema seeria muudatuste nõuetele vastavate suunatuletüüpidele paigaldamist sõidukitele.

14.12.   48 kuu möödumisel 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumiskuupäevast võivad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelata suunatulede paigaldamise uutele sõidukitele, millele anti riiklik või individuaalne tüübikinnitus enam kui 24 kuud pärast käesoleva eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumiskuupäeva, kui need suunatuled ei vasta käesoleva eeskirja nõuetele, mida on muudetud 01-seeria muudatuste 8. täiendusega.

14.13.   60 kuu möödumisel 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumiskuupäevast võivad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelata suunatulede paigaldamise uutele sõidukitele, mis registreeriti esmakordselt hiljem kui 60 kuud pärast eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumiskuupäeva, kui need suunatuled ei vasta käesoleva eeskirja nõuetele, mida on muudetud 01-seeria muudatuste 8. täiendusega.

14.14.   Käesoleva eeskirja alusel enne 01-seeria muudatuste 16. täienduse kehtima hakkamist heakskiidetud 3. ja 4. kategooria suunatulelaternate tüübikinnitused kehtivad tähtajatult.

---

(1)  Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) 7. lisas (dokument TRANS/WP.29/78/1. versioon/2. muudatus, mida on viimati muudetud 4. muudatusega.

(2)  1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Serbia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 – (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Vene Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 – (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 – (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 – (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 – (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 – (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnitusi annavad liikmesriigid, kasutades oma Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 – Jaapan, 44 – (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika, 48 – Uus-Meremaa, 49 – Küpros, 50 – Malta, 51 – Korea Vabariik, 52 – Malaisia, 53 –Tai, 54 ja 55 – (vabad), 56 – Montenegro, 57 – (vaba) ja 58 – Tuneesia. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukitele ning neile paigaldatavatele ja/või neil kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikuse tunnustamise tingimusi, või ühinevad selle kokkuleppega, kusjuures Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär teatab kokkuleppe osalistele nendele riikidele antud numbrid.

(3)  Hea nähtavus (MOR (meteorological optical range) > 2 000 m, määratletud vastavalt Maailma Meteoroloogiaorganisatsiooni juhendile: WMO, Guide to Meteorological Instruments and Methods of Observation, kuues väljaanne, ISBN: 92-63-16008-2, lk 1.9.1/1.9.11, Genf 1996) ja puhas hajutiklaas

(4)  Käesolevas eeskirjas tähendab väljend „on osa laternast”, et seadis sisaldub füüsiliselt laterna korpuses või paikneb korpusest väljaspool (sellest eraldi või sellega ühendatuna), kuid kuulub samasse süsteemi, sest tootja on tarninud selle koos laternaga.

---

1. LISA

Suunatulede kategooriad: Nende kategooriate alla kuuluvate suunatulede valguse ruumis jaotumise nõutavad miinimumnurgad (1)

Suunatulelaternate valguse ruumis jaotumise vertikaalsed miinimumnurgad on kõikidel juhtudel 15° ülalpool ja 15° allpool horisontaaltasandit, välja arvatud:

| a) | laternate puhul, mille paigaldamiskõrgus on kuni 750 mm maapinnast, on need nurgad 15° ülalpool ja 5° allpool horisontaaltasandit; |
| --- | --- |

a)

laternate puhul, mille paigaldamiskõrgus on kuni 750 mm maapinnast, on need nurgad 15° ülalpool ja 5° allpool horisontaaltasandit;

| b) | 6. kategooria suunatulelaternate puhul on need nurgad 30° ülalpool ja 5° allpool horisontaaltasandit. |
| --- | --- |

b)

6. kategooria suunatulelaternate puhul on need nurgad 30° ülalpool ja 5° allpool horisontaaltasandit.

Horisontaalse nähtavuse miinimumnurgad

Sõiduki eesmised suunatuled

| 1. kategooria | : | kasutatakse vähemalt 40 mm kaugusel esilaternast; |
| --- | --- | --- |
| 1a kategooria | : | kasutatakse 20 kuni 40 mm kaugusel esilaternast; |
| 1b kategooria | : | kasutatakse alla 20 mm kaugusel esilaternast. |

1. kategooria

:

kasutatakse vähemalt 40 mm kaugusel esilaternast;

1a kategooria

:

kasutatakse 20 kuni 40 mm kaugusel esilaternast;

1b kategooria

:

kasutatakse alla 20 mm kaugusel esilaternast.

Kõigi laternate puhul H-tasandil ja sellest kõrgemal. M2-, M3-, N2- või N3-kategooria sõidukite jaoks ettenähtud laternate puhul H-tasandist allpool.

Nulltelg

Sõidusuund

Sõiduk

M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul H-tasandist allpool

Nulltelg

Sõidusuund

Sõiduk

H-tasand: „laterna nullkeset läbiv horisontaaltasand”

| 2a ja 2b kategooria | : | sõiduki tagumised suunatuled |
| --- | --- | --- |
| 2a kategooria | : | muutumatu valgustugevusega tagumised suunatulelaternad |
| 2b kategooria | : | muudetava valgustugevusega tagumised suunatulelaternad |

2a ja 2b kategooria

:

sõiduki tagumised suunatuled

2a kategooria

:

muutumatu valgustugevusega tagumised suunatulelaternad

2b kategooria

:

muudetava valgustugevusega tagumised suunatulelaternad

Sõiduk

Sõidusuund

Nulltelg

| 5. ja 6. kategooria | : | Täiendavad küljesuunatuled, mida kasutatakse sõidukitel, mis on varustatud lisaks 1., 1a või 1b ja 2a või 2b kategooria suunatuledega. |
| --- | --- | --- |

5. ja 6. kategooria

:

Täiendavad küljesuunatuled, mida kasutatakse sõidukitel, mis on varustatud lisaks 1., 1a või 1b ja 2a või 2b kategooria suunatuledega.

Nulltelg

Sõidusuund

Sõiduk

Suund A

---

(1)  Skeemidel esitatud nurgad kehtivad sõiduki paremale küljele paigaldatavate seadiste puhul. Nooled on suunatud sõiduki esiosa poole.

---

2. LISA

TEATIS

(Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))

| (1) | välja andnud: | ametisasutuse nimi:
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

Image 29

välja andnud:

ametisasutuse nimi:

...

...

...

| milles käsitletakse suunatulede (2): | TÜÜBIKINNITUSE ANDMIST
  TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST
  TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST
  TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST
  TOOTMISE LÕPETAMIST |
| --- | --- |

milles käsitletakse suunatulede (2):

TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST

TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST

TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST

TOOTMISE LÕPETAMIST

vastavalt eeskirjale nr 6.

Tüübikinnitus nr: ... Laiendamine nr: ...

| 1. | Seadme kaubanimi või kaubamärk: ... |
| --- | --- |

1.

Seadme kaubanimi või kaubamärk: ...

| 2. | Seadmetüübile tootja poolt määratud nimetus: ... |
| --- | --- |

2.

Seadmetüübile tootja poolt määratud nimetus: ...

| 3. | Tootja nimi ja aadress: ... |
| --- | --- |

3.

Tootja nimi ja aadress: ...

| 4. | Vajadusel tootja esindaja nimi ja aadress: ... |
| --- | --- |

4.

Vajadusel tootja esindaja nimi ja aadress: ...

| 5. | Esitatud tüübikinnituse saamiseks: ... |
| --- | --- |

5.

Esitatud tüübikinnituse saamiseks: ...

| 6. | Tüübikinnituskatsete eest vastutav tehniline teenistus katsed: ... |
| --- | --- |

6.

Tüübikinnituskatsete eest vastutav tehniline teenistus katsed: ...

| 7. | Tehnilise teenistuse väljaantud katseprotokolli koostamise kuupäev: ... |
| --- | --- |

7.

Tehnilise teenistuse väljaantud katseprotokolli koostamise kuupäev: ...

| 8. | Tehnilise teenistuse väljaantud katseprotokolli number: ... |
| --- | --- |

8.

Tehnilise teenistuse väljaantud katseprotokolli number: ...

| 9. | Lühikirjeldus:
  Kategooria: 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5, 6 2 3 (2) (3)

  Valgusallika(te) arv, kategooria ja liik: ...
  Pinge ja võimsus: ...
  Valgusallika mooduli tunnuskood: ...
  Üksnes M1- ja/või N1-kategooria sõidukitele paigaldamiseks: jah/ei (2)

  Paigaldamiseks ainult kõrgusel kuni 750 mm maapinnast: jah/ei (2)

  Vajaduse korral paigaldamise geomeetrilised tingimused ja variandid: ...
  Valgusallika elektroonilise juhtseadise / valgustugevust reguleeriva juhtseadise kasutamine:






  a) | seadis on osa laternast: jah/ei (2) |
| --- | --- | --- |

9.

Lühikirjeldus:

Kategooria: 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5, 6 2 3 (2) (3)

Valgusallika(te) arv, kategooria ja liik: ...

Pinge ja võimsus: ...

Valgusallika mooduli tunnuskood: ...

Üksnes M1- ja/või N1-kategooria sõidukitele paigaldamiseks: jah/ei (2)

Paigaldamiseks ainult kõrgusel kuni 750 mm maapinnast: jah/ei (2)

Vajaduse korral paigaldamise geomeetrilised tingimused ja variandid: ...

Valgusallika elektroonilise juhtseadise / valgustugevust reguleeriva juhtseadise kasutamine:

a)

seadis on osa laternast: jah/ei (2)

| b) | seadis ei ole osa laternast: jah/ei (2) |
| --- | --- |

b)

seadis ei ole osa laternast: jah/ei (2)

Valgusallika elektroonilise juhtseadise / valgustugevust reguleeriva juhtseadise sisendpinge:

Valgusallika elektroonilise juhtseadise / valgustugevust reguleeriva juhtseadise tootja ja tunnusnumber (kui valgustugevust reguleeriv juhtseadis on osa laternast, aga ei sisaldu selle korpuses): ...

Valgustugevus on muudetav: jah/ei (2)

| 10. | Tüübikinnitusmärgi asukoht: ... |
| --- | --- |

10.

Tüübikinnitusmärgi asukoht: ...

| 11. | Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): ... |
| --- | --- |

11.

Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): ...

| 12. | Tüübikinnitus antud / tüübikinnitust laiendatud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitus tühistatud: (2) |
| --- | --- |

12.

Tüübikinnitus antud / tüübikinnitust laiendatud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitus tühistatud: (2)

| 13. | Koht: ... |
| --- | --- |

13.

Koht: ...

| 14. | Kuupäev: ... |
| --- | --- |

14.

Kuupäev: ...

| 15. | Allkiri: ... |
| --- | --- |

15.

Allkiri: ...

| 16. | Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud haldusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral. |
| --- | --- |

16.

Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud haldusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral.

---

(1)  Tüübikinnituse andnud, seda laiendanud, selle andmisest keeldunud või selle tühistanud riigi eraldusnumber (vt käesoleva eeskirja sätteid tüübikinnituse kohta).

(2)  Mittevajalik maha tõmmata.

(3)  1., 1a, 1b, 2a ja 2b kategooria suunatulede puhul teave signaali kohta vastavalt punktile 6.2.2.

---

3. LISA

TÜÜBIKINNITUSMÄRGI KUJUNDUS

Eespool kujutatud tüübikinnitusmärgiga seadis kuulub 4. kategooriasse (eesmine küljesuunatuli), on saanud tüübikinnituse Itaalias (E3), kannab numbrit 216 ja seda võib kasutada ka kahe laternaga üksuses. Horisontaalne nool näitab ainult sõiduki ühele küljele paigaldatava seadise paigaldamise asendit. Nool on suunatud sõiduki esiosa poole. Horisontaalsegmendist algav allpoole suunatud vertikaalnool näitab, et kõnealuse seadise puhul on lubatud paigaldamiskõrgus maksimaalselt 750 mm maapinnast.

Tähise „4D” lähedal esitatud number näitab, et kinnitus on antud vastavalt eeskirjale nr 6, mida on muudetud 01-seeria muudatustega.

Skeemil on kujutatud tüübikinnitusmärgil olevate noolte suund vastavalt seadise kategooriale:

5. ja 6. kategooria

1., 1a ja 1 b kategooria

2a ja 2b kategooria

Märkus: tüübikinnitusnumber ja lisatähised peavad asetsema ringi lähedal ning E-tähe kohal või all või sellest paremal või vasakul. Kinnitusnumbri numbrid peavad olema E-tähe suhtes samal pool ja tähega samas suunas. Tüübikinnitusnumbrites tuleks vältida rooma numbrite kasutamist, et vältida segiajamist muude tähistega.

Joonis 2

Grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate lihtsustatud märgistus, juhul kui kaks või enam laternat on sama üksuse osa

Püst- ja põikjooned näitavad skemaatiliselt valgussignaalseadme kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osa.

NÄIDIS A

NÄIDIS B

NÄIDIS C

Märkus: eespool esitatud kolm tüübikinnitusmärgi näidist (näidised A, B ja C) kujutavad kolme võimalikku märgistamisviisi valgustusseadise puhul, mille kaks või enam laternat on ühe ja sama grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternatest koosneva üksuse osa.

Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga seadis on tüübikinnituse saanud Madalmaades (E 4), kannab tüübikinnitusnumbrit 3333 ja koosneb järgmistest osadest:

muudetava valgustugevusega tagumine suunatulelatern (2b kategooria), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 6 01-seeria muudatustega;

muudetava valgustugevusega punane tagumine ääretulelatern (R2), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 01-seeria muudatustega;

muudetava valgustugevusega tagumine udulatern (F2), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 38 algversiooniga;

tagurdustulelatern (AR), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 23 algversiooniga;

muudetava valgustugevusega piduritulelatern (S2), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 01-seeria muudatustega.

Märkus: kolm eespool esitatud näidist vastavad järgmistele kinnitusmärgiga valgustusseadistele:

eesmine ääretulelatern, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 01-seeria muudatustega;

esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks ettenähtud lähitulega ja maksimaalse valgustugevusega 86 250 kuni 101 250 cd kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 20 02-seeria muudatustega;

eesmine udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 19 02-seeria muudatustega;

1a kategooria eesmine suunatulelatern, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 6 01-seeria muudatustega.

Joonis 3

Esilaternaga vastastikku ühendatud latern

Näidisel esitatakse selliste laternaklaaside märgistus, mis on mõeldud kasutamiseks eri tüüpi esilaternates, nimelt:

| kas | : | esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks ettenähtud lähitulega ja maksimaalse valgustugevusega 86 250 kuni 101 250 cd kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) kooskõlas eeskirja nr 8 04-seeria muudatustega ning on kokku ühendatud eesmise suunatulega, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 6 01-seeria muudatustega; |
| --- | --- | --- |
| või | : | esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks ettenähtud lähitulega ja kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) kooskõlas eeskirja nr 1 01-seeria muudatustega ning on kokku ühendatud sama eesmise suunatulega, millele on osutatud eespool; |
| või isegi | : | üks eespool nimetatud esilaternatest, mis on saanud tüübikinnituse üksiklaternana. |

kas

:

esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks ettenähtud lähitulega ja maksimaalse valgustugevusega 86 250 kuni 101 250 cd kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) kooskõlas eeskirja nr 8 04-seeria muudatustega ning on kokku ühendatud eesmise suunatulega, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 6 01-seeria muudatustega;

või

:

esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks ettenähtud lähitulega ja kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) kooskõlas eeskirja nr 1 01-seeria muudatustega ning on kokku ühendatud sama eesmise suunatulega, millele on osutatud eespool;

või isegi

:

üks eespool nimetatud esilaternatest, mis on saanud tüübikinnituse üksiklaternana.

Esilaterna korpusel tohib olla ainult üks kehtiv tüübikinnitusnumber, näiteks:

Joonis 4

Sõltumatute laternate märgistus

Näidisel esitatakse selliste laternaklaaside märgistus, mis on ette nähtud kasutamiseks eri tüüpi laternates. Kõnealuste tüübikinnitusmärkide kohaselt on seadis saanud tüübikinnituse Hispaanias (E9) ning kannab tüübikinnitusnumbrit 1432 ning selle koosseisu kuuluvad:

tagumine udulatern (F), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 38 algversiooniga;

tagumine suunatulelatern (2a kategooria), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 6 01-seeria muudatustega;

tagurdustulelatern (AR), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 23 algversiooniga;

punane tagumine ääretulelatern (R), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 02-seeria muudatustega;

üherežiimne piduritulelatern (S1), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 02-seeria muudatustega.

Valgusallika moodulid

Joonisel kujutatud tunnuskoodiga valgusallika moodul on koos laternaga saanud tüübikinnituse Itaalias (E3) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 17325.

---

4. LISA

FOTOMEETRILISED MÕÕTMISED

1.   Mõõtmismeetodid

1.1.   Fotomeetriliste mõõtmiste tegemisel tuleb kasutada asjakohast hajapeegelduse vastast kaitset.

Kui mõõtmistulemused vaidlustatakse, tehakse mõõtmised järgmiste nõuete kohaselt:

1.2.1.   mõõtmiskaugus tuleb valida nii, et kehtiks pöördvõrdeline sõltuvus kauguse ruudust;

1.2.2.   mõõteseadmete vastuvõtja nurgaava laterna nullkeskme poolt vaadatuna peab olema vahemikus 10'–1°;

1.2.3.   teatavas vaatlussuunas ettenähtud valgustugevuse nõue on täidetud, kui see on täidetud suunas, mis ei erine vaatlussuunast üle veerand kraadi.

1.3.   Juhul kui seadist saab paigaldada sõidukile rohkem kui ühte asendisse või teatavasse asendite vahemikku, tuleb fotomeetrilisi mõõtmisi korrata iga asendi puhul või tootja määratud nullteljele vastava ala äärmiste asendite puhul.

2.   Tabel 1., 1a, 1b, 2a ja 2b kategooria suunatulelaternate valguse standardse ruumis jaotumise kohta

6. kategooria suunatulede puhul

(sõiduki väliskülg)

Suund H = 0° ja V = 0° vastab nullteljele (see on sõidukil horisontaalne, paralleelne sõiduki keskmise pikitasapinnaga ning suunatud nõutavasse nähtavussuunda). Nulltelg läbib nullkeskme. Tabelites esitatud väärtused väljendavad valgustugevuse miinimumväärtusi eri mõõtmissuundades ning on esitatud protsentidena punktis 6.1 esitatud tabelis nõutud valgustugevuse miinimumväärtustest:

2.1.1.   1., 1a, 1b, 2a, 2b kategooria puhul suunas H = 0° ja V = 0° ning 5. kategooria puhul nurgaväljal suunas A, nagu ette nähtud 1. lisas;

2.1.2.   6. kategooria puhul suunas H = 5° ja V = 0°.

2.1.3.   Kui seadis on aga ette nähtud paigaldamiseks maksimaalselt 750 mm kõrgusel maapinnast, mõõdetakse valgustugevust ainult 5° ja sellest väiksematel nurkadel.

2.2.   Punktis 2 skemaatiliselt võrgustikuna kujutatud valguse jaotumise alas peaks valgus jaotuma üldjoontes ühtlaselt; see tähendab, et joontega piiratud ala igas suunas peab valgustugevus vastama vähemalt miinimumväärtusele, mis on esitatud protsendina vastavat suunda piiritlevate joonte kõrval.

3.   Laternate fotomeetriline mõõtmine

Fotomeetriliste tööparameetrite kontrollimisel

3.1.   mitteasendatavate valgusallikate (hõõglambid jms) puhul:

laternas olevate valgusallikatega käesoleva eeskirja punkti 7.1 vastavate lõikude kohaselt;

3.2.   asendatavate valgusallikate puhul:

kui laternas on hõõglambid pingega 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V, parandatakse valgustugevuse väärtusi. Parandustegur on etalonvalgusvoo ja rakendatud pinge (6,75 V, 13,5 V või 28,0 V) juures saadud valgusvoo keskväärtuse suhe. Ühegi kasutatava hõõglambi tegelik valgusvoog ei tohi erineda keskväärtusest üle 5 %. Teisalt võib kõigis asendites kasutada standardhõõglampi, mis töötab konkreetse etalonvalgusvoo juures, kusjuures kõigi asendite üksikmõõtmised liidetakse kokku.

3.3.   Iga suunatulelaterna (v.a hõõglampidega laternate) valgustugevuse väärtused, mis mõõdeti ühe minuti möödumisel seadise vilkuval režiimil ((f = 1,5 Hz, 50 % töötsükkel) töötamise algusest ja seejärel 30 minuti pärast, peavad vastama miinimum- ja maksimumnõuetele. Valgustugevuse jaotuse pärast seadise üheminutilist tööd saab arvutada igas mõõtepunktis üks minut pärast seadise käivitamist punktis HV mõõdetud valgustugevuse väärtuse ning 30 minuti pärast mõõdetud valgustugevuse väärtuse suhtarvu kaudu, nagu kirjeldatud eespool.

---

5. LISA

MEREVAIGUKOLLASE VALGUSE MÄÄRATLUS: TRIKROMAATILISED KOORDINAADID

Kolorimeetriliste näitajate kontrollimisel kasutatakse käesoleva eeskirja punktis 7 kirjeldatud menetlust.

Mitteasendatavate valgusallikatega (hõõglambid jm) varustatud laternate puhul tuleb kolorimeetriliste näitajate kontrollimiseks kasutada laternas sisalduvaid valgusallikaid, nagu on ette nähtud käesoleva eeskirja punkti 7.1 vastavas alapunktis.

---

6. LISA

Toodangu nõuetele vastavuse järelevalvemenetluse miinimumnõuded

1.   ÜLDSÄTTED

1.1.   Tooted vastavad käesoleva eeskirja mehaanilistele ja geomeetrianõuetele, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.

Masstoodanguna valmistatavate laternate vastavust fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele ei vaidlustata juhul, kui käesoleva eeskirja punkti 7 kohaselt juhuslikult katsetamiseks valitud laternate fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel:

1.2.1.   ei erine ükski mõõdetud väärtus käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustest enam kui 20 %.

1.2.2.   Kui suunatulel on asendatav valgusallikas ja kui kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid suunatulega teist standardhõõglampi kasutades.

1.3.   Käesoleva eeskirja punkti 7 kohasel katsete tegemisel peavad olema täidetud trikromaatiliste koordinaatide suhtes kohaldatavad nõuded.

2.   TOOTJA TEOSTATAVA TOODETE VASTAVUSKONTROLLI MIINIMUMNÕUDED

Tüübikinnitusmärgi omanik peab sobiva ajavahemiku järel tegema igale suunatuletüübile vähemalt järgmised katsed. Katsed tuleb teostada vastavalt käesoleva eeskirja sätetele.

Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katsetüübi nõuetele, tuleb võtta muud näidised ja katsetada neid. Tootja peab võtma meetmeid asjaomase toote nõuetele vastavuse tagamiseks.

2.1.   Katsete laad

Käesoleva eeskirja kohased nõuetele vastavuse katsed tehakse fotomeetriliste ja kolorimeetriliste näitajate kontrollimiseks.

2.2.   Katsemenetlus

2.2.1.   Katsed tehakse üldiselt käesolevas eeskirjas kirjeldatud meetodite järgi.

2.2.2.   Tootja tehtavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada võrdväärseid meetodeid. Tootjal on kohustus tõendada, et kasutatavad meetodid on käesolevas eeskirjas sätestatud meetoditega võrdväärsed.

2.2.3.   Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõteandmete vastandamist pädeva asutuse mõõtmistulemustele.

2.2.4.   Kõikidel juhtudel, eriti halduslikul kontrollimisel ja näidiste võtmisel, tuleb võrdlusmeetoditena kasutada käesolevas eeskirjas sätestatud meetodeid.

2.3.   Näidiste võtmine

Suunatulenäidised valitakse ühtliku toodangupartii hulgast juhuslikkuse põhimõttel. Ühtlik partii tähendab tootja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi suunatulede rühma.

Hindamine hõlmab tavaliselt üksikute tehaste seeriatoodangut. Tootja võib siiski koguda sama tüübi kohta andmeid eri tehastest, kui need tehased töötavad sama kvaliteedisüsteemi ja -juhtimise alusel.

2.4.   Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised näitajad

Laternate näidistel teostatakse eeskirjas ettenähtud fotomeetrilised mõõtmised, et määrata kindlaks miinimumväärtused 4. lisas loetletud punktides ning nõutavad trikromaatilised koordinaadid.

2.5.   Nõuetele vastavuse kriteeriumid

Tootja peab katsetulemusi statistiliselt töötlema ning määratlema koos pädeva asutusega oma toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid nii, et oleks täidetud käesoleva eeskirja punktis 10.1 sätestatud toodete vastavushindamise nõuded.

Toodete nõuetele vastavuse kriteeriumid peavad olema niisugused, et 7. lisas kirjeldatud pistelise kontrolli (esimese näidiste võtmise) puhul on kontrollimise läbimise minimaalne tõenäosus 0,95 (95 % usaldatavusega).

---

7. LISA

NÄIDISTE VÕTMISE MIINIMUMNÕUDED

1.   ÜLDSÄTTED

1.1.   Tooted vastavad käesoleva eeskirja mehaanilistele ja geomeetrianõuetele, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.

Masstoodanguna valmistatavate laternate vastavust fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele ei vaidlustata juhul, kui käesoleva eeskirja punkti 7 kohaselt juhuslikult katsetamiseks valitud laternate fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel:

1.2.1.   ei erine ükski mõõdetud väärtus käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustest enam kui 20 %.

1.2.2.   Kui suunatulel on asendatav valgusallikas ja kui kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid suunatulega teist standardhõõglampi kasutades.

1.2.3.   Ilmsete defektidega suunatulesid ei võeta arvesse.

1.3.   Käesoleva eeskirja punkti 7 kohasel katsete tegemisel peavad olema täidetud trikromaatiliste koordinaatide suhtes kohaldatavad nõuded.

2.   ESIMENE NÄIDISTE VÕTMINE

Esimesel näidiste võtmisel valitakse juhuslikkuse põhimõttel neli suunatulelaternat. Esimese kahe laterna näidis märgistatakse A-tähega, teise kahe laterna näidis B-tähega.

2.1.   Nõuetele vastavust ei vaidlustata

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate suunatulede nõuetele vastavust juhul, kui suunatulede mõõteväärtuste kõrvalekalded ebasoodsas suunas on järgmised:

2.1.1.1.   näidis A

| A1: | üks suunatuli | 0 % |
| --- | --- | --- |
| | üks suunatuli: mitte üle | 20 % |
| A2: | mõlemad suunatuled: üle | 0 %, |
| | kuid mitte üle | 20 % |
| | edasi näidisele B | |

A1:

üks suunatuli

0 %

üks suunatuli: mitte üle

20 %

A2:

mõlemad suunatuled: üle

0 %,

kuid mitte üle

20 %

edasi näidisele B

2.1.1.2.   näidis B

| B1: | mõlemad suunatuled | 0 % |
| --- | --- | --- |

B1:

mõlemad suunatuled

0 %

2.1.2.   või kui näidise A puhul on täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

2.2.   Nõuetele vastavus vaidlustatakse

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb masstoodanguna valmistatavate suunatulede nõuetele vastavus vaidlustada ja tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) nõuda juhul, kui suunatulede mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

2.2.1.1.   näidis A

| A3: | üks suunatuli: mitte üle | 20 % |
| --- | --- | --- |
| | üks suunatuli: üle | 20 %, |
| | kuid mitte üle | 30 % |

A3:

üks suunatuli: mitte üle

20 %

üks suunatuli: üle

20 %,

kuid mitte üle

30 %

2.2.1.2.   näidis B

| B2: | A2 korral | |
| --- | --- | --- |
| | üks suunatuli: üle | 0 %, |
| | kuid mitte üle | 20 % |
| | üks suunatuli: mitte üle | 20 % |
| B3: | A2 korral | |
| | üks suunatuli | 0 % |
| | üks suunatuli: üle | 20 %, |
| | kuid mitte üle | 30 % |

B2:

A2 korral

üks suunatuli: üle

0 %,

kuid mitte üle

20 %

üks suunatuli: mitte üle

20 %

B3:

A2 korral

üks suunatuli

0 %

üks suunatuli: üle

20 %,

kuid mitte üle

30 %

2.2.2.   või kui näidise A puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

2.3.   Tüübikinnituse tühistamine

Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 11 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on suunatulede mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised:

2.3.1.   näidis A

| A4: | üks suunatuli: mitte üle | 20 % |
| --- | --- | --- |
| | üks suunatuli: üle | 30 % |
| A5: | mõlemad suunatuled: üle | 20 % |

A4:

üks suunatuli: mitte üle

20 %

üks suunatuli: üle

30 %

A5:

mõlemad suunatuled: üle

20 %

2.3.2.   näidis B

| B4: | A2 korral | |
| --- | --- | --- |
| | üks suunatuli: üle | 0 %, |
| | kuid mitte üle | 20 % |
| | üks suunatuli: üle | 20 % |
| B5: | A2 korral | |
| | mõlemad suunatuled üle | 20 % |
| B6: | A2 korral | |
| | üks suunatuli | 0 % |
| | üks suunatuli: üle | 30 % |

B4:

A2 korral

üks suunatuli: üle

0 %,

kuid mitte üle

20 %

üks suunatuli: üle

20 %

B5:

A2 korral

mõlemad suunatuled üle

20 %

B6:

A2 korral

üks suunatuli

0 %

üks suunatuli: üle

30 %

2.3.3.   või kui näidiste A ja B puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3.   KORDUV NÄIDISTE VÕTMINE

Katsete A3, B2 ja B3 puhul tuleb hiljemalt kaks kuud pärast teatamist võtta uued näidised: kahest suunatulest koosneva kolmanda näidise C ja kahest suunatulest koosneva neljanda näidise D, mis valitakse pärast toodangu ühtlustamist valminud laos oleva kauba hulgast.

3.1.   Nõuetele vastavust ei vaidlustata

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate suunatulede nõuetele vastavust juhul, kui suunatulede mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

3.1.1.1.   näidis C

| C1: | üks suunatuli | 0 % |
| --- | --- | --- |
| | üks suunatuli: mitte üle | 20 % |
| C2: | mõlemad suunatuled: üle | 0 %, |
| | kuid mitte üle | 20 % |
| | edasi näidisele D | |

C1:

üks suunatuli

0 %

üks suunatuli: mitte üle

20 %

C2:

mõlemad suunatuled: üle

0 %,

kuid mitte üle

20 %

edasi näidisele D

3.1.1.2.   näidis D

| D1: | C2 korral | |
| --- | --- | --- |
| | mõlemad suunatuled, | 0 % |

D1:

C2 korral

mõlemad suunatuled,

0 %

3.1.2.   või kui näidise C puhul on täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3.2.   Nõuetele vastavus vaidlustatakse

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb masstoodanguna valmistatavate suunatulede nõuetele vastavus vaidlustada ja tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) nõuda juhul, kui suunatulede mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

3.2.1.1.   näidis D

| D2: | C2 korral | |
| --- | --- | --- |
| | üks suunatuli: üle | 0 %, |
| | kuid mitte üle | 20 % |
| | üks suunatuli: mitte üle | 20 % |

D2:

C2 korral

üks suunatuli: üle

0 %,

kuid mitte üle

20 %

üks suunatuli: mitte üle

20 %

3.2.1.2.   või kui näidise C puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3.3.   Tüübikinnituse tühistamine

Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 11 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on suunatulede mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised:

3.3.1.   näidis C

| C3: | üks suunatuli: mitte üle | 20 % |
| --- | --- | --- |
| | üks suunatuli: üle | 20 % |
| C4: | mõlemad suunatuled: üle | 20 % |

C3:

üks suunatuli: mitte üle

20 %

üks suunatuli: üle

20 %

C4:

mõlemad suunatuled: üle

20 %

3.3.2.   näidis D

| D3: | C2 korral | |
| --- | --- | --- |
| | üks suunatuli: 0 või üle | 0 % |
| | üks suunatuli: üle | 20 % |

D3:

C2 korral

üks suunatuli: 0 või üle

0 %

üks suunatuli: üle

20 %

3.3.3.   või kui näidiste C ja D puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

Joonis 1

2 seadet

Esimene näidiste võtmine

4 juhuslikult valitud seadet jagatakse näidisteks A ja B

2 seadet

LÕPP

edasi näidisele B

LÕPP

Ühtlustamine

Tootjalt nõutakse toodangu nõuetele vastavaks muutmist

2 seadet

Korduv näidiste võtmine

4 juhuslikult valitud seadet jagatakse näidisteks C ja D

2 seadet

Näidise A võimalikud tulemused

Näidise C võimalikud tulemused

LÕPP

edasi näidisele D

LÕPP

ühtlustamine

Näidise D võimalikud tulemused

Näidise B võimalikud tulemused

Tüübi-kinnituse tühistamine

Maksimaalne kõrvalekalle piirväärtustest ebasoodsas suunas (protsentides)

---

| 10.7.2010 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 177/71 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2010

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 177/71

---

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumiskuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 uusimast versioonist, mis on kättesaadav Internetis: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 8 — Ühtsed sätted, milles käsitletakse mootorsõidukite asümmeetrilist lähituld, kaugtuld või mõlemat tuld kiirgavate ja halogeenhõõglampidega (H1, H2, H3, HB3, HB4, H7, H8, H9, HIR1, HIR2 ja/või H11) varustatud esilaternate tüübikinnitust

4. versioon

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

05-seeria muudatused — jõustumiskuupäev: 8. september 2001

Eeskirja 4. versiooni parandus nr 1 — jõustumiskuupäev: 12. märts 2003

SISUKORD

EESKIRI

A.   HALDUSSÄTTED

| 0. | Reguleerimisala |
| --- | --- |

0.

| 1. | Mõisted |
| --- | --- |

1.

| 2. | Esilaterna tüübikinnituse taotlemine |
| --- | --- |

2.

| 3. | Märgistus |
| --- | --- |

3.

| 4. | Tüübikinnituse andmine |
| --- | --- |

4.

B.   ESILATERNATELE ESITATAVAD TEHNILISED NÕUDED

| 5. | Üldised nõuded |
| --- | --- |

5.

| 6. | Valgustus |
| --- | --- |

6.

| 7. | Värvilisi hajutiklaase ja filtreid käsitlevad sätted |
| --- | --- |

7.

| 8. | Ebamugavuse hindamine |
| --- | --- |

8.

| 9. | Standardesilatern |
| --- | --- |

9.

| 10. | Märkus värvuse kohta |
| --- | --- |

10.

C.   TÄIENDAVAD HALDUSSÄTTED

| 11. | Esilaternatüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine |
| --- | --- |

11.

| 12. | Toodangu vastavus nõuetele |
| --- | --- |

12.

| 13. | Karistused toodangu nõuetele mittevastuse korral |
| --- | --- |

13.

| 14. | Tootmise lõpetamine |
| --- | --- |

14.

| 15. | Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ning haldusasutuste nimed ja aadressid |
| --- | --- |

15.

| 16. | Üleminekusätted |
| --- | --- |

16.

LISAD

| 1. lisa | Teatis |
| --- | --- |

1. lisa

| 2. lisa | H1, H2, H3, HB3, HB4, H7, H8, H9, HIR1, HIR2 ja/või H11 hõõglampidega varustatud esilaternate toodangu nõuetele vastavuse kontrollimine |
| --- | --- |

2. lisa

| 3. lisa | Tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised |
| --- | --- |

3. lisa

| 4. lisa | Mõõteekraanid |
| --- | --- |

4. lisa

| 5. lisa | Töötavate esilaternate fotomeetriliste näitajate püsivuse katsetamine |
| --- | --- |

5. lisa

| 6. lisa | Plastmaterjalist hajutiklaasidega laternatele esitatavad nõuded – hajutiklaasi või materjalinäidiste ja laternakoostude katsetamine |
| --- | --- |

6. lisa

| 7. lisa | Näidiste võtmise miinimumnõuded |
| --- | --- |

7. lisa

A.   HALDUSSÄTTED

0.   REGULEERIMISALA (1)

Käesolevat eeskirja kohaldatakse mootorsõidukite esilaternate suhtes, millel võib olla klaasist või plastmaterjalist hajutiklaas.

1.   MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid:

1.1.   „hajutiklaas” – esilaterna või laterna üksuse kõige välimine osa, mis laseb valguse läbi valgusava;

1.2.   „pinne” – toode või tooted, mis kantakse ühe või mitme kihina hajutiklaasi välispinnale;

„erinevat tüüpi esilaternad” – esilaternad, mis erinevad üksteisest järgmiste oluliste näitajate poolest:

1.3.1.   kaubanimi või kaubamärk;

1.3.2.   optilise süsteemi omadused;

1.3.3.   niisuguste osade lisamine või kõrvaldamine, mis võivad seadmete töötamise ajal esineva peegeldumise, murdumise, neeldumise ja/või moonutuste tõttu muuta optilist mõju. Tüüpi ei muuda selliste filtrite paigaldamine või eemaldamine, mille ainus otstarve on muuta valguse värvust, kuid mitte jaotust;

1.3.4.   sobivus parempoolseks või vasakpoolseks liikluseks või mõlemaks;

1.3.5.   tekitatava valgusvihu laad (lähituli, kaugtuli või mõlemad);

1.3.6.   ühte järgmistest kategooriatest kuuluva(te) hõõglambi (hõõglampide) pesa: H1, H2, H3, HB3, HB4, H7, H8, H9, HIR1, HIR2 ja/või H11 (2), (3);

1.3.7.   hajutiklaaside ja võimaliku pinde materjalid.

2.   ESILATERNA TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE (4)

Esilaterna tüübikinnituse taotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja. Taotluses tuleb ära näidata:

2.1.1.   andmed selle kohta, kas esilaternas kavatsetakse kasutada nii lähi- kui ka kaugtuld või mõlemat;

kui esilaternat kavatsetakse kasutada lähitule jaoks, siis kas see on projekteeritud nii vasak- kui ka parempoolseks või üksnes vasakpoolseks või üksnes parempoolseks liikluseks;

2.1.2.1.   kui esilatern on varustatud reguleeritava peegeldiga, siis laterna paigaldusasend(id) maapinna ja sõiduki keskmise pikitasapinna suhtes;

2.1.3.   esilaterna kiiratava tule värvus.

Igale taotlusele lisatakse:

kolmes eksemplaris joonised, mis on piisavalt üksikasjalikud, et võimaldada kindlaks teha laterna tüübi, ja millel on kujutatud esilaterna eestvaade, olemasolu korral koos hajutiklaasi rihvelmustriga, ning ristlõige; joonistel peab olema näidatud tüübikinnitusmärgi asukoht;

2.2.1.1.   kui esilatern on varustatud reguleeritava peegeldiga, siis märge esilaterna paigaldusasendi(te) kohta maapinna ja sõiduki keskmise pikitasapinna suhtes, kui esilaternat kasutatakse ainult selles asendis (nendes asendites);

2.2.2.   lühike tehniline kirjeldus;

2.2.3.   esilaternatüübi kaks näidist;

hajutiklaaside valmistamiseks kasutatud plastmaterjali katsetamiseks:

kolmteist hajutiklaasi;

2.2.4.1.1.   kuus klaasi kõnealustest hajutiklaasidest võib asendada kuue, vähemalt 60 mm × 80 mm suuruse materjalinäidisega, mille välispind on lame või kumer ning mille keskel on vähemalt 15 mm × 15 mm suurune põhiliselt lame ala (kõveruse raadiusega vähemalt 300 mm);

2.2.4.1.2.   iga selline hajutiklaas või materjalinäidis peab olema saadud masstoodangu valmistamisel kasutatava meetodi kohaselt;

2.2.4.2.   peegeldi, millele saab hajutiklaasid tootja juhendi kohaselt kinnitada.

2.3.   Hajutiklaaside ja pinnete (olemasolu korral) juba katsetatud materjalidele peab olema lisatud katseprotokoll, milles kirjeldatakse nende materjalide ja pinnete omadusi.

2.4.   Pädev asutus teeb enne tüübikinnituse andmist kindlaks, kas on kehtestatud rahuldav kord, millega tagatakse toodangu nõuetele vastavuse tõhus kontroll.

3.   MÄRGISTUS (5)

3.1.   Tüübikinnituse saamiseks esitatud esilaternatele peab olema kantud taotleja kaubanimi või kaubamärk.

3.2.   Hajutiklaasil ja korpusel (6) peavad olema piisava suurusega alad punktis 4 nimetatud tüübikinnitusmärgi ja lisatähiste jaoks; kõnealused alad näidatakse punktis 2.2.1 nimetatud joonistel.

3.3.   Esilaternad, mis on mõeldud kasutamiseks nii parempoolse kui ka vasakpoolse liikluse tingimustes, peavad kandma märgiseid, mis määravad kindlaks optilise osa kaks paigaldusasendit sõidukil või hõõglambi kaks paigaldusasendit peegeldil; need tähised koosnevad tähtedest „R/D” parempoolse liikluse jaoks ja „L/G” vasakpoolse liikluse jaoks.

4.   TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE

4.1.   Üldosa

4.1.1.   Kui kõik punkti 2 kohaselt esitatud esilaternatüübi näidised vastavad käesoleva eeskirja nõuetele, antakse tüübikinnitus.

4.1.2.   Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad rohkem kui ühe eeskirja nõuetele, võib laternale kanda ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi tingimusel, et igaüks nendest grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest vastab selle suhtes kohaldatavatele nõuetele.

Käesolevat nõuet ei kohaldata kahe hõõgniidiga lambiga esilaternate suhtes, kui tüübikinnitus antakse vaid ühele tulele.

4.1.3.   Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 04) näitavad muudatuste seeriat, mis hõlmab tüübikinnituse andmise ajal käesoleva eeskirja kõige hilisemaid suuri tehnilisi muudatusi. Sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale esilaternatüübile, välja arvatud tüübikinnituse laiendamise korral seadmele, mis erineb juba tüübikinnituse saanud seadmest üksnes kiiratava valguse värvuse poolest.

4.1.4.   Käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele edastatakse teade esilaternatüübi käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, laiendamise, andmisest keeldumise, tühistamise või tootmise lõpetamise kohta käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi abil, millel on punktiga 2.2.1.1 ettenähtud teave.

4.1.5.   Igal esilaternal, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile, peab lisaks punktiga 3.1 ettenähtud märgistusele olema punktis 3.2 osutatud aladel punktides 4.2 ja 4.3 kirjeldatud tüübikinnitusmärk.

4.2.   Tüübikinnitusmärgi elemendid

Tüübikinnitusmärk koosneb järgmistest elementidest:

rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb:

4.2.1.1.   ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber (7);

4.2.1.2.   punktiga 4.1.3 ettenähtud tüübikinnitusnumbrist;

järgmis(t)est lisatähis(t)est:

4.2.2.1.   ainult vasakpoolses liikluses kasutatavate esilaternate puhul horisontaalne nool, mille teravik on suunatud näoga esilaterna poole seisva vaataja suhtes paremale, s.o liiklussuuna poole;

4.2.2.2.   esilaternate puhul, mis optilise osa või hõõglambi asjakohaselt reguleeritava asendi tõttu vastavad mõlema liiklussüsteemi nõuetele, horisontaalne nool teravikuga mõlemas otsas, mis näitavad vastavalt paremale ja vasakule;

4.2.2.3.   esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele üksnes seoses lähitulega, tähed „HC”;

4.2.2.4.   esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele üksnes seoses kaugtulega, tähed „HR”;

4.2.2.5.   esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele seoses nii lähi- kui ka kaugtulega, tähed „HCR”;

4.2.2.6.   plastmaterjalist hajutiklaasiga varustatud esilaternate puhul kantakse punktidega 4.2.2.3–4.2.2.5 ettenähtud tähiste lähedale tähed „PL”;

4.2.2.7.   esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele seoses kaugtulega, maksimaalse valgustugevuse tähis punktis 6.3.2.1.2 nimetatud viitemärgi kujul, mis paigutatakse E-tähte ümbritseva ringjoone lähedale; vastastikku ühendatud esilaternate puhul väljendatakse kaugtulede maksimaalset valgustugevust tervikuna eespool kirjeldatud viisil.

Igal juhul peavad katsemenetluse ajal vastavalt 5. lisa punktile 1.1.1.1 kasutatud asjakohane töötamismoodus ning vastavalt 5. lisa punktile 1.1.1.2 lubatud pinge/pinged olema kantud tüübikinnitustunnistusele ja teatisevormile, mis saadetakse kokkuleppe osalisteks olevatele ja käesolevat eeskirja kohaldavatele riikidele. Vastavatel juhtudel märgistatakse seade järgmiselt.

4.2.3.1.   Käesoleva eeskirja nõuetele vastavate esilaternate puhul, mis on projekteeritud nii, et lähitule hõõglamp ei sütti samaaegselt ühegi muu valgustusfunktsiooniga, millega see võib olla vastastikku ühendatud, märgitakse tüübikinnitusmärgil oleva lähitulelaterna tähise taha kaldjoon (/).

4.2.3.2.   Käesoleva eeskirja 5. lisa nõuetele vastavate esilaternate puhul ainult juhul, kui nende toitepinge on 6 V või 12 V, märgitakse hõõglambipesa lähedale tähis, mis koosneb pealejoonistatud ristiga (×) numbrist 24.

4.2.4.   Tüübikinnitusnumbri kaks esimest numbrit (praegu 04), mis näitavad muudatuste seeriat, mis hõlmab tüübikinnituse andmise ajal käesoleva eeskirja kõige hilisemaid suuri tehnilisi muudatusi, ning vajadusel ka eespool kirjeldatud nool võivad paikneda eespool nimetatud lisatähiste läheduses.

4.2.5.   Punktides 4.2.1 ja 4.2.2 nimetatud märgid ja tähised peavad olema selgelt loetavad ja kustutamatud ka siis, kui esilatern on sõidukile paigaldatud.

4.3.   Tüübikinnitusmärgi kujundus

4.3.1.   Sõltumatud laternad

Käesoleva eeskirja 3. lisa joonistel 1–9 on esitatud tüübikinnitusmärkide ja eespool osutatud lisatähiste näidiseid.

Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad

Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib neile kinnitada ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, millel on E-tähte ümbritsev ringjoon, millele järgneb kinnituse andnud riigi tunnusnumber ja tüübikinnitusnumber. Tüübikinnitusmärk võib paikneda mis tahes kohas grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate peal, tingimusel et:

4.3.2.1.1.   märk on nähtav pärast laternate sõidukile paigaldamist;

4.3.2.1.2.   ühtki grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate valgust edastavat osa ei ole võimalik eemaldada, eemaldamata samaaegselt ka tüübikinnitusmärki.

Iga laterna tunnusmärk, mis vastab tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjale, ning tüübikinnituse andmise ajal eeskirja kõige hilisemaid suuri tehnilisi muudatusi hõlmava seeria number ja vajadusel nõuetekohane nool märgitakse:

kas

4.3.2.2.1.   asjakohasele valgust kiirgavale pinnale

või

4.3.2.2.2.   laternate grupile selliselt, et iga latern grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest oleks selgesti identifitseeritav (vt 3. lisas esitatud neli näidet).

4.3.2.3.   Tüübikinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjas üksikmärkidest väikseima jaoks ettenähtud miinimummõõtmed.

4.3.2.4.   Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvate grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate tüübile.

4.3.2.5.   Käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 10 on esitatud grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate kinnitusmärkide kujunduse näidised koos kõigi eespool nimetatud lisatähistega.

Laternad, mille hajutiklaase kasutatakse eri esilaternatüüpide puhul ning mis võivad olla muude laternatega vastastikku ühendatud või grupeeritud

Kohaldatakse punkti 4.3.2 sätteid.

4.3.3.1.   Peale selle võivad samade hajutiklaaside kasutamisel olla nendel klaasidel erinevad tüübikinnitusmärgid, mis vastavad esilaternate või laternaüksuste eri tüüpidele, tingimusel et ka esilaterna hajutiklaasiga lahutamatult ühendatud korpusel on punktis 3.2 kirjeldatud ala ning tegelikule talitlusele vastavad tüübikinnitusmärgid.

Kui eri tüüpi esilaternatel on ühine korpus, siis võivad korpusel olla erinevad tüübikinnitusmärgid.

4.3.3.2.   Käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 11 on esitatud eespool nimetatud juhul kasutatavate tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised.

B.   ESILATERNATELE ESITATAVAD TEHNILISED NÕUDED (8)

5.   ÜLDISED NÕUDED

5.1.   Iga näidis peab vastama punktides 6–8 esitatud nõuetele.

Esilaternad tuleb valmistada nii, et tavapärastes kasutustingimustes, olenemata neile mõjuda võivast vibratsioonist, säiliksid ettenähtud fotomeetrilised omadused ja laternad oleksid heas töökorras.

5.2.1.   Esilaternad peavad olema varustatud seadmega, mis võimaldab sõidukil esilaternate reguleerimist vastavalt kohaldatavatele eeskirjadele. Sellist seadet ei ole vaja osadele, mille puhul peegeldit ja hajutiklaasi ei saa teineteisest eraldada, tingimusel et selliste osade kasutamine piirdub sõidukitega, mille puhul esilaterna seadistust saab reguleerida teistmoodi. Kui kaugtuld kiirgav esilatern ja lähituld kiirgav esilatern, mis mõlemad on varustatud eraldi hõõglambiga, on ühtseks seadmeks kokku ühendatud, peab reguleerimisseade võimaldama iga optilist süsteemi eraldi nõuetekohaselt reguleerida. Nimetatud nõuet ei kohaldata siiski püsivalt kokkuehitatud peegelditega esilaternakoostude suhtes. Seda tüüpi esilaternakoostude suhtes kohaldatakse punkti 6 nõudeid.

5.3.   Osad, mille abil hõõglamp on kinnitatud peegeldi külge, peavad olema valmistatud nii, et hõõglambi saab ka pimedas asetada ainult õigesse asendisse (9).

Hõõglambi pesa mõõtmed peavad vastama Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) trükise 61-2 järgmistel andmelehtedel esitatud näitajatele.

| Hõõglambid | Pesa | Andmelehed |
| --- | --- | --- |
| H1 | P 14,5s | 7005-46-3 |
| H2 | X 5111 | 7005-99-2 |
| H3 | PK 22s | 7005-47-1 |
| HB3 | P 20d | 7005-31-1 |
| HB4 | P 22d | 7005-32-1 |
| H7 | PX 26d | 7005-5-1 |
| H8 | PG 17 | 7005-110-1 |
| HIR1 | PX 20d | 7005-...-1 |
| HIR2 | PX 22d | 7005-...-. |
| H9 | PGJ 19-5 | 7005-110-1 |
| H11 | PGJ 19-2 | 7005-110-1 |

Hõõglambid

Pesa

Andmelehed

H1

P 14,5s

7005-46-3

H2

X 5111

7005-99-2

H3

PK 22s

7005-47-1

HB3

P 20d

7005-31-1

HB4

P 22d

7005-32-1

H7

PX 26d

7005-5-1

H8

PG 17

7005-110-1

HIR1

PX 20d

7005-...-1

HIR2

PX 22d

7005-...-.

H9

PGJ 19-5

7005-110-1

H11

PGJ 19-2

7005-110-1

5.4.   Esilaternaid, mis on projekteeritud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolse liikluse tingimustes, saab kohandada vastavale liiklussüsteemile kas esmasel reguleerimisel sõidukile monteerimise ajal või kasutaja valitava seadistusega. Niisugune algseadistus või kasutaja valitud seadistus võib hõlmata näiteks optilise osa kinnitamist sõidukile kindla nurga all või hõõglambi seadmist kindla nurga all optilise osa suhtes. Kõikidel juhtudel on võimalikud ainult kaks teineteisest selgesti eristatavat asendit, üks parempoolse, teine vasakpoolse liikluse jaoks, ning disainilahendus peab välistama esilaterna hooletusest põhjustatud vahetamise ühest asendist teise või keskele. Kui hõõglambi jaoks on kaks erinevat seadistusasendit, peavad hõõglambi peegeldile kinnitamise detailid olema projekteeritud ja valmistatud selliselt, et kummagi seadistuse puhul hoitaks hõõglampi asendis sama täpsusega, nagu on nõutav vaid ühe liiklussüsteemi jaoks ettenähtud esilaternate puhul. Käesoleva punkti nõuete täitmist tuleb kontrollida visuaalselt ja vajadusel katselise paigaldamisega.

Vaheldumisi kaug- ja lähituld andvatel esilaternatel peab esilaternaga kokkuehitatud mehaaniline, elektromehaaniline või muu ühelt tulelt teisele ümberlülitamise seade (10) olema projekteeritud nii, et:

5.5.1.   seade on piisavalt tugev normaalsetes tingimustes 50 000 korda kasutamiseks, ilma et seadmel tekiks vaatamata esineda võivale vibratsioonile kahjustusi;

5.5.2.   tööhäire korral on võimalik lähitule automaatne sisselülitamine;

5.5.3.   kas lihtlähituld või kaugtuld saab alati sisse lülitada, välistades mehhanismi seiskumise kahe asendi vahel;

5.5.4.   kasutaja ei saa liikuvate detailide kuju ega asendit tavaliste tööriistadega muuta.

5.6.   Veendumaks, et kasutamisel ei muutu fotomeetrilised tööparameetrid ülemääraselt, tehakse 5. lisa nõuetele vastavad lisakatsed.

5.7.   Kui esilaterna hajutiklaas on plastmaterjalist, tehakse katseid vastavalt 6. lisa nõuetele.

6.   VALGUSTUS

6.1.   Üldosa

6.1.1.   Esilaternad tuleb valmistada nii, et sobiva H1, H2, H3, HB3, HB4, H7, H8, H9, HIR1, HIR2 ja/või H11 hõõglambiga valgustaksid need piisavalt ja pimestamata lähitulerežiimis ning hästi kaugtulena.

6.1.2.   Esilaternast saadavat valgustust kontrollitakse vertikaalekraanil, mis asetatakse esilaterna ette 25 m kaugusele ja selle telje suhtes täisnurkselt (vt 4. lisa).

6.1.3.   Esilaternat kontrollitakse standardse(te) (võrdlus-)hõõglambi (hõõglampide) abil, mis on projekteeritud nimipinge 12 V jaoks; kui esilatern on varustatud valikkollaste filtritega, (11) asendatakse need geomeetriliselt identsete värvitute filtritega, mille läbipaistvustegur on vähemalt 80 %. Esilaterna kontrollimisel tuleb hõõglambi klemmidele rakendatav pinge reguleerida selliseks, et saavutatakse järgmised näitajad.

| Hõõglambid | Ligikaudne toitepinge (voltides) mõõtmiseks | Valgusvoog (luumenites) |
| --- | --- | --- |
| H1 | 12 | 1 150 |
| H2 | 12 | 1 300 |
| H3 | 12 | 1 100 |
| HB3 | 12 | 1 300 |
| HB4 | 12 | 825 |
| H7 | 12 | 1 100 |
| H8 | 12 | 600 |
| HIR1 | 12 | 1 840 |
| HIR2 | 12 | 1 355 |
| H9 | 12 | 1 500 |
| H11 | 12 | 1 000 |

Hõõglambid

Ligikaudne toitepinge (voltides) mõõtmiseks

Valgusvoog (luumenites)

H1

12

1 150

H2

12

1 300

H3

12

1 100

HB3

12

1 300

HB4

12

825

H7

12

1 100

H8

12

600

HIR1

12

1 840

HIR2

12

1 355

H9

12

1 500

H11

12

1 000

Esilatern loetakse vastuvõetavaks, kui vähemalt üks koos esilaternaga esitatud standardne (võrdlus-)hõõglamp vastab fotomeetriliste nõuetele.

6.1.4.   Mõõtmed, mis määravad hõõgniidi asukoha standardhõõglambi sees, on näidatud eeskirja nr 37 asjaomasel andmelehel.

6.1.5.   Standardhõõglambi kolb peab olemas sellise optilise kuju ja kvaliteediga, et see ei põhjustaks valguse jaotusele negatiivselt mõjuvat peegeldust ega murdumist. Selle nõude täitmist kontrollitakse standardse (võrdlus-)hõõglambiga varustatud standardesilaterna valguse jaotuse mõõtmise teel.

6.2.   Lähituledele esitatavad nõuded

6.2.1.   Lähitule valgusvihk peab moodustama piisavalt terava varju piiri, et selle abil oleks võimalik esilaternat seadistada. Varju piir peab olema horisontaalne sirgjoon selle liiklussuuna vastaspoolel, mille jaoks esilatern on ette nähtud; teisel poolel peab ei tohi varju piir ulatuda kaugemale ei horisontaaljoone suhtes 45° nurga all oleva sirgjoone HV H1 ja sirgjoonest hh 25 cm kõrgemal asuva sirgjoone H1 H4 moodustatud katkendjoonest HV H1 H4 ega sirgjoonest HV H3, mis paikneb 15° nurga all horisontaaljoonest kõrgemal (vt 4. lisa). Varju piir ei tohi kahe eespool kirjeldatud võimaluse kombinatsiooni tõttu mitte mingil juhul ulatuda kaugemale nii joonest HV H2 kui ka joonest H2 H4.

Esilatern peab olema suunatud nii, et:

6.2.2.1.   parempoolseks liikluseks ettenähtud esilaternate puhul on varju piir horisontaalne ekraani vasakul poolel (12) ning vasakpoolseks liikluseks ettenähtud esilaternate puhul on varju piir horisontaalne ekraani paremal poolel;

6.2.2.2.   varju piiri horisontaalne osa paikneb ekraanil tasandist hh 25 cm allpool (vt 4. lisa);

6.2.2.3.   varju piiri „küünarnukiosa” on joonel vv (13).

6.2.3.   Kui tüübikinnitust taotletakse üksnes lähitulele, (14) peab sel moel suunatud esilatern vastama ainult punktide 6.2.5–6.2.7 nõuetele; kui esilatern on mõeldud kiirgama nii lähi- kui ka kaugtuld, peab see vastama punktides 6.2.5–6.2.7 ja 6.3 osutatud nõuetele.

6.2.4.   Kui sel moel suunatud esilatern ei vasta punktide 6.2.5–6.2.7 ja 6.3 nõuetele, võib seda reguleerida teisiti, tingimusel et valgusvihu telg ei nihku külgsuunas rohkem kui 1° (= 44 cm) paremale ega vasakule (15). Varju piiri reguleerimise hõlbustamiseks võib esilatern olla osaliselt varjatud, mis teravdab varju piiri.

6.2.5.   Kaugtule poolt ekraanile tekitatav valgustus peab vastama järgmistele nõuetele.

| Punkt mõõteekraanil | Nõutav valgustus luksides |
| --- | --- |
| Parempoolseks liikluseks mõeldud esilaternad | Vasakpoolseks liikluseks mõeldud esilaternad |
| Punkt B | 50 L | Punkt B | 50 R | ≤ 0,4 |
| Punkt 75 | R | Punkt 75 | L | ≥ 12 |
| Punkt 75 | L | Punkt 75 | R | ≤ 12 |
| Punkt 50 | L | Punkt 50 | R | ≤ 15 |
| Punkt 50 | R | Punkt 50 | L | ≥ 12 |
| Punkt 50 | V | Punkt 50 | V | ≥ 6 |
| Punkt 25 | L | Punkt 25 | R | ≥ 2 |
| Punkt 25 | R | Punkt 25 | L | ≥ 2 |
| Mis tahes punkt III piirkonnas | ≤ 0,7 |
| Mis tahes punkt IV piirkonnas | ≥ 3 |
| Mis tahes punkt piirkonnas I ≤ 2 x (E50R või E50L) (*1) | |

Punkt mõõteekraanil

Nõutav valgustus luksides

Parempoolseks liikluseks mõeldud esilaternad

Vasakpoolseks liikluseks mõeldud esilaternad

Punkt B

50 L

Punkt B

50 R

≤ 0,4

Punkt 75

R

Punkt 75

L

≥ 12

Punkt 75

L

Punkt 75

R

≤ 12

Punkt 50

L

Punkt 50

R

≤ 15

Punkt 50

R

Punkt 50

L

≥ 12

Punkt 50

V

Punkt 50

V

≥ 6

Punkt 25

L

Punkt 25

R

≥ 2

Punkt 25

R

Punkt 25

L

≥ 2

Mis tahes punkt III piirkonnas

≤ 0,7

Mis tahes punkt IV piirkonnas

≥ 3

Mis tahes punkt piirkonnas I ≤ 2 x (E50R või E50L) (*1)

6.2.6.   I, II, III ega IV piirkonnas ei tohi esineda nähtavust halvendavaid kõrvalekaldeid külgsuunas.

6.2.7.   Valgustatuse väärtuseid A ja B piirkonnas, nagu näidatud 4. lisa joonisel C, tuleb kontrollida selle joonise punktide 1–8 fotomeetriliste väärtuste mõõtmise teel; need väärtused peavad jääma järgmistesse piiridesse:

1 + 2 + 3 ≥ 0,3 luksi ja

4 + 5 + 6 ≥ 0,6 luksi ja

0,7 luksi ≥ 7 ≥ 0,1 luksi ja

0,7 luksi ≥ 8 ≥ 0,2 luksi.

Need uued väärtused ei ole nõutavad esilaternate puhul, mis on saanud tüübikinnituse enne käesoleva eeskirja 04-seeria muudatuste 4. täienduse kohaldamiskuupäeva (13. jaanuar 1993) või mille nii saadud tüübikinnitust on laiendatud (16).

6.2.8.   Esilaternad, mis on projekteeritud vastama nii parem- kui ka vasakpoolse liikluse nõuetele, peavad optilise osa või hõõglambi mõlemas asendis vastama asjaomase liiklussüsteemi nõuetele.

6.3.   Kaugtuledele esitatavad nõuded

6.3.1.   Kui esilatern on projekteeritud kiirgama nii kaug- kui ka lähituld, tehakse kaugtule poolt ekraanil tekitatava valgustuse mõõtmised sama esilaterna joondusega, nagu punktide 6.2.5–6.2.7 mõõtmiste puhul; kui esilatern kiirgab ainult kaugtuld, reguleeritakse see nii, et maksimaalse valgustuse ala keskendub joonte hh ja vv ristumiskohta; selline esilatern peab vastama ainult punkti 6.3 nõuetele.

Kaugtule poolt ekraanile tekitatav valgustus peab vastama järgmistele nõuetele.

Joonte hh ja vv lõikumispunkt HV peab asuma samavalgustustiheduskõvera piires, mis vastab 80 protsendile kaugtulede maksimaalsest valgustusest. See maksimumväärtus (EM) peab olema vähemalt 48 luksi. Maksimumväärtus ei tohi ühelgi juhul olla suurem kui 240 luksi; kombineeritud lähi- ja kaugtulega esilaterna korral ei tohi maksimumväärtus ületada lähitule punktis 75 R (või 75 L) mõõdetud valgustust, mida on korrutatud koefitsiendiga 16.

6.3.2.1.1.   Kaugtule maksimaalne valgustugevus (IM), mida väljendatakse tuhandetes kandelates, arvutatakse järgmise valemi abil:

Formula

6.3.2.1.2.   Punktis 4.2.2.7 osutatud maksimaalse valgustugevuse viitemärk (I'M) leitakse järgmise valemi abil:

Formula

Arvutuslik väärtus ümardatakse lähima väärtuseni väärtuste hulgast 7,5, 10, 12,5, 17,5, 20, 25, 27,5, 30, 37,5, 40, 45, 50.

6.3.2.2.   Alates punktist HV ei tohi valgustus piki horisontaaljoont paremal ega vasakul olla alla 24 luksi kuni kauguseni 1,125 m ning alla 6 luksi kuni kauguseni 2,25 m.

Reguleeritava peegeldiga esilaternate puhul kohaldatakse iga punkti 2.1.3 järgi näidatud paigaldusasendi suhtes punktide 6.2 ja 6.3 nõudeid. Kontrollimiseks kasutatakse järgmist menetlust.

6.4.1.   Katsegoniomeetril realiseeritakse iga kasutatav paigaldusasend valgusallika keskpunkti joondusekraani punktiga HV ühendava joone suhtes. Seejärel viiakse reguleeritav peegeldi asendisse, kus valgusmuster ekraanil vastab punktide 6.2.1–6.2.2.3 ja/või punkti 6.3.1 joondusettekirjutustele.

6.4.2.   Kui peegeldi on algselt punkti 6.4.1 järgi fikseeritud, peab esilatern vastama punktide 6.2 ja 6.3 asjaomastele fotomeetrilistele nõuetele.

6.4.3.   Lisakatsed tehakse pärast peegeldi asendi muutmist esilaterna reguleerimisseadme abil ± 2° võrra vertikaalsuunas või vähemalt maksimumasendisse, kui see on vähem kui 2° oma algasendist. Kogu esilaterna vastava ümberjoonduse järel (nt goniomeetrit kasutades) vastassuunas tuleb kontrollida valgusväljundit järgmistes suundades ja see peab jääma järgmistesse piiridesse:

lähituli: punktid HV ja 75 R (või vastavalt 75 L);

kaugtuli: IM ja punkt HV (% IM-st).

6.4.4.   Kui taotleja on ära näidanud rohkem kui ühe paigaldusasendi, tuleb punktides 6.4.1–6.4.3 ettenähtud menetlust korrata kõikide teiste asendite korral.

6.4.5.   Kui taotleja ei ole küsinud konkreetseid paigaldusasendeid, joondatakse esilatern selle reguleerimisseadme abil punktidega 6.2 ja 6.3 ettenähtud mõõtmiseks oma keskmisesse asendisse. Punktiga 6.4.3 ettenähtud lisakatsete tegemisel peab peegeldi olema esilaterna reguleerimisseadme abil liigutatud äärmusasenditesse (± 2° asemel).

6.5.   Punktides 6.2.5–6.2.7 ja 6.3 nimetatud valgustatuse väärtusi ekraanil mõõdetakse fotoretseptori abil, mille tegelik tajupind asub 65 mm küljepikkusega ruudu sees.

7.   VÄRVILISI HAJUTIKLAASE JA FILTREID KÄSITLEVAD SÄTTED

7.1.   Tüübikinnitust võib taotleda hõõglambiga esilaternatele, mis kiirgavad kas valget või valikkollast valgust.

Rahvusvahelise Valgustuskomisjoni (CIE) värvsuskoordinaatidena väljendatud asjaomased kolorimeetrilised näitajad peavad olema järgmised:

Valikkollane filter (ekraan või hajutiklaas)

| Piir punase suunas | y ≥ 0,138 + 0,580 x |
| --- | --- |
| Piir rohelise suunas | y ≤ 1,29 x – 0,100 |
| Piir valge suunas | y ≥ – x + 0,966 |
| Piir spektrivärvi suunas | y ≤ – x + 0,992 |

Piir punase suunas

y ≥ 0,138 + 0,580 x

Piir rohelise suunas

y ≤ 1,29 x – 0,100

Piir valge suunas

y ≥ – x + 0,966

Piir spektrivärvi suunas

y ≤ – x + 0,992

mida võib väljendada ka järgmiselt:

| dominantlainepikkus: | 575–585 nm |
| --- | --- |
| puhtusetegur: | 0,90–0,98 |

dominantlainepikkus:

575–585 nm

puhtusetegur:

0,90–0,98

Läbipaistvustegur peab olema ≥ 0,78; see määratakse kindlaks valgusallika abil, mille värvustemperatuur on 2 856 K (17).

7.2.   Filter peab olema esilaterna osa ning olema kinnitatud esilaterna külge nii, et kasutaja ei saaks seda kogemata ega tavaliste tööriistadega tahtlikult eemaldada.

8.   EBAMUGAVUSE HINDAMINE

Hinnata tuleb esilaternate lähitule põhjustatavat ebamugavust (18).

9.   STANDARDESILATERN (19)

Esilaternat käsitatakse standardse (võrdlus-)esilaternana, kui see:

9.1.   vastab eespool sätestatud tüübikinnituse saamise nõuetele;

9.2.   on vähemalt 160 mm efektiivse läbimõõduga;

tekitab standardhõõglambiga punktis 6.2.5 nimetatud eri punktides ja eri aladel valgustuse, mis moodustab:

9.3.1.   kuni 90 % ülemmääradest ja

9.3.2.   vähemalt 120 % punktis 6.2.5 esitatud tabelis ettenähtud alammääradest.

10.   MÄRKUS VÄRVUSE KOHTA

Et käesoleva eeskirja alusel antakse tüübikinnitusi vastavalt punktile 7.1 kas valget või valikkollast valgust kiirgavale esilaternatüübile, ei takista kokkuleppe, millele käesolev eeskiri on lisatud, artikkel 3 kokkuleppeosalisi keelustamast nende registreeritud sõidukitel esilaternaid, mis kiirgavad valget või valikkollast valgust.

C.   TÄIENDAVAD HALDUSSÄTTED

11.   ESILATERNATÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

Igast esilaternatüübi muudatusest tuleb teatada esilaternatüübile tüübikinnituse andnud ametiasutusele. Seejärel võib asutus kas:

11.1.1.   võtta seisukoha, et tõenäoliselt ei avalda tehtud muudatused märgatavat ebasoovitavat mõju ning et esilatern vastab igal juhul endiselt nõuetele, või

11.1.2.   nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt uut katsearuannet.

11.2.   Muudatuste loetelu sisaldav teatis tüübikinnituse andmise või selle andmisest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 4.1.4 sätestatud korras.

11.3.   Tüübikinnituse laienduse andnud pädev asutus annab tüübikinnituse laiendusele seerianumbri ja teatab sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi kohase teatisega käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele.

12.   TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE

12.1.   Käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud esilaternaid tuleb toota nii, et need vastaksid kinnitatud tüübile, täites punktides 6 ja 7 sätestatud nõudeid.

12.2.   Et veenduda punkti 12.1 nõuete täitmises, tuleb toodangut asjakohaselt kontrollida.

Tüübikinnituse omanik peab eelkõige:

12.3.1.   tagama toodangu kvaliteedi tõhusa kontrollimise korra olemasolu;

12.3.2.   pääsema juurde seadmetele, mis on vajalikud, et kontrollida vastavust igale kinnitatud tüübile;

12.3.3.   tagama katsetulemuste registreerimiste ja sellega seotud dokumentide kättesaadavuse ajavahemikus, mis määratakse kindlaks kokkuleppel haldusasutusega;

12.3.4.   analüüsima igat liiki katsete tulemusi, et kontrollida tootenäitajaid ning tagada nende püsivus, võttes arvesse tööstustoodangu puhul lubatud kõikumisi;

12.3.5.   tagama, et iga tootetüübi puhul tehakse vähemalt käesoleva eeskirja 2. lisas ettenähtud katsed;

12.3.6.   tagama, et kui katse käigus ilmneb mis tahes näidise mittevastavus selle katse tingimustele, võetakse uued näidised ja katset korratakse. Tuleb teha kõik võimalik, et taastada asjaomase toote vastavus tüübikinnitusele.

Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses kohaldatavaid nõuetele vastavuse kontrollimise meetodeid.

12.4.1.   Iga kontrolli puhul tuleb väliskontrollijale esitada katsetulemused ja tootmise ülevaatuse tulemused.

12.4.2.   Kontrollija võib pisteliselt valida näidiseid katsetamiseks tootja laboris. Näidiste väikseima arvu kindlaksmääramisel võib arvesse võtta tootja tehtud kontrollimise tulemusi.

12.4.3.   Kui kvaliteeditase osutub ebarahuldavaks või kui peetakse vajalikuks kontrollida punkti 12.4.2 kohaldamisel tehtud katsete kehtivust, valib kontrollija 7. lisa kriteeriumidest lähtudes näidised, mis saadetakse tüübikinnituskatseid teinud tehnilisele teenistusele.

12.4.4.   Pädev asutus võib teha kõiki käesoleva eeskirjaga ettenähtud katseid. Katsed tehakse juhuslikkuse põhimõttel valitud näidistega, häirimata seejuures tootja tarnekohustusi ja lähtudes 7. lisa kriteeriumidest.

12.4.5.   Pädev asutus püüab kontrolli teha kord kahe aasta järel. Kontrolli tehakse aga pädeva asutuse äranägemisel ja sõltuvalt sellest, kuivõrd pädev asutus usaldab tootmise nõuetele vastavuse tõhusa kontrolli tagamiseks võetud meetmeid. Negatiivsete tulemuste korral tagab pädev asutus selle, et võimalikult kiiresti võetakse toodangu nõuetele vastavuse taastamiseks vajalikud meetmed.

12.5.   Ilmsete defektidega esilaternaid ei võeta arvesse.

12.6.   Viitemärki ei võeta arvesse.

13.   KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

13.1.   Esilaternatüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusmärki kandev esilatern ei vasta kinnitatud tüübi nõuetele.

13.2.   Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on eelnevalt andnud, teatab ta sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi abil kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele.

14.   TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud esilaternatüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Pärast asjaomase teatise saamist teatab kõnealune asutus sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi kohase teatisega teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele.

15.   TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE NING HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja nende haldusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata vormikohased teatised teistes riikides välja antud tüübikinnituste, tüübikinnituste laiendamise, tüübikinnituste andmisest keeldumise, tüübikinnituste tühistamise või tootmise lõpetamise kohta.

16.   ÜLEMINEKUSÄTTED

16.1.   Kuus kuud pärast eeskirja nr 112 ametlikku jõustumiskuupäeva lõpetavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised käesoleva eeskirja kohaste Euroopa Majanduskomisjoni (ECE) tüübikinnituste andmise.

16.2.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ei tohi keelduda käesoleva eeskirja ja selle varasemate muudatuste seeria kohaste tüübikinnituste laienduste andmisest.

16.3.   Käesoleva eeskirja kohased tüübikinnitused, mis anti enne eeskirja nr 112 jõustumiskuupäeva, ja kõik tüübikinnituste laiendused, sealhulgas need, mis vastavad käesoleva eeskirja varasemale muudatuste seeriale, kehtivad tähtajatult.

16.4.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised jätkavad esilaternate tüübikinnituste andmist käesoleva eeskirja ja selle varasemate muudatuste seeriate kohaselt, tingimusel et kõnealused esilaternad on ette nähtud kasutuses olevatele sõidukitele asendusseadmena paigaldamiseks.

16.5.   Alates eeskirja nr 112 ametlikust jõustumiskuupäevast ei tohi ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelata uuele sõidukitüübile sellise esilaterna paigaldamist, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 112 alusel.

16.6.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised lubavad jätkuvalt paigaldada sõidukitüübile või sõidukile esilaternaid, mis on saanud tüübikinnituse käesoleva eeskirja kohaselt.

16.7.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised lubavad jätkuvalt kasutuses olevale sõidukile paigaldada või sõidukil kasutada esilaternat, mis on saanud tüübikinnituse käesoleva eeskirja kohaselt, mida on muudetud varasemate muudatuste seeriatega, tingimusel et esilatern on ette nähtud asendusseadmena paigaldamiseks.

---

(1)  Käesolev eeskiri ei takista seda kohaldaval kokkuleppeosalisel keelata käesoleva eeskirja alusel plastmaterjalist hajutiklaasiga esilaterna tüübikinnituse saanud esilaterna kombinatsiooni esilaterna mehaanilise puhastusseadmega (klaasipuhastitega).

(2)  Laternatüüpi ei tohiks segamini ajada lambikategooriaga. Käesolevas eeskirjas käsitletakse H1-, H2-, H3-, HB3-, HB4-, H7-, H8-, H9-, HIR1-, HIR2- ja/või H1-kategooria hõõglampidega esilaternaid. Need hõõglampide kategooriad erinevad konstruktsiooni ja eelkõige sokli poolest. Nad ei ole omavahel vahetatavad, kuid üks hõõglampide kategooria hõlmab tavaliselt mitut tüüpi.

(3)  HIR1 ja/või H9 lamp tohib kiirata lähituld ainult juhul, kui sellele on paigaldatud esilaterna puhasti, mis vastab eeskirjale nr 45. Lisaks kohaldatakse selliste esilaternate paigaldamisel seoses vertikaalkaldega 01-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 48 punkti 6.2.6.2.2. Kõnealust piirangut kohaldatakse seni, kuni puudub üldine kokkulepe reguleerimisseadmete ja esilaternate puhastite kasutamise kohta seoses esilaterna valgustugevusega.

(4)  Hõõglambi tüübikinnituse taotlemine: vt eeskirja nr 37.

(5)  Ühepoolse liikluse (parem- või vasakpoolse liikluse) nõuetele vastavalt projekteeritud esilaternate puhul on peale selle soovitatav esiklaasile kustutamatult märkida ala piirjooned, mida võib varjata, et mitte tekitada kasutajale ebamugavust vastupidise liiklussüsteemiga riigis. Sellist märkimist ei ole siiski vaja juhul, kui ala on disainilahenduses selgesti eristatav.

(6)  Kui hajutiklaasi ei saa esilaterna korpusest eraldada, piisab alast hajutiklaasil või korpusel.

(7)  1 Saksamaa, 2 Prantsusmaa, 3 Itaalia, 4 Madalmaad, 5 Rootsi, 6 Belgia, 7 Ungari, 8 Tšehhi Vabariik, 9 Hispaania, 10 Jugoslaavia, 11 Ühendkuningriik, 12 Austria, 13 Luksemburg, 14 Šveits, 15 (vaba), 16 Norra, 17 Soome, 18 Taani, 19 Rumeenia, 20 Poola, 21 Portugal, 22 Venemaa Föderatsioon, 23 Kreeka, 24 Iirimaa, 25 Horvaatia, 26 Sloveenia, 27 Slovakkia, 28 Valgevene, 29 Eesti, 30 (vaba), 31 Bosnia ja Hertsegoviina, 32 Läti, 33 (vaba), 34 Bulgaaria, 35 (vaba), 36 Leedu, 37 Türgi, 38 (vaba), 39 Aserbaidžaan, 40 Endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 (vaba), 42 Euroopa Ühendus (tüübikinnituse annavad liikmesriigid, kasutades vastavat Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 Jaapan, 44 (vaba), 45 Austraalia, 46 Ukraina, 47 Lõuna-Aafrika ja 48 Uus-Meremaa. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukitele ning neile paigaldatavatele ja/või neil kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja kõnealuste nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikuse tunnustamise tingimusi, või ühinevad selle kokkuleppega ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär edastab kõnealused numbrid kokkuleppeosalistele.

(8)  Hõõglampidele esitatavad tehnilised nõuded: vt eeskiri nr 37.

(9)  Esilatern loetakse käesoleva punkti nõuetele vastavaks, kui hõõglampi saab esilaternale ja paigaldusliiste õigetesse paigaldusavadesse paigaldada ka pimedas.

(10)  Käesolevaid nõudeid ei kohaldata juhtimislüliti suhtes.

(11)  Need filtrid koosnevad kõigist osadest, sealhulgas hajutiklaasist, mille eesmärk on anda valgusele värvus.

(12)  Katseekraan peab olema piisavalt lai, et võimaldada varju piiri uurimist vähemalt 5° ulatuses kummalegi poole joont vv.

(13)  Kui käesolevas eeskirjas esitatud nõuete kohaselt ainult lähitule jaoks projekteeritud esilaterna fokaaltelg kaldub märgatavalt kõrvale valguskiire põhisuunast või kui mis tahes liiki (üksnes lähituld või nii lähi- kui ka kaugtuld kiirgava) esilaterna valgusvihu varju piiril ei ole selget „küünarnukki”, tehakse külgreguleerimine viisil, mis kõige paremini vastab valgustusnõuetele punktides 75 R ja 50 R parempoolse liikluse puhul ning 75 L ja 50 L vasakpoolse liikluse puhul.

(14)  Lähitule jaoks projekteeritud esilatern võib kiirata ka kaugtuld, mis ei pea käesolevatele nõuetele vastama.

(15)  Reguleerimise ebatäpsus piirides 1° paremale või vasakule ei ole vastuolus vertikaalse ebatäpsusega. Viimane on piiratud ainult punkti 6.3 nõuetega. Varju piiri horisontaalne osa ei tohiks aga ulatuda kaugemale joonest hh (punkti 6.3 nõudeid ei kohaldata esilaternate suhtes, mis peavad käesoleva eeskirja nõuetele vastama üksnes seoses lähitulega).

(*1)  E50R ja E50L on tegelikult mõõdetud valgustus.

(16)  Valgustuse väärtused mis tahes A ja B piirkonna punktis, mis asub ka III piirkonnas, ei tohi ületada 0,7 luksi.

(17)  Vastavalt Rahvusvahelise Valgustuskomisjoni (CIE) valgusliigile A.

(18)  See nõue on ametkondadele soovituslik.

(19)  Esialgu võib aktsepteerida erinevaid väärtusi. Lõplike nõuete puudumisel on soovitatav kasutada tüübikinnituse saanud esilaternat.

---

1. LISA

TEATIS

(Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm)

| (1) | Välja andnud: | haldusasutuse nimi
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

Image 43

Välja andnud:

haldusasutuse nimi

...

...

...

| milles käsitletakse esilaternatüübi (2): | TÜÜBIKINNITUSE ANDMIST
  TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST
  TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST
  TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST
  TOOTMISE LÕPETAMIST |
| --- | --- |

milles käsitletakse esilaternatüübi (2):

TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST

TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST

TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST

TOOTMISE LÕPETAMIST

kooskõlas eeskirjaga nr 8.

Tüübikinnituse nr: ... Laienduse nr: ...

| 1. | Laterna kaubanimi või kaubamärk: ... |
| --- | --- |

1.

Laterna kaubanimi või kaubamärk: ...

| 2. | Esilaternatüübile tootja poolt antud nimetus: ... |
| --- | --- |

2.

Esilaternatüübile tootja poolt antud nimetus: ...

| 3. | Tootja nimi ja aadress: ... |
| --- | --- |

3.

Tootja nimi ja aadress: ...

| 4. | Vajaduse korral tootja esindaja nimi ja aadress: ... |
| --- | --- |

4.

Vajaduse korral tootja esindaja nimi ja aadress: ...

| 5. | Esitatud tüübikinnituse saamiseks (kuupäev): ... |
| --- | --- |

5.

Esitatud tüübikinnituse saamiseks (kuupäev): ...

| 6. | Tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutav tehniline teenistus: ... |
| --- | --- |

6.

Tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutav tehniline teenistus: ...

| 7. | Teenistuse väljastatud aruande kuupäev: ... |
| --- | --- |

7.

Teenistuse väljastatud aruande kuupäev: ...

| 8. | Teenistuse väljastatud aruande number: ... |
| --- | --- |

8.

Teenistuse väljastatud aruande number: ...

| 9. | Lühikirjeldus:
  asjakohases märgistuses nimetatud kategooria (3): ...
  hõõglambi(-lampide) number ja kategooria: ...
  kiiratava valguse värvus: valge / valikkollane (2): ... |
| --- | --- |

9.

Lühikirjeldus:

asjakohases märgistuses nimetatud kategooria (3): ...

hõõglambi(-lampide) number ja kategooria: ...

kiiratava valguse värvus: valge / valikkollane (2): ...

| 10. | Tüübikinnitusmärgi asukoht: ... |
| --- | --- |

10.

Tüübikinnitusmärgi asukoht: ...

| 11. | Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): ... |
| --- | --- |

11.

Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): ...

| 12. | Tüübikinnitus antud / tüübikinnitust laiendatud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitus tühistatud (2): ... |
| --- | --- |

12.

Tüübikinnitus antud / tüübikinnitust laiendatud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitus tühistatud (2): ...

| 13. | Koht: ... |
| --- | --- |

13.

Koht: ...

| 14. | Kuupäev: ... |
| --- | --- |

14.

Kuupäev: ...

| 15. | Allkiri: ... |
| --- | --- |

15.

Allkiri: ...

| 16. | Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud haldusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral. |
| --- | --- |

16.

Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud haldusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral.

---

(1)  Tüübikinnituse andnud, seda laiendanud, selle andmisest keeldunud või selle tühistanud riigi tunnusnumber (vt käesoleva eeskirja sätteid tüübikinnituse andmise kohta).

(2)  Mittevajalik maha tõmmata.

(3)  Näidata ära asjakohane märgistus järgmisest loetelust:

Image 44

HC,

HC,

HC,

HR,

HR PL,

HCR,

HCR,

HCR,

HC/R,

HC/R,

HC/R,

HC/,

HC/,

HC/,

HC PL,

HC PL,

HC PL,

HCR PL,

HCR PL,

HCR PL,

HC/R PL,

HC/R PL,

HC/R PL,

HC/PL,

HC/PL,

HC/PL

---

2. LISA

H1, H2, H3, HB3, HB4, H7, H8, H9, HIR1, HIR2 JA/VÕI H11 HÕÕGLAMPIDEGA VARUSTATUD ESILATERNATE TOODANGU NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMINE

1.   ÜLDOSA

1.1.   Mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast peetakse vastavusnõudeid käesoleva eeskirja kohaselt täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.

Masstoodanguna valmistatavate esilaternate vastavust fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele ei vaidlustata juhul, kui juhuslikult katsetamiseks valitud ja standardhõõglambiga varustatud esilaterna fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel:

1.2.1.   ei erine ükski mõõdetud väärtus käesolevas eeskirjas ettenähtud väärtustest rohkem kui 20 %. Väärtuste B 50 L (või R) ja III piirkonna puhul võib maksimumhälve ebasoodsas suunas olla vastavalt:

| B 50 L (või R): | 0,2 luksile vastavalt 20 % |
| --- | --- |
| 0,3 luksile vastavalt 30 % |
| III piirkond: | 0,3 luksile vastavalt 20 % |
| 0,45 luksile vastavalt 30 % |

B 50 L (või R):

0,2 luksile vastavalt 20 %

0,3 luksile vastavalt 30 %

III piirkond:

0,3 luksile vastavalt 20 %

0,45 luksile vastavalt 30 %

ega juhul, kui

1.2.2.1.   lähitule puhul on käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtused täidetud punktis HV (lubatud hälbega +0,2 luksi) ja sama suunatuse korral vähemalt ühes punktis igal mõõteekraani (25 m kaugusel) järgmiste punktide ümber 15 cm raadiusega ringjoonega piiratud alal: B 50 L (või R) (1) (lubatud hälbega +0,1 luksi), 75 R (või L), 50 V, 25 R, 25 L; ja kogu IV piirkonna alal, mis ei ole rohkem kui 22,5 cm joonest 25 R või 25 L kõrgemal;

1.2.2.2.   ja kui HV asub kaugtule puhul samavalgustustihedusjoone 0,75 Emax piires, kehtib kõikides käesoleva eeskirja punkti 6.3.2 kohaselt määratletud mõõtepunktides maksimumväärtustele lubatud hälve +20 % ja miinimumväärtustele lubatud hälve –20 %.

1.2.3.   Kui eespool kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, on lubatud esilaterna asendi muutmine tingimusel, et valgusvihu telje ümberpaiknemine ei ületa külgsuunas 1° paremale või vasakule (2).

1.2.4.   Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid teist standardhõõglampi kasutades.

1.3.   Varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks kohaldatakse järgmist menetlust.

Ühte esilaternanäidist katsetatakse vastavalt 5. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetlusele pärast seda, kui näidisele on kolm korda järjest rakendatud 5. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit.

Esilatern loetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa 1,5 mrad.

Kui nimetatud väärtus on suurem kui 1,5 mrad, kuid ei ületa 2,0 mrad, katsetatakse teist esilaternat ning seejärel ei tohi mõlemale näidisele registreeritud absoluutsete väärtuste keskmine ületada 1,5 mrad.

1.4.   Kui tegemist on esilaternaga, milles kasutatakse A-standardile vastava värvustemperatuuriga hõõglampi, tuleb järgida värvsuskoordinaate.

Kui värvitu hõõglambiga varustatud esilatern kiirgab valikkollast valgust, peavad selle fotomeetrilised tööparameetrid vastama käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustele, mida on korrutatud koefitsiendiga 0,84.

2.   MIINIMUMNÕUDED TOOTJAPOOLSELE NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLILE

Tüübikinnitusmärgi omanik peab sobiva ajavahemiku järel tegema igale esilaternatüübile vähemalt järgmised katsed. Katsed peavad vastama käesoleva eeskirja sätetele.

Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katsetüübi nõuetele, tuleb võtta muud näidised ja katsetada neid. Tootja peab võtma meetmeid, et tagada toodangu vastavus nõuetele.

2.1.   Katsete laad

Käesoleva eeskirja kohased nõuetele vastavuse katsed tehakse fotomeetriliste näitajate ning varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks.

2.2.   Katsemeetodid

2.2.1.   Katsed tehakse üldiselt käesolevas eeskirjas kirjeldatud meetodite järgi.

2.2.2.   Tootja tehtavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada võrdväärseid meetodeid. Tootjal on kohustus tõendada, et kasutatavad meetodid on käesolevas eeskirjas sätestatud meetoditega võrdväärsed.

2.2.3.   Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõteandmete vastandamist pädeva asutuse mõõtmistulemustele.

2.2.4.   Kõikidel juhtudel, kuid eriti halduslikul kontrollimisel ja näidiste võtmisel, tuleb võrdlusmeetoditena kasutada käesolevas eeskirjas sätestatud meetodeid.

2.3.   Näidiste võtmine

Esilaternate näidised valitakse ühtliku partii hulgast juhuslikkuse põhimõttel. Ühtlik partii tähendab tootja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi esilaternate rühma.

Hindamine hõlmab tavaliselt üksikute tehaste seeriatoodangut. Tootja võib siiski koguda sama tüübi kohta andmeid eri tehastest, kui need tehased töötavad sama kvaliteedisüsteemi ja -juhtimise alusel.

2.4.   Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised näitajad

Näidisteks valitud esilaternatega tehakse fotomeetrilised mõõtmised käesolevas eeskirjas ettenähtud punktides, tulemid võetakse kaugtule puhul väärtusele Emax vastavast punktist ja punktidest HV, (3) HL ja HR (4) ning lähitule puhul punktidest B 50 L (või R), HV, 50 V, 75 R (või L) ja 25 L (või R) (vt 4. lisa joonis).

2.5.   Nõuetele vastavuse kriteeriumid

Tootja peab katsetulemused statistiliselt töötlema ning määratlema koos pädeva asutusega oma toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid nii, et on täidetud käesoleva eeskirja punktis 12.1 sätestatud toodete nõuetele vastavuse hindamise nõuded.

Toodete nõuetele vastavuse kriteeriumid peavad olema niisugused, et 7. lisas kirjeldatud juhusliku kontrollnäidise (esimese võetud näidise) puhul on kontrolli läbimise minimaalne tõenäosus 0,95 (95 % usaldatavusega).

---

(1)  Sulgudes olevad tähed viitavad vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud esilaternatele

(2)  Vt vastavat joonealust märkust eeskirja tekstis.

(3)  Kui kaugtuli on vastastikku ühendatud lähitulega, on HV kaugtule puhul sama mõõtmispunkt kui lähitule puhul.

(4)  HL ja HR: punktid joonel hh, mis asuvad punktist HV vastavalt 1,125 m vasakul ja paremal.

---

3. LISA

TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUSE NÄIDISED

Joonis 1

Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga seade on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4), kannab tüübikinnitusnumbrit 2 439, vastab 04-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele seoses nii lähi- kui ka kaugtulega (HCR) ja on projekteeritud üksnes parempoolseks liikluseks.

Arv 30 näitab, et kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250 ja 111 250 kandelat.

Märkus: tüübikinnitusnumber ja lisatähised paigutatakse ringjoone lähedale ja E-tähe kohale või alla või E-tähest vasakule või paremale. Tüübikinnitusnumbri numbrid peavad olema E-tähe suhtes samal pool ja tähega samas suunas. Rooma numbrite kasutamisest tüübikinnitusnumbrina tuleks hoiduda, et vältida nende segiajamist teiste sümbolitega.

| Joonis 2 | oonis 3a |
| --- | --- |

Joonis 2

Image 46

oonis 3a

Image 47

Joonis 3b

Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern vastab käesoleva eeskirja nõuetele seoses nii lähi- kui ka kaugtulega ning on projekteeritud:

| ainult vasakpoolse liikluse jaoks | mõlema liiklussüsteemi jaoks, | kasutades optilise osa või | hõõglambi seadistuse sobivat |reguleerimist sõidukil |
| --- | --- |

ainult vasakpoolse liikluse jaoks

mõlema liiklussüsteemi jaoks, | kasutades optilise osa või | hõõglambi seadistuse sobivat |reguleerimist sõidukil

| Joonis 4 | Joonis 5 |
| --- | --- |

Joonis 4

Image 49

Joonis 5

Image 50

Eespool kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern on varustatud plastmaterjalist hajutiklaasiga, vastab käesoleva eeskirja nõuetele üksnes seoses lähitulega ja on projekteeritud:

| mõlema liiklussüsteemi jaoks; | ainult parempoolse liikluse jaoks. |
| --- | --- |

mõlema liiklussüsteemi jaoks;

ainult parempoolse liikluse jaoks.

| Joonis 6 | Joonis 7 |
| --- | --- |

Joonis 6

Image 51

Joonis 7

Image 52

Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern vastab käesoleva eeskirja nõuetele:

| ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult vasakpoolse liikluse jaoks. | ainult seoses kaugtulega |
| --- | --- |

ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult vasakpoolse liikluse jaoks.

ainult seoses kaugtulega

| Joonis 8 | Joonis 9 |
| --- | --- |

Joonis 8

Image 53

Joonis 9

Image 54

Käesoleva eeskirja nõuetele vastava esilaterna tunnuskood; laternal on plastmaterjalist hajutiklaas ja see vastab eeskirja nr 8 nõuetele:

| seoses nii lähi- kui ka kaugtulega ja on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks; | ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks. |
| --- | --- |

seoses nii lähi- kui ka kaugtulega ja on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks;

ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks.

Lähitulelaterna hõõgniit ei sütti samaaegselt kaugtulelaterna hõõgniidi ja/või mis tahes muu vastastikku ühendatud esilaternaga.

Joonis 10

Grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate lihtsustatud märgistus

(Püst- ja põikjooned näitavad skemaatiliselt valgussignaalseadme kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osa.)

NÄIDIS A

NÄIDIS B

NÄIDIS C

NÄIDIS D

Märkus: neli eespool kujutatud näidist vastavad järgmistele tüübikinnitusmärgiga valgustusseadmetele:

eesmine ääretulelatern, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 7, mida on muudetud 01-seeria muudatustega;

plastmaterjalist hajutiklaasiga esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks mõeldud lähitulega ja vahemikku 86 250 kuni 111 250 kandelat jääva maksimaalse valgustugevusega kaugtulega (millele viitab number 30), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 8, mida on muudetud 04-seeria muudatustega;

eesmine udutulelatern, mis on varustatud plastmaterjalist hajutiklaasiga ja saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 19, mida on muudetud 02-seeria muudatustega;

eesmine suunatulelatern (kategooria 1a), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 6, mida on muudetud 02-seeria muudatustega.

Joonis 11

Esilaternaga vastastikku ühendatud latern

Näidis 1

Näidisel esitatakse sellise plastmaterjalist hajutiklaasi märgistus, mis on mõeldud kasutamiseks eri tüüpi esilaternate puhul, nimelt:

kas: esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks projekteeritud lähitulega ja vahemikku 86 250 kuni 111 250 kandelat jääva maksimaalse valgustugevusega kaugtulega (millele viitab number 30), mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) kooskõlas eeskirjaga nr 8, mida on muudetud 04-seeria muudatustega, ja mis on vastastikku ühendatud eesmise ääretulelaternaga, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 7, mida on muudetud 01-seeria muudatustega;

või: esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks projekteeritud lähitulega ja kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) kooskõlas eeskirjaga nr 1, mida on muudetud 01-seeria muudatustega, ja mis on vastastikku ühendatud samasuguse eesmise ääretulelaternaga, nagu eespool kirjeldatud;

või isegi: üks eespool nimetatud esilaternatest, mis on tüübikinnituse saanud üksiklaternana.

Esilaterna korpus kannab ainsat kehtivat tüübikinnitusnumbrit, näiteks:

Näidis 2

Näidis vastab sellise plastmaterjalist laternaklaasi märgistusele, mida kasutatakse kahest esilaternast koosneva seadmestiku puhul, mis on tüübikinnituse saanud Prantsusmaal (E2) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 81 151 ning koosneb:

esilaternast, mis kiirgab lähituld, mis on ette nähtud kasutamiseks mõlemas liiklussüsteemis ja mille maksimaalse valgustugevus on vahemikus x–y kandelat ning mis vastab eeskirja nr 8 nõuetele, ja

esilaternast, mis kiirgab kaugtuld, mis on ette nähtud kasutamiseks mõlemas liiklussüsteemis ja mille maksimaalne valgustugevus on vahemikus w–z kandelat ning mis vastab eeskirja nr 20 nõuetele; kõikide kaugtulede maksimaalne valgustugevus jääb vahemikku 86 250 kuni 111 250 kandelat.

---

4. LISA

MÕÕTEEKRAANID

A.   Parempoolseks liikluseks projekteeritud esilatern

(mõõtmed millimeetrites)

tee telgjoon

ZONE III

ZONE II

ZONE IV

ZONE I

ühtne Euroopa valgusvihk

| h-h: horisontaaltasapind | läbib esilaterna fookuse |
| --- | --- |
| v-v: vertikaaltasapind |

h-h: horisontaaltasapind

läbib esilaterna fookuse

v-v: vertikaaltasapind

B.   Vasakpoolseks liikluseks projekteeritud esilatern

(mõõtmed millimeetrites)

ZONE III

ZONE II

ZONE IV

ZONE I

tee telgjoon

ühtne Euroopa valgusvihk

| h-h: horisontaaltasapind | läbib esilaterna fookuse |
| --- | --- |
| v-v: vertikaaltasapind |

h-h: horisontaaltasapind

läbib esilaterna fookuse

v-v: vertikaaltasapind

C.   Valgustuse mõõtepunktid

Zone A

Zone B

Märkus: joonis C näitab mõõtepunkte parempoolse liikluse jaoks.

Vasakpoolse liikluse puhul asuvad punktid 7 ja 8 vastavates kohtades pildi paremal poolel.

---

5. LISA

TÖÖTAVATE ESILATERNATE FOTOMEETRILISTE NÄITAJATE PÜSIVUSE KATSETAMINE

ESILATERNAKOOSTUDE KATSETAMINE

Pärast fotomeetriliste näitajate mõõtmist käesoleva eeskirja nõuete kohaselt kaugtule puhul väärtusele Emax vastavas punktis ja lähitule puhul punktides HV, 50 R ja B 50 L (või HV, 50 L ja B 50 R vasakpoolseks liikluseks määratud esilaternate puhul) katsetatakse töötava esilaternakoostu fotomeetriliste näitajate püsivust. Esilaternakoostu all mõeldakse laternakoostu koos seda ümbritsevate korpuse osade ja lampidega, mis võivad mõjutada selle soojust hajutavaid omadusi.

1.   FOTOMEETRILISTE NÄITAJATE PÜSIVUSE KATSETAMINE

Katsed tehakse kuivas ja tuulevaikses kohas õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C ning esilaternakoost asetatakse statiivile viisil, mis vastab esilaterna õigele paigutusele sõidukil.

1.1.   Puhas esilatern

Esilaternal lastakse töötada 12 tundi, nagu kirjeldatud punktis 1.1.1, ning seda kontrollitakse vastavalt punktile 1.1.2.

1.1.1.   Katsemenetlus

Esilaternal lastakse töötada ettenähtud aja järgmisel viisil.

1.1.1.1.

| a) | Kui tüübikinnitus antakse ainult ühele valgustusfunktsioonile (lähi- või kaugtulele), lülitatakse vastav hõõgniit ettenähtud ajaks sisse (1) |
| --- | --- |

a)

Kui tüübikinnitus antakse ainult ühele valgustusfunktsioonile (lähi- või kaugtulele), lülitatakse vastav hõõgniit ettenähtud ajaks sisse (1)

| b) | Vastastikku ühendatud kaugtulelaterna ja lähitulelaterna puhul (kahe hõõgniidiga lamp või kaks hõõglampi):
  kui taotleja deklaratsiooni kohaselt lülitatakse esilaterna kasutamisel üks hõõgniit, (2) tehakse katse vastavalt sellele tingimusele ning igal määratud funktsioonil lastakse töötada (1) punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust poole võrra väiksema ajavahemiku vältel.
  Kõigil ülejäänud juhtudel, rakendatakse esilaterna suhtes sätestatud ajavahemiku vältel järgmist tsüklit: (1) (2)

  15 minutit on sisse lülitatud lähitule hõõgniit;
  5 minutit on sisse lülitatud kõik hõõgniidid. |
| --- | --- |

b)

Vastastikku ühendatud kaugtulelaterna ja lähitulelaterna puhul (kahe hõõgniidiga lamp või kaks hõõglampi):

kui taotleja deklaratsiooni kohaselt lülitatakse esilaterna kasutamisel üks hõõgniit, (2) tehakse katse vastavalt sellele tingimusele ning igal määratud funktsioonil lastakse töötada (1) punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust poole võrra väiksema ajavahemiku vältel.

Kõigil ülejäänud juhtudel, rakendatakse esilaterna suhtes sätestatud ajavahemiku vältel järgmist tsüklit: (1) (2)

15 minutit on sisse lülitatud lähitule hõõgniit;

5 minutit on sisse lülitatud kõik hõõgniidid.

| c) | Grupeeritud valgustusfunktsioonide korral lülitatakse kõik need funktsioonid samaaegselt sisse üksikfunktsioonide kohta punktis a määratletud ajavahemiku jooksul, võttes arvesse ka punktis b osutatud vastastikku ühendatud valgustusfunktsioonide kasutamist, vastavalt tootja juhistele. |
| --- | --- |

c)

Grupeeritud valgustusfunktsioonide korral lülitatakse kõik need funktsioonid samaaegselt sisse üksikfunktsioonide kohta punktis a määratletud ajavahemiku jooksul, võttes arvesse ka punktis b osutatud vastastikku ühendatud valgustusfunktsioonide kasutamist, vastavalt tootja juhistele.

1.1.1.2.   Katsepinge

Pinget tuleb reguleerida nii, et rakendatav võimsus oleks 90 % hõõglampe käsitlevas eeskirjas sätestatud maksimumvõimsusest. (eeskiri nr 37). Rakendatav võimsus peab kõikidel juhtudel olema kooskõlas 12 V nimipingega hõõglambi vastava väärtusega, välja arvatud juhul, kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et esilaternat võib kasutada teistsugusel pingel. Viimasel juhul tehakse katse hõõglambiga, millel on maksimaalne võimsus, mida tohib kasutada.

1.1.2.   Katsetulemused

1.1.2.1.   Visuaalne kontroll

Kui esilaterna temperatuur on ühtlustunud ümbritseva keskkonna temperatuuriga, tuleb esilaterna hajutiklaasi ja välimist hajutiklaasi (kui see on olemas) puhastada puhta niiske puuvillase lapiga. Seejärel kontrollitakse seda visuaalselt: esilaterna hajutiklaasil ega välimisel hajutiklaasil (selle olemasolul) ei tohi olla ühtki tuvastatavat moonutust, deformatsiooni, mõra ega värvimuutust.

1.1.2.2.   Fotomeetriline katse

Käesoleva eeskirja nõuete kohaselt tuleb fotomeetrilisi väärtusi kontrollida järgmistes punktides:

lähitule puhul:

50 R – B 50 L – HV parempoolseks liikluseks projekteeritud esilaternatel;

50 L – B 50 R – HV vasakpoolseks liikluseks projekteeritud esilaternatel;

kaugtule puhul:

väärtusele Emax vastav punkt.

Esilaterna aluse võimaliku kuumusdeformatsiooni arvessevõtmiseks võib teha teise joondamise (varju piiri asukoha muutumist käsitletakse käesoleva lisa punktis 2).

Lubatav erinevus fotomeetriliste näitajate ja enne testi mõõdetud väärtuste vahel on 10 %, mis sisaldab ka fotomeetriliste mõõtmiste lubatud viga.

1.2.   Määrdunud esilatern

Pärast esilaterna katsetamist punkti 1.1 kohaselt tuleb lasta sel pärast punktis 1.2.1 ettenähtud viisil ettevalmistamist töötada ühe tunni vältel punktis 1.1.1 kirjeldatud viisil ning seejärel kontrollida seda punktis 1.1.2 ettenähtud viisil.

1.2.1.   Esilaterna ettevalmistamine

1.2.1.1.   Katsesegu

1.2.1.1.1.   Esilaterna puhul, mille välimine hajutiklaas on klaasist,

peab esilaternale kantav vee ja saasteaine segu koosnema:

9 osast (kaalu järgi) kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm,

1 osast (kaalu järgi) taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm,

0,2 osast (kaalu järgi) NaCMC-st (3) ja

sobivast kogusest destilleeritud veest maksimaalse elektrijuhtivusega ≤ 1 mS/m.

Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva.

1.2.1.1.2.   Esilaterna puhul, mille välimine hajutiklaas on plastmaterjalist,

peab esilaternale kantav vee ja saasteaine segu koosnema:

9 osast (kaalu järgi) kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm,

1 osast (kaalu järgi) taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm,

0,2 osast (kaalu järgi) NaCMC-st (3),

13 osast (kaalu järgi) destilleeritud veest maksimaalse elektrijuhtivusega ≤ 1 mS/m ja

2 ± 1 osast (kaalu järgi) pindaktiivsest ainest (4).

Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva.

1.2.1.2.   Katsesegu kandmine esilaternale

Katsesegu kantakse ühtlaselt tervele esilaterna valgust kiirgavale pinnale ja lastakse siis kuivada. Kirjeldatud menetlust korratakse, kuni valgustatuse väärtused on järgmiste, punktis 1 kirjeldatud tingimuste kohaselt mõõdetud punktide väärtustega võrreldes 15–20 % langenud:

väärtusele Emax vastav punkt kaugtule-/lähitulelaterna puhul;

väärtusele Emax vastav punkt ainult kaugtulelaterna puhul;

ainult lähitulelaterna puhul parempoolse liikluse jaoks projekteeritud laternal 50 R ja 50 V (5);

ainult lähitulelaterna puhul vasakpoolse liikluse jaoks projekteeritud laternal 50 L ja 50 V (5).

1.2.1.3.   Mõõteseadmed

Mõõteseadmed peavad olema samaväärsed esilaterna tüübikinnituskatsetel kasutatutega. Fotomeetrilises katses kasutatakse standardhõõglampi (võrdlushõõglampi).

2.   SOOJUSE MÕJUL TOIMUVA VARJU PIIRI VERTIKAALASENDI MUUTUMISE KATSE

Käesoleva katsega kontrollitakse, kas valgusvihu varju piiri kuumuse mõjul toimuv vertikaalasendist kõrvalenihkumine ei ületa töötavale lähitule esilaternale ettenähtud väärtust.

Esilaternaga, mida katsetati vastavalt punktile 1, tehakse katse nii, nagu on kirjeldatud punktis 2.1, eemaldamata esilaternat katseseadmelt ega muutmata selle asendit katseseadme suhtes.

2.1.   Katse

Katse tuleb teha kuivas ja tuulevaikses kohas, õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C.

Masstoodanguna valmistatud, vähemalt ühe tunni jooksul vanandatud hõõglampi kasutades lülitatakse esilaterna lähituli sisse, esilaternat katseseadmest eemaldamata ega laterna asendit katseseadme suhtes muutmata. (Käesolevaks katseks reguleeritakse pinge niisuguseks, nagu on ette nähtud punktiga 1.1.1.2.) Varju piiri horisontaalse osa asendit (joone vv ja punkti B 50 R (vasakpoolne liiklus) või punkti B 50 L (parempoolne liiklus) läbiva vertikaaljoone vahel) kontrollitakse vastavalt 3 minutit (r3) ja 60 minutit (r60) pärast esilaterna sisselülitamist.

Eespool kirjeldatud varju piiri asukohamuutust mõõdetakse mis tahes meetodil, mis tagab piisava täpsuse ja reprodutseeritavad tulemused.

2.2.   Katsetulemused

2.2.1.   Milliradiaanides väljendatud tulemused loetakse vastuvõetavaks, kui esilaterna kohta registreeritud absoluutväärtus ΔrI = / r3 – r60 / ei ületa 1,0 mrad (Δ rI ≤ 1,0 mrad).

2.2.2.   Kui eespool osutatud väärtus ületab 1,0 mrad, kuid ei ületa 1,5 mrad (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1,5 mrad), tehakse punktis 2.1 kirjeldatud viisil uus katse teise esilaternaga, mille puhul on eelnevalt kolm korda järjest rakendatud allpool kirjeldatud tsüklit, et stabiliseerida laterna mehaanilised osad statiivil asendis, mis kajastab esilaterna korrektset paigutust sõidukil:

lähitulelaternal lastakse töötada 1 tunni vältel (pinge tuleb reguleerida punktis 1.1.1.2 ettenähtud viisil),

latern lülitatakse 1 tunniks välja.

Esilaternatüüp loetakse vastuvõetavaks, kui esimese näidise kohta mõõdetud absoluutväärtuse ΔrI ja teise näidise puhul mõõdetud absoluutväärtuse ΔrII aritmeetiline keskmine ei ületa 1,0 mrad.

Formula

---

(1)  Kui katsetatav esilatern on grupeeritud ja/või vastastikku ühendatud signaallaternatega, peavad viimased olema sisse lülitatud kogu katse jooksul.

(2)  Kui esilaternal vilgutamisel töötab korraga kaks või rohkem hõõgniiti, ei käsitata seda hõõgniitide normaalse samaaegse kasutamisena.

(3)  NaCMC on karboksümetüültselluloosi naatriumsool, mida tavaliselt tähistatakse lühendiga CMC. Segus kasutataval NaCMC-l peab temperatuuri 20 °C juures olema asendatud rühmade määr 0,6 – 0,7 ja viskoossus 200–300 cP 2 % lahuse puhul.

(4)  Koguse lubatud hälve tuleneb vajadusest saavutada määrdumine, mis valgub õigesti laiali kogu plastmaterjalist hajutiklaasil.

(5)  Punkt 50 V asub 375 mm punktist HV allpool vertikaaljoonel v-v, kui ekraan on 25 m kaugusel.

---

6. LISA

PLASTMATERJALIST HAJUTIKLAASIDEGA LATERNATELE ESITATAVAD NÕUDED – HAJUTIKLAASI VÕI MATERJALINÄIDISTE JA LATERNAKOOSTUDE KATSETAMINE

1.   ÜLDISED NÕUDED

1.1.   Vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.4 katsetamiseks antud näidised peavad vastama käesoleva lisa punktides 2.1–2.5 esitatud nõuetele.

1.2.   Vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.3 katsetamiseks antud plastmaterjalist hajutiklaasidega laternakoostude kaks näidist peavad hajutiklaasi materjali suhtes vastama käesoleva lisa punktis 2.6 esitatud nõuetele.

1.3.   Plastmaterjalist hajutiklaaside näidistele või materjalinäidistele koos peegeldiga, millele on ette nähtud paigaldada hajutiklaas (kui peegeldi on kasutusel), tehakse tüübikinnituskatsed käesoleva lisa 1. liite tabelis A määratletud kronoloogilises järjekorras.

1.4.   Kui aga tootja suudab tõendada, et toode on juba läbinud punktidega 2.1–2.5 ettenähtud katsed või mõne muu eeskirja kohased võrdväärsed katsed, ei ole nimetatud katseid vaja korrata; kohustuslikud on ainult 1. liite tabelis B ettenähtud katsed.

2.   KATSED

2.1.   Vastupidavus temperatuurimuutustele

2.1.1.   Katsed

Kolme uut näidist (hajutiklaasi) katsetatakse temperatuuri ja suhtelise õhuniiskuse muutumise viie tsükli jooksul vastavalt järgmisele programmile:

3 tundi temperatuuril 40 °C ± 2 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 85–95 %;

1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %;

15 tundi temperatuuril –30 °C ± 2 °C;

1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %;

3 tundi temperatuuril 80 °C ± 2 °C;

1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %;

Enne katset tuleb näidiseid hoida vähemalt neli tundi temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %.

Märkus: näidiste ühetunnine temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoidmine peab sisaldama termilise šoki ärahoidmiseks vajalikku ühelt temperatuurilt teisele ülemineku etappi.

2.1.2.   Fotomeetrilised mõõtmised

2.1.2.1.   Meetod

Enne ja pärast katset tehakse näidiste fotomeetrilised mõõtmised.

Mõõtmised tehakse standardlaternaga järgmistes punktides:

lähitulelaterna või lähi- ja kaugtulega laterna lähitulega punktides B 50 L ja 50 R (B 50 R ja 50 L vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud laternate puhul);

kaugtulelaterna või kaug- ja lähitulelaterna kaugtulega väärtuse Emax suunas.

2.1.2.2.   Tulemused

Igal näidisel enne ja pärast katset mõõdetud fotomeetriliste väärtuste erinevus ei tohi ületada 10 %, mille hulka kuulub fotomeetrilise menetluse lubatud hälve.

2.2.   Vastupidavus atmosfäärimõjudele ja keemilistele mõjuritele

2.2.1.   Vastupidavus atmosfäärimõjudele

Kolmele uuele näidisele (hajutiklaasile või materjalinäidisele) rakendatakse kiirgust allikast, mille energia spektraaljaotus on samasugune kui mustal kehal temperatuuril vahemikus 5 500–6 000 K. Kiirgusallika ja näidiste vahele asetatakse sobivad filtrid, et minimeerida alla 295 nm ja üle 2 500 nm lainepikkusega kiirgust. Näidistele rakendatakse energeetilist valgustust võimsusega 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 nii pikaks ajaks, et näidiste poolt saadav valgusenergia on 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Katseseadmes näidiste tasemele paigutatud mustal paneelil mõõdetud temperatuur peab olema 50 °C ± 5 °C. Ühtlase kiirguse tagamiseks peavad näidised pöörlema ümber kiirgusallika kiirusega, mis jääb vahemikku 1–5 p/min.

Näidistele piserdatakse destilleeritud vett juhtivusega alla 1 mS/m temperatuuril 23 °C ± 5 °C vastavalt järgmisele tsüklile:

| pihustamine: | 5 minutit; |
| --- | --- |
| kuivatamine: | 25 minutit. |

pihustamine:

5 minutit;

kuivatamine:

25 minutit.

2.2.2.   Vastupidavus keemilistele mõjuritele

Pärast punktis 2.2.1 kirjeldatud katset ja punktis 2.2.3.1 kirjeldatud mõõtmist töödeldakse kolme nimetatud näidist punktis 2.2.2.2 kirjeldatud viisil punktis 2.2.2.1 määratletud seguga.

2.2.2.1.   Katsesegu

Katsesegu koosneb (mahu järgi) 61,5 protsendist n-heptaanist, 12,5 protsendist tolüeenist, 7,5 protsendist etüültetrakloriidist, 12,5 protsendist triklooretüleenist ja 6 protsendist ksüleenist.

2.2.2.2.   Katsesegu pealekandmine

Niisutada (ISO 105 kohast) puuvillasest riidest lappi, kuni see on punktis 2.2.2.1 kirjeldatud segust märg, ja hõõruda sellega enne 10 sekundi möödumist 10 minutit näidise välispinda survega 50 N/cm2, mis vastab 14 × 14 mm suurusega katsepinnal jõule 100 N.

Nimetatud kümneminutilise ajavahemiku jooksul niisutatakse lappi seguga uuesti, nii et pealekantav vedelik oleks koostiselt jätkuvalt identne ettenähtud katseseguga.

Pealekandmise ajal on pragude tekkimise ärahoidmiseks lubatud näidisele rakendatavat survet kompenseerida.

2.2.2.3.   Puhastamine

Pärast katsesegu pealekandmist kuivatatakse näidiseid välisõhus ja pestakse seejärel punktis 2.3 (Vastupidavus puhastusainetele) kirjeldatud lahusega temperatuuril 23 °C ± 5° C.

Seejärel tuleb näidiseid temperatuuril 23 °C ± 5° C hoolikalt loputada destilleeritud veega, mis ei sisalda üle 0,2 protsendi lisandeid, ja pühkida seejärel pehme lapiga.

2.2.3.   Tulemused

2.2.3.1.   Pärast atmosfäärimõjudele vastupidavuse katset ei tohi näidiste välispinnas olla pragusid, kriimustusi, mõrasid ega deformatsioone ja läbipaistvuse muutumise keskmine väärtus

Formula
  , mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,020 (Δ tm ≤ 0,020).

2.2.3.2.   Pärast keemilistele ainetele vastupidavuse katset ei tohi näidistel olla keemiliste ainete jälgi, mis võivad põhjustada muutusi valguse hajumises, mille keskhälve

Formula
  , mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,020

(Δdm ≤ 0,020).

2.3.   Vastupidavus puhastusainetele ja süsivesinikele

2.3.1.   Vastupidavus puhastusainetele

Kolme näidise (hajutiklaasi või materjalinäidise) välispinda kuumutatakse temperatuurini 50 °C ± 5 °C ja kastetakse seejärel viieks minutiks segusse, mille temperatuur on 23 °C ± 5 °C ja mis koosneb 99 osast destilleeritud veest maksimaalse lisandite sisaldusega 0,02 % ja ühest osast alküülarüülsulfonaadist.

Katse lõpul kuivatatakse näidiseid temperatuuril 50 °C ± 5 °C. Näidiste pinda puhastatakse niiske lapiga.

2.3.2.   Vastupidavus süsivesinikele

Seejärel hõõrutakse kolme näidise välispinda ühe minuti jooksul kergelt lapiga, mida on immutatud 70 % (mahu järgi) n-heptaanist ja 30 % tolüeenist koosnevas segus, ja kuivavatakse seejärel välisõhus.

2.3.3.   Tulemused

Pärast kahe nimetatud katse järjestikust tegemist ei tohi läbipaistvuse muutumise keskmine väärtus

Formula
  , mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,010 (Δ tm ≤ 0,010).

2.4.   Vastupidavus mehaanilisele kulumisele

2.4.1.   Mehaanilise kulumise katse meetod

Kolme uue näidise (hajutiklaasi) välispinnale rakendatakse ühtlase mehaanilise kulutamise katset meetodil, mida on kirjeldatud käesoleva lisa 3. liites.

2.4.2.   Tulemused

Pärast nimetatud katset mõõdetakse muutusi:

läbipaistvuses:
  Formula

ja valguse hajumises:
  Formula

vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele käesoleva eeskirja punktis 2.2.4 määratletud alal. Kolme näidise keskmine väärtus peab vastama järgmistele tingimustele: Δ tm ≤ 0,100; Δ dm ≤ 0,050.

2.5.   Pinnete olemasolul: pinnete nakkekatse

2.5.1.   Näidise ettevalmistamine

Hajutiklaasi pindesse lõigatakse žiletiteraga või nõelaga 20 mm × 20 mm suurune ruudustik ruutude suurusega umbes 2 mm × 2 mm. Terale või nõelale avaldatav surve peab olema piisav vähemalt pinde läbilõikamiseks.

2.5.2.   Katse kirjeldus

Kasutage kleeplinti nakkejõuga 2 N / laiuse cm ±20 %, mida mõõdetakse käesoleva lisa 4. liites määratletud standardtingimustes. Nimetatud kleeplint, mille laius peab olema vähemalt 25 mm, surutakse vähemalt viieks minutiks vastu punktis 2.5.1 kirjeldatud viisil ettevalmistatud pinda.

Seejärel koormatakse kleeplinti nii, et katsetatava pinna nakkejõu suhtes rakendub vastava pinna suhtes risti mõjuv vastujõud. Selles faasis tõmmatakse kleeplint ühtlase kiirusega 1,5 m/s ± 0,2 m/s pinnalt ära.

2.5.3.   Tulemused

Ruudustikuga piirkonnas ei tohi esineda märgatavaid kahjustusi. Ruutude lõikepunktides või lõigete servades on kahjustused lubatud juhul, kui kahjustatud piirkond ei ületa 15 % ruudustikuga ala pindalast.

2.6.   Plastmaterjalist hajutiklaasiga esilaternakoostu katsetamine

2.6.1.   Hajutiklaasi pinna vastupidavus mehaanilisele kulumisele

2.6.1.1.   Katsed

Laternanäidise nr 1 hajutiklaasiga tehakse punktis 2.4.1 kirjeldatud katse.

2.6.1.2.   Tulemused

Pärast katset ei tohi esilaternaga tehtud käesoleva eeskirja kohaste fotomeetriliste mõõtmiste tulemused ületada punktide B 50 L ja HV jaoks ettenähtud maksimumväärtusi rohkem kui 30 % võrra ega olla rohkem kui 10 % võrra väiksemad punkti 75 R jaoks ettenähtud miinimumväärtustest (vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud esilaternate puhul tuleb arvestada punktidega B 50 R, HV ja 75 L).

2.6.2.   Pinnete olemasolul: pinnete nakkekatse

Laternanäidise nr 2 hajutiklaasiga tehakse punktis 2.5 kirjeldatud katse.

3.   TOODANGU NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMINE

Hajutiklaaside valmistamiseks kasutatavate materjalidega seoses käsitatakse seeriasse kuuluvaid laternaid käesoleva eeskirja nõuetele vastavaks, kui:

3.1.1.   pärast keemilistele mõjuritele, puhastusainetele ja süsivesinikele vastupidavuse katseid ei esine näidiste välispinnal palja silmaga märgatavaid pragusid, täkkeid ega deformatsioone (vt punktid 2.2.2, 2.3.1 ja 2.3.2);

3.1.2.   pärast punktis 2.6.1.1 kirjeldatud katset jäävad punktis 2.6.1.2 nimetatud mõõtepunktide fotomeetrilised väärtused vastavusse käesoleva eeskirjaga toodangu nõuetele vastavuse suhtes kehtestatud piirnormidega.

3.2.   Kui katsetulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid juhuslikkuse põhimõttel valitud teise esilaternanäidisega.

1. LIIDE

TÜÜBIKINNITUSKATSETE KRONOLOOGILINE JÄRJEKORD

Plastmaterjalide katsetamine (hajutiklaasid või materjalinäidised, mis on katsetamiseks esitatud vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.4)

Tabel A

| Näidised Katsed | Hajutiklaasid või materjalinäidised | Hajutiklaasid |
| --- | --- | --- |
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| 1.1. | Piiratud fotomeetrilised parameetrid (punkt 2.1.2) | | | | | | | | | | x | x | x | |
| 1.1.1. | Temperatuuri-muutus (punkt 2.1.1) | | | | | | | | | | x | x | x | |
| 1.1.2. | Piiratud foto-meetrilised parameetrid (punkt 2.1.2) | | | | | | | | | | x | x | x | |
| 1.2.1. | Läbipaistvuse mõõtmine | x | x | x | x | x | x | x | x | x | | | | |
| 1.2.2. | Valguse hajumise mõõtmine | x | x | x | | | | x | x | x | | | | |
| 1.3. | Atmosfääri-mõjurid (punkt 2.2.1) | x | x | x | | | | | | | | | | |
| 1.3.1. | Läbipaistvuse mõõtmine | x | x | x | | | | | | | | | | |
| 1.4. | Keemilised mõjurid (punkt 2.2.2) | x | x | x | | | | | | | | | | |
| 1.4.1. | Valguse hajumise mõõtmine | x | x | x | | | | | | | | | | |
| 1.5. | Puhastusained (punkt 2.2.1) | | | | x | x | x | | | | | | | |
| 1.6. | Süsivesinikud (punkt 2.3.2) | | | | x | x | x | | | | | | | |
| 1.6.1. | Läbipaistvuse mõõtmine | | | | x | x | x | | | | | | | |
| 1.7. | Kulumine (punkt 2.4.1) | | | | | | | x | x | x | | | | |
| 1.7.1. | Läbipaistvuse mõõtmine | | | | | | | x | x | x | | | | |
| 1.7.2. | Valguse hajumise mõõtmine | | | | | | | x | x | x | | | | |
| 1.8. | Nake (punkt 2.5) | | | | | | | | | | | | | x |

Näidised Katsed

Hajutiklaasid või materjalinäidised

Hajutiklaasid

1

2

3

4

5

6

7

8

9

10

11

12

13

1.1.

Piiratud fotomeetrilised parameetrid (punkt 2.1.2)

x

x

x

1.1.1.

Temperatuuri-muutus (punkt 2.1.1)

x

x

x

1.1.2.

Piiratud foto-meetrilised parameetrid (punkt 2.1.2)

x

x

x

1.2.1.

Läbipaistvuse mõõtmine

x

x

x

x

x

x

x

x

x

1.2.2.

Valguse hajumise mõõtmine

x

x

x

x

x

x

1.3.

Atmosfääri-mõjurid (punkt 2.2.1)

x

x

x

1.3.1.

Läbipaistvuse mõõtmine

x

x

x

1.4.

Keemilised mõjurid (punkt 2.2.2)

x

x

x

1.4.1.

Valguse hajumise mõõtmine

x

x

x

1.5.

Puhastusained (punkt 2.2.1)

x

x

x

1.6.

Süsivesinikud (punkt 2.3.2)

x

x

x

1.6.1.

Läbipaistvuse mõõtmine

x

x

x

1.7.

Kulumine (punkt 2.4.1)

x

x

x

1.7.1.

Läbipaistvuse mõõtmine

x

x

x

1.7.2.

Valguse hajumise mõõtmine

x

x

x

1.8.

Nake (punkt 2.5)

x

Laternakoostude katsetamine (katsetamiseks esitatud vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.3)

Tabel B

| | Esilaternakoost |
| --- | --- |
| Näidis nr |
| 1 | 2 |
| 2.1. | Kulumine (punkt 2.6.1.1) |

Esilaternakoost

Näidis nr

1

2

2.1.

Kulumine (punkt 2.6.1.1)

x

| 2.2. | Fotomeetria (punkt 2.6.1.2) |
| --- | --- |

2.2.

Fotomeetria (punkt 2.6.1.2)

x

| 2.3. | Nake (punkt 2.6.2) |
| --- | --- |

2.3.

Nake (punkt 2.6.2)

x

2. LIIDE

Valguse hajumise ja läbipaistvuse mõõtmise meetod

1.   MÕÕTESEADMED (vt joonis)

Kollimaatori K valgusvihku poolhajuvusega
  Formula

piiratakse diafragmaga DT, mille ava on 6 mm ja mille vastu asetatakse näidisealus.

Konvergentne akromaatiline lääts L2, mida on korrigeeritud sfäärilise moonutuse suhtes, ühendab diafragmat DT fotomeetri anduriga R; läätse L2 diameeter peab olema selline, et see ei kataks näidise poolt hajutatavat valgust koonuse ulatuses, mille ülemine poolnurk on β/2 = 14°.

Ringdiafragma DD nurkadega α/2 = 1° ja αmax/2 = 12° asetatakse läätse L2 kujutise fokaaltasandisse.

Diafragma läbipaistmatu keskmine osa on vajalik otsesest valgusallikast saabuva valguse kõrvaldamiseks. Diafragma keskmist osa peab olema võimalik valgusvihust niimoodi eemaldada, et see lähtestub täpselt esialgsesse asendisse.

Vahekaugus L2 DT ja läätse L2 fookuskaugus F2 (1) valitakse nii, et kujutis DT katab täielikult anduri R.

Kui esialgselt langevat valgust väljendatakse tuhandetes ühikutes, peab iga lugemi absoluutne täpsus olema väiksem kui üks ühik.

2.   MÕÕTMISED

Tuleb võtta järgmised lugemid.

| Lugem | Näidisega | DD keskmise osaga | Iseloomustav suurus |
| --- | --- | --- | --- |
| T1 | ei | ei | Langeva valgusvoo esimene lugem |
| T2 | jah (enne katset) | ei | Uue materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° C moodustatud väljal |
| T3 | jah (pärast katset) | ei | Uue materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° C moodustatud väljal |
| T4 | jah (enne katset) | jah | Uue materjali poolt hajutatud valgusvoog |
| T5 | jah (pärast katset) | jah | Katsetatud materjali poolt hajutatud valgusvoog |

Lugem

Näidisega

DD keskmise osaga

Iseloomustav suurus

T1

ei

ei

Langeva valgusvoo esimene lugem

T2

jah (enne katset)

ei

Uue materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° C moodustatud väljal

T3

jah (pärast katset)

ei

Uue materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° C moodustatud väljal

T4

jah (enne katset)

jah

Uue materjali poolt hajutatud valgusvoog

T5

jah (pärast katset)

jah

Katsetatud materjali poolt hajutatud valgusvoog

---

(1)  L2 fookuskauguseks soovitatakse ligikaudu 80 mm

3. LIIDE

PIHUSTUSKATSE MEETOD

1.   KATSESEADMED

1.1.   Pihustuspüstol

Kasutatav pihustuspüstol peab olema varustatud 1,3 mm läbimõõduga düüsiga, mis võimaldab vedeliku voolukiirust 0,24 ± 0,02 l/min töörõhul 6,0 bar – 0, + 0,5 bar.

Nimetatud kasutustingimustes moodustuva lehvikukujulise liivajoa poolt kulutataval pinnal tekkiva mustri läbimõõt peab düüsist 380 mm ± 10 mm kaugusel olema läbimõõduga 170 mm ± 50 mm.

1.2.   Katsesegu

Katsesegu koostis peab olema järgmine:

kvartsliiv, kõvadusega Mohri skaala järgi 7, terasuurusega 0–0,2 mm, ligikaudu normaaljaotusega ning nurgateguriga 1,8–2;

vesi, karedusega mitte üle 205 g/m3, segus, mis sisaldab 25 g liiva liitri vee kohta.

2.   KATSE

Laternate hajutiklaaside välispinnale lastakse üks kord või rohkem kordi toimida eespool kirjeldatud viisil moodustatud liivajoal. Juga tuleb pihustada katsetatava pinna suhtes ligikaudu risti.

Kulumist kontrollitakse ühe või mitme klaasinäidise abil, mis asetatakse võrdlusnäidis(t)ena katsetatavate hajutiklaaside lähedale. Segu pihustatakse pinnale, kuni valguse hajumise 2. liites kirjeldatud viisil mõõdetud muutumine näidistel vastab järgmisele väärtusele:

Formula

Kogu katsetatava pinna ühtlase kulumise kontrollimiseks võib kasutada mitut võrdlusnäidist.

4. LIIDE

KLEEPLINDI NAKKEKATSE

1.   EESMÄRK

Käesolev meetod võimaldab määrata standardtingimustes kleeplindi lineaarset nakkejõudu klaasplaadi suhtes.

2.   PÕHIMÕTE

Jõu mõõtmine, mis on vajalik kleeplindi klaasplaadilt 90° nurga all eemaldamiseks.

3.   ETTENÄHTUD KESKKONNATINGIMUSED

Ümbritseva keskkonna temperatuur peab olema 23 °C ± 5 °C ja suhteline õhuniiskus 65 ± 15 %.

4.   KATSETÜKID

Enne katsetamist konditsioneeritakse näidiseks oleva kleeplindi rulli 24 tunni jooksul ettenähtud keskkonnatingimustel (vt punkt 3).

Igast rullist katsetatakse viit 400 mm pikkust katsetükki. Need võetakse rullist pärast kolme pealmise kihi kõrvaldamist.

5.   MENETLUS

Katse tuleb teha punktis 3 kirjeldatud keskkonnatingimustes.

Võetakse viis katsetükki, keerates linti radiaalsuunas lahti kiirusel ca 300 mm/s. Seejärel kinnitatakse katsetükid järgneva 15 sekundi jooksul järgmisel viisil.

Lint kantakse sõrme pideva pikisuunalise hõõruva liigutusega, liigselt klaasplaadile surumata, nii et lindi ja klaasplaadi vahele ei jääks õhumulle.

Klaasplaadile kinnitatud lint jäetakse 10 minutiks ettenähtud keskkonnatingimustesse.

Eemaldatakse umbes 25 mm pikkune katsetükk plaadilt katsetükiga risti olevas tasapinnas.

Kinnitatakse plaat ja painutatakse lindi vaba ots 90° all tagasi. Rakendatakse jõudu nii, et lindi ja plaadi eraldusjoon on selle jõu ja plaadi suhtes risti.

Tõmmatakse linti selle eemaldamiseks kiirusega 300 mm/s ± 30 mm/s ja registreeritakse selleks vajalik jõud.

6.   TULEMUSED

Saadud viis väärtust tuleb seada suuruse järjekorda ja võtta mõõtmistulemuseks mediaan. Nimetatud väärtust väljendatakse njuutonites lindi laiuse sentimeetri kohta.

---

7. LISA

NÄIDISTE VÕTMISE MIINIMUMNÕUDED

1.   ÜLDOSA

1.1.   Vastavusnõudeid peetakse käesoleva eeskirja nõuete kohaselt, kui neid on, mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.

Masstoodanguna valmistatavate esilaternate vastavust fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele ei vaidlustata juhul, kui juhuslikult katsetamiseks valitud ja standardhõõglambiga varustatud esilaterna fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel:

1.2.1.   ei erine ükski mõõdetud väärtus käesolevas eeskirjas ettenähtud väärtustest rohkem kui 20 %. Väärtuste B 50 L (või R) ja III piirkonna puhul võib maksimumhälve ebasoodsas suunas olla vastavalt:

| B 50 L (või R): | 0,2 luksile vastavalt 20 % |
| --- | --- |
| 0,3 luksile vastavalt 30 % |
| III piirkond: | 0,3 luksile vastavalt 20 % |
| 0,45 luksile vastavalt 30 % |

B 50 L (või R):

0,2 luksile vastavalt 20 %

0,3 luksile vastavalt 30 %

III piirkond:

0,3 luksile vastavalt 20 %

0,45 luksile vastavalt 30 %

ega juhul, kui

1.2.2.1.   lähitule puhul on käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtused täidetud punktis HV (lubatud hälbega +0,2 luksi) ja sama suunatuse korral vähemalt ühes punktis igal mõõteekraanil (25 m kaugusel) järgmiste punktide ümber 15 cm raadiusega ringjoonega piiratud alal: B 50 L (või R) (1) (lubatud hälbega +0,1 luksi), 75 R (või L), 50 V, 25 R, 25 L; ja kogu IV piirkonna alal, mis ei ole rohkem kui 22,5 cm joonest 25 R või 25 L kõrgemal;

1.2.2.2.   ja kui HV asub kaugtule puhul samavalgustustihedusjoone 0,75 Emax, piires, kehtib kõikides käesoleva eeskirja punkti 6.3.2 kohaselt määratletud mõõtepunktides maksimumväärtustele lubatud hälve +20 % ja miinimumväärtustele lubatud hälve –20 %. Viitemärki ei võeta arvesse.

1.2.3.   Kui eespool kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, on lubatud esilaterna asendi muutmine tingimusel, et valgusvihu telje ümberpaiknemine ei ületa külgsuunas 1° paremale või vasakule.

1.2.4.   Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid teist standardhõõglampi kasutades.

1.2.5.   Ilmsete defektidega esilaternaid ei võeta arvesse.

1.2.6.   Viitemärki ei võeta arvesse.

1.3.   Kui tegemist on esilaternaga, milles kasutatakse A-standardile vastava värvustemperatuuriga hõõglampi, tuleb järgida värvsuskoordinaate.

Kui värvitu hõõglambiga varustatud esilatern kiirgab valikkollast valgust, peavad selle fotomeetrilised tööparameetrid vastama käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustele, mida on korrutatud koefitsiendiga 0,84.

2.   ESIMENE NÄIDISTE VÕTMINE

Esimesel näidiste võtmisel valitakse juhuslikkuse põhimõttel neli esilaternat. Esimese kahe laterna näidis märgistatakse A-tähega, teise kahe laterna näidis B-tähega.

2.1.   Nõuetele vastavust ei vaidlustata

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavust juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekanded ebasoodsas suunas on järgmised:

2.1.1.1.   näidis A

| A1 | : | ühel esilaternal 0 %
  ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % |
| --- | --- | --- |
| A2 | : | mõlemal esilaternal rohkem kui 0 %
  aga mitte rohkem kui 20 %
  edasi näidisele B |

A1

:

ühel esilaternal 0 %

ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %

A2

:

mõlemal esilaternal rohkem kui 0 %

aga mitte rohkem kui 20 %

edasi näidisele B

2.1.1.2.   näidis B

| B1 | : | mõlemal esilaternal 0 % |
| --- | --- | --- |

B1

:

mõlemal esilaternal 0 %

2.1.2.   või kui näidise A puhul on täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

2.2.   Nõuetele vastavus vaidlustatakse

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja nõuda tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

2.2.1.1.   näidis A

| A3 | : | ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %
  ühel esilaternal rohkem kui 20 %
  aga mitte rohkem kui 30 % |
| --- | --- | --- |

A3

:

ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %

ühel esilaternal rohkem kui 20 %

aga mitte rohkem kui 30 %

2.2.1.2.   näidis B

| B2 | : | A2 korral
  ühel esilaternal rohkem kui 0 %
  aga mitte rohkem kui 20 %
  ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % |
| --- | --- | --- |
| B3 | : | A2 korral
  ühel esilaternal 0 %
  ühel esilaternal rohkem kui 20 %
  aga mitte rohkem kui 30 % |

B2

:

A2 korral

ühel esilaternal rohkem kui 0 %

aga mitte rohkem kui 20 %

ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %

B3

:

A2 korral

ühel esilaternal 0 %

ühel esilaternal rohkem kui 20 %

aga mitte rohkem kui 30 %

2.2.2.   või kui näidise A puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

2.3.   Tüübikinnituse tühistamine

Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 13 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised:

2.3.1.   näidis A

| A4 | : | ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %
  ühel esilaternal rohkem kui 30 % |
| --- | --- | --- |
| A5 | : | mõlemal esilaternal rohkem kui 20 % |

A4

:

ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %

ühel esilaternal rohkem kui 30 %

A5

:

mõlemal esilaternal rohkem kui 20 %

2.3.2.   näidis B

| B4 | : | A2 korral
  ühel esilaternal rohkem kui 0 %
  aga mitte rohkem kui 20 %
  ühel esilaternal rohkem kui 20 % |
| --- | --- | --- |
| B5 | : | A2 korral
  mõlemal esilaternal rohkem kui 20 % |
| B6 | : | A2 korral
  ühel esilaternal rohkem kui 0 %
  ühel esilaternal rohkem kui 30 % |

B4

:

A2 korral

ühel esilaternal rohkem kui 0 %

aga mitte rohkem kui 20 %

ühel esilaternal rohkem kui 20 %

B5

:

A2 korral

mõlemal esilaternal rohkem kui 20 %

B6

:

A2 korral

ühel esilaternal rohkem kui 0 %

ühel esilaternal rohkem kui 30 %

2.3.3.   või kui näidiste A ja B puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3.   KORDUV NÄIDISTE VÕTMINE

Katsete A3, B2 ja B3 puhul tuleb hiljemalt kaks kuud pärast teatamist võtta uued näidised: kahest esilaternast koosneva kolmanda näidise C ja kahest esilaternast koosneva neljanda näidise D, mis valitakse pärast toodangu ühtlustamist valminud laos oleva kauba hulgast.

3.1.   Nõuetele vastavust ei vaidlustata

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidise võtmise menetlusele ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavust juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

3.1.1.1.   näidis C

| C1 | : | ühel esilaternal 0 %
  ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % |
| --- | --- | --- |
| C2 | : | mõlemal esilaternal rohkem kui 0 %
  aga mitte rohkem kui 20 %
  edasi näidisele D |

C1

:

ühel esilaternal 0 %

ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %

C2

:

mõlemal esilaternal rohkem kui 0 %

aga mitte rohkem kui 20 %

edasi näidisele D

3.1.1.2.   näidis D

| D1 | : | C2 korral
  mõlemal esilaternal 0 % |
| --- | --- | --- |

D1

:

C2 korral

mõlemal esilaternal 0 %

3.1.2.   või kui näidise C puhul on täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3.2.   Nõuetele vastavus vaidlustatakse

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja nõuda tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

3.2.1.1.   näidis D

| D2 | : | C2 korral
  ühel esilaternal rohkem kui 0 %
  aga mitte rohkem kui 20 %
  ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % |
| --- | --- | --- |

D2

:

C2 korral

ühel esilaternal rohkem kui 0 %

aga mitte rohkem kui 20 %

ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %

3.2.1.2.   või kui näidise C puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3.3.   Tüübikinnituse tühistamine

Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 13 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised:

3.3.1.   näidis C

| C3 | : | ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %
  ühel esilaternal rohkem kui 20 % |
| --- | --- | --- |
| C4 | : | mõlemal esilaternal rohkem kui 20 % |

C3

:

ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %

ühel esilaternal rohkem kui 20 %

C4

:

mõlemal esilaternal rohkem kui 20 %

3.3.2.   näidis D

| D3 | : | C2 korral
  ühel esilaternal 0 või rohkem kui 0 %
  ühel esilaternal rohkem kui 20 % |
| --- | --- | --- |

D3

:

C2 korral

ühel esilaternal 0 või rohkem kui 0 %

ühel esilaternal rohkem kui 20 %

3.3.3.   või kui näidiste C ja D puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

4.   VARJU PIIRI VERTIKAALASENDI MUUTUMINE

Varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks kasutatakse järgmist menetlust.

Ühte vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele võetud näidise A esilaternat katsetatakse vastavalt 5. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetlusele pärast seda, kui sellele on kolm korda järjest rakendatud 5. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit.

Esilatern loetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa1,5 mrad.

Kui nimetatud väärtus on suurem kui 1,5 mrad, kuid ei ületa 2,0 mrad, katsetatakse teist näidise A esilaternat ning seejärel ei tohi mõlemale näidisele registreeritud absoluutsete väärtuste keskmine ületada 1,5 mrad. Kui aga kõnealune 1,5 mrad nõue ei ole näidise A puhul täidetud, tehakse sama menetlus näidise B kahe esilaternaga ja Δr väärtus ei tohi neist kummagi puhul ületada 1,5 mrad.

Joonis 1

2 seadet

Esimene näidiste võtmine

4 juhuslikult valitud seadet jagatakse näidisteks A ja B

2 seadet

LÕPP

edasi näidisele B

LÕPP

Ühtlustamine

Tootjalt nõutakse toodangu nõuetele vastavaks muutmist

2 seadet

Korduv näidiste võtmine

4 juhuslikult valitud seadet jagatakse näidisteks C ja D

2 seadet

Näidise A võimalikud tulemused

Näidise C võimalikud tulemused

LÕPP

edasi näidisele D

LÕPP

ühtlustamine

Näidise D võimalikud tulemused

Näidise B võimalikud tulemused

Tüübi-kinnituse tühistamine

Maksimaalne kõrvalekalle piirväärtustest ebasoodsas suunas (protsentides)

---

(1)  Sulgudes olevad tähed viitavad vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud esilaternatele.

---

| 10.7.2010 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 177/113 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2010

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 177/113

---

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumise kuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirjade staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 viimasest versioonist, mis on kättesaadav Internetis aadressil http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 19 — Mootorsõidukite eesmiste udutulelaternate tüübikinnituse ühtsed sätted

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

03-seeria muudatuste 2. täiendus — jõustumiskuupäev: 19. august 2010

SISUKORD

EESKIRI

| | Sissejuhatus |
| --- | --- |

| 0. | Reguleerimisala |
| --- | --- |

0.

| 1. | Mõisted |
| --- | --- |

1.

| 2. | Tüübikinnituse taotlemine |
| --- | --- |

2.

| 3. | Märgistus |
| --- | --- |

3.

| 4. | Tüübikinnitus |
| --- | --- |

4.

| 5. | Üldnõuded |
| --- | --- |

5.

| 6. | Valgustus |
| --- | --- |

6.

| 7. | Värvus |
| --- | --- |

7.

| 8. | Diskomfordi (pimestuse) kindlaksmääramine |
| --- | --- |

8.

| 9. | Eesmise udutulelaterna tüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine |
| --- | --- |

9.

| 10. | Toodangu vastavus nõuetele |
| --- | --- |

10.

| 11. | Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral |
| --- | --- |

11.

| 12. | Tootmise lõplik peatamine |
| --- | --- |

12.

| 13. | Tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja haldusasutuste nimed ja aadressid |
| --- | --- |

13.

| 14. | Üleminekusätted |
| --- | --- |

14.

LISAD

| 1. lisa | Teatise vorm |
| --- | --- |

1. lisa

| 2. lisa | Lubatud hälbed toodangu vastavuskontrolli menetluses |
| --- | --- |

2. lisa

| 3. lisa | B- ja F3-klassi eesmiste udutululaternate tüübikinnitusmärkide kujundus |
| --- | --- |

3. lisa

| 4. lisa | Mõõteekraani geomeetria ja mõõtevõrgustik |
| --- | --- |

4. lisa

| 5. lisa | Töötavate eesmiste udutululaternate fotomeetriliste tööparameetrite püsivuse katsed |
| --- | --- |

5. lisa

| 6. lisa | Plastist hajutiga eesmiste udutulelaternatega seotud nõuded |
| --- | --- |

6. lisa

| 7. lisa | Toodete vastavuskontrolli miinimumnõuded |
| --- | --- |

7. lisa

| 8. lisa | Näidiste võtmise miinimumnõuded |
| --- | --- |

8. lisa

| 9. lisa | Eesmiste udutulelaternate valguse ja varju piirjoone määratlus ja teravus ning valguse ja varju piirjoone abil reguleerimise menetlus |
| --- | --- |

9. lisa

| 10. lisa | Ülevaade fotomeetriliste tööparameetrite püsivuse katsetamisega seotud tööperioodidest |
| --- | --- |

10. lisa

| 11. lisa | Nullkese |
| --- | --- |

11. lisa

| 12. lisa | LED-mooduli(te) või valgusgeneraatorite kasutamise korral kohaldatavad nõuded |
| --- | --- |

12. lisa

SISSEJUHATUS

Käesolevat eeskirja (1) kohaldatakse klaasist või plastist hajutiga eesmiste udutulelaternate suhtes. See hõlmab kahte eri klassi laternaid.

Algseid eesmisi udutulelaternaid, mis kuulusid algusest peale B-klassi, on ajakohastatud: kasutusele on võetud nurkkoordinaadistik ning on muudetud asjakohases fotomeetrilises tabelis esitatud väärtusi. Selle klassi puhul on lubatud üksnes eeskirjas nr 37 nimetatud valgusallikad.

F3-klass on projekteeritud fotomeetriliste tööparameetrite parandamiseks. Eelkõige on suurendatud valgusvihu laiust ja minimaalset valgustugevust sirgest H-H allpool (punkt 6.4.3), kuid samal ajal on kehtestatud maksimaalse valgustugevuse piirangud esiplaanil. Nähtavuse parandamiseks on vähendatud loorvalguse tugevust sirgest H-H allpool. Lisaks sellele võivad selle klassi laternatel olla kohastuvad valguslaigud, mille puhul näitajad muutuvad vastavalt nähtavusele.

F3-klassi kasutuselevõtmisel muudetakse nõudeid nii, et need sarnaneksid esilaternate suhtes kohaldatavate nõuetega:

| a) | fotomeetrilised väärtused esitatakse nurkkoordinaadistiku abil valgustugevusena; |
| --- | --- |

a)

fotomeetrilised väärtused esitatakse nurkkoordinaadistiku abil valgustugevusena;

| b) | valgusallika võib valida eeskirja nr 37 (hõõgniidiga valgusallikad) ja eeskirja nr 99 (gaaslahendusvalgusallikad) sätete kohaselt. Kasutada võib ka valgusdioodiga (LED) mooduleid ja hajusvalgustussüsteeme; |
| --- | --- |

b)

valgusallika võib valida eeskirja nr 37 (hõõgniidiga valgusallikad) ja eeskirja nr 99 (gaaslahendusvalgusallikad) sätete kohaselt. Kasutada võib ka valgusdioodiga (LED) mooduleid ja hajusvalgustussüsteeme;

| c) | valguse ja varju piirjoone ning kalde määratlused; |
| --- | --- |

c)

valguse ja varju piirjoone ning kalde määratlused;

| d) | fotomeetrilised nõuded lubavad kasutada valgusvihu asümmeetrilist jaotust. |
| --- | --- |

d)

fotomeetrilised nõuded lubavad kasutada valgusvihu asümmeetrilist jaotust.

0.   REGULEERIMISALA

Käesolevat eeskirja kohaldatakse L3-, L4-, L5-, L7-, M-, N- ja T-kategooria sõidukite eesmiste udutulelaternate suhtes (2).

1.   MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid.

1.1.   Käesolevas eeskirjas kasutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 48 ja selle muudatustes sätestatud mõisteid.

1.2.   „Hajuti” – eesmise udutulelaterna või laterna üksuse välimine osa, mis laseb valgust läbi valgustava pinna.

1.3.   „Kate” – toode või tooted, mis kantakse ühe või mitme kihina hajuti välispinnale.

„Eri tüüpi eesmised udutulelaternad” – eesmised udutulelaternad, mis erinevad järgmiste oluliste tunnuste poolest:

1.4.1.   kaubanimi või -märk;

1.4.2.   eri „klass” (B või F3), mis määratakse kindlaks teatavate fotomeetriliste omaduste järgi:

1.4.3.   optilise süsteemi näitajad (optiline põhiehitus, valgusallika tüüp/kategooria, LED-moodul, DLS jne);

1.4.4.   selliste osade lisamine, mis võivad seadise töötamise ajal esineva peegeldumise, murdumise, neeldumise ja/või moonutuste teel muuta optilist toimet ja valgustugevust reguleeriva juhtseadise olemasolu;

1.4.5.   kasutatava(te) hõõglambi (hõõglampide) kategooria vastavalt eeskirjadele nr 37 ja 99, ja/või LED-mooduli või valgusgeneraatori tunnuskood(id) (vajaduse korral);

1.4.6.   hajutite materjal, ja olemasolu korral ka katte materjal.

1.4.7.   Sõiduki vasakule küljele paigaldamiseks ettenähtud seadist ja vastavat sõiduki paremale küljele paigaldamiseks ettenähtud seadet käsitatakse siiski üht ja sama tüüpi seadistena.

1.5.   „Seadise kiiratava valguse värvus”. Käesolevas eeskirjas kohaldatakse kiiratava valguse värvuse määratlusi, mis on sätestatud tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 48 ja selle muudatustes.

1.6.   Käesolevas eeskirjas sisalduvaid viiteid standardsetele (etalon-) valgusallikatele ning eeskirjadele nr 37 ja 99 käsitatakse viidetena tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivatele eeskirjadele nr 37 ja 99 ja nende muudatustele.

2.   TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

2.1.   Tüübikinnituse taotluse esitab kaubanime või -märgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.

Kummagi eesmise udutulelaterna tüübiga seotud taotlusele tuleb lisada:

piisavalt üksikasjalikud joonised (kolmes eksemplaris), mis võimaldavad kindlaks määrata laterna tüübi ja millel on kujutatud eesmise udutulelaterna eestvaade koos optiliste detailide asjakohaste üksikasjadega, kui need on olemas, ning ristlõige; joonistel peab olema näidatud tüübikinnitusmärgi asukoht;

2.2.1.1.   kui eesmine udutulelatern on varustatud reguleeritava peegeldiga, siis eesmise udutulelaterna paigaldamise asend(id) maapinna ja sõiduki keskpikitasapinna suhtes, kui eesmist udutulelaternat kasutatakse ainult selles asendis (nendes asendites);

et katsetada plastmaterjali, millest on valmistatud hajutid:

kolmteist hajutit;

2.2.2.1.1.   kuus neist hajutitest võib asendada kuue vähemalt 60 × 80 mm suuruse materjalinäidisega, mille välispind on lame või kumer ning mille keskel on vähemalt 15 × 15 mm suurune praktiliselt lame ala (kõverusraadiusega mitte alla 300 mm);

2.2.2.1.2.   iga selline hajuti või materjalinäidis peab olema valmistatud seeriatootmisel kasutatava meetodi abil;

2.2.2.1.3.   peegeldi, millele saab hajutid tootja juhendi kohaselt kinnitada;

2.2.3.   hajutite ja katete (olemasolu korral) juba katsetatud materjalidele peab olema lisatud katsearuanne, milles kirjeldatakse nende materjalide ja katete näitajaid.

B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

2.3.1.   tehniline lühikirjeldus, milles on märgitud kasutatava hõõglambi kategooria vastavalt tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 ja selle muudatustele, isegi kui hõõglamp ei ole asendatav;

2.3.2.   kaks kummagi eesmise udutulelaterna tüübi näidist, millest üks on ette nähtud paigaldamiseks sõiduki vasakule küljele ja teine paigaldamiseks sõiduki paremale küljele.

F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

2.4.1.   tehniline lühikirjeldus, milles on märgitud kasutatavate valgusallikate kategooriad; nende valgusallikate kategooriad peavad vastama tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 või nr 99 ja nende muudatuste seeriatele, isegi kui valgusallikas ei ole asendatav;

2.4.2.   LED-mooduli(te) või valgusgeneraatori puhul tuleb märkida mooduli tunnuskood. Joonis peab olema piisavalt üksikasjalik, et oleks võimalik kindlaks teha tunnuskood ning tunnuskoodi ja taotleja kaubamärgi kavandatud asukoht;

vajaduse korral tuleb märkida liiteseadiste ja/või valgusallika juhtseadise mark ja tüüp:

2.4.3.1.   kohanduva eesmise udutulelaterna puhul valgustugevust reguleeriva juhtseadise lühikirjeldus;

2.4.3.2.   kui kasutatakse valgusallika juhtseadist, mis ei ole seadise osa – pinge koos lubatud hälbega või pingevahemik kõnealuse valgusallika juhtseadise klemmidel;

2.4.4.   kui eesmine udutulelatern on varustatud LED-mooduli(te)ga või hajusvalgustussüsteemiga, tuleb esitada tehniline lühikirjeldus. See peab sisaldama osa numbrit, mille on määranud valgusallika tootja, joonist mõõtude ning elektriliste ja fotomeetriliste põhiväärtuste kohta, märget selle kohta, kas valgusallikas vastab käesoleva eeskirja 12. lisa punktis 4.6 sätestatud ultraviolettkiirgust käsitlevatele nõuetele, käesoleva eeskirja punktiga 5.9 seotud ametlikku katsearuannet ja objektiivse valgusvoo väärtust;

2.4.5.   kui kasutatakse hajusvalgustussüsteemi, tuleb märkida, millised selle süsteemi osad on kavandatud eesmise udutule valgusvihu tekitamiseks. Lisaks tehniline lühikirjeldus, sealhulgas valgusjuhtmete ja nendega seotud optiliste komponentide loetelu ja valgusgeneraatori(te) kirjeldus, mis võimaldavad kindlaksmääramist. Nimetatud teave peab sisaldama osa numbrit, mille on määranud valgusgeneraatori tootja, mõõtmete ning elektriliste ja fotomeetriliste põhiväärtustega joonist ja käesoleva eeskirja punktiga 5.9 seotud ametlikku katsearuannet;

kui kasutatakse gaaslahendusvalgusallikat:

2.4.6.1.   üks liiteseadis, mis võib olla eesmisse udutulelaternasse täielikult või osaliselt integreeritud;

2.4.6.2.   sellise hajusvalgustussüsteemi tüübikinnituse saamiseks, mis kasutab mitteasendatavat gaaslahendusvalgusallikat, mis ei ole saanud eeskirja nr 99 kohast tüübikinnitust, tuleb esitada kaks süsteemi näidist, sealhulgas valgusgeneraator ja üks liiteseadis igast kasutatavast tüübist, kui see on asjakohane;

2.4.7.   LED-mooduli(te) või hajusvalgustussüsteemi puhul ja kui ei võeta meetmeid asjakohase eesmise udutulelaterna või hajusvalgustussüsteemi plastosade kaitsmiseks (gaaslahendusega) valgusallikate ultraviolettkiirguse eest (nt ultraviolettkiirgust tõkestavate klaasfiltrite abil):

üks iga asjaomase materjali näidis. Materjal peab olema katsetatava eesmise udutulelaterna või hajusvalgustussüsteemiga geomeetriliselt sarnane. Iga materjalinäidis peab välimuse ja pinnatöötluse (kui pinda töödeldakse) poolest olema selline, nagu kavatsetakse kasutada eesmise udutulelaterna puhul, millele tüübikinnitust taotletakse;

2.4.8.   kui eesmisele udutulelaternale, millel on plastist hajuti ja/või plastist sisemised optilised osad, mida on juba katsetatud, antakse tüübikinnitus punkti 2.4.8 ja/või 5.9 kohaselt:

hajutite, katete või sisemiste optiliste osade (olemasolu korral) materjalidele tuleb lisada katsearuanded materjalide ultraviolettkiirgusele vastupidavuse katsete kohta;

2.4.9.   kaks kummagi eesmise udutulelaterna tüübi näidist, millest üks on ette nähtud paigaldamiseks sõiduki vasakule küljele ja teine paigaldamiseks sõiduki paremale küljele, või eesmiste udutulelaternate ühilduv paar;

2.4.10.   vajaduse korral üks juhtseadis;

2.4.11.   vajaduse korral üks valgustugevust reguleeriv juhtseadis või samu signaale edastav generaator.

2.5.   Pädev asutus kontrollib enne tüübikinnituse andmist, kas on olemas piisavad meetmed tõhusa kontrollimise tagamiseks toodangu nõuetele vastavuse üle.

3.   MÄRGISTUS

3.1.   Tüübikinnituse saamiseks esitatud eesmise udutulelaterna tüübi või hajusvalgustussüsteemi näidised peavad olema selgelt, loetavalt ja kustumatult märgistatud:

| a) | tüübikinnituse taotleja kaubanime või -märgiga; |
| --- | --- |

a)

tüübikinnituse taotleja kaubanime või -märgiga;

| b) | eesmise udutulelaterna klassi tähisega; |
| --- | --- |

b)

eesmise udutulelaterna klassi tähisega;

ja F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

| a) | olemasolu korral LED-mooduli või valgusgeneraatori tunnuskoodiga. |
| --- | --- |

a)

olemasolu korral LED-mooduli või valgusgeneraatori tunnuskoodiga.

3.2.   Näidiste hajutil ja korpusel (3) peab olema piisava suurusega ala tüübikinnitusmärgi ja punktis 3 nimetatud lisatähiste jaoks; kõnealused alad peavad olema märgitud punktis 2.2.1 nimetatud joonisele.

3.3.   Tüübikinnitusmärk kinnitatakse seadise läbipaistvale või läbipaistmatule sise- või välisosale, mida ei saa eraldada seadise valgust kiirgavast läbipaistvast osast; kui tegemist on hajusvalgustussüsteemiga, mille väline hajuti on valgusjuhtmega kokku ehitatud, loetakse see tingimus täidetuks, kui tüübikinnitusmärk kinnitatakse vähemalt valgusgeneraatorile ja valgusjuhtmele või selle kaitsekilbile. Märgistus peab igal juhul olema nähtav ka siis, kui seadis on paigaldatud sõidukile, vähemalt juhul, kui mõni liikuv osa, näiteks mootorikate, pagasiruumi kaas või sõiduki uks, on avatud.

F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

3.4.1.   hajusvalgustussüsteemi puhul märgitakse valgusgeneraatoritele nimipinge ja -võimsus ning kui elektrooniline juhtseadis ei ole seadise osa, peab valgusgeneraatoritele olema märgitud tootja kaubanimi või -märk ja osa number;

3.4.2.   LED-mooduli(te)ga laternate puhul märgitakse laternale nimipinge, -võimsus ja valgusallika mooduli tunnuskood.

Laterna tüübikinnituse taotlusega koos esitatavad LED-moodulid:

3.5.1.   peavad olema tähistatud tüübikinnituse taotleja kaubanime või -märgiga; see märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu;

3.5.2.   peavad olema tähistatud mooduli tunnuskoodiga; see märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu.

Tunnuskood algab tähtedega „MD”, mis tähistab sõna „moodul”, millele järgneb punktiga 4.2.1 ettenähtud tüübikinnitusmärk ilma ringjooneta; see tunnuskood tuleb märkida punktis 2.2.1 nimetatud joonistele ja kui kasutatakse mitut mitteidentset LED-moodulit, järgnevad nimetatud tähtedele lisatähised või -märgid. Tüübikinnitusmärk ei pea olema sama mis laternal, milles moodulit kasutatakse, kuid mõlemad märgid peavad olema sama tüübikinnituse taotleja esitatud.

3.6.   Kui kasutatakse valgusallika juhtseadist, mis ei ole LED-mooduli osa, peab sellele olema märgitud selle tunnuskood(id), sisendnimipinge ja -võimsus.

4.   TÜÜBIKINNITUS

4.1.   Üldosa

4.1.1.   Tüübikinnitus antakse, kui kõik punkti 2 kohaselt esitatud eesmise udutulelaterna näidised vastavad käesoleva eeskirja sätetele.

4.1.2.   Kui grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib kasutada ainult ühte rahvusvahelist tüübikinnitusmärki, juhul kui kõik grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad vastavad nende puhul kohaldatavatele nõuetele.

4.1.3.   Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 03) näitavad tüübikinnituse andmise kuupäevaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud oluliste tehniliste muudatuste seeriat. Üks ja sama kokkuleppeosaline ei või anda sama tüübikinnitusnumbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale eesmise udutulelaterna tüübile, välja arvatud juhul, kui tüübikinnitust laiendatakse kiiratava valguse värvuse poolest erinevale seadisele.

4.1.4.   Teatis eesmise udutulelaterna tüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, selle laiendamise, selle andmisest keeldumise, selle tühistamise või tootmise lõpetamise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele vormis, mis vastab käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele, millel on käesoleva eeskirja punktiga 2.2 ettenähtud teave.

4.1.5.   Lisaks punktis 3.1 kirjeldatud märgistusele tuleb iga käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile vastava udutulelaterna punktiga 3.2 ettenähtud alale kinnitada punktides 4.2 ja 4.3 kirjeldatud tüübikinnitusmärk.

4.2.   Tüübikinnitusmärgi sisu

Tüübikinnitusmärgil on:

rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb

4.2.1.1.   ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber (4);

4.2.1.2.   punktiga 4.1.3 ettenähtud tüübikinnitusnumbrit;

järgmist lisatähist (või järgmisi lisatähiseid):

4.2.2.1.   käesoleva eeskirja nõuetele vastavatel eesmistel udutulelaternatel:

| a) | B-klassi puhul B-täht; |
| --- | --- |

a)

B-klassi puhul B-täht;

| b) | F3-klassi puhul tähis „F3”; |
| --- | --- |

b)

F3-klassi puhul tähis „F3”;

4.2.2.2.   plastist hajutiga eesmiste udutulelaternate puhul kinnitatakse punktiga 4.2.2.1 ettenähtud tähiste lähedale tähed „PL”;

kõigil juhtudel tuleb tüübikinnitustunnistustel ning käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppe osalisriikidele edastavates teatistes märkida katsemenetluse ajal 5. lisa punkti 1.1.1 kohaselt kasutatud asjakohane töörežiim ning 5. lisa punkti 1.1.2 kohaselt lubatud pinged.

Vastavatel juhtudel märgistatakse seadis järgmiselt:

4.2.2.3.1.   käesoleva eeskirja nõuetele vastavate üksuste puhul, mille korral on välistatud ühe funktsiooni hõõgniidi (hõõgniitide) süttimine samaaegselt selle funktsiooniga vastastikku ühendatud mis tahes muu funktsiooni hõõgniidi (hõõgniitidega), tuleb pärast kõnealuse funktsiooni tähist tüübikinnitusmärgil lisada kaldkriips (/).

4.2.2.3.2.   Kui aga samaaegselt ei sütti üksnes eesmine udutulelatern ja lähitulelatern, siis lisatakse kaldkriips pärast udutulelaterna tähist, kusjuures see tähis paikneb eraldi või tähiste kombinatsiooni lõpus.

4.2.2.3.3.   Üksuste puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja 5. lisa nõuetele üksnes sel juhul, kui neile rakendatakse 6- või 12-voldist toitepinget, tuleb hõõglambi pesa lähedusse lisada tähis, mis koosneb numbrist 24, mis on diagonaalristiga (×) läbi kriipsutatud.

4.2.2.4.   Lähitulelaterna ja eesmise udutulelaterna vastastikune ühendamine on võimalik ainult juhul, kui see on kooskõlas eeskirjaga nr 48.

4.2.2.5.   Asümmeetrilise valgusjaotusega F3-klassi eesmistele udutulelaternatele, mida ei tohi valimatult ükskõik kummale sõiduki küljele paigaldada, märgitakse sõiduki välisküljele osutav nool.

4.2.2.6.   Tüübikinnitusnumbri kaks esimest numbrit (praegu 03), mis näitavad tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud oluliste tehniliste muudatuste seeriat, võib märkida eespool nimetatud lisatähiste lähedusse.

4.2.2.7.   Punktides 4.2.1 ja 4.2.2 osutatud märgid ja tähised peavad olema selgelt loetavad ja kustumatud ka siis, kui eesmine udutulelatern paigaldatakse sõidukile.

4.3.   Tüübikinnitusmärgi kujundus

4.3.1.   Sõltumatud laternad

Käesoleva eeskirja 3. lisas on esitatud tüübikinnitusmärgi kujunduse näidised koos eespool osutatud lisatähistega.

4.3.2.   Grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad

Kui grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib kasutada ainult ühte rahvusvahelist tüübikinnitusmärki, mis koosneb ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgnevad tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber ja tüübikinnitusnumber. Selle tüübikinnitusmärgi võib paigutada ükskõik kuhu grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate peale, tingimusel et:

4.3.2.1.1.   märk on pärast laternate paigaldamist nähtav;

4.3.2.1.2.   ühtegi valgust edastavat grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate osa ei saa eemaldada, eemaldamata samal ajal ka tüübikinnitusmärki.

Iga laterna tunnusmärk, mis vastab igale tüübikinnituse andmise aluseks olnud eeskirjale ning tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud oluliste tehniliste muudatuste seeriale, ja vajaduse korral märgitakse nõutav nool:

4.3.2.2.1.   asjakohasele valgust kiirgavale pinnale

4.3.2.2.2.   või laternate grupile sellisel viisil, et kõik grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad oleks selgesti tuvastatavad.

4.3.2.3.   Tüübikinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad miinimummõõtmetest, mis on tüübikinnituse aluseks oleva eeskirja kohaselt nõutavad kõige väiksemate üksiktähiste puhul.

4.3.2.4.   Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Üks ja sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate tüübile.

4.3.2.5.   Käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 3 on esitatud grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised koos kõikide eespool nimetatud lisatähistega.

Laternate suhtes, mille hajuteid kasutatakse eri tüüpi eesmistel udutulelaternatel ja mis võivad olla teiste laternatega vastastikku ühendatud või grupeeritud, kohaldatakse punkti 4.3.2 sätteid.

4.3.3.1.   Peale selle võib üks ja sama hajuti, kui seda kasutatakse eri tüüpi laternatel, kanda erinevaid tüübikinnitusmärke, mis vastavad eesmiste udutulelaternate või laternate üksuste eri tüüpidele, tingimusel et eesmise udutulelaterna korpusel on punktis 3.2 kirjeldatud ala ja tegelikule funktsioonile vastavad tüübikinnitusmärgid isegi siis, kui seda ei saa hajutist eraldada.

Kui eri tüüpi eesmistel udutulelaternatel on ühine korpus, võivad korpusel olla erinevad tüübikinnitusmärgid.

4.3.3.2.   Nimetatud juhul kasutatava tüübikinnitusmärgi kujunduse näidised on esitatud käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 4.

5.   ÜLDNÕUDED

5.1.   Iga punkti 2.2 kohaselt esitatud eesmise udutulelaterna näidis peab vastama käesoleva eeskirja punktides 6 ja 7 sätestatud tingimustele.

Eesmised udutulelaternad peavad olema projekteeritud ja ehitatud nii, et tavapärastes kasutustingimustes oleks vaatamata võimalikule vibratsioonile tagatud nende nõuetekohane toimimine ja käesoleva eeskirjaga ettenähtud näitajate säilimine. Hajuti õige asend peab olema selgesti märgitud ning hajutid ja peegeldi kinnitatud viisil, mis välistab igasuguse pöörlemise kasutamise ajal. Käesoleva punkti nõuetele vastavust kontrollitakse visuaalselt ja vajaduse korral katseseadiste abil.

5.2.1.   Eesmised udutulelaternad peavad olema varustatud seadisega, mis võimaldab neid pärast sõidukile paigaldamist reguleerida vastavalt nende suhtes kohaldatavatele eeskirjadele. Sellist seadist ei ole vaja üksuste puhul, mille peegeldit ja hajutit ei saa teineteisest eraldada, tingimusel et sellist üksust võib kasutada üksnes selliste sõidukite puhul, mille eesmise udutulelaterna seadistust saab reguleerida muul viisil. Kui eesmine udutulelatern ja mõni muu eesmine latern, mis kumbki on varustatud oma valgusallikaga, on ühtseks seadmeks kokku ühendatud, peab reguleerimisseadis võimaldama iga optilist süsteemi eraldi reguleerida.

5.2.2.   Neid sätteid ei kohaldata püsivalt kokku ehitatud peegelditega eesmiste laternate üksuste suhtes. Seda tüüpi üksuste suhtes kohaldatakse punkti 6.3.4 või 6.4.3 (vastavalt vajadusele) nõudeid.

5.3.   Selleks et veenduda, et fotomeetrilised tööparameetrid oluliselt ei muutu, tuleb teha 5. lisa nõuete kohased täiendavad katsed.

5.4.   Kui eesmise udutulelaterna hajuti on plastist, tuleb teha 6. lisa nõuete kohased katsed.

5.5.   Asendatavate valgusallikate kasutamise korral:

| a) | peab valgusallika pesa vastama Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) väljaandes nr 60061 nimetatud näitajatele. Sellega seoses kohaldatakse kasutatava valgusallika kategooria puhul asjakohast pesa andmelehte; |
| --- | --- |

a)

peab valgusallika pesa vastama Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) väljaandes nr 60061 nimetatud näitajatele. Sellega seoses kohaldatakse kasutatava valgusallika kategooria puhul asjakohast pesa andmelehte;

| b) | valgusallikas peab eesmisesse udutulelaternasse hõlpsasti sobituma; |
| --- | --- |

b)

valgusallikas peab eesmisesse udutulelaternasse hõlpsasti sobituma;

| c) | seadise ehitus peab võimaldama valgusallikat (valgusallikaid) paigaldada üksnes õiges asendis. |
| --- | --- |

c)

seadise ehitus peab võimaldama valgusallikat (valgusallikaid) paigaldada üksnes õiges asendis.

B-klassi puhul peab eesmine udutulelatern olema varustatud ühe hõõglambiga, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 37 kohaselt, isegi kui hõõglampi ei saa asendada. Kasutada võib kõiki eeskirja nr 37 kohaseid hõõglampe, kui tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 37 ja selle muudatuste seerias ei ole seatud mingeid kasutuspiiranguid.

5.6.1.   Hõõglamp peab vastama punkti 5.6 nõuetele, isegi kui seda ei saa asendada.

F3-klassi puhul peavad valgusallikad olema järgmised:

5.7.1.   üks või mitu asendatavat valgusallikat, mis on saanud tüübikinnituse vastavalt tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 või eeskirjale nr 99 ja nende muudatustele,

5.7.2.   ja/või üks või mitu LED-moodulit, mille suhtes kohaldatakse käesoleva eeskirja 12. lisa nõudeid. Nõuetele vastavust tuleb kontrollida katsetamise teel;

5.7.3.   ja/või valgusgeneraatorid, mille suhtes kohaldatakse käesoleva eeskirja 12. lisa nõudeid. Nõuetele vastavust tuleb kontrollida katsetamise teel.

5.8.   Nimetatud valgusallikad peavad vastama punkti 5.7 nõuetele, isegi kui neid valgusallikaid ei saa asendada.

LED-mooduli või valgusgeneraatori puhul kontrollitakse, kas:

5.9.1.   LED-mooduli(te) või valgusgeneraatori(te) ehitus võimaldab neid paigaldada üksnes õiges asendis;

5.9.2.   mitteidentsed valgusallika moodulid, kui need on olemas, ei ole sama laternakorpuse sees vahetatavad.

5.9.3.   LED-moodul(id) või valgusgeneraator(id) on võltsimiskindel (võltsimiskindlad).

5.10.   Eesmiste udutulelaternate puhul, mille valgusallika(te) kogu objektiivne valgusvoog ületab 2 000 luumenit, tuleb teha sellekohane märge 1. lisas esitatud teatise vormi punkti 10.

Kui eesmise udutulelaterna hajuti on plastist, tuleb teha 6. lisa nõuete kohased katsed.

5.11.1.   Eesmise udutulelaterna sisemiste valgust edastavate plastosade ultraviolettkiirgusele vastupidavust katsetatakse 6. lisa punkti 2.7 kohaselt.

5.11.2.   Punktis 5.11.1 nimetatud katse ei ole vajalik, kui kasutatakse eeskirjas nr 99 või käesoleva eeskirja 12. lisas nimetatud madala ultraviolettkiirguse tasemega valgusallikaid või kui võetakse meetmeid asjakohaste laternaosade kaitsmiseks ultraviolettkiirguse eest, näiteks klaasfiltrite abil.

5.12.   Eesmine udutulelatern ja selle liiteseadise süsteem või valgusallika juhtseadis ei tohi põhjustada kiirguslikke ega toiteahela häireid, mis tekitavad sõiduki muude elektri- või elektrooniliste süsteemide tõrkeid (5).

5.13.   Eesmised udutulelaternad, mis on projekteeritud töötama alaliselt koos kiiratava valguse tugevust reguleeriva lisasüsteemiga või mis on ühendatud kokku mõne teise süsteemiga, millega neil on ühine valgusallikas, ja mis on projekteeritud töötama alaliselt koos kiiratava valguse tugevust reguleeriva lisasüsteemiga, on lubatud.

5.14.   F3-klassi puhul katsetatakse valguse ja varju piirjoone teravust ja lineaarsust 9. lisa nõuete kohaselt.

6.   VALGUSTUS

6.1.   Eesmised udutulelaternad peavad olema projekteeritud nii, et tekiks piiratud eredusega valgus.

6.2.   Eesmise udutulelaterna valgustugevust mõõdetakse 25 m kauguselt sellise fotoelemendi abil, mille kasulik pind koosneb 65 mm küljepikkusega ruudust.

Punkt HV on vertikaalse polaarteljega koordinaadistiku keskpunkt. Sirge h on punkti HV läbiv horisontaaljoon (vt käesoleva eeskirja 4. lisa).

B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

kasutatakse tootja määratud kategooriasse kuuluvat ja tootja või tüübikinnituse taotleja tarnitud värvitut standardset (etalon-) hõõglampi, nagu on sätestatud eeskirjas nr 37.

6.3.1.1.   Eesmise udutulelaterna katsetamisel reguleeritakse selle hõõglambi toidet nii, et saavutatakse eeskirja nr 37 asjakohasel andmelehel osutatud etalonvalgusvoog.

6.3.1.2.   Mitteasendatava hõõglambiga eesmiste udutulelaternate katsetamisel peab pinge eesmise udutulelaternate klemmidel olema 12,0 V.

6.3.2.   Eesmist udutulelaternat peetakse nõuetele vastavaks, kui fotomeetrilised nõuded on täidetud vähemalt ühe standardse hõõglambi puhul.

Visuaalseks reguleerimiseks kasutatav mõõteekraan (vt käesoleva eeskirja 4. lisa) asetatakse 10 m või 25 m kaugusele eesmise udutulelaterna ette.

6.3.3.1.   Valgusvihk peab tekitama mõõteekraanil sümmeetrilise ja praktiliselt horisontaalse valguse ja varju piirjoone, mille laius on kummalgi pool sirget v vähemalt 5,0 kraadi, et oleks võimalik visuaalne vertikaalne reguleerimine.

6.3.3.2.   Eesmist udutulelaternat reguleeritakse nii, et valguse ja varju piirjoon oleks mõõteekraanil 1,15 kraadi allpool sirget h.

6.3.4.   Sel viisil reguleeritud eesmine udutulelatern peab vastama punkti 6.3.5 nõuetele.

6.3.5.   Valgustus (vt 4. lisa punkt 2.1) peab vastama järgmistele nõuetele:

| Määratud sirged või vööndid | Vertikaalne asend (*1) | Horisontaalne asend (*1) | Valgustugevus | Nõuded |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sirge 1 | 15° U kuni 60° U | 0° | kuni 100 cd | Kogu sirge |
| Vöönd A | 0° kuni 1,75° U | 5° L kuni 5° R | vähemalt 62 cd | Kogu vöönd |
| Vöönd B | 0° kuni 3,5° U | 26° L kuni 26° R | kuni 400 cd | Kogu vöönd |
| Vöönd C | 3,5° U kuni 15° U | 26° L kuni 26° R | kuni 250 cd | Kogu vöönd |
| Vöönd D | 1,75° D kuni 3,5° D | 12° L kuni 12° R | vähemalt 1 250  cd
  kuni 8 000  cd | Vähemalt üks punkt kummalgi vertikaaljoonel |
| Vöönd E | 1,75° D kuni 3,5° D | 12° L kuni 22° L
  ja
  12° R kuni 22° R | vähemalt 600 cd
  kuni 8 000  cd | Vähemalt üks punkt kummalgi vertikaaljoonel |

Määratud sirged või vööndid

Vertikaalne asend (*1)

Horisontaalne asend (*1)

Valgustugevus

Nõuded

Sirge 1

15° U kuni 60° U

0°

kuni 100 cd

Kogu sirge

Vöönd A

0° kuni 1,75° U

5° L kuni 5° R

vähemalt 62 cd

Kogu vöönd

Vöönd B

0° kuni 3,5° U

26° L kuni 26° R

kuni 400 cd

Kogu vöönd

Vöönd C

3,5° U kuni 15° U

26° L kuni 26° R

kuni 250 cd

Kogu vöönd

Vöönd D

1,75° D kuni 3,5° D

12° L kuni 12° R

vähemalt 1 250  cd

kuni 8 000  cd

Vähemalt üks punkt kummalgi vertikaaljoonel

Vöönd E

1,75° D kuni 3,5° D

12° L kuni 22° L

ja

12° R kuni 22° R

vähemalt 600 cd

kuni 8 000  cd

Vähemalt üks punkt kummalgi vertikaaljoonel

Valgustust mõõdetakse kas valge või valikkollase valgusega vastavalt sellele, kumma on tootja eesmise udutulelaterna tavakasutuse puhul ette näinud.

Vööndites B ja C ei tohi esineda nõuetekohast nähtavust halvendavaid kõrvalekaldeid.

6.3.6.   Punktis 6.3.5 esitatud tabeli kohase valgusjaotuse korral on 15 kraadist väljapoole jääval alal lubatud üksikud väiksed täpid või kitsad triibud valgustugevusega kuni 160 cd, kui need ei ulatu kaugemale koonusnurgast, mille ava on 2° või laius 1°. Kui täppe või triipe on mitu, peab nende vahel olema vähemalt 10kraadine nurk.

6.4.   F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

olenevalt valgusallikast kohaldatakse järgmisi tingimusi.

Asendatavate hõõgniidiga valgusallikate puhul:

6.4.1.1.1.   eesmine udutulelatern peab vastama käesoleva eeskirja punkti 6.4.3 nõuetele vähemalt ühe tootja või taotleja tarnitava asjakohase standardse (etalon-) lambi puhul.

Otseselt sõiduki elektrisüsteemi nimipingel töötavate hõõglampide puhul:

eesmist udutulelaternat kontrollitakse eeskirja nr 37 kohase värvitu standardse (etalon-) hõõglambi abil.

Eesmise udutulelaterna katsetamisel reguleeritakse hõõglambi (hõõglampide) toidet nii, et saavutatakse eeskirja nr 37 asjakohasel andmelehel märgitud etalonvalgusvoog.

6.4.1.1.2.   Laterna osaks olevat valgusallika juhtseadist kasutava süsteemi puhul tuleb taotleja nimetatud pinget rakendada laterna sisendklemmidele. Mõõdetud fotomeetriline väärtus korrutatakse enne nõuetele vastavuse kontrolli koefitsiendiga 0,7.

6.4.1.1.3.   Süsteemi puhul, mis kasutab valgusallika juhtseadist, mis ei ole laterna osa, tuleb taotleja nimetatud pinget rakendada valgusallika juhtseadise sisendklemmidele. Katselabor palub tüübikinnituse taotlejal edastada talle valgusallika ja asjakohaste funktsioonide töölerakendamiseks vajalik spetsiaalse valgusallika juhtseadis. Kõnealuse valgusallika juhtseadise tunnusandmed ja/või rakendatud pinge (sh lubatud hälve) märgitakse käesoleva eeskirja 1. lisas sätestatud teatise vormile. Mõõdetud fotomeetriline väärtus korrutatakse enne nõuetele vastavuse kontrolli koefitsiendiga 0,7.

6.4.1.2.   Gaaslahendusvalgusallika puhul:

Kasutatakse eeskirja nr 99 kohast standardset valgusallikat, mida on eeskirja nr 99 4. lisa punkti 4 kohaselt vanandatud vähemalt 15 tsükli jooksul.

Eesmise udutulelaterna katsetamisel rakendatakse liiteseadise klemmidele 13,5 V suurust pinget, kui süsteemi nimipinge on 12 V, või sõiduki elektrisüsteemi pinget, mille on määranud tüübikinnituse taotleja, ning lubatud hälve on ±0,1 V.

Mõõdetud valgustugevuse väärtused korrutatakse enne nõuetele vastavuse kontrollimist koefitsiendiga 0,7.

Gaaslahendusvalgusallika objektiivne valgusvoog võib erineda eeskirjas nr 99 esitatud valgusvoost. Sel juhul tuleb valgustugevuse väärtusi vastavalt korrigeerida.

6.4.1.3.   Mitteasendatavate valgusallikate puhul:

Kõik mitteasendatavate valgusallikatega eesmiste udutulelaternate mõõtmised tehakse pingel 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V või muul sõiduki elektrisüsteemi pingel, mille on määranud tüübikinnituse taotleja. Katselaboratoorium võib nõuda tüübikinnituse taotlejalt valgusallikate toitega varustamiseks vajaliku spetsiaalse toiteseadme esitamist. Katsepinget rakendatakse laterna sisendklemmidele. Mõõdetud valgustugevuse väärtused korrutatakse enne nõuetele vastavuse kontrollimist koefitsiendiga 0,7.

6.4.1.4.   LED-moodulite puhul:

Kõik LED-mooduli(te)ga eesmiste udutulelaternate mõõtmised tehakse pingel 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V, kui käesoleva eeskirjaga ei ole ette nähtud teisiti. LED-mooduleid, mida käitatakse valgusallika elektroonilise juhtseadisega, mõõdetakse vastavalt tüübikinnituse taotleja esitatud teabele.

Mõõdetud valgustugevuse väärtused korrutatakse enne nõuetele vastavuse kontrollimist koefitsiendiga 0,7.

6.4.1.5.   Punktis 5.9.1 nimetatud nõudele vastavust kontrollitakse vähemalt punktis 6.4.3 toodud tabelis esitatud sirgete 3 ja 4 väärtuste suhtes.

Fotomeetriline reguleerimine ja mõõtmistingimused

6.4.2.1.   Visuaalseks reguleerimiseks kasutatav mõõteekraan (vt käesoleva eeskirja 4. lisa punkt 2.2) asetatakse 10 m või 25 m kaugusele eesmise udutulelaterna ette.

6.4.2.2.   Valgusvihk peab tekitama nimetatud mõõteekraanil sümmeetrilise ja praktiliselt horisontaalse valguse ja varju piirjoone, mille laius on kummalgi pool sirget v vähemalt 5,0°, et võimaldada visuaalset vertikaalset reguleerimist. Kui visuaalne seadmine põhjustab probleeme või asendite ebaselgust, kohaldatakse pärast punkti 6.4.2.3 kohast valguse ja varju piirjoone kvaliteedi kontrollimist 9. lisa punktis 5 kirjeldatud instrumentaalmeetodit.

6.4.2.3.   Valguse ja varju piirjoone teravust katsetatakse 9. lisa punkti 4.1.2 nõuete kohaselt. G väärtus ei tohi olla alla 0,08.

Valguse ja varju piirjoone lineaarsust katsetatakse 9. lisa punkti 4.1.3 nõuete kohaselt ning vertikaalse reguleerimise jaoks kasutatav valguse ja varju piirjoone osa peab olema horisontaalne ja ulatuma sirgest v-v 3° vasakule ja 3° paremale. Lineaarsust peetakse rahuldavaks, kui 9. lisa punktis 3.2 kirjeldatud meetodil kindlaksmääratud murdepunktide vertikaalsete asendite kõrvalekalle sirgest v-v 3° vasakul ja paremal ei ületa ± 0,20°.

6.4.2.4.   Eesmist udutulelaternat reguleeritakse nii, et valguse ja varju piirjoon oleks mõõteekraanil 9. lisa punkti 2 nõuete kohaselt 1 kraadi võrra sirgest h allpool.

6.4.3.   Fotomeetrilised nõuded

Sel viisil reguleeritud eesmine udutulelatern peab vastama järgmises tabelis esitatud fotomeetrilistele nõuetele (vt ka käesoleva eeskirja 4. lisa punkt 2.2).

| Määratud sirged või vööndid | Vertikaalne asend (*2)

  sirgest h ülalpool: +
  sirgest h allpool: – | Horisontaalne asend (*2)

  sirgest v vasakul: –
  sirgest v paremal: + | Valgustugevus
  (cd) | Nõuded |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Punkt 1, 2 (*3) | +60 ° | ±45 ° | kuni 60 | Kõik punktid |
| Punkt 3, 4 (*3) | +40 ° | ±30 ° |
| Punkt 5, 6 (*3) | +30 ° | ±60 ° |
| Punkt 7, 10 (*3) | +20 ° | ±40 ° |
| Punkt 8, 9 (*3) | +20 ° | ±15 ° |
| Sirge 1 (*3) | +8 ° | –26 ° kuni +26 ° | kuni 90 | Kogu sirge |
| Sirge 2 (*3) | +4 ° | –26 ° kuni +26 ° | kuni 105 | Kogu sirge |
| Sirge 3 | +2 ° | –26 ° kuni +26 ° | kuni 170 | Kogu sirge |
| Sirge 4 | +1 ° | –26 ° kuni +26 ° | kuni 250 | Kogu sirge |
| Sirge 5 | 0° | –10 ° kuni +10 ° | kuni 340 | Kogu sirge |
| Sirge 6 (*4) | –2,5 ° | 5° sissepoole kuni 10° väljapoole | vähemalt 2 000 | Kogu sirge |
| Sirge 7 (*4) | –6,0 ° | 5° sissepoole kuni 10° väljapoole | < 50 % sirge 6 maksimumist | Kogu sirge |
| Sirged 8L ja R (*4) | –1,5 ° kuni –3,5 ° | –22 ° ja +22 ° | vähemalt 800 | Üks või mitu punkti |
| Sirged 9L ja R (*4) | –1,5 ° kuni –4,5 ° | –35 ° ja +35 ° | vähemalt 320 | Üks või mitu punkti |
| Vöönd D | –1,5 ° kuni –3,5 ° | –10 ° kuni +10 ° | kuni 8 400 | Kogu vöönd |

Määratud sirged või vööndid

Vertikaalne asend (*2)

sirgest h ülalpool: +

sirgest h allpool: –

Horisontaalne asend (*2)

sirgest v vasakul: –

sirgest v paremal: +

Valgustugevus

(cd)

Nõuded

Punkt 1, 2 (*3)

+60 °

±45 °

kuni 60

Kõik punktid

Punkt 3, 4 (*3)

+40 °

±30 °

Punkt 5, 6 (*3)

+30 °

±60 °

Punkt 7, 10 (*3)

+20 °

±40 °

Punkt 8, 9 (*3)

+20 °

±15 °

Sirge 1 (*3)

+8 °

–26 ° kuni +26 °

kuni 90

Kogu sirge

Sirge 2 (*3)

+4 °

–26 ° kuni +26 °

kuni 105

Kogu sirge

Sirge 3

+2 °

–26 ° kuni +26 °

kuni 170

Kogu sirge

Sirge 4

+1 °

–26 ° kuni +26 °

kuni 250

Kogu sirge

Sirge 5

0°

–10 ° kuni +10 °

kuni 340

Kogu sirge

Sirge 6 (*4)

–2,5 °

5° sissepoole kuni 10° väljapoole

vähemalt 2 000

Kogu sirge

Sirge 7 (*4)

–6,0 °

5° sissepoole kuni 10° väljapoole

< 50 % sirge 6 maksimumist

Kogu sirge

Sirged 8L ja R (*4)

–1,5 ° kuni –3,5 °

–22 ° ja +22 °

vähemalt 800

Üks või mitu punkti

Sirged 9L ja R (*4)

–1,5 ° kuni –4,5 °

–35 ° ja +35 °

vähemalt 320

Üks või mitu punkti

Vöönd D

–1,5 ° kuni –3,5 °

–10 ° kuni +10 °

kuni 8 400

Kogu vöönd

6.4.3.1.   Valgustust mõõdetakse kas valge või värvilise valgusega vastavalt udutulelaterna tootja poolt ettenähtud tavapärasele kasutusele. Homogeensuse kõikumine, mis halvendab nõuetekohast nähtavust vööndis, mis ulatub sirge 5 kohal 10 kraadi vasakule kuni 10 kraadi paremale, ei ole lubatud.

6.4.3.2.   Tüübikinnituse taotleja taotluse korral võib kahte eesmist udutulelaternat, mis moodustavad punkti 4.2.2.5 kohase ühilduva paari, katsetada eraldi. Sellisel juhul tuleb punktis 6.4.3 toodud tabelis sirgete 6, 7, 8, 9 ja vööndi D suhtes esitatud nõudeid kohaldada poolele parempoolse ja vasakpoolse eesmise udutulelaterna näitude summast. Siiski peavad mõlemad eesmised udutulelaternad vastama vähemalt 50 protsendile sirge 6 puhul nõutud miinimumväärtusest.

6.4.3.3.   Valguslaik peab olema 4. lisa joonisel 3 kujutatud sirgete 1–5 vahelisel väljal praktiliselt ühtlane. Valgustugevuse kõikumine, mis halvendab nõuetekohast nähtavust sirgete 6, 7, 8 ja 9 vahel, ei ole lubatud.

6.4.3.4.   Punktis 6.4.3 esitatud tabeli kohase valgusjaotuse korral on alal, kuhu jäävad mõõtepunktid 1–10 ja sirge 1 või sirged 1 ja 2, lubatud üksikud väiksed täpid või kitsad triibud valgustugevusega kuni 120 cd, kui need ei ulatu kaugemale koonusnurgast, mille ava on 2° või laius 1°. Kui täppe või triipe on mitu, peab nende vahel olema vähemalt 10kraadine nurk.

6.4.3.5.   Kui valgustugevuse nõuded ei ole täidetud, on lubatud valguse ja varju piirjoont vertikaalsuunas ± 0,5 kraadi võrra ja/või horisontaalsuunas ± 2 kraadi võrra nihutada. Uues asendis peavad kõik fotomeetrilised nõuded olema täidetud.

Muud fotomeetrilised nõuded

6.4.4.1.   Gaaslahendusvalgusallikatega eesmiste udutulelaternate puhul peab vähemalt 30 minutit väljalülitatud olekus olnud eesmise udutulelaterna valgustugevus mõõtepunktis koordinaatidega 0° horisontaalteljel ja 2° D vertikaalteljel olema neli sekundit pärast sisselülitamist üle 800 cd.

Tiheda udu või muude selliste piiratud nähtavusega oludega kohanemiseks on lubatud valgustugevuse automaatsed muutused, tingimusel et:

| a) | eesmise udutulelaterna funktsioonisüsteemi on paigaldatud aktiivne valgusallika elektrooniline juhtseadis; |
| --- | --- |

a)

eesmise udutulelaterna funktsioonisüsteemi on paigaldatud aktiivne valgusallika elektrooniline juhtseadis;

| b) | kõik valgustugevused muutuvad proportsionaalselt. |
| --- | --- |

b)

kõik valgustugevused muutuvad proportsionaalselt.

Süsteemi, mille nõuetele vastavust kontrollitakse punkti 6.4.1.1.2 kohaselt, peetakse nõuetele vastavaks, kui valgustugevus on 60–100 % punkti 6.4.3 tabelis esitatud väärtustest.

6.4.4.2.1.   Teatise vormile lisatakse vastav märge (1. lisa punkt 10).

6.4.4.2.2.   Tüübikinnituste eest vastutav tehniline teenistus kontrollib, kas süsteem võimaldab valgusvihu automaatseid muutusi, nii et saavutatakse tee hea valgustatus, häirimata autojuhti või teisi liiklejaid.

6.4.4.2.3.   Fotomeetrilised mõõtmised tehakse tüübikinnituste taotleja kirjelduse kohaselt.

7.   VÄRVUS

Eesmise udutulelaterna kiiratav valgus on taotleja valikul kas valge või valikkollase värvusega. Valgusvihu valikkollase värvuse võib saavutada valgusallika värvuse, eesmise udutulelaterna hajuti abil või mis tahes muul sobival viisil.

7.1.   Eesmise udutulelaterna kolorimeetrilisi näitajaid mõõdetakse punktides 6.3 ja 6.4 nimetatud pinge juures.

8.   DISKOMFORDI (PIMESTUSE) KINDLAKSMÄÄRAMINE

Tuleb kindlaks määrata eesmise udutulelaterna tekitatud diskomfort (pimestus) (6).

9.   EESMISE UDUTULELATERNA TÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

Igast eesmise udutulelaterna muudatusest tuleb teatada eesmise udutulelaterna tüübi kinnitanud haldusasutusele. Haldusasutus võib seejärel:

9.1.1.   võtta seisukoha, et tõenäoliselt ei avalda tehtud muudatused märkimisväärset negatiivset mõju ja et eesmine udutulelatern vastab igal juhul endiselt nõuetele,

või

9.1.2.   nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt täiendava katsearuande esitamist.

9.2.   Tüübikinnituse andmisest või sellest keeldumisest teavitatakse käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi punktis 4.1.4 kindlaks määratud korra kohaselt, täpsustades tehtud muudatused.

9.3.   Tüübikinnitust laiendav pädev asutus määrab laiendusele seerianumbri ja teatab sellest teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele, kasutades käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatise vormi.

10.   TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE

10.1.   Käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud eesmised udutulelaternad peavad olema valmistatud nii, et need vastavad kinnitatud tüübile, täites käesoleva eeskirja punktides 6 ja 7 ning 7. lisas esitatud nõuded.

10.2.   Selleks et veenduda, et punkti 10.1 nõuded on täidetud, tuleb toodangut sobival viisil kontrollida.

Tüübikinnituse omanik peab eelkõige:

10.3.1.   tagama toodangu kvaliteedi tõhusa kontrollimise korra olemasolu;

10.3.2.   pääsema ligi kontrollseadmetele, mis on vajalikud igale kinnitatud tüübile vastavuse kontrollimiseks;

10.3.3.   tagama katsetulemuste registreerimise ning nendega seotud dokumentide kättesaadavuse ajavahemikus, mis määratakse kindlaks kooskõlas haldusteenistusega;

10.3.4.   analüüsima igat liiki katsete tulemusi, et kontrollida toote näitajaid ning tagada nende püsivus, võttes arvesse tööstustoodangu puhul lubatud kõikumisi;

10.3.5.   tagama, et iga tootetüübi puhul tehakse vähemalt käesoleva eeskirja 6. lisas nimetatud katsed, mille puhul arvestatakse käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud lubatud hälbeid;

10.3.6.   tagama, et kui teatavat liiki katse puhul ilmneb, et näidis ei vasta nõuetele, valitakse uued näidised ja tehakse uus katse. Asjaomase toodangu vastavuse taastamiseks tuleb võtta kõik vajalikud meetmed.

Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses kohaldatavaid nõuetele vastavuse kontrollimise meetodeid.

10.4.1.   Iga kontrollimise puhul tuleb väliskontrollijale esitada katsetulemused ja tootmise ülevaatuse tulemused.

10.4.2.   Kontrollija võib pisteliselt valida näidised tootja laboris katsetamiseks. Näidiste väikseima arvu kindlaksmääramisel võib arvesse võtta tootja tehtud kontrollimiste tulemusi.

10.4.3.   Kui kvaliteeditase osutub mitterahuldavaks või kui peetakse vajalikuks kontrollida punkti 10.4.2 kohaldamisel tehtud katsete kehtivust, peab kontrollija valima välja näidised, mis saadetakse tehnilisele teenistusele, kes tegi tüübikinnituskatseid käesoleva eeskirja 7. lisa kriteeriumide kohaselt käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud lubatud hälvete piires.

10.4.4.   Pädev asutus võib teha kõiki käesoleva eeskirjaga ettenähtud katseid. Nimetatud katseid tehakse pisteliselt valitud näidistega, kahjustamata sellega tootja tarnekohustusi, järgides käesoleva eeskirja 7. lisa kriteeriume ja arvestades käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud lubatud hälbeid.

10.4.5.   Pädev asutus püüab tagada, et kontrollimine toimuks kord kahe aasta jooksul. Kontrollimise sagedus sõltub siiski pädeva asutuse äranägemisest ja sellest, kuivõrd ta usaldab korda, mida kohaldatakse toodangu nõuetele vastavuse tõhusa kontrollimise tagamiseks. Kui kontrollimise käigus saadakse negatiivseid tulemusi, peab pädev asutus tagama, et võetaks kõik vajalikud meetmed toodangu nõuetele vastavuse võimalikult kiireks taastamiseks.

10.5.   Ilmsete defektidega eesmisi udutulelaternaid ei võeta arvesse.

11.   KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

11.1.   Eesmise udutulelaterna tüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui eespool nimetatud nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusmärki kandev eesmine udutulelatern ei vasta kinnitatud tüübi nõuetele.

11.2.   Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on enne andnud, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, kasutades käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatise vormi.

12.   TOOTMISE LÕPLIK PEATAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud eesmise udutulelaterna tüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Asjakohase teatise saanud asutus teavitab sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi, kasutades käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatise vormi.

13.   TÜÜBIKINNITUSKATSETE TEGEMISE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste ning nende tüübikinnitusi andvate haldusasutuste nimed ja aadressid, kellele tuleb saata teistes riikides välja antud tunnistused tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või tootmise lõpliku peatamise kohta.

14.   ÜLEMINEKUSÄTTED

B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

14.1.1.   Pärast käesoleva eeskirja 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva ei tohi ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelduda tüübikinnituse andmisest vastavalt käesolevale eeskirjale, mida on muudetud 03-seeria muudatustega.

14.1.2.   24 kuud pärast 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse üksnes siis, kui B-klassi eesmised udutulelaternad vastavad 03-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele.

14.1.3.   36 kuud pärast 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised uut tüüpi eesmistele udutulelaternatele tüübikinnituse üksnes siis, kui eesmised udutulelaternad vastavad 03-seeria muudatusega muudetud käesolevas eeskirjas sätestatud F3-klassi laternate nõuetele.

14.1.4.   Käesoleva eeskirja kohased eesmiste udutulelaternate tüübikinnitused, mis on antud juba enne 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva, jäävad jõusse. Pärast 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva võivad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised siiski keelata hõõglambiga eesmiste udutulelaternate paigaldamise, kui need ei vasta eeskirja nr 37 nõuetele.

Käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline võib keelata käesoleva eeskirja nõuetele mittevastavate seadmete paigaldamise:

14.1.5.1.   sõidukitele, millele anti tüübikinnitus või üksiksõiduki kinnitus hiljem kui 24 kuud pärast punktis 14.1.1 nimetatud jõustumiskuupäeva.

14.1.5.2.   sõidukitele, mis registreeriti esmakordselt hiljem kui 60 kuud pärast punktis 14.1.1 nimetatud jõustumiskuupäeva.

60 kuud pärast 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva peavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse laiendamisest keelduma, kui eesmised udutulelaternad ei vasta 03-seeria muudatustega muudetud käesolevas eeskirjas sätestatud F3-klassi laternate nõuetele.

14.1.6.1.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised jätkavad tüübikinnituste andmist eesmistele udutulelaternatele käesoleva eeskirja 03- ja 02-seeria muudatuste kohaselt, tingimusel et eesmised udutulelaternad on ette nähtud asendusseadisena kasutuses olevatele sõidukitele paigaldamiseks.

F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

14.2.1.   puuduvad.

---

(1)  Käesolev eeskiri ei takista käesolevat eeskirja kohaldaval kokkuleppeosalisel keelata käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud plastist hajutiga eesmise udutulelaterna kasutamist koos esilaterna mehaanilise puhastamise seadmega (klaasipuhastitega).

(2)  Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) 7. lisas (dokument TRANS/WP.29/78/1. versioon/2. muudatus, mida on viimati muudetud 4. muudatusega).

(3)  Kui hajutit ei saa eesmise udutulelaterna korpusest eraldada, piisab alast hajutil või korpusel.

(4)  1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 –Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Serbia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 – (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 –Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 – (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 – (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 – (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 – (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 – (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnitusi annavad liikmesriigid, kes kasutavat vastavat Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 – Jaapan, 44 – (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika, 48 – Uus-Meremaa, 49 – Küpros, 50 – Malta, 51 – Korea Vabariik, 52 – Malaisia, 53 – Tai, 54 ja 55 – (vabad), 56 – Montenegro, 57 – (vaba) ja 58 – Tuneesia. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukitele ning neile paigaldatavatele ja/või neil kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikuse tunnustamise tingimusi, või ühinevad selle kokkuleppega, kusjuures Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär teatab kokkuleppe osalistele nendele riikidele antud numbrid.

(5)  Elektromagnetilise ühilduvuse nõuetele vastavus sõltub sõidukitüübist.

(*1)  Koordinaadid on esitatud kraadides vertikaalse polaarteljega nurkkoordinaadistikul.

(*2)  Koordinaadid on esitatud kraadides vertikaalse polaarteljega nurkkoordinaadistikul.

(*3)  Vt punkt 6.4.3.4.

(*4)  Vt punkt 6.4.3.2.

(6)  Selle kindlaksmääramine on asutustele soovituslik.

---

1. LISA

TEATIS

(suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))

| (1) | välja andnud | haldusasutuse nimetus:
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

Image 67

välja andnud

haldusasutuse nimetus:

...

...

...

| milles käsitletakse eesmiste udutulelaternate: (2) | TÜÜBIKINNITUSE ANDMIST
  TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST
  TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST
  TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST
  TOOTMISE LÕPLIKKU PEATAMIST |
| --- | --- |

milles käsitletakse eesmiste udutulelaternate: (2)

TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST

TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST

TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST

TOOTMISE LÕPLIKKU PEATAMIST

vastavalt eeskirjale nr 19

Tüübikinnituse nr ... Laiendamine nr ...

| 1. | Seadme kaubanimi või -märk: ... |
| --- | --- |

1.

Seadme kaubanimi või -märk: ...

| 2. | Seadme tüüp: ... |
| --- | --- |

2.

Seadme tüüp: ...

| 3. | Seadmetüübile tootja poolt määratud nimetus: ... |
| --- | --- |

3.

Seadmetüübile tootja poolt määratud nimetus: ...

| 4. | Tootja nimi ja aadress: ... |
| --- | --- |

4.

Tootja nimi ja aadress: ...

| 5. | Vajaduse korral tootja esindaja nimi ja aadress: ... |
| --- | --- |

5.

Vajaduse korral tootja esindaja nimi ja aadress: ...

| 6. | Esitatud tüübikinnituse saamiseks: ... |
| --- | --- |

6.

Esitatud tüübikinnituse saamiseks: ...

| 7. | Tüübikinnituskatsete eest vastutav tehniline teenistus: ... |
| --- | --- |

7.

Tüübikinnituskatsete eest vastutav tehniline teenistus: ...

| 8. | Tehnilise teenistuse protokolli kuupäev: ... |
| --- | --- |

8.

Tehnilise teenistuse protokolli kuupäev: ...

| 9. | Tehnilise teenistuse protokolli number: ... |
| --- | --- |

9.

Tehnilise teenistuse protokolli number: ...

| 10. | Lühikirjeldus: ...
  ... |
| --- | --- |

10.

Lühikirjeldus: ...

...

| 10.1. | Asjakohase märgistusega väljendatud klass: ...
  .... B, B/, BPL, B/PL, F3, F3, F3/, F3PL, F3/PL |
| --- | --- |

10.1.

Asjakohase märgistusega väljendatud klass: ...

.... B, B/, BPL, B/PL, F3, F3, F3/, F3PL, F3/PL

| 10.2. | Hõõglampide arv ja kategooria(d): ... |
| --- | --- |

10.2.

Hõõglampide arv ja kategooria(d): ...

| 10.3. | LED-moodul: jah/ei (2) |
| --- | --- |

10.3.

LED-moodul: jah/ei (2)

| 10.4. | Valgusgeneraator: jah/ei (2) |
| --- | --- |

10.4.

Valgusgeneraator: jah/ei (2)

| 10.5. | LED-mooduli või valgusgeneraatori tunnuskood: ... |
| --- | --- |

10.5.

LED-mooduli või valgusgeneraatori tunnuskood: ...

| 10.6. | Valgusallika elektroonilise juhtseadise kasutamine (3): jah/ei (2)

  Valgusallika toide: ...
  Valgusallika juhtseadise spetsifikatsioon: ...
  Sisendpinge: ...
  Valgusallika elektroonilise juhtseadise puhul, mis ei ole laterna osa:
  väljundsignaali spetsifikatsioon: ... |
| --- | --- |

10.6.

Valgusallika elektroonilise juhtseadise kasutamine (3): jah/ei (2)

Valgusallika toide: ...

Valgusallika juhtseadise spetsifikatsioon: ...

Sisendpinge: ...

Valgusallika elektroonilise juhtseadise puhul, mis ei ole laterna osa:

väljundsignaali spetsifikatsioon: ...

| 10.7. | Kiiratava valguse värvus: ... valge/valikkollane (2) |
| --- | --- |

10.7.

Kiiratava valguse värvus: ... valge/valikkollane (2)

| 10.8. | Valgusallika valgusvoog (vt punkt 5.10)
  ületab 2 000 luumenit: ... jah/ei (2) |
| --- | --- |

10.8.

Valgusallika valgusvoog (vt punkt 5.10)

ületab 2 000 luumenit: ... jah/ei (2)

| 10.9. | Valgustugevus on muutuv: ... jah/ei (2) |
| --- | --- |

10.9.

Valgustugevus on muutuv: ... jah/ei (2)

| 10.10. | Valguse ja varju piirjoone gradient (kui seda mõõdeti)
  määrati kindlaks kaugusel... 10 m / 25 m (2) |
| --- | --- |

10.10.

Valguse ja varju piirjoone gradient (kui seda mõõdeti)

määrati kindlaks kaugusel... 10 m / 25 m (2)

| 11. | Tüübikinnitusmärgi asukoht: ... |
| --- | --- |

11.

Tüübikinnitusmärgi asukoht: ...

| 12. | Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): ... |
| --- | --- |

12.

Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): ...

| 13. | Tüübikinnitus antud / tüübikinnitust laiendatud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitus tühistatud (2) |
| --- | --- |

13.

Tüübikinnitus antud / tüübikinnitust laiendatud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitus tühistatud (2)

| 14. | Koht: ... |
| --- | --- |

14.

Koht: ...

| 15. | Kuupäev: ... |
| --- | --- |

15.

Kuupäev: ...

| 16. | Allkiri: ... |
| --- | --- |

16.

Allkiri: ...

| 17. | Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud haldusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral. |
| --- | --- |

17.

Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud haldusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral.

---

(1)  Tüübikinnituse andnud, tüübikinnitust laiendanud, tüübikinnituse andmisest keeldunud või tüübikinnituse tühistanud riigi eraldusnumber (vt käesoleva eeskirja sätteid tüübikinnituse andmise kohta).

(2)  Mittevajalik maha tõmmata.

(3)  Pinge spetsifikatsioon peab sisaldama tootja määratud ja tüübikinnitusega tõendatud lubatud hälbeid või pingevahemikku.

---

2. LISA

Lubatud hälbed toodangu vastavuskontrolli menetluses

B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

1.1.   juhuslikult valitud ja standardse hõõglambiga eesmise udutulelaterna fotomeetriliste tööparameetrite katsetamisel ei tohi ükski mõõdetud väärtus käesolevas eeskirjas sätestatud väärtusest ebasoodsas suunas üle 20 protsendi kõrvale kalduda.

1.2.   Perioodiliste andmete jaoks registreeritakse üksnes punkti B50 (1) ning vööndi D vasaku ja parema alanurga (vt 4. lisa joonis 2) väärtused.

F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

2.1.   juhuslikult valitud eesmise udutulelaterna fotomeetriliste tööparameetrite käesoleva eeskirja punkti 6.4 kohasel katsetamisel ei tohi ükski mõõdetud valgustugevuse väärtus ebasoodsas suunas üle 20 protsendi kõrvale kalduda.

2.2.   käesoleva eeskirja punktis 6.4.3 esitatud tabeli kohaselt mõõdetud väärtuste maksimaalsed kõrvalekalded võivad olla:

| Määratud sirged või vööndid | Vertikaalne asend (*1)

  sirgest h ülalpool +
  sirgest h allpool – | Horisontaalne asend (*1)

  sirgest v vasakul: –
  sirgest v paremal: + | Valgustugevus (kandelates) | Nõuded |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vastab 20 protsendile | Vastab 30 protsendile |
| Punkt 1, 2 (*2) | +60 ° | ±45 ° | kuni 80 | kuni 90 | kõik punktid |
| Punkt 3, 4 (*2) | +40 ° | ±30 ° | | |
| Punkt 5, 6 (*2) | +30 ° | ±60 ° |
| Punkt 7, 10 (*2) | +20 ° | ±40 ° |
| Punkt 8, 9 (*2) | +20 ° | ±15 ° |
| Sirge 1 (*2) | +8 ° | –26 ° kuni +26 ° | kuni 110 | kuni 120 | Kogu sirge |
| Sirge 2 (*2) | +4 ° | –26 ° kuni +26 ° | kuni 130 | kuni 140 | Kogu sirge |
| Sirge 3 | +2 ° | –26 ° kuni +26 ° | kuni 205 | kuni 220 | Kogu sirge |
| Sirge 4 | +1 ° | –26 ° kuni +26 ° | kuni 300 | kuni 325 | Kogu sirge |
| Sirge 5 | 0° | –10 ° kuni +10 ° | kuni 410 | kuni 445 | Kogu sirge |
| Sirge 6 | –2,5 ° | –10 ° kuni +10 ° | mitte alla 1 600 | mitte alla 1 400 | Kogu sirge |
| Sirged
  8 L ja 8 R (*3) | –1,5 ° kuni –3,5 ° | –22 ° ja +22 ° | mitte alla 640 | mitte alla 560 | Üks või mitu punkti |
| Sirged
  9 L and 9 R (*3) | –1,5 ° kuni –4,5 ° | –35 ° ja +35 ° | mitte alla 250 | mitte alla 225 | Üks või mitu punkti |
| Vöönd D | –1 ° kuni –3 ° | –10 ° kuni +10 ° | kuni 10 000 | kuni 10 900 | Kogu vöönd |

Määratud sirged või vööndid

Vertikaalne asend (*1)

sirgest h ülalpool +

sirgest h allpool –

Horisontaalne asend (*1)

sirgest v vasakul: –

sirgest v paremal: +

Valgustugevus (kandelates)

Nõuded

Vastab 20 protsendile

Vastab 30 protsendile

Punkt 1, 2 (*2)

+60 °

±45 °

kuni 80

kuni 90

kõik punktid

Punkt 3, 4 (*2)

+40 °

±30 °

Punkt 5, 6 (*2)

+30 °

±60 °

Punkt 7, 10 (*2)

+20 °

±40 °

Punkt 8, 9 (*2)

+20 °

±15 °

Sirge 1 (*2)

+8 °

–26 ° kuni +26 °

kuni 110

kuni 120

Kogu sirge

Sirge 2 (*2)

+4 °

–26 ° kuni +26 °

kuni 130

kuni 140

Kogu sirge

Sirge 3

+2 °

–26 ° kuni +26 °

kuni 205

kuni 220

Kogu sirge

Sirge 4

+1 °

–26 ° kuni +26 °

kuni 300

kuni 325

Kogu sirge

Sirge 5

0°

–10 ° kuni +10 °

kuni 410

kuni 445

Kogu sirge

Sirge 6

–2,5 °

–10 ° kuni +10 °

mitte alla 1 600

mitte alla 1 400

Kogu sirge

Sirged

8 L ja 8 R (*3)

–1,5 ° kuni –3,5 °

–22 ° ja +22 °

mitte alla 640

mitte alla 560

Üks või mitu punkti

Sirged

9 L and 9 R (*3)

–1,5 ° kuni –4,5 °

–35 ° ja +35 °

mitte alla 250

mitte alla 225

Üks või mitu punkti

Vöönd D

–1 ° kuni –3 °

–10 ° kuni +10 °

kuni 10 000

kuni 10 900

Kogu vöönd

2.3.   Perioodiliste andmete jaoks peavad nõuetele vastavuse kontrollimiseks tehtavad fotomeetrilised mõõtmised andma teavet vähemalt punktide 8 ja 9, sirgete 1 ja 5 maksimumväärtuste ning sirgete 6, 8 ja 9 miinimumväärtuste kohta, nagu on sätestatud käesoleva eeskirja punktis 6.4.3.

---

(1)  Punkti B 50 koordinaadid on 0° horisontaalteljel, ja 0,86° U vertikaalteljel.

(*1)  Koordinaadid on esitatud kraadides vertikaalse polaarteljega nurkkoordinaadistikul.

(*2)  Vt käesoleva eeskirja punkt 6.4.3.4.

(*3)  Vt käesoleva eeskirja punkt 6.4.3.2.

---

3. LISA

B-klassi eesmiste udutulelaternate tüübikinnitusmärkide kujundus

Joonis 1

Ülalkujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on B-klassi udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 221.

Tähise „B” lähedal märgitud number näitab, et tüübikinnitus anti 03-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 19 nõuete kohaselt.

Joonis 1 näitab, et seadis on eesmine udutulelatern, mida saab sisse lülitada samaaegselt mis tahes muu laternaga, millega see võib olla kokku ühendatud.

Joonis 2a

Joonis 2b

Joonised 2a ja 2b näitavad, et seadis on plastist hajutiga eesmine udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Prantsusmaal (E2) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 222, ja et seda ei saa samaaegselt sisse lülitada mis tahes muu laternaga, millega see võib olla kokku ühendatud.

Märkus:

tüübikinnitusnumber ja lisatähised tuleb paigutada ringi lähedusse kas E-tähe kohale või alla või sellest paremale või vasakule. Tüübikinnitusnumbri numbrid peavad asuma ühel pool E-tähte ja samas suunas. Rooma numbrite kasutamisest tüübikinnitusnumbrites tuleks hoiduda, et vältida segiajamist muude tähistega.

Sõiduki esiotsas asuvate grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate võimalike märgiste näidised

Joonis 3

Näidis A

Näidis B

Näidis C

Näidis D

Vertikaalsed ja horisontaalsed jooned näitavad valgussignaalseadme kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osad.

Joonisel 3 toodud näidistel A ja B kujutatud tüübikinnitusmärk on antud udutulelaternale, mis on saanud tüübikinnituse Itaalias (E3) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 17120.

Joonisel 3 toodud näidistel C ja D kujutatud tüübikinnitusmärk on antud udutulelaternale, mis on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 17122.

Märkus: neli joonisel 3 kujutatud näidist tähistavad valgustusseadiseid, mis kannavad tüübikinnitusmärki, mis on antud järgmistele seadistele:

Eesmine ääretulelatern, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 7 02-seeria muudatuste kohaselt;

Esilatern, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ning mille kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250 – 101 250 kandelat (mida näitab number 30), mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 112 00-seeria muudatuste kohaselt ning millel on plastist hajuti;

Eesmine udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 19 03-seeria muudatuste kohaselt ja millel on plastist hajuti;

1a kategooria esisuunatulelatern, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 6 02-seeria muudatuste kohaselt.

Esilaternatega vastastikku ühendatud latern

Joonis 4

Joonisel 4 on kujutatud sellise plastist hajuti märgistus, mis on ette nähtud kasutamiseks eri tüüpi esilaternatel, nimelt:

kas:

esilaternal, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ning mille kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250 – 101 250 kandelat, mis on saanud tüübikinnituse Rootsis (E5) vastavalt 00-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 112 nõuetele ja mis on ühendatud kokku eesmise udutulelaternaga, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 19 03-seeria muudatuste kohaselt;

või:

esilaternal, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ja kaugtuli on saanud tüübikinnituse Rootsis (E5) vastavalt 00-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 98 nõuetele ja mis on ühendatud kokku sama eesmise udutulelaternaga, mida nimetati eespool;

või ka: ühel eespool nimetatud esilaternal, mis on saanud tüübikinnituse üksiklaternana.

Esilaterna korpusel tohib olla üksnes kehtiv tüübikinnitusnumber. Selliste kehtivate märgiste näidiseid on kujutatud joonisel 5.

Joonis 5

Eesmise udutulelaterna või tagurdustulelaternana kasutatav valgustusseadis

Joonisel 6 kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on latern, mis on saanud tüübikinnituse Belgias (E6) vastavalt eeskirjadele nr 19 ja nr 23 (tagurdustulelaternad) ja kannab tüübikinnitusnumbreid 17120 ja 17122:

Joonis 6

Üht eespool nimetatud laternat, mis on saanud tüübikinnituse üksiklaternana, tohib kasutada üksnes eesmise udutulelaterna või tagurdustulelaternana.

F3-klassi eesmiste udutulelaternate tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised

Joonis 7

Joonisel 7 kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on F3-klassi udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 221.

Tähise „F3” kõrval asuv number näitab, et tüübikinnitus anti 03-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 19 nõuete kohaselt.

Joonisel 7 kujutatud märgis näitab, et seadis on eesmine udutulelatern, mida saab sisse lülitada samaaegselt mis tahes muu laternaga, millega see võib olla vastastikku ühendatud.

| Joonis 8a | Joonis 8b |
| --- | --- |

Joonis 8a

Image 76

Joonis 8b

Image 77

Joonistel 8a ja 8b kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on plastist hajutiga F3-klassi udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Prantsusmaal (E2) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 222. Tähise „F3” kõrval asuv number näitab, et tüübikinnitus anti 03-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 19 kohaselt 3.

Joonised 8a ja 8b näitavad, et seadis on plastist hajutiga eesmine udutulelatern, mida ei saa sisse lülitada samaaegselt mis tahes muu lambiga, millega see võib olla kokkuühendatud.

Märkus:

tüübikinnitusnumber ja lisatähised tuleb paigutada ringi lähedusse kas E-tähe kohale või alla või sellest paremale või vasakule. Tüübikinnitusnumbri numbrid peavad asuma ühel pool E-tähte ja samas suunas. Rooma numbrite kasutamisest tüübikinnitusnumbrites tuleks hoiduda, et vältida segiajamist muude tähistega.

Sõiduki esiotsas asuvate grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate võimalikud märgised

Joonis 9

Näidis A

Näidis B

Näidis C

Näidis D

Vertikaalsed ja horisontaalsed jooned näitavad valgussignaalseadme kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osad.

Joonisel 9 esitatud näidistel A ja B kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Itaalias (E3), kannab tüübikinnitusnumbrit 17120 ja koosneb järgmistest seadistest:

Eesmine ääretulelatern, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 7 02-seeria muudatuste kohaselt;

Esilatern, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ning mille kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250 – 101 250 kandelat (mida näitab number 30), mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 112 00-seeria muudatuste kohaselt ning millel on plastist hajuti;

Eesmine udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 19 03-seeria muudatuste kohaselt ja millel on plastist hajuti;

1a kategooria esisuunatulelatern, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 6 02-seeria muudatuste kohaselt.

Joonisel 9 toodud näidistel C ja D kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) vastavalt kasutatud eeskirjale, kannab tüübikinnitusnumbrit 17122 ja selle tüübikinnitusmärgi kujundus on näidistel A ja B kujutatud kujundusest veidi erinev.

Eesmise udutulelaterna või tagurdustulelaternana kasutatav valgustusseadis

Joonisel 10 kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on latern, mis on saanud tüübikinnituse Rootsis (E5) vastavalt eeskirjadele nr 19 ja nr 23 (tagurdustulelaternad) ja kannab tüübikinnitusnumbreid 17120 ja 17122:

Joonis 10

Üht eespool nimetatud laternat, mis on saanud tüübikinnituse üksiklaternana, tohib kasutada üksnes eesmise udutulelaterna või tagurdustulelaternana.

Esilaternaga kokkuühendatud eesmine udutulelatern

Joonisel 11 kujutatud tüübikinnitusmärki kandvad seadised on saanud tüübikinnituse Belgias (E6) vastavalt asjakohastele eeskirjadele ja kannavad tüübikinnitusnumbrit 17120 või 17122.

Joonis 11

Ülaltoodud näidisel on sellise plastist hajuti märgistus, mis on ette nähtud kasutamiseks eri tüüpi esilaternatel, nimelt:

kas:

esilaternal, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ning mille kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250 – 101 250 kandelat, mis on saanud tüübikinnituse Belgias (E6) vastavalt 00-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 112 (tabeli B) nõuetele ja mis on ühendatud kokku eesmise udutulelaternaga, mis on saanud tüübikinnituse vastavalt eeskirja nr 19 03-seeria muudatustele;

või:

esilaternal, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ja kaugtuli on saanud tüübikinnituse Belgias (E6) vastavalt 00-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 98 nõuetele, ja mis on ühendatud kokku sama eesmise udutulelaternaga, mida nimetati eespool;

või ka: üks eespool nimetatud esilaternatest, mis on saanud tüübikinnituse üksiklaternana.

Esilaterna korpusel tohib olla üksnes kehtiv tüübikinnitusnumber. Selliste kehtivate märgiste näidiseid on kujutatud joonisel 12.

Joonis 12

Ülaltoodud joonisel on kujutatud Tšehhi Vabariigis (E8) tüübikinnituse saanud seadise tüübikinnitusmärkide näidised.

LED-moodulid

Joonis 13

MD E8 17325

Joonisel 13 kujutatud tunnuskoodi kandev LED-moodul on saanud koos laternaga tüübikinnituse Tšehhi Vabariigis (E8) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 17325.

Eesmiste udutulelaternate ühilduv paar

Alltoodud tüübikinnitusmärk näitab, et tegemist on ühilduvasse paari kuuluva eesmise udutulelaternaga, mis vastab käesoleva eeskirja nõuetele. Joonisel 14 kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on eesmine udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Jaapanis (E43) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 321.

Joonis 14

---

4. LISA

MÕÕTEEKRAANI GEOMEETRIA JA MÕÕTEVÕRGUSTIK

1.   MÕÕTEEKRAAN

Koordinaadid on esitatud sfääriliste nurkade kraadidena vertikaalse polaarteljega võrgustikul (vt joonist 1).

Joonis 1

Rahvusvahelise Valgustuskomisjoni standardite kohaselt:

h: polaartelje ümber asetsevad pikitasandid

v: polaartelje suhtes risti asetsevad põikitasandid

Selgitused:

Polar axis = polaartelg

Spherical co-ordinate web = sfääriline koordinaatvõrgustik

Lamp = latern

Projection screen = projektsiooniekraan

Horizon = horisont

Photometric beam axis = fotomeetrilise valgusvihu telg

Left = vasak

Right = parem

Up = ülemine

Down = alumine

2.   MÕÕTEVÕRGUSTIK (vt joonist 2)

Mõõtevõrgustik on sirge v-v suhtes sümmeetriline (vt käesoleva eeskirja punktis 6.4.3 esitatud tabel). Lihtsuse huvides on nurkkoordinaadistikku kujutatud nelinurkse võrgustikuna.

B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul kasutatavat mõõtevõrgustikku on kujutatud joonisel 2.

Joonis 2

B-klassi eesmise udutulelaterna valgusjaotus

Selgitused:

Zone = vöönd

Cut-off = valguse ja varju piirjoon

F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul kasutatavat mõõtevõrgustikku on kujutatud joonisel 3.

Joonis 3

F3-klassi eesmise udutulelaterna valgusjaotus

Selgitused:

Line = sirge

Zone = vöönd

Cut-off = valguse ja varju piirjoon

---

5. LISA

Töötavate eesmiste udutulelaternate fotomeetriliste parameetrite püsivuse katsed (komplektsete eesmiste udutulelaternate katsed)

Kui fotomeetrilised väärtused on käesoleva eeskirja kohaselt mõõdetud – vööndi D maksimaalse valgustuse punktis (Emax) ja punktis HV –, tuleb komplektse eesmise udutulelaterna näidisega teha fotomeetriliste tööparameetrite püsivuse katsed töötamise ajal. „Komplektne eesmine udutulelatern” on komplektne latern koos seda ümbritsevate korpuse osade ja laternatega, mis võivad mõjutada selle soojuslikke näitajaid.

Katsed korraldatakse järgmiselt:

| a) | kuivas ja tuulevaikses kohas, õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C, katsenäidis asetatakse alusele viisil, mis vastab esilaterna õigele paigutusele sõidukil; |
| --- | --- |

a)

kuivas ja tuulevaikses kohas, õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C, katsenäidis asetatakse alusele viisil, mis vastab esilaterna õigele paigutusele sõidukil;

| b) | asendatavate valgusallikate puhul: kasutades masstoodanguna valmistatud ja vähemalt ühe tunni jooksul vanandatud hõõgniidiga valgusallikaid või vähemalt 15 tunni jooksul vanandatud gaaslahendusega valgusallikaid või masstoodanguna valmistatud ja vähemalt 48 tunni jooksul vanandatud LED-mooduleid, mis on enne käesolevas eeskirjas kirjeldatud katsete alustamist jahutatud ümbritseva keskkonna temperatuurini. Kasutatakse taotleja esitatud LED-mooduleid. |
| --- | --- |

b)

asendatavate valgusallikate puhul: kasutades masstoodanguna valmistatud ja vähemalt ühe tunni jooksul vanandatud hõõgniidiga valgusallikaid või vähemalt 15 tunni jooksul vanandatud gaaslahendusega valgusallikaid või masstoodanguna valmistatud ja vähemalt 48 tunni jooksul vanandatud LED-mooduleid, mis on enne käesolevas eeskirjas kirjeldatud katsete alustamist jahutatud ümbritseva keskkonna temperatuurini. Kasutatakse taotleja esitatud LED-mooduleid.

Mõõteseadmed peavad olema samaväärsed esilaterna tüübikinnituse katsetel kasutatutega.

Katsenäidisel lastakse töötada ilma seda katseseadmelt eemaldamata ega selle asendit katseseadme suhtes muutmata. Kasutatakse asjaomase eesmise udutulelaterna jaoks ettenähtud kategooria valgusallikat.

1.   FOTOMEETRILISTE TÖÖPARAMEETRITE PÜSIVUSE KATSE

Katsed tehakse kuivas ja tuulevaikses kohas, kus temperatuur on 23 °C ± 5 °C; komplektne eesmine udutulelatern kinnitatakse alusele asendis, mis vastab laterna õigele paigaldusele sõidukil.

1.1.   Puhas eesmine udutulelatern

Eesmisel udutulelaternal lastakse töötada 12 tundi, nagu on ette nähtud punktis 1.1.1 ja seda kontrollitakse punkti 1.1.2 kohaselt.

1.1.1.   Katsemenetlus

Eesmise udutulelaternaga toimitakse järgmiselt:

1.1.1.1.   kui tüübikinnitust taotletakse vaid ühele valgustusfunktsioonile (eesmine udutulelatern), lülitatakse vastav valgusallikas ettenähtud ajavahemikuks sisse (1);

1.1.1.2.   kui valgustusfunktsioone on mitu (nt ühe või mitme kaugtulega ja/või eesmise udutulelaternaga esilatern) tuleb esilaternal lasta töötada ettenähtud ajavahemiku vältel järgmise tsükli järgi:

| a) | 15 minutiks lülitatakse sisse eesmine udutulelatern; |
| --- | --- |

a)

15 minutiks lülitatakse sisse eesmine udutulelatern;

| b) | 5 minutiks lülitatakse sisse kõik hõõglambid. |
| --- | --- |

b)

5 minutiks lülitatakse sisse kõik hõõglambid.

Kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et korraga kasutatakse ainult üht valgustusfunktsiooni (nt lülitatakse sisse üksnes lähituli või üksnes kaugtuli (kaugtuled) või üksnes eesmine udutuli (1)), tehakse katse seda tingimust arvesse võttes ja aktiveeritakse vaheldumisi eesmise udutuli ja muu valgusfunktsioon ajavahemikuks, mis moodustab poole punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust.

1.1.1.3.   Lähitule ja ühe või mitme valgustusfunktsiooniga (millest üks on eesmine udutuli) eesmise udutulelaterna puhul:

| a) | tuleb eesmisel udutulelaternal lasta töötada ettenähtud ajavahemiku jooksul järgmise tsükli järgi:






  i) | 15 minutiks lülitatakse sisse lähitule valgusallikas (valgusallikad); |
| --- | --- | --- |

a)

tuleb eesmisel udutulelaternal lasta töötada ettenähtud ajavahemiku jooksul järgmise tsükli järgi:

i)

15 minutiks lülitatakse sisse lähitule valgusallikas (valgusallikad);

| ii) | 5 minutiks lülitatakse sisse kõik valgusallikad. |
| --- | --- |

ii)

5 minutiks lülitatakse sisse kõik valgusallikad.

| b) | kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et eesmist udutulelaternat kasutatakse nii, et korraga on sisse lülitatud üksnes lähituli või üksnes eesmine udutuli (2), seda tingimust arvesse võttes ja, aktiveeritakse vaheldumisi (3) lähituli ja eesmine udutuli ajavahemikuks, mis moodustab poole punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust. Kaugtule(de)l lastakse poole aja jooksul – lähitule töötamise ajal – töötada sellise tsükli järgi, mille puhul see on 15 minutit välja lülitatud ja 5 minutit sisse lülitatud; |
| --- | --- |

b)

kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et eesmist udutulelaternat kasutatakse nii, et korraga on sisse lülitatud üksnes lähituli või üksnes eesmine udutuli (2), seda tingimust arvesse võttes ja, aktiveeritakse vaheldumisi (3) lähituli ja eesmine udutuli ajavahemikuks, mis moodustab poole punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust. Kaugtule(de)l lastakse poole aja jooksul – lähitule töötamise ajal – töötada sellise tsükli järgi, mille puhul see on 15 minutit välja lülitatud ja 5 minutit sisse lülitatud;

| c) | kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et eesmist udutulelaternat saab kasutada nii, et korraga on sisse lülitatud üksnes lähituli või üksnes kaugtuli (kaugtuled) (2) või üksnes eesmine udutuli, (2) seda tingimust arvesse võttes ja, aktiveeritakse vaheldumisi (2) lähituli, kaugtule(d) ja eesmine udutuli, millest igaüks on sisse lülitatud ajavahemikuks, mis moodustab ühe kolmandiku punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust. |
| --- | --- |

c)

kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et eesmist udutulelaternat saab kasutada nii, et korraga on sisse lülitatud üksnes lähituli või üksnes kaugtuli (kaugtuled) (2) või üksnes eesmine udutuli, (2) seda tingimust arvesse võttes ja, aktiveeritakse vaheldumisi (2) lähituli, kaugtule(d) ja eesmine udutuli, millest igaüks on sisse lülitatud ajavahemikuks, mis moodustab ühe kolmandiku punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust.

1.1.2.   Katsetel kasutatava voolupinge suurus

Katsenäidise sisendklemmidele rakendatakse järgmist pinget:

| a) | otseselt sõiduki elektrisüsteemi pingel töötavate asendatavate hõõglampide puhul: katse tehakse pingega 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V vastavalt vajadusele, välja arvatud juhul, kui tüübikinnituse taotleja märgib, et katsenäidist võib kasutada teistsugusel pingel. Viimati nimetatud juhul tehakse katse hõõglambiga, mida kasutatakse suurimal võimalikul pingel, mida tohib kasutada. |
| --- | --- |

a)

otseselt sõiduki elektrisüsteemi pingel töötavate asendatavate hõõglampide puhul: katse tehakse pingega 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V vastavalt vajadusele, välja arvatud juhul, kui tüübikinnituse taotleja märgib, et katsenäidist võib kasutada teistsugusel pingel. Viimati nimetatud juhul tehakse katse hõõglambiga, mida kasutatakse suurimal võimalikul pingel, mida tohib kasutada.

| b) | Asendatavate gaaslahendusega valgusallikate puhul: valgusallika elektroonilise juhtseadise katsepinge on 13,2 ±0,1 V, kui sõiduki elektrisüsteemi nimipinge on 12 V, välja arvatud juhul, kui tüübikinnitustaotluses on näidatud teistmoodi. |
| --- | --- |

b)

Asendatavate gaaslahendusega valgusallikate puhul: valgusallika elektroonilise juhtseadise katsepinge on 13,2 ±0,1 V, kui sõiduki elektrisüsteemi nimipinge on 12 V, välja arvatud juhul, kui tüübikinnitustaotluses on näidatud teistmoodi.

| a) | Otseselt sõiduki elektrisüsteemi pingel töötavate mitteasendatava valgusallika puhul: peab kõigi mitteasendatavate valgusallikatega (hõõglampide ja/või muud tüüpi lampide) tehtavate mõõtmiste korral pinge olema 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V või vajaduse korral mõni muu pinge, mis vastab taotleja poolt määratletud sõiduki elektrisüsteemi pingele. |
| --- | --- |

a)

Otseselt sõiduki elektrisüsteemi pingel töötavate mitteasendatava valgusallika puhul: peab kõigi mitteasendatavate valgusallikatega (hõõglampide ja/või muud tüüpi lampide) tehtavate mõõtmiste korral pinge olema 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V või vajaduse korral mõni muu pinge, mis vastab taotleja poolt määratletud sõiduki elektrisüsteemi pingele.

| d) | Asendatavate või mitteasendatavate valgusallikate puhul, mis töötavad sõiduki elektrisüsteemi pingest sõltumatult ning mida juhitakse täielikult süsteemi poolt, või toite- ja tööseadme abil käivitatavate valgusallikate puhul rakendatakse eespool nimetatud toitepingeid kõnealuse seadise sisendklemmidele. Katselabor võib paluda tootjal edastada talle valgusallikate käitamiseks vajalikud toite- ja tööseadme või valgusallika või -allikate töölerakendamiseks vajaliku spetsiaalse toiteallika.. |
| --- | --- |

d)

Asendatavate või mitteasendatavate valgusallikate puhul, mis töötavad sõiduki elektrisüsteemi pingest sõltumatult ning mida juhitakse täielikult süsteemi poolt, või toite- ja tööseadme abil käivitatavate valgusallikate puhul rakendatakse eespool nimetatud toitepingeid kõnealuse seadise sisendklemmidele. Katselabor võib paluda tootjal edastada talle valgusallikate käitamiseks vajalikud toite- ja tööseadme või valgusallika või -allikate töölerakendamiseks vajaliku spetsiaalse toiteallika..

| e) | LED-moodulite puhul tehakse mõõtmine vastavalt pingega 6,75 V, 13,2 V või 28,0 V, kui käesolevas eeskirjas ei ole sätestatud teisiti. Valgusallika elektroonilise juhtimisseadisega juhitavate LED-moodulite korral tehakse mõõtmine taotleja osutatud viisil |
| --- | --- |

e)

LED-moodulite puhul tehakse mõõtmine vastavalt pingega 6,75 V, 13,2 V või 28,0 V, kui käesolevas eeskirjas ei ole sätestatud teisiti. Valgusallika elektroonilise juhtimisseadisega juhitavate LED-moodulite korral tehakse mõõtmine taotleja osutatud viisil

| f) | Kui signaallaternad on grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud katsenäidisega ja töötavad muul kui normitud nimipingel 6 V, 12 V või 24 V, reguleeritakse pinget laterna nõuetekohase fotomeetrilise talitluse saavutamiseks vastavalt tootja juhendile. |
| --- | --- |

f)

Kui signaallaternad on grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud katsenäidisega ja töötavad muul kui normitud nimipingel 6 V, 12 V või 24 V, reguleeritakse pinget laterna nõuetekohase fotomeetrilise talitluse saavutamiseks vastavalt tootja juhendile.

1.1.3.   Katsetulemused

1.1.3.1.   Visuaalne kontroll

Kui eesmise udutulelaterna temperatuur on saavutanud ümbritseva keskkonna temperatuuri, puhastatakse eesmise udutulelaterna hajuti ja välimine hajuti (kui see on olemas) puhta niiske puuvillase lapiga. Seejärel kontrollitakse seda visuaalselt; eesmise udutulelaterna hajutil ega välimisel hajutil (kui see on olemas) ei tohi näha olla moonutusi, deformatsioone, pragunemist ega värvuse muutusi.

1.1.3.2.   Fotomeetriline katse

Käesoleva eeskirja kohaselt tuleb fotomeetrilisi väärtusi kontrollida järgmistes punktides:

B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: punktis HV ja vööndi D Imax-punktis.

F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: sirgel 5 punktis h = 0 ja vööndi D Imax-punktis.

Eesmise udutulelaterna aluse võimaliku soojusest tingitud deformatsiooni arvessevõtmiseks võib teha uue valgusvihu seadmise (valguse ja varju piirjoone nihkumist käsitletakse punktis 2).

Fotomeetriliste näitajate ja enne katset mõõdetud väärtuste vaheline lubatud erinevus on 10 %, sealhulgas fotomeetriliste mõõtmiste lubatud hälve.

1.2.   Määrdunud eesmine udutulelatern

Pärast eesmise udutulelaterna punkti 1.1 kohast katsetamist lastakse sellel töötada üks tund, nagu on kirjeldatud punktis 1.1.1. Pärast punktis 1.2.1 kirjeldatud ettevalmistusi kontrollitakse seda punkti 1.1.2 kohaselt.

1.2.1.   Eesmise udutulelaterna ettevalmistamine

1.2.1.1.   Katsesegu

1.2.1.1.1.   Klaasist välimise hajutiga eesmiste udutulelaternate puhul:

Eesmisele udutulelaternale kantav vee ja saasteaine segu peab olema järgmise koostisega:

| a) | üheksa massiosa kvartsliiva, mille terasuurus on vahemikus 0–100 μm; |
| --- | --- |

a)

üheksa massiosa kvartsliiva, mille terasuurus on vahemikus 0–100 μm;

| b) | üks massiosa taimset (pöökpuu) söetolmu, mille terasuurus on vahemikus 0–100 μm; |
| --- | --- |

b)

üks massiosa taimset (pöökpuu) söetolmu, mille terasuurus on vahemikus 0–100 μm;

| c) | 0,2 massiosa NaCMC (4) ning |
| --- | --- |

c)

0,2 massiosa NaCMC (4) ning

| d) | sobiv kogus destilleeritud vett, mille juhtivus on alla l μS/m. |
| --- | --- |

d)

sobiv kogus destilleeritud vett, mille juhtivus on alla l μS/m.

Segu ei tohi olla üle 14 päeva vana.

1.2.1.1.2.   Plastist välimise hajutiga eesmise udutulelaterna puhul:

Eesmisele udutulelaternale kantav vee ja saasteaine segu peab olema järgmise koostisega:

| a) | üheksa massiosa kvartsliiva, mille terasuurus on vahemikus 0–100 μm, |
| --- | --- |

a)

üheksa massiosa kvartsliiva, mille terasuurus on vahemikus 0–100 μm,

| b) | üks massiosa taimset (pöökpuu) söetolmu, mille terasuurus on vahemikus 0–100 μm, |
| --- | --- |

b)

üks massiosa taimset (pöökpuu) söetolmu, mille terasuurus on vahemikus 0–100 μm,

| c) | 0,2 massiosa NaCMC (4), |
| --- | --- |

c)

0,2 massiosa NaCMC (4),

| d) | 13 massiosa destilleeritud vett, mille juhtivus on alla 1 μS/m ning |
| --- | --- |

d)

13 massiosa destilleeritud vett, mille juhtivus on alla 1 μS/m ning

| e) | ±1 massiosa pindaktiivset ainet (5). |
| --- | --- |

e)

±1 massiosa pindaktiivset ainet (5).

Segu ei tohi olla üle 14 päeva vana.

1.2.1.2.   Segu pealekandmine eesmisele udutulelaternale

Katsesegu kantakse ühtlaselt kogu eesmise udutulelaterna valgust andvale pinnale ja seejärel lastakse sel kuivada. Seda menetlust korratakse kuni valgustatuse väärtused on järgmiste, käesolevas lisas kirjeldatud tingimustes mõõdetud väärtustega võrreldes 15–20 protsenti langenud:

punkt Emax vööndis D.

2.   SOOJUSE MÕJUL TOIMUVA VALGUSE JA VARJU PIIRJOONE VERTIKAALSE NIHKUMISE MÄÄRAMISE KATSE

Selle katse käigus kontrollitakse, kas valguse ja varju piirjoone vertikaalne nihkumine soojuse mõjul ei ületa töötava eesmise udutulelaterna puhul ettenähtud väärtust.

Punkti 1 kohaselt katsetatud eesmise udutulelaternaga tehakse punktis 2.1 kirjeldatud katse ilma seda katseseadiselt eemaldamata ja selle asendit katseseadise suhtes muutmata.

2.1.   Katse

Katse tehakse kuivas ja tuulevaikses kohas, kus temperatuur on 23 °C ± 5 °C.

Kasutades seeriaviisiliselt valmistatud valgusallikat, mis on töötanud vähemalt ühe tunni jooksul, lastakse eesmisel udutulelaternal töötada ilma seda vahepeal katseseadiselt eemaldamata ja selle asendit katseseadise suhtes muutmata. (Katse tehakse punkti 1.1.2 kohaselt reguleeritud voolupingel.) Valguse ja varju piirjoone asukohta sirgest V–V 3,0 kraadi vasakul asuva punkti ja 3,0 kraadi paremal asuva punkti vahel (vt käesoleva eeskirja 4. lisa) kontrollitakse pärast seda, kui latern on töötanud vastavalt 3 minutit (r3) ja 60 minutit (r60).

Eespool kirjeldatud valguse ja varju piirjoone nihkumist mõõdetakse mis tahes meetodil, mis tagab piisava täpsuse ja korratavad tulemused.

2.2.   Katsetulemused

2.2.1.   Milliradiaanides (mrad) väljendatud tulemust peetakse vastuvõetavaks, kui eesmise udutulelaterna puhul registreeritud absoluutväärtus Δ rI = | r3 – r60 | ei ole suurem kui 2 mrad (Δ rI ≤ 2 mrad).

2.2.2.   Kui see väärtus on siiski suurem kui 2 mrad, kuid ei ületa 3 mrad (2 mrad < ΔrI ≤ 3 mrad), tuleb katsetada teist eesmist udutulelaternat punktis 2.1 kirjeldatud viisil. Enne seda rakendatakse eesmisele udutulelaternale kolm korda järjest allpool kirjeldatud tsüklit, et stabiliseerida eesmise udutulelaterna mehaanilised osad alusel asendis, mis vastab õigele paigaldusele sõidukil:

| a) | eesmisel udutulelaternal lastakse töötada ühe tunni jooksul. (Pinge tuleb reguleerida punkti 1.1.2 kohaseks.); |
| --- | --- |

a)

eesmisel udutulelaternal lastakse töötada ühe tunni jooksul. (Pinge tuleb reguleerida punkti 1.1.2 kohaseks.);

| b) | latern lülitatakse üheks tunniks välja. |
| --- | --- |

b)

latern lülitatakse üheks tunniks välja.

2.2.3.   Eesmise udutulelaterna tüüpi peetakse vastuvõetavaks, kui esimese näidise puhul mõõdetud absoluutväärtuse Δ rI ja teise näidise puhul mõõdetud absoluutväärtuse Δ rII keskmine väärtus ei ületa 2 mrad.

(Δ rI + Δ rII) / 2 ≤ 2 mrad.

---

(1)  Kui katsetatavas eesmise udutulelaterna üksuses on ka signaallaternaid, tuleb need kogu katse ajaks sisse lülitada, välja arvatud päevatulelatern. Kui eesmise udutulelaterna üksuses on suunatulelatern, tuleb see sisse lülitada vilkuvas režiimis, nii et põlemise ja mittepõlemise kestuste suhe on ligikaudu üks ühele.

(2)  Kui esilaterna vilgutamisel peaks põlema korraga mitu hõõgniiti, ei käsitata seda hõõgniitide normaalse samaaegse kasutusena.

(3)  Kui katsetatavas esilaternas sisalduvad ka signaaltuled, tuleb need kogu katse ajaks sisse lülitada. Kui eesmises udutulelaternas sisaldud suunatulelatern, peab see töötama vilkuvas režiimis, kus põlemise ja mittepõlemise kestuse suhe on ligikaudu üks ühele.

(4)  NaCMC on karboksüülmetüültselluloosi naatriumsool, mida tavaliselt tähistatakse sümboliga CMC. Segus kasutatava Na CMC asendatavus peab olema 0,6–0,7 ja viskoossus 200–300 μP 2 % lahusel temperatuuril 20 °C.

(5)  Koguse lubatud hälve tuleneb vajadusest saavutada määrdumine, mis valgub õigesti laiali kõigil plastist hajutitel.

---

6. LISA

Plastist hajutitega eesmistele udutulelaternatele esitatavad nõuded – hajuti- või materjalinäidiste ja komplektsete laternate katsetamine

1.   ÜLDNÕUDED

1.1.   Käesoleva eeskirja punkti 2.2.2 kohaselt katsetamiseks esitatud näidised peavad vastama punktides 2.1–2.5 nimetatud nõuetele.

1.2.   Käesoleva eeskirja punkti 2.3 (või asjakohastel juhtudel käesoleva eeskirja punkti 2.4) kohaselt katsetamiseks esitatud plastist hajutitega komplektsete laternate kahe näidise hajuti materjal peab vastama punktis 2.6 nimetatud nõuetele.

1.3.   Plastist hajutite näidiste või materjalinäidiste tüübikinnituskatsed tehakse koos peegeldiga, millele need tuleb paigaldada (kui peegeldi on kasutusel), käesoleva lisa 1. liite tabelis A osutatud ajalises järjestuses.

Kui laterna tootja saab tõestada, et toode on juba läbinud punktidega 2.1–2.5 ettenähtud katsed või mõne muu eeskirja kohased samaväärsed katsed, ei ole nimetatud katseid vaja korrata; kohustuslikud on üksnes 1. liite tabelis B nimetatud katsed.

2.   KATSED

2.1.   Vastupidavus temperatuurimuutustele

2.1.1.   Katsed

Kolme uut näidist (hajutit) katsetatakse temperatuuri ja suhtelise õhuniiskuse muutumise viie tsükli jooksul vastavalt järgmisele programmile:

3 tundi temperatuuril 40 °C ± 2 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 85–95 %;

1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %;

15 tundi temperatuuril –30 °C ± 2 °C;

1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %;

3 tundi temperatuuril 80 °C ± 2 °C;

1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %;

Enne seda katset tuleb näidiseid hoida vähemalt neli tundi temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %.

Märkus: näidiste ühetunnised temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoidmised peavad sisaldama termilise šoki ärahoidmiseks vajalikku ühelt temperatuurilt teisele ülemineku etappi.

2.1.2.   Fotomeetrilised mõõtmised

2.1.2.1.   Meetod

Enne ja pärast katset tuleb näidistele teha fotomeetrilised mõõtmised. Mõõtmised tuleb teha käesoleva eeskirja punktis 6.3 või 6.4 nimetatud tingimuste kohaselt järgmistes punktides:

B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

| a) | punktis HV ning |
| --- | --- |

a)

punktis HV ning

| b) | vööndi D punktis h = 0, v = 2° D. |
| --- | --- |

b)

vööndi D punktis h = 0, v = 2° D.

F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

| a) | sirge V-V ja sirge 6 lõikepunktis ning |
| --- | --- |

a)

sirge V-V ja sirge 6 lõikepunktis ning

| b) | sirge V-V ja sirge 4 lõikepunktis. |
| --- | --- |

b)

sirge V-V ja sirge 4 lõikepunktis.

2.1.2.2.   Tulemused

Igal näidisel enne ja pärast katset mõõdetud fotomeetriliste väärtuste kõrvalekalle ei tohi ületada 10 %, sealhulgas fotomeetrilise menetluse lubatud hälve.

2.2.   Vastupidavus atmosfäärimõjudele ja keemilistele mõjuritele

2.2.1.   Vastupidavus atmosfäärimõjudele

Kolmele uuele näidisele (hajutile või materjalinäidisele) rakendatakse kiirgust allikast, mille energia spektraaljaotus on samasugune kui mustal kehal temperatuurivahemikus 5 500 – 6 000 K. Kiirgusallika ja näidiste vahele asetatakse sobivad filtrid, et minimeerida alla 295 nm ja üle 2 500 nm lainepikkusega kiirgust. Näidistele rakendatakse energeetilist valgust võimsusega 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 nii pika aja jooksul, et näidiste poolt saadav valgusenergia on 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Katseseadises näidiste tasemele paigutatud mustal paneelil mõõdetud temperatuur peab olema 50 °C ± 5 °C. Ühtlase kiirguse tagamiseks peavad näidised pöörlema ümber kiirgusallika kiirusega, mis jääb vahemikku 1–5 p/min.

Näidistele pihustatakse destilleeritud vett elektrijuhtivusega alla 1 μS/m temperatuuril 23 °C ± 5 °C järgmise tsükli kohaselt:

| pihustamine | : | 5 minutit; |
| --- | --- | --- |
| kuivatamine | : | 25 minutit. |

pihustamine

:

5 minutit;

kuivatamine

:

25 minutit.

2.2.2.   Vastupidavus keemilistele mõjuritele

Pärast punktis 2.2.1 kirjeldatud katset ja punktis 2.2.3.1 kirjeldatud mõõtmist töödeldakse kolme nimetatud näidise välispinda punktis 2.2.2.2 kirjeldatud viisil punktis 2.2.2.1 määratletud seguga.

2.2.2.1.   Katsesegu

Katsesegu peab koosnema 61,5 protsendist n-heptaanist, 12,5 protsendist tolueenist, 7,5 protsendist etüültetrakloriidist, 12,5 protsendist triklooretüleenist ja 6 protsendist ksüleenist (mahuprotsentides).

2.2.2.2.   Katsesegu pealekandmine

Puuvillasest riidest lappi (ISO 105 alusel) niisutatakse, kuni see on punktis 2.2.2.1 kirjeldatud segust märg, ja hõõrutakse sellega 10 sekundi pärast 10 minutit näidise välispinda survega 50 N/cm2, mis vastab 14 × 14 mm suurusega katsepinnal jõule 100 N.

Nimetatud kümneminutilise ajavahemiku jooksul niisutatakse lappi seguga uuesti, nii et pealekantav vedelik oleks koostiselt jätkuvalt identne ettenähtud katseseguga.

Pealekandmise ajal on pragude tekkimise ärahoidmiseks lubatud näidisele rakendatavat survet kontrollida.

2.2.2.3.   Puhastamine

Pärast katsesegu pealekandmist kuivatatakse näidiseid välisõhus ja pestakse seejärel punktis 2.3 (vastupidavus puhastusainetele) kirjeldatud seguga temperatuuril 23 °C ± 5 °C.

Seejärel tuleb näidiseid temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoolikalt loputada destilleeritud veega, mis ei sisalda üle 0,2 protsendi lisandeid, ja pühkida seejärel pehme lapiga.

2.2.3.   Tulemused

2.2.3.1.   Pärast atmosfäärimõjudele vastupidavuse katset ei tohi näidiste välispinnas olla pragusid, kriimustusi, mõrasid ega deformatsioone ja valguse kiirguse muutumise keskmine väärtus

Δ t = (T2 – T3) / T2,

mida on mõõdetud kolmel näidisel käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetluse kohaselt, ei tohi ületada 0,020 (Δ tm ≤ 0,020).

2.2.3.2.   Pärast keemilistele mõjuritele vastupidavuse katset ei tohi näidistel olla keemiliste mõjurite jälgi, mis võivad põhjustada muutusi valguse hajumises, mille keskmine hälve

Δ d = (T5 – T4) / T2,

mida on mõõdetud kolmel näidisel käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetluse kohaselt, ei tohi ületada 0,020 (Δ dm ≤ 0,020).

2.3.   Vastupidavus puhastusainetele ja süsivesinikele

2.3.1.   Vastupidavus puhastusainetele

Kolme näidise (hajuti või materjalinäidise) välispinda kuumutatakse temperatuurini 50 °C ± 5 °C ja kastetakse seejärel viieks minutiks segusse, mille temperatuur on 23 °C ± 5 °C ja mis koosneb 99 osast destilleeritud veest, mis ei sisalda üle 0,02 protsendi lisandeid, ja ühest osast alküülarüülsulfonaadist.

Katse lõpul kuivatatakse näidiseid temperatuuril 50 °C ± 5 °C. Näidiste pind puhastatakse niiske lapiga.

2.3.2.   Vastupidavus süsivesinikele

Seejärel hõõrutakse kolme näidise välispinda ühe minuti jooksul kergelt puuvillase lapiga, mida on immutatud 70 % n-heptaanist ja 30 % tolueenist (mahuprotsentides) koosnevas segus, ja kuivavatakse seejärel välisõhus.

2.3.3.   Tulemused

Pärast kahe nimetatud katse järjestikust tegemist ei tohi valguse kiirguse muutumise keskmine väärtus:

Δt = (T2 – T3) / T2,

mida on mõõdetud kolmel näidisel käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetluse kohaselt, ületada 0,010 (Δ tm ≤ 0,010).

2.4.   Vastupidavus mehaanilisele kulumisele

2.4.1.   Mehaanilise kulutamise meetod

Kolme uue näidise (hajuti) välispinnale rakendatakse ühtlase mehaanilise kulutamise katset käesoleva lisa 3. liites kirjeldatud meetodil.

2.4.2.   Tulemused

Pärast nimetatud katset mõõdetakse muutusi:

| valgusläbivuses | : | Δ t = (T2 – T3) / T2 |
| --- | --- | --- |
| ja valguse hajumises | : | Δ d = (T5 – T4) / T2 |

valgusläbivuses

:

Δ t = (T2 – T3) / T2

ja valguse hajumises

:

Δ d = (T5 – T4) / T2

käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetluse kohaselt punktis 2.2.4.1.1 määratletud alal. Kolmel näidisel mõõdetud keskmine väärtus peab olema järgmine:

Δ tm ≤ 0,010;

Δ dm ≤ 0,050.

2.5.   Võimalike katete nakke katse

2.5.1.   Näidise ettevalmistamine

Hajuti kattesse lõigatakse žiletiteraga või nõelaga 20 mm x 20 mm suurune ruudustik, mille ruutude suurus on umbes 2 mm x 2 mm. Terale või nõelale avaldatav surve peab olema piisav vähemalt katte läbilõikamiseks.

2.5.2.   Katse kirjeldus

Kasutatakse kleeplinti, mille nakkejõud on 2 N/(laiuse cm) ± 20 %, mida mõõdetakse käesoleva lisa 4. liites nimetatud standardsetes tingimustes. Nimetatud kleeplint, mille laius peab olema vähemalt 25 mm, surutakse vähemalt 5 minutiks vastu punkti 2.5.1 kohaselt ettevalmistatud pinda.

Seejärel koormatakse kleeplindi otsa nii, et katsetatava pinna nakkejõu suhtes rakendub vastava pinna suhtes risti mõjuv vastujõud. Selles faasis tõmmatakse kleeplint ühtlase kiirusega 1,5 m/s ±0,2 pinnalt ära.

2.5.3.   Tulemused

Ruudustikuga kaetud piirkonnas ei tohi esineda märgatavaid kahjustusi. Ruutude lõikepunktides või lõigete servades on kahjustused lubatud juhul, kui kahjustatud piirkond ei ületa 15 % ruudustikuga kaetud pindalast.

2.6.   Plastist hajutiga komplektse laterna katsetamine

2.6.1.   Hajuti pinna vastupidavus mehaanilisele kulumisele

2.6.1.1.   Katsed

Laternanäidise nr 1 hajutiga tehakse punktis 2.4.1 kirjeldatud katse.

2.6.1.2.   Tulemused

Pärast katset ei tohi B-klassi eesmise udutulelaterna puhul vööndites A ja B ning F3-klassi eesmise udutulelaterna puhul sirgetele 2 ja 5 ettenähtud fotomeetriliste mõõtmiste tulemused ületada ettenähtud maksimumväärtusi üle 30 % võrra.

2.6.2.   Võimalike katete nakke katse

Laternanäidise nr 2 hajutiga tehakse punktis 2.5 kirjeldatud katse.

2.7.   Vastupidavus valgusallika kiirgusele

Gaaslahendusvalgusallikate puhul: valgust edastavate plastosade eesmises udutulelaternas eralduvale ultraviolettkiirgusele vastupidavuse katsetamiseks:

2.7.1.1.   eesmise udutulelaterna kõikide valgust edastavate plastosade lamedad näidised asetatakse gaaslahendusvalgusallika valgusvihku. Nimetatud näidiste parameetrid, näiteks nurgad ja näidistevahelised kaugused, peavad olema samasugused nagu eesmises udutulelaternas.

2.7.1.2.   Pärast 1 500 tundi pidevat valgusvihus viibimist peavad uue standardse gaaslahendusvalgusallika kasutamisel näidist läbiva valguse kolorimeetrilised näitajad olema nõuetekohased ja näidiste välispinnas ei tohi olla pragusid, kriimustusi, mõrasid ega deformatsioone.

3.   TOODANGU NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMINE

Hajutite valmistamiseks kasutatavaid materjale arvestades peetakse seeriasse kuuluvaid laternaid käesoleva eeskirja nõuetele vastavaks, kui:

3.1.1.   pärast keemilistele mõjuritele, puhastusainetele ja süsivesinikele vastupidavuse katseid ei ole näidiste välispinnal palja silmaga märgatavaid pragusid, lõhesid ega deformatsioone (vt punktid 2.2.2, 2.3.1 ja 2.3.2);

3.1.2.   pärast punktis 2.6.1.1 kirjeldatud katset jäävad punktis 2.6.1.2 nimetatud mõõtepunktide fotomeetrilised väärtused käesoleva eeskirjaga toodangu nõuetele vastavuse suhtes kehtestatud piiridesse.

3.2.   Kui katsetulemused ei vasta nõuetele, tuleb katseid korrata teise, juhuslikult valitud eesmise udutulelaterna näidisega.

1. LIIDE

TÜÜBIKINNITUSKATSETE AJALINE JÄRJESTUS

A.   Katsed plastmaterjalidega (hajutid või materjalinäidised, mis on esitatud käesoleva eeskirja punkti 2.2.2 kohaselt).

| Näidised | Hajutid või materjalinäidised | Hajutid |
| --- | --- | --- |
| Katsed | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| 1.1 | Piiratud fotomeetria (punkt 2.1.2) | | | | | | | | | | X | X | X | |
| 1.1.1 | Temperatuurimuutus (punkt 2.1.1) | | | | | | | | | | X | X | X | |
| 1.1.2 | Piiratud fotomeetria (punkt 2.1.2) | | | | | | | | | | X | X | X | |
| 1.2 | Valgusläbivuse mõõtmine | X | X | X | X | X | X | X | X | X | | | | |
| 1.2.2 | Valguse hajumise mõõtmine | X | X | X | | | | X | X | X | | | | |
| 1.3 | Atmosfäärimõjud (punkt 2.2.1) | X | X | X | | | | | | | | | | |
| 1.3.1 | Valgusläbivuse mõõtmine | X | X | X | | | | | | | | | | |
| 1.4 | Keemilised mõjurid (punkt 2.2.2) | X | X | X | | | | | | | | | | |
| 1.4.1 | Valguse hajumise mõõtmine | X | X | X | | | | | | | | | | |
| 1.5 | Puhastusained (punkt 2.3.1) | | | | X | X | X | | | | | | | |
| 1.6 | Süsivesinikud (punkt 2.3.2) | | | | X | X | X | | | | | | | |
| 1.6.1 | Valgusläbivuse mõõtmine | | | | X | X | X | | | | | | | |
| 1.7 | Kulumine (punkt 2.4.1) | | | | | | | X | X | X | | | | |
| 1.7.1 | Valgusläbivuse mõõtmine | | | | | | | X | X | X | | | | |
| 1.7.2 | Valguse hajumise mõõtmine | | | | | | | X | X | X | | | | |
| 1.8 | Nake (punkt 2.5) | | | | | | | | | | | | | X |

Näidised

Hajutid või materjalinäidised

Hajutid

Katsed

1

2

3

4

5

6

7

8

9

10

11

12

13

1.1

Piiratud fotomeetria (punkt 2.1.2)

X

X

X

1.1.1

Temperatuurimuutus (punkt 2.1.1)

X

X

X

1.1.2

Piiratud fotomeetria (punkt 2.1.2)

X

X

X

1.2

Valgusläbivuse mõõtmine

X

X

X

X

X

X

X

X

X

1.2.2

Valguse hajumise mõõtmine

X

X

X

X

X

X

1.3

Atmosfäärimõjud (punkt 2.2.1)

X

X

X

1.3.1

Valgusläbivuse mõõtmine

X

X

X

1.4

Keemilised mõjurid (punkt 2.2.2)

X

X

X

1.4.1

Valguse hajumise mõõtmine

X

X

X

1.5

Puhastusained (punkt 2.3.1)

X

X

X

1.6

Süsivesinikud (punkt 2.3.2)

X

X

X

1.6.1

Valgusläbivuse mõõtmine

X

X

X

1.7

Kulumine (punkt 2.4.1)

X

X

X

1.7.1

Valgusläbivuse mõõtmine

X

X

X

1.7.2

Valguse hajumise mõõtmine

X

X

X

1.8

Nake (punkt 2.5)

X

B.   Katsed komplektsete eesmiste udutulelaternatega (mis on esitatud käesoleva eeskirja punkti 2.3.2 kohaselt).

| Katsed | Komplektne esilatern |
| --- | --- |
| Näidis nr |
| 1 | 2 |
| 2.1 | Kulumine (punkt 2.6.1.1) | X | |
| 2.2 | Fotomeetria (punkt 2.6.1.2) | X | |
| 2.3 | Nake (punkt 2.6.2) | | X |

Katsed

Komplektne esilatern

Näidis nr

1

2

2.1

Kulumine (punkt 2.6.1.1)

X

2.2

Fotomeetria (punkt 2.6.1.2)

X

2.3

Nake (punkt 2.6.2)

X

2. LIIDE

Valguse hajumise ja valgusläbivuse mõõtmise meetod

1.   SEADMED (VT JOONIST)

Kollimaatori K valgusvihku, millel on pool divergentsi β/2 = 17,4 × 10–4 rd piiratakse diafragmaga DT, mille ava on 6 mm ja mille vastu asetatakse näidise alus.

Konvergentne akromaatiline lääts L2, mida on korrigeeritud sfäärilise moonutuse suhtes, ühendab diafragmat DT fotomeetri anduriga R; läätse L2 diameeter peab olema selline, et see ei kataks näidise poolt hajutatavat valguskoonust ulatuses, mille ülemine poolnurk on ß/2 = 14°.

Ringdiafragma DD nurkadega a/2 = 1° ja amax/2 = 12° asetatakse läätse L2 kujutise fokaaltasandisse.

Diafragma läbipaistmatu keskmine osa on vajalik valgusallikast otseselt saabuva valguse kõrvaldamiseks. Diafragma keskmist osa peab olema võimalik valgusvihust niimoodi eemaldada, et see liigub täpselt algasendisse tagasi.

Vahekaugus L2 DT ja läätse L2 fookuskaugus F2 (1) valitakse nii, et kujutis DT katab täielikult fotomeetri anduri R.

Kui esialgset langevat valgust väljendatakse tuhandetes ühikutes, peab iga näidu absoluutne täpsus olema väiksem kui üks ühik.

2.   MÕÕTMISED

Võetakse järgmised näidud:

| Näit | Näidisega | DD keskmise osaga | Näitaja |
| --- | --- | --- | --- |
| T1 | ei | ei | Langeva valgusvoo esialgne näit |
| T2 | jah
  (enne katset) | ei | Uue materjali poolt 24kraadises väljas läbilastav valgusvoog |
| T3 | jah
  (pärast katset) | ei | Katsetatud materjali poolt 24kraadises väljas läbilastav valgusvoog |
| T4 | jah
  (enne katset) | jah | Uue materjali poolt hajutatud valgusvoog |
| T5 | jah
  (pärast katset) | jah | Katsetatud materjali poolt hajutatud valgusvoog |

Näit

Näidisega

DD keskmise osaga

Näitaja

T1

ei

ei

Langeva valgusvoo esialgne näit

T2

jah

(enne katset)

ei

Uue materjali poolt 24kraadises väljas läbilastav valgusvoog

T3

jah

(pärast katset)

ei

Katsetatud materjali poolt 24kraadises väljas läbilastav valgusvoog

T4

jah

(enne katset)

jah

Uue materjali poolt hajutatud valgusvoog

T5

jah

(pärast katset)

jah

Katsetatud materjali poolt hajutatud valgusvoog

Valgusallikas

---

(1)  Läätse L2 fookuskauguseks soovitatakse valida ligikaudu 80 mm.

3. LIIDE

PIHUSTUSKATSE MEETOD

1.   KATSESEADMED

1.1.   Pihustuspüstol

Kasutatav pihustuspüstol peab olema varustatud 1,3 mm läbimõõduga düüsiga, mis võimaldab vedeliku voolukiirust 0,24 ± 0,02 l/min töörõhul 6,0 bar – 0/+ 0,5 bar.

Nimetatud kasutustingimustes peab kulutataval pinnal tekkiva lehvikujulise mustri läbimõõt düüsist 380 mm ± 10 mm kaugusel olema 170 mm ± 50 mm.

1.2.   Katsesegu

Katsesegu koostis peab olema järgmine:

kvartsliiv, Mohsi skaala järgi kõvadusega 7, terasuurusega 0–0,2 mm, ligikaudu normaaljaotusega ning nurgateguriga 1,8–2;

vesi, karedusega kuni 205 g/m3, segus, mis sisaldab 25 g liiva liitri vee kohta.

2.   KATSE

Hajutite välispinnale lastakse üks kord või rohkem kordi toimida eespool kirjeldatud viisil moodustatud liivajoal. Juga tuleb pihustada katsetatava pinna suhtes ligikaudu risti.

Kulumist kontrollitakse ühe või enama klaasinäidise abil, mis asetatakse võrdlusnäidisena katsetatava hajuti lähedale. Segu pihustatakse pinnale, kuni 2. liites kirjeldatud viisil mõõdetud valguse hajumise muutumine näidisel või näidistel on järgmine:

Δ d = (T5 – T4) / T2 ≤ 0,0250 ± 0,0025

Kogu katsetatava pinna ühtlase kulumise kontrollimiseks võib kasutada mitut võrdlusnäidist.

4. LIIDE

KLEEPLINDI NAKKE KATSE

1.   EESMÄRK

See meetod võimaldab määrata standardtingimustes kleeplindi lineaarset nakkejõudu klaasplaadi suhtes.

2.   PÕHIMÕTE

Jõu mõõtmine, ms on vajalik kleeplindi klaasplaadilt 90° nurga all eemaldamiseks.

3.   ETTENÄHTUD KESKKONNATINGIMUSED

Ümbritseva keskkonna temperatuur peab olema 23 °C ± 5 °C ja suhteline õhuniiskus 65 % ± 15 %.

4.   KATSETÜKID

Enne katsetamist hoitakse näidiseks oleva kleeplindi rulli 24 tunni jooksul ettenähtud keskkonnatingimustes (vt punkti 3).

Igast rullist katsetatakse viit 400 mm pikkust katsetükki. Need võetakse rullist pärast kolme pealmise kihi eemaldamist.

5.   MENETLUS

Katse tuleb teha punktis 3 kirjeldatud keskkonnatingimustes.

Võetakse viis katsetükki, keerates kleeplinti radiaalsuunas lahti kiirusel umbes 300 mm/s ning seejärel kinnitatakse need 15 sekundi jooksul klaasplaadile järgmisel viisil:

kleeplint kinnitatakse klaasplaadile sõrme pideva pikisuunalise hõõruva liigutusega, surumata liiga tugevasti kleeplindile ja klaasplaadile:

klaasplaadile kinnitatud kleeplint jäetakse 10 minutiks ettenähtud keskkonnatingimustesse;

umbes 25 mm pikkune katsetükk eemaldatakse plaadilt suunas, mis on katsetüki teljega risti;

plaat kinnitatakse ja kleeplindi vaba ots painutatakse 90° all tagasi. Jõudu rakendatakse nii, et kleeplindi ja plaadi eraldusjoon on selle jõu ja plaadi suhtes risti;

kleeplinti tõmmatakse selle eemaldamiseks kiirusega 300 mm/s ± 30 mm/s ja registreeritakse selleks vajalik jõud.

6.   TULEMUSED

Viis saadud väärtust seatakse suuruse järjekorda ja mõõtmistulemuseks võetakse nende keskmine väärtus. Nimetatud väärtust väljendatakse njuutonites kleeplindi laiuse sentimeetri kohta.

---

7. LISA

Toodete vastavuskontrolli miinimumnõuded

1.   ÜLDSÄTTED

1.1.   Käesolevas eeskirjas sätestatud vastavusnõudeid peetakse mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.

Seeriaviisiliselt valmistatud eesmiste udutulelaternate fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele vastavust ei vaidlustata, kui fotomeetrilised tööparameetrid vastavad käesoleva eeskirja 2. lisa nõuetele olenevalt eesmise udutulelaterna klassist.

Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, tuleb eesmise udutulelaterna katseid korrata, kasutades käesoleva eeskirja punktis 6.3 või 6.4 nimetatud valgusallikaid.

1.2.1.   Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, võib eesmise udutulelaterna asendit muuta, tingimusel et valgusvihu telje ümberpaiknemine ei ületa külgsuunas 0,5 kraadi paremale või vasakule ja 0,2 kraadi üles või alla. Uues asendis peavad kõik fotomeetrilised nõuded olema täidetud.

Selleks et kontrollida valguse ja varju piirjoone vertikaalsuunalist nihkumist soojuse mõjul, kohaldatakse järgmist menetlust.

1.3.1.   Üht eesmise udutulelaterna näidist katsetatakse 5. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetluse kohaselt pärast seda, kui selle suhtes on kolm korda järjest rakendatud 5. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit.

1.3.2.   Eesmist udutulelaternat peetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa 3,0 mrad. Kui nimetatud väärtus on suurem kui 3,0 mrad, kuid mitte üle 4,0 mrad, tehakse katse teise eesmise udutulelaternaga ja pärast seda ei tohi mõlema näidise puhul registreeritud absoluutväärtuste keskmine ületada 3,0 mrad.

1.4.   Trikromaatilised koordinaadid peavad vastama käesoleva eeskirja punktile 7. Värvitu valgusallikaga varustatud suurendatud valikkollast valgust kiirgava eesmise udutulelaterna fotomeetrilised tööparameetrid peavad vastama käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustele, mida on korrutatud koefitsiendiga 0,84.

2.   TOOTJA TEOSTATAVA TOODETE VASTAVUSKONTROLLI MIINIMUMNÕUDED

Tüübikinnitusmärgi omanik peab sobiva ajavahemiku järel tegema igale eesmise udutulelaterna tüübile vähemalt järgmised katsed. Katsed tuleb teha käesoleva eeskirja sätete kohaselt. Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katsetüübi nõuetele, tuleb võtta täiendavad näidised ja katsetada neid. Tootja peab võtma meetmeid asjaomase toodangu nõuetele vastavuse tagamiseks.

2.1.   Katsete laad

Käesoleva eeskirja kohased nõuetele vastavuse katsed tehakse fotomeetriliste näitajate ja soojuse mõjul toimuva valguse ja varju piirjoone vertikaalsuunalise nihkumise kontrollimiseks.

2.2.   Katsemenetlus

2.2.1.   Katsed tehakse üldiselt käesoleva eeskirjaga ettenähtud meetodite kohaselt.

2.2.2.   Tootja tehtavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada samaväärseid meetodeid. Tootja on kohustatud tõestama, et kasutatavad meetodid on samaväärsed käesolevas eeskirjas sätestatud meetoditega.

2.2.3.   Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõteandmete vastavusse viimist pädeva asutuse tehtud mõõtmiste tulemusega.

2.2.4.   Kõikidel juhtudel, kuid eriti halduskontrolli ja näidiste võtmise puhul, tuleb võrdlusmeetodina kasutada käesoleva eeskirjaga ettenähtud meetodeid.

2.3.   Näidiste võtmine

Eesmiste udutulelaternate näidised valitakse ühtliku toodangupartii hulgast juhuslikkuse põhimõttel. Ühtlik partii tähendab tootja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi eesmiste udutulelaternate rühma.

Tavaliselt hinnatakse üksikute tehaste seeriatoodangut. Tootja võib siiski koguda sama laternatüübi kohta andmeid mitmest tehasest, kui need tehased töötavad sama kvaliteedisüsteemi ja -juhtimise alusel.

2.4.   Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised näitajad

Näidiseks võetud eesmisele udutulelaternale teostatakse fotomeetrilised mõõtmised käesoleva eeskirjaga ettenähtud punktides, võttes näidud käesoleva eeskirja 2. lisas loetletud punktide kohta olenevalt eesmiste udutulelaternate klassist.

2.5.   Nõuetele vastavuse kriteeriumid

Tootja peab katsetulemusi statistiliselt töötlema ning määratlema koos pädeva asutusega oma toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid nii, et oleks täidetud käesoleva eeskirja punktis 10.1 sätestatud toodete vastavushindamise nõuded.

Toodete nõuetele vastavuse kriteeriumid peavad olema niisugused, et 8. lisas kirjeldatud pistelise kontrolli (esimese näidiste võtmise) puhul on kontrollimise läbimise minimaalne tõenäosus 0,95 (95 % usaldatavusega).

---

8. LISA

NÄIDISTE VÕTMISE MIINIMUMNÕUDED

1.   ÜLDSÄTTED

1.1.   Käesolevas eeskirjas sätestatud vastavusnõudeid peetakse mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.

Seeriaviisiliselt valmistatud eesmiste udutulelaternate fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele vastavust ei vaidlustata, kui fotomeetrilised tööparameetrid vastavad käesoleva eeskirja 2. lisa nõuetele olenevalt eesmise udutulelaterna klassist.

Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, tuleb eesmise udutulelaterna katseid korrata, kasutades käesoleva eeskirja punktis 6.3 või 6.4 nimetatud valgusallikaid.

1.2.1.   Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, võib eesmise udutulelaterna asendit muuta, tingimusel et valgusvihu telje ümberpaiknemine ei ületa külgsuunas 0,5 kraadi paremale või vasakule ja 0,2 kraadi üles või alla. Uues asendis peavad olema täidetud kõik fotomeetrilised nõuded.

Kui valgustugevuse nõuded ei ole täidetud, on lubatud valguse ja varju piirjoont vertikaalsuunas ±0,5 kraadi ja/või horisontaalsuunas , kraadi võrra ümber suunata. Uues asendis peavad olema täidetud kõik fotomeetrilised nõuded.

Kui vertikaalset reguleerimist ei saa teha korduvalt kuni lubatud hälbe piiridesse jääva nõutava asendi saavutamiseni, kohaldatakse käesoleva eeskirja 9. lisas kirjeldatud instrumentaalmeetodit ning ühel näidisel katsetatakse valguse ja varju piirjoone kvaliteeti.

1.2.2.   Ilmsete defektidega eesmisi udutulelaternaid ei võeta arvesse.

1.3.   Värvsuskoordinaadid peavad vastama käesoleva eeskirja punktile 7. Värvitu valgusallikaga varustatud suurendatud valikkollast valgust kiirgava eesmise udutulelaterna fotomeetrilised tööparameetrid peavad vastama käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustele, mida on korrutatud koefitsiendiga 0,84.

2.   ESIMENE NÄIDISTE VÕTMINE

Esimesel näidiste võtmisel valitakse juhuslikkuse põhimõttel välja neli eesmist udutulelaternat. Esimesed kaks märgistatakse A-tähega, teised kaks B-tähega.

2.1.   Nõuetele vastavust ei vaidlustata

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata seeriaviisiliselt valmistatud eesmiste udutulelaternate nõuetele vastavust, kui eesmiste udutulelaternate mõõdetud väärtuste kõrvalekalle ebasoodsas suunas on järgmine:

2.1.1.1.   näidis A

| A1: | üks eesmine udutulelatern: | | 0 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | üks eesmine udutulelatern: | mitte üle | 20 % |
| A2: | mõlemad eesmised udutulelaternad: | üle | 0 % |
| | kuid | mitte üle | 20 % |
| | edasi näidisele B | | |

A1:

üks eesmine udutulelatern:

0 %

üks eesmine udutulelatern:

mitte üle

20 %

A2:

mõlemad eesmised udutulelaternad:

üle

0 %

kuid

mitte üle

20 %

edasi näidisele B

2.1.1.2.   näidis B

| B1: | mõlemad eesmine udutulelatern | | 0 % |
| --- | --- | --- | --- |

B1:

mõlemad eesmine udutulelatern

0 %

2.2.   Nõuetele vastavus vaidlustatakse

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb vaidlustada seeriaviisiliselt valmistatud eesmiste udutulelaternate nõuetele vastavus ja nõuda tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (vastavusse viimist), kui eesmiste udutulelaternate mõõdetud väärtuste kõrvalekalded on järgmised:

2.2.1.1.   näidis A

| A3: | üks eesmine udutulelatern: | mitte üle | 20 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | üks eesmine udutulelatern: | üle | 20 % |
| | kuid | mitte üle | 30 % |

A3:

üks eesmine udutulelatern:

mitte üle

20 %

üks eesmine udutulelatern:

üle

20 %

kuid

mitte üle

30 %

2.2.1.2.   näidis B

| B2: | A2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | üks eesmine udutulelatern: | üle | 0 % |
| | kuid | mitte üle | 20 % |
| | üks eesmine udutulelatern: | mitte üle | 20 % |
| B3: | A2 | | |
| | üks eesmine udutulelatern: | | 0 % |
| | üks eesmine udutulelatern: | üle | 20 % |
| | kuid | mitte üle | 30 % |

B2:

A2

üks eesmine udutulelatern:

üle

0 %

kuid

mitte üle

20 %

üks eesmine udutulelatern:

mitte üle

20 %

B3:

A2

üks eesmine udutulelatern:

0 %

üks eesmine udutulelatern:

üle

20 %

kuid

mitte üle

30 %

2.3.   Tüübikinnituse tühistamine

Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja kohaldada punkti 11, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on eesmiste udutulelaternate mõõdetud väärtuste kõrvalekalded on järgmised:

2.3.1.   näidis A

| A4: | üks eesmine udutulelatern: | mitte üle | 20 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | üks eesmine udutulelatern: | üle | 30 % |
| A5: | mõlemad eesmised udutulelaternad: | üle | 20 % |

A4:

üks eesmine udutulelatern:

mitte üle

20 %

üks eesmine udutulelatern:

üle

30 %

A5:

mõlemad eesmised udutulelaternad:

üle

20 %

2.3.2.   näidis B

| B4: | A2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | üks eesmine udutulelatern: | üle | 0 % |
| | kuid | mitte üle | 20 % |
| | üks eesmine udutulelatern: | üle | 20 % |
| B5: | A2 | | |
| | mõlemad eesmised udutulelaternad: | üle | 20 % |
| B6: | A2 | | |
| | üks eesmine udutulelatern: | | 0 % |
| | üks eesmine udutulelatern: | üle | 30 % |

B4:

A2

üks eesmine udutulelatern:

üle

0 %

kuid

mitte üle

20 %

üks eesmine udutulelatern:

üle

20 %

B5:

A2

mõlemad eesmised udutulelaternad:

üle

20 %

B6:

A2

üks eesmine udutulelatern:

0 %

üks eesmine udutulelatern:

üle

30 %

3.   KORDUV NÄIDISTE VÕTMINE

Katsete A3, B2 ja B3 puhul tuleb kahe kuu jooksul pärast teatamist võtta uued näidised, võttes kahest eesmisest udutulelaternast koosneva kolmanda näidise C ja kahest eesmisest udutulelaternast koosneva neljanda näidise D, mis valitakse pärast toodangu nõuetele vastavusse viimist valmistatud varude hulgast.

3.1.   Nõuetele vastavust ei vaidlustata

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata seeriaviisiliselt valmistatud eesmiste udutulelaternate nõuetele vastavust, kui eesmiste udutulelaternate mõõdetud väärtuste kõrvalekalded on järgmised:

3.1.1.1.   näidis C

| C1: | üks eesmine udutulelatern: | | 0 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | üks eesmine udutulelatern: | mitte üle | 20 % |
| C2: | mõlemad eesmised udutulelaternad: | üle | 0 % |
| | kuid | mitte üle | 20 % |
| | edasi näidisele D | | |

C1:

üks eesmine udutulelatern:

0 %

üks eesmine udutulelatern:

mitte üle

20 %

C2:

mõlemad eesmised udutulelaternad:

üle

0 %

kuid

mitte üle

20 %

edasi näidisele D

3.1.1.2.   näidis D

| D1: | C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | mõlemad eesmised udutulelaternad: | | 0 % |

D1:

C2

mõlemad eesmised udutulelaternad:

0 %

3.2.   Nõuetele vastavus vaidlustatakse

3.2.1.   Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb seeriaviisiliselt valmistatud eesmiste udutulelaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja nõuda tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (vastavusse viimist), kui eesmiste udutulelaternate mõõdetud väärtuste kõrvalekalded on järgmised:

näidis D

| D2: | C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | üks eesmine udutulelatern: | üle | 0 % |
| | kuid | mitte üle | 20 % |
| | üks eesmine udutulelatern: | mitte üle | 20 % |

D2:

C2

üks eesmine udutulelatern:

üle

0 %

kuid

mitte üle

20 %

üks eesmine udutulelatern:

mitte üle

20 %

3.3.   Tüübikinnituse tühistamine

Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja kohaldada punkti 12, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on eesmiste udutulelaternate mõõdetud väärtuste kõrvalekalded:

3.3.1.   näidis C

| C3: | üks eesmine udutulelatern: | mitte üle | 20 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | üks eesmine udutulelatern: | üle | 20 % |
| C4: | mõlemad eesmised udutulelaternad: | mitte üle | 20 % |

C3:

üks eesmine udutulelatern:

mitte üle

20 %

üks eesmine udutulelatern:

üle

20 %

C4:

mõlemad eesmised udutulelaternad:

mitte üle

20 %

3.3.2.   näidis D

| D3: | C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | üks eesmine udutulelatern: | 0 või üle | 0 % |
| | üks eesmine udutulelatern: | üle | 20 % |

D3:

C2

üks eesmine udutulelatern:

0 või üle

0 %

üks eesmine udutulelatern:

üle

20 %

4.   VALGUSE JA VARJU PIIRJOONE VERTIKAALSUUNALINE NIHKUMINE

Soojuse mõjul toimuva valguse ja varju piirjoone vertikaalsuunalise nihkumise kontrollimiseks kasutatakse järgmist meetodit.

Pärast käesoleva lisa joonise 1 kohast näidiste võtmist kontrollitakse üht näidise A eesmist udutulelaternat 4. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetluse kohaselt, olles laterna suhtes eelnevalt kolm korda järjest rakendanud 4. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit.

Eesmist udutulelaternat peetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa 3,0 mrad.

Kui see väärtus on suurem kui 3,0 mrad, kuid ei ületa 4,0 mrad, tehakse katse teise näidise A eesmise udutulelaternaga ja pärast seda ei tohi mõlema näidise puhul registreeritud absoluutväärtuste keskmine ületada 3,0 mrad.

Kui näidise A puhul nimetatud väärtust 3,0 mrad ei saavutata, kohaldatakse sama menetlust kahe näidise B eesmise udutulelaternaga ja Δr väärtus ei tohi kummagi puhul ületada 3,0 mrad.

Joonis 1

2 seadet

Esimene näidiste võtmine

4 juhuslikult valitud seadet jagatakse näidisteks A ja B

2 seadet

LÕPP

edasi näidisele B

LÕPP

Ühtlustamine

Tootjalt nõutakse toodangu nõuetele vastavaks muutmist

2 seadet

Korduv näidiste võtmine

4 juhuslikult valitud seadet jagatakse näidisteks C ja D

2 seadet

Näidise A võimalikud tulemused

Näidise C võimalikud tulemused

LÕPP

edasi näidisele D

LÕPP

ühtlustamine

Näidise D võimalikud tulemused

Näidise B võimalikud tulemused

Tüübi-kinnituse tühistamine

Maksimaalne kõrvalekalle piirväärtustest ebasoodsas suunas (protsentides)

---

9. LISA

Valguse ja varju piirjoone määratlus ja teravus ning valguse ja varju piirjoone abil reguleerimise menetlus F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul

1.   ÜLDSÄTTED

Eesmise udutulelaterna valgustugevuse jaotus peab hõlmama valguse ja varju piirjoont, mis võimaldab eesmist udutulelaternat fotomeetrilisteks mõõtmisteks ja sõidukile paigaldamiseks õigesti reguleerida. Valguse ja varju piirjoone näitajad peavad vastama punktides 2–4 sätestatud nõuetele.

2.   VALGUSE JA VARJU PIIRJOONE KUJU

Eesmise udutule visuaalseks reguleerimiseks peab valguse ja varju piirjoon andma sirgest v-v kummaski suunas 4 kraadi kaugusele ulatuva horisontaalse joone eesmise udutulelaterna vertikaalseks reguleerimiseks (vt joonist 1).

Joonis 1

Valguse ja varju piirjoone kuju ja asend

Lineaarsus nimiasendist

± 0,2° kaugusel

valguse ja varju

piirjoone nimiasend

3.   EESMISE UDUTULELATERNA REGULEERIMINE

3.1.   Horisontaalne reguleerimine

Valguse ja varju piirjoon seatakse nii, et projitseeritud valguslaik on sirge v-v suhtes ligikaudu sümmeetriline. Kui eesmine udutulelatern on ette nähtud paarikaupa kasutamiseks või on muidu asümmeetrilise valguslaiguga, reguleeritakse see horisontaalselt tüübikinnituse taotleja spetsifikatsiooni kohaselt või muul viisil, mis tagab valguse ja varju piirjoone sümmeetrilisuse sirge v-v suhtes.

3.2.   Vertikaalne reguleerimine

Pärast eesmise udutule horisontaalset reguleerimist punkti 3.1 kohaselt tehakse vertikaalne reguleerimine, mille käigus nihutatakse valguse ja varju piirjoont altpoolt ülespoole, kuni see asub sirgel v-v sirgest h-h 1 kraadi võrra allpool. Kui horisontaalne osa ei ole sirge, vaid on veidi kõver või kaldus, ei tohi valguse ja varju piirjoon ületada vertikaaltelje piirkonda, mille moodustavad kaks horisontaalset sirget, mis asuvad sirgest v-v 3 kraadi vasakul ja paremal valguse ja varju piirjoone nimiasendist 0,2 kraadi ülal- ja allpool (vt joonis 1).

3.2.1.   Kui valguse ja varju piirjoone vertikaalne asend on kolme reguleerimispüüde ajal rohkem kui 0,2 kraadi võrra erinev, käsitatakse valguse ja varju piirjoone horisontaalset osa visuaalse reguleerimise tegemiseks ebapiisavalt lineaarse või teravana. Sel juhul tehakse valguse ja varju piirjoone nõuetele vastavuse kontrollimiseks instrumentaalne katse.

4.   VALGUSE JA VARJU PIIRJOONE KVALITEEDI MÕÕTMINE

Mõõtmised tehakse valguse ja varju piirjoone horisontaalset osa kuni 0,05 kraadi suuruste nurksammudega vertikaalselt skaneerides:

mõõtekaugusega 10 m ja detektoriga, mille läbimõõt on ligikaudu 10 mm;

või mõõtekaugusega 25 m ja detektoriga, mille läbimõõt on ligikaudu 30 mm.

Valguse ja varju piirjoone kvaliteedi mõõtmist peetakse nõuetekohaseks, kui vähemalt üks 10 m või 25 m kauguselt tehtud mõõtmine vastab käesoleva lisa punktide 4.1.1–4.1.3 nõuetele.

Katsel kasutatud mõõtekaugus märgitakse käesoleva eeskirja 2. lisa kohase teatise vormi punkti 9.

Valguse ja varju piirjoont skaneeritakse altpoolt ülespoole mööda vertikaaljooni, mille asukoht on –2,5° ja +2,5° sirgest v-v. Sel viisil mõõdetud valguse ja varju piirjoone kvaliteet peab vastama järgmistele nõuetele:

4.1.1.   Näha tohib olla vaid üks valguse ja varju piirjoon.

4.1.2.   Valguse ja varju piirjoone teravus:

valguse ja varju piirjoone horisontaalse osa vertikaalsel skaneerimisel mööda vertikaaljooni, mille asukoht on ± 1° sirgest v-v, ei tohi teravusteguri G maksimaalne mõõdetud väärtus olla alla 0,08 kui:

G = (log EV – log E (V + 0,1°))

4.1.3.   Lineaarsus

Vertikaalse reguleerimise jaoks kasutatakse valguse ja varju piirjoone horisontaalset osa, mis ulatub sirgest v-v 3 kraadi vasakule ja 3 kraadi paremale. Nimetatud nõue on täidetud, kui punkti 3.2 kohaste murdepunktide vertikaalsete asendite hälve sirgest v-v 3 kraadi vasakul ja paremal ei ületa ±0,20°.

5.   INSTRUMENTAALNE VERTIKAALNE REGULEERIMINE

Kui valguse ja varju piirjoon vastab eespool nimetatud kvaliteedinõuetele, võib valgusvihu vertikaalset reguleerimist teostada instrumentaalselt. Sel eesmärgil seatakse sirgele v-v sirgest h-h allapoole murdepunkt, mille puhul d2 (log E) / dv2 = 0. Valguse ja varju piirjoone mõõtmisel ja reguleerimisel liigutakse nimiasendi alt ülespoole.

---

10. LISA

Ülevaade fotomeetriliste tööparameetrite püsivuse katsetamisega seotud tööperioodidest

| Lühendid: | P: lähitulelatern
  D: kaugtulelatern (D1 + D2 tähendab kahte kaugtuld)
  F: eesmine udutulelatern |
| --- | --- |

Lühendid:

P: lähitulelatern

D: kaugtulelatern (D1 + D2 tähendab kahte kaugtuld)

F: eesmine udutulelatern

Kõik järgmised grupeeritud esilaternad ja eesmised udutulelaternad koos lisatud märgistuse tähistega on toodud näiteks ega ole ammendavad.

Image 89
  : tähendab tsüklit, mille jooksul latern on 15 minutit välja lülitatud ja 5 minutit sisse lülitatud.

| 1. | P või D või F (HC või HR või B VÕI F3) |
| --- | --- |

1.

P või D või F (HC või HR või B VÕI F3)

Image 90

| 2. | P+F (HC B VÕI F3) |
| --- | --- |

2.

P+F (HC B VÕI F3)

Image 91

| 3. | P+F (HC B VÕI F3/) või HC/B VÕI F3 |
| --- | --- |

3.

P+F (HC B VÕI F3/) või HC/B VÕI F3

Image 92

| 4. | D+F (HR B VÕI F3) või D1+D2+F (HR B VÕI F3) |
| --- | --- |

4.

D+F (HR B VÕI F3) või D1+D2+F (HR B VÕI F3)

Image 93

| 5. | D+F (HR B VÕI F3/) või D1+D2+F (HR B VÕI F3/) |
| --- | --- |

5.

D+F (HR B VÕI F3/) või D1+D2+F (HR B VÕI F3/)

Image 94

| 6. | P+D+F (HCR B VÕI F3) või P+D1+D2+F (HCR HR B VÕI F3) |
| --- | --- |

6.

P+D+F (HCR B VÕI F3) või P+D1+D2+F (HCR HR B VÕI F3)

Image 95

| 7. | P+D+F (HC/R B VÕI F3) või P+D1+D2+F (HC/R HR B VÕI F3) |
| --- | --- |

7.

P+D+F (HC/R B VÕI F3) või P+D1+D2+F (HC/R HR B VÕI F3)

Image 96

| 8. | P+D+F (HCR B VÕI F3/) või P+D1+D2+F (HCR HR B VÕI F3/) |
| --- | --- |

8.

P+D+F (HCR B VÕI F3/) või P+D1+D2+F (HCR HR B VÕI F3/)

Image 97

| 9. | P+D+F (HC/R B VÕI F3/) või P+D1+D2+F (HC/R HR B VÕI F3/) |
| --- | --- |

9.

P+D+F (HC/R B VÕI F3/) või P+D1+D2+F (HC/R HR B VÕI F3/)

Image 98

---

11. LISA

NULLKESE

Läbimõõt = a = min 2 mm

See mittekohustuslik nullkeskme märk paigutatakse hajutile kohas, kus see lõikub eesmise udutulelaterna nullteljega.

Ülaltoodud joonisel on kujutatud nullkeskme märk, mis on projitseeritud tasapinnale, mis on ringi keskme juures hajutiga märkimisväärselt tangentsiaalne. Jooned, mis moodustavad selle märgi, võivad olla pidev- või punktiirjooned.

---

12. LISA

LED-mooduli(te) või valgusgeneraatorite kasutamise korral kohaldatavad nõuded

1.   ÜLDNÕUDED

1.1.   Iga esitatud LED-mooduli või valgusgeneraatori näidis peab vastama käesoleva eeskirja asjakohastele nõuetele, kui neid katsetatakse valgusallika elektroonilise juhtseadisega (kui see on olemas).

1.2.   LED-moodulid või valgusgeneraatorid peavad olema projekteeritud nii, et nad oleksid ja püsiksid tavakasutamisel heas töökorras. Nende ehituses ega tootmises ei tohi olla puudusi.

1.3.   LED-moodulid või valgusgeneraatorid peavad olema võltsimiskindlad.

Eemaldatavad LED-moodulid peavad olema sellise ehitusega, et:

1.4.1.   esilaternale kehtestatud fotomeetrilised nõuded on täidetud ka pärast mooduli eemaldamist ja asendamist;

1.4.2.   ühes ja samas laternakeres olevad mitteidentsed LED-moodulid ei oleks omavahel asendatavad.

LED-moodulite puhul:

1.5.1.   optilist kiirgust tekitavate ja selle eest kaitsvate osade geomeetriline asend ja mõõtmed peavad vastama esitatud andmelehel märgitule.

1.5.2.   mõõtmised tehakse optilistel meetoditel läbi läbipaistva ümbrise ja pärast valgusallika elektroonilise juhtseadise toitel töötava valgusallikaga katsepinge all vanandamist.

1.5.3.   triipude või varjete (olemasolu korral) asend, mõõtmed ja valgusläbivus peavad vastama esitatud teabelehel märgitule.

2.   TOOTMINE

2.1.   Valgusallika läbipaistval ümbrisel (nt lamp) ei tohi olla märke ega laike, mis võiksid halvendada selle jõudlust ja optilisi näitajaid.

LED-moodulite või valgusgeneraatori(te) puhul:

2.2.1.   LED-mooduli valgusdioodid peavad olema varustatud sobivate kinnitusdetailidega.

2.2.2.   Kinnitusdetailid peavad olema tugevad ning valgusallika(te) ja LED-mooduli külge kindlalt kinnitatud.

2.2.3.   Valgusgeneraatori valgusallikas peab olema varustatud sobivate kinnitusdetailidega.

2.2.4.   Kinnitusdetailid peavad olema tugevad ning valgusallika(te) ja valgusgeneraatori külge kindlalt kinnitatud.

3.   KATSETINGIMUSED

3.1.   Pinge rakendamine ja relaksatsioon

3.1.1.   Kõiki näidiseid tuleb katsetada punkti 4 kohaselt.

3.1.2.   Valgusallikate tüüp peab vastama eeskirja nr 48 punktile 2.7.1, eriti nähtava kiirgusega seoses. Muud tüüpi valgusallikad ei ole lubatud.

3.1.3.   Töötingimused

LED-mooduli või valgusgeneraatori töötingimused:

3.1.3.1.   kõiki näidiseid tuleb katsetada käesoleva eeskirja punktiga 6.4.1.4 ettenähtud tingimustel.

3.1.3.2.   kui käesoleva lisaga ei ole ette nähtud teisiti, tuleb LED-mooduleid või valgusgeneraatoreid katsetada tootja esitatud eesmises udutulelaternas.

3.1.4.   Ümbritseva keskkonna temperatuur

Elektriliste ja fotomeetriliste näitajate mõõtmiseks peab eesmine udutulelatern töötama kuivas ja tuulevaikses keskkonnas, mille temperatuur on 23 °C ± 5 °C.

Valgusgeneraatorite puhul:

3.1.5.1.   Toide

Käivitus- ja ülessoojenduskatsete jaoks kasutatavast toiteallikast peab piisama suure voolupulsi kiireks tekitamiseks.

3.1.5.2.   Põlemisasend

Põlemisasend peab vastama tüübikinnituse taotleja määratud asendile. Vanandamis- ja katseasend peavad olema identsed. Kui laternal lastakse kogemata töötada vales asendis, tuleb seda enne mõõtmiste algust uuesti vanandada. Vanandamise ja mõõtmise ajal ei tohi tüübikinnituse taotleja määratud kauguses olla ühtki elektrit juhtivat objekti. Lisaks sellele tuleb vältida juhuslikke magnetvälju.

3.2.   Vanandamine

3.2.1.   LED-moodulid või valgusgeneraatorid peavad olema vanandatud.

3.2.2.   Allpool kirjeldatud katsed tehakse pärast seda, kui laternat on valgusallika elektroonilise juhtseadise toitel töötava LED-mooduli(te) või valgusgeneraatori(te)ga katsepinge all vanandatud.

3.2.3.   LED-moodul(id)

Tüübikinnituse taotleja taotluse korral lastakse LED-moodulil enne käesoleva eeskirja kohaste katsete tegemist 15 tunni jooksul töötada ja siis välisõhu temperatuurini maha jahtuda.

3.2.4.   Hõõglambid

Hõõglampe vanandatakse kõigepealt umbes tund aega katsepinge all. Kahe hõõgniidiga lampide kumbagi hõõgniiti vanandatakse eraldi.

3.2.5.   Gaaslahendusvalgusallikad

Kõik katsed, välja arvatud käivituskatse, tehakse valgusallikatega, mida on vanandatud vähemalt 15 järgmise lülitustsükli jooksul: 45 minutit sisse lülitatud, 15 sekundit välja lülitatud, 5 minutit sisse lülitatud, 10 minutit välja lülitatud.

4.   ERIKATSED

4.1.   Punktides 4.3.1 ja 4.3.2 nimetatud katseid ei tule teha eeskirja nr 37 alusel tüübikinnituse saanud hõõglampide, eeskirja nr 99 alusel tüübikinnituse saanud gaaslahendusvalgusallikate ja LED-moodulitega.

4.2.   Gaaslahendusvalgusallikad

Käivituskatse tehakse valgusallikatega, mida ei ole vanandatud ega kasutatud vähemalt 24 tunni jooksul enne katset. Valgusallikas peab kohe süttima ja põlema jääma.

4.3.   Ülessoojendus

4.3.1.   Seda katset ei tule teha hõõglampidega.

4.3.2.   Gaaslahendusvalgusallikad

Ülessoojenduskatse tehakse valgusallikatega, mida ei ole enne katset vähemalt 1 tunni jooksul kasutatud. Eesmine udutulelatern peab saavutama vähemalt sirge 6 punktis 0°, 2,5° D järgmise valgustugevuse:

1 sekundi pärast: 25 % selle objektiivsest valgusvoost;

4 sekundi pärast: 80 % selle objektiivsest valgusvoost.

Objektiivne valgusvoog on märgitud esitatud andmelehel.

4.4.   Soojana taaskäivitamine

4.4.1.   Seda katset ei tule teha hõõglampidega.

4.4.2.   Gaaslahendusvalgusallikad

Valgusallikas käivitatakse valgusallika elektroonilise juhtseadisega ja lastakse selle abil töötada katsepinge all 15 minuti jooksul. Valgusallika elektroonilise juhtseadise toitepinge lülitatakse seejärel 10 sekundiks välja ja siis jälle sisse. Valgusallikas peab uuesti süttima kohe pärast 10 sekundi pikkust väljalülitatud olekut. Ühe sekundi pärast peab valgusallikas kiirgama vähemalt 80 % oma objektiivsest valgusvoost.

4.5.   Värviesitus

4.5.1.   Punase värvuse sisaldus

Lisaks käesoleva eeskirja A või B osa punktis 7 kirjeldatud mõõtmistele peab LED-mooduli või valgusgeneraatori valguse punase värvuse miinimumsisaldus olema järgmine:

Formula

milles:

| Ee (λ) (ühik: W) | on kiiritustiheduse spektraaljaotus; |
| --- | --- |
| V(λ) (ühik: 1) | spektraalne valgusefektiivsus; |
| λ (ühik: nm) | on lainepikkus. |

Ee (λ) (ühik: W)

on kiiritustiheduse spektraaljaotus;

V(λ) (ühik: 1)

spektraalne valgusefektiivsus;

λ (ühik: nm)

on lainepikkus.

See väärtus arvutatakse ühenanomeetriseid vahemikke kasutades.

4.6.   Ultraviolettkiirgus

LED-mooduli või valgusgeneraatori ultraviolettkiirgus peab olema järgmine:

Formula

kus:

S(λ)(ühik: 1) on spektraalne kaalumisfunktsioon;

km = 683 lm/W on kiirguse valgusefektiivsuse suurim väärtus.

(Teiste tähiste määratlusi vaata punktist 4.5.1.)

See väärtus arvutatakse ühenanomeetriseid vahemikke kasutades. Ultraviolettkiirgust tuleb kaaluda allpool toodud ultraviolettkiirguse tabelis esitatud väärtuste kohaselt.

Ultraviolettkiirguse tabel

| λ | S(λ) |
| --- | --- |
| 250 | 0,430 |
| 255 | 0,520 |
| 260 | 0,650 |
| 265 | 0,810 |
| 270 | 1,000 |
| 275 | 0,960 |
| 280 | 0,880 |
| 285 | 0,770 |
| 290 | 0,640 |
| 295 | 0,540 |
| 300 | 0,300 |
| 305 | 0,060 |
| 310 | 0,015 |
| 315 | 0,003 |
| 320 | 0,001 |
| 325 | 0,00050 |
| 330 | 0,00041 |
| 335 | 0,00034 |
| 340 | 0,00028 |
| 345 | 0,00024 |
| 350 | 0,00020 |
| | |
| 355 | 0,00016 |
| 360 | 0,00013 |
| 365 | 0,00011 |
| 370 | 0,00009 |
| 375 | 0,000077 |
| 380 | 0,000064 |
| 385 | 0,000530 |
| 390 | 0,000044 |
| 395 | 0,000036 |
| 400 | 0,000030 |
| | |

λ

S(λ)

250

0,430

255

0,520

260

0,650

265

0,810

270

1,000

275

0,960

280

0,880

285

0,770

290

0,640

295

0,540

300

0,300

305

0,060

310

0,015

315

0,003

320

0,001

325

0,00050

330

0,00041

335

0,00034

340

0,00028

345

0,00024

350

0,00020

355

0,00016

360

0,00013

365

0,00011

370

0,00009

375

0,000077

380

0,000064

385

0,000530

390

0,000044

395

0,000036

400

0,000030

Väärtused vastavalt rahvusvahelise kiirguskaitse assotsiatsiooni (IRPA) rahvusvahelise mitteioniseeriva kiirguse komitee (INIRC) suunistele ultraviolettkiirgusega kokkupuutumise piiramise kohta. Valitud lainepikkused (nanomeetrites) on representatiivsed; muud väärtused tuleb interpoleerida.

4.7.   Temperatuuri püsivus

4.7.1.   Valgustugevus

4.7.1.1.   Seda katset ei tule teha hõõglampide ja gaaslahendusvalgusallikatega.

4.7.1.2.   Fotomeetriline mõõtmine tehakse pärast seadme üheminutilist tööd toatemperatuuril. Mõõta tuleb katsepunkti koordinaatidega 0° horisontaalteljel ja 2,5°D vertikaalteljel.

4.7.1.3.   Latern peab töötama kuni fotomeetriliste näitajate püsivuse saavutamiseni. Fotomeetria püsivus on määratletud kui ajahetk, mil fotomeetrilise väärtuse kõikumine on mis tahes viieteistminutilisel ajavahemikul alla 3 %. Pärast püsivuse saavutamist tehakse konkreetse seadisega seotud nõuete kohased täielikud fotomeetrilised mõõtmised. Seadise puhul on nõutav kõikide katsepunktide fotomeetriline mõõtmine.

4.7.1.4.   Pärast fotomeetriliste näitajate püsivuse saavutamist tuleb arvutada punkti 4.7.1.2 kohaselt kindlaks määratud fotomeetriliste katsepunktide väärtuste ja punkti 4.7.1.3 kohaselt kindlaks määratud väärtuste suhtarv.

4.7.1.5.   Punkti 4.7.1.4 kohaselt arvutatud suhtarvu tuleb kohaldada kõigi ülejäänud katsepunktide suhtes, et koostada uus fotomeetriliste näitajate tabel, mis annab ülevaate täielikust fotomeetriast pärast üheminutilist töötamist.

4.7.1.6.   Ühe minuti pärast ja kuni fotomeetriliste näitajate püsivuse saavutamiseni mõõdetud valgustatuse väärtused peavad vastama vähima ja suurima väärtuse nõuetele.

4.7.2.   Värvus

Kiiratava valguse värvus, mida mõõdetakse pärast üheminutilist ja kolmekümneminutilist tööd, peab mõlemal juhul jääma nõutavatesse värvuspiiridesse.

---

| 10.7.2010 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 177/170 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2010

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 177/170

---

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumiskuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 uusimast versioonist, mis on kättesaadav Internetis: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 20 — Ühtsed sätted, milles käsitletakse mootorsõidukite asümmeetrilist lähituld, kaugtuld või mõlemat tuld kiirgavate ja halogeenhõõglampidega (H4 lampidega) varustatud esilaternate tüübikinnitust

3. versioon

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

03-seeria muudatused — jõustumiskuupäev: 9. september 2001

SISUKORD

EESKIRI

A.   HALDUSSÄTTED

| 0. | Reguleerimisala |
| --- | --- |

0.

| 1. | Mõisted |
| --- | --- |

1.

| 2. | Esilaterna tüübikinnituse taotlemine |
| --- | --- |

2.

| 3. | Märgistus |
| --- | --- |

3.

| 4. | Tüübikinnituse andmine |
| --- | --- |

4.

B.   ESILATERNATELE ESITATAVAD TEHNILISED NÕUDED

| 5. | Üldised nõuded |
| --- | --- |

5.

| 6. | Valgustus |
| --- | --- |

6.

| 7. | Värvilisi hajutiklaase ja filtreid käsitlevad sätted |
| --- | --- |

7.

| 8. | Ebamugavuse hindamine |
| --- | --- |

8.

| 9. | Standardne (võrdlus-)esilatern |
| --- | --- |

9.

| 10. | Märkus värvuse kohta |
| --- | --- |

10.

C.   TÄIENDAVAD HALDUSSÄTTED

| 11. | Esilaterna tüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine |
| --- | --- |

11.

| 12. | Toodangu vastavus nõuetele |
| --- | --- |

12.

| 13. | Karistused toodangu nõuetele mittevastuse korral |
| --- | --- |

13.

| 14. | Tootmise lõpetamine |
| --- | --- |

14.

| 15. | Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ning haldusasutuste nimed ja aadressid |
| --- | --- |

15.

| 16. | Üleminekusätted |
| --- | --- |

16.

LISAD

| 1. lisa | Teatis, milles käsitletakse esilaternatüübi tüübikinnituse andmist, tüübikinnituse laiendamist, tüübikinnituse andmisest keeldumist, tüübikinnituse tühistamist (või tootmise lõpetamist) kooskõlas eeskirjaga nr 20 |
| --- | --- |

1. lisa

| 2. lisa | Tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised |
| --- | --- |

2. lisa

| 3. lisa | Mõõteekraan |
| --- | --- |

3. lisa

| 4. lisa | Töötavate esilaternate fotomeetriliste näitajate püsivuse katsetamine |
| --- | --- |

4. lisa

| 5. lisa | Toodangu nõuetele vastavuse järelevalvemenetluse miinimumnõuded |
| --- | --- |

5. lisa

| 6. lisa | Plastmaterjalist hajutiklaasidega laternatele esitatavad nõuded – hajutiklaasi või materjalinäidiste ja laternakoostude katsetamine |
| --- | --- |

6. lisa

| 7. lisa | Näidiste võtmise miinimumnõuded |
| --- | --- |

7. lisa

A.   HALDUSSÄTTED

0.   REGULEERIMISALA (1)

Käesolevat eeskirja kohaldatakse mootorsõidukite klaasist või plastmaterjalist hajutiklaasiga esilaternate suhtes.

1.   MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid:

1.1.   „hajutiklaas” – esilaterna või laterna üksuse kõige välimine osa, mis laseb valguse läbi valgusava;

1.2.   „pinne” – toode või tooted, mis kantakse ühe või mitme kihina hajutiklaasi välispinnale;

erinevat „tüüpi” esilaternad – esilaternad, mis erinevad üksteisest järgmiste oluliste näitajate poolest:

1.3.1.   kaubanimi või kaubamärk;

1.3.2.   optilise süsteemi omadused;

1.3.3.   niisuguste osade lisamine või kõrvaldamine, mis võivad seadmete töötamise ajal esineva peegeldumise, murdumise, neeldumise ja/või moonutuste tõttu muuta optilist mõju. Tüüpi ei muuda selliste filtrite paigaldamine või eemaldamine, mille ainus otstarve on muuta valguse värvust, kuid mitte jaotust;

1.3.4.   sobivus parempoolseks või vasakpoolseks liikluseks või mõlemaks;

1.3.5.   tekitatava valgusvihu laad (lähituli, kaugtuli või mõlemad);

1.3.6.   hajutiklaaside ja võimaliku pinde materjalid.

2.   ESILATERNA TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE (2)

Tüübikinnituse taotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja. Taotluses tuleb ära näidata:

2.1.1.   andmed selle kohta, kas esilaternas kavatsetakse kasutada nii lähi- kui ka kaugtuld või mõlemat;

2.1.2.   kui esilaternat kavatsetakse kasutada lähitule jaoks, siis kas see on projekteeritud nii vasak- kui ka parempoolseks või üksnes vasakpoolseks või üksnes parempoolseks liikluseks;

2.1.3.   kui esilatern on varustatud reguleeritava peegeldiga, siis laterna paigaldusasend(id) maapinna ja sõiduki keskmise pikitasapinna suhtes.

Igale tüübikinnituse taotlusele lisatakse:

kolmes eksemplaris joonised, mis on piisavalt üksikasjalikud, et võimaldada kindlaks teha laterna tüübi, ja millel on kujutatud esilaterna eestvaade, olemasolu korral koos hajutiklaasi rihvelmustriga, ning ristlõige; joonistel peab olema näidatud tüübikinnitusmärgi asukoht;

2.2.1.1.   kui esilatern on varustatud reguleeritava peegeldiga, siis märge esilaterna paigaldusasendi(te) kohta maapinna ja sõiduki keskmise pikitasapinna suhtes, kui esilaternat kasutatakse ainult selles asendis (nendes asendites);

2.2.2.   lühike tehniline kirjeldus;

esilaternatüübi kaks näidist;

2.2.3.1.   värvilise filtri või värvilise varje (või värvilise hajutiklaasi) katsetamiseks: kaks näidist;

hajutiklaaside valmistamiseks kasutatud plastmaterjali katsetamiseks:

kolmteist hajutiklaasi;

2.2.4.1.1.   kuus klaasi kõnealustest hajutiklaasidest võib asendada kuue, vähemalt 60 mm × 80 mm suuruse materjalinäidisega, mille välispind on lame või kumer ning mille keskel on vähemalt 15 mm × 15 mm suurune põhiliselt lame ala (kõveruse raadiusega vähemalt 300 mm);

2.2.4.1.2.   iga selline hajutiklaas või materjalinäidis peab olema saadud masstoodangu valmistamisel kasutatava meetodi kohaselt;

2.2.4.2.   peegeldi, millele saab hajutiklaasid tootja juhendi kohaselt kinnitada.

2.3.   Hajutiklaaside ja pinnete (olemasolu korral) juba katsetatud materjalidele peab olema lisatud katseprotokoll, milles kirjeldatakse nende materjalide ja pinnete omadusi.

2.4.   Pädev asutus teeb enne tüübikinnituse andmist kindlaks, kas on kehtestatud rahuldav kord, millega tagatakse toodangu nõuetele vastavuse tõhus kontroll.

3.   MÄRGISTUS (3)

3.1.   Tüübikinnituse saamiseks esitatud esilaternatele peab olema kantud taotleja kaubanimi või kaubamärk.

3.2.   Hajutiklaasil ja korpusel (4) peavad olema piisava suurusega alad punktis 4 nimetatud tüübikinnitusmärgi ja lisatähiste jaoks; kõnealused alad näidatakse punktis 2.2.1 nimetatud joonistel.

3.3.   Esilaternate puhul, mis on projekteeritud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolse liikluse tingimustes, märgistatakse kaks optilise osa asendit sõidukil või kaks hõõglambi asendit peegeldil; need tähised koosnevad tähtedest „R/D” parempoolse liikluse puhul ja „L/G” vasakpoolse liikluse puhul.

4.   TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE

4.1.   Üldosa

4.1.1.   Kui kõik punkti 2 kohaselt esitatud esilaternatüübi näidised vastavad käesoleva eeskirja nõuetele, antakse tüübikinnitus.

4.1.2.   Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad rohkem kui ühe eeskirja nõuetele, võib laternale kanda ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi tingimusel, et igaüks nendest grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest vastab selle suhtes kohaldatavatele nõuetele.

4.1.3.   Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 02) näitavad muudatuste seeriat, mis hõlmab tüübikinnituse andmise ajal käesoleva eeskirja kõige hilisemaid suuri tehnilisi muudatusi. Sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale esilaternatüübile, välja arvatud tüübikinnituse laiendamise korral üksnes valguse värvuse poolest erinevale seadmele.

Käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele edastatakse teade esilaternatüübile käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse andmise, laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või tootmise lõpetamise kohta käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi abil, millel on punktiga 2.2.1.1 ettenähtud teave.

4.1.4.1.   Kui esilatern on varustatud reguleeritava peegeldiga ja kui esilaternat tohib kasutada ainult punkti 2.2.1.1 kohasele märgistusele vastavates paigaldusasendites, peab taotleja pärast tüübikinnituse saamist kasutajat nõuetekohasel viisil õige(te)st paigaldusasendi(te)st teavitama.

4.1.5.   Igal esilaternal, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile, peab lisaks punktiga 3.1 ettenähtud märgistusele olema punktis 3.2 osutatud aladel punktides 4.2 ja 4.3 kirjeldatud tüübikinnitusmärk.

4.2.   Tüübikinnitusmärgi elemendid

Tüübikinnitusmärk koosneb järgmistest elementidest:

rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb:

4.2.1.1.   ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber (5);

4.2.1.2.   punktiga 4.1.3 ettenähtud tüübikinnitusnumbrist;

järgmis(t)est lisatähis(t)est:

4.2.2.1.   ainult vasakpoolses liikluses kasutatavate esilaternate puhul horisontaalne nool, mille teravik on suunatud näoga esilaterna poole seisva vaataja suhtes paremale, s.o liiklussuuna poole;

4.2.2.2.   esilaternate puhul, mis optilise osa või hõõglambi asjakohaselt reguleeritava asendi tõttu vastavad mõlema liiklussüsteemi nõuetele, horisontaalne nool teravikuga mõlemas otsas, mis näitavad vastavalt paremale ja vasakule;

4.2.2.3.   esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele üksnes seoses lähitulega, tähed „HC”;

4.2.2.4.   esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele üksnes seoses kaugtulega, tähed „HR”;

4.2.2.5.   esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele seoses nii lähi- kui ka kaugtulega, tähed „HCR”;

4.2.2.6.   plastmaterjalist hajutiklaasiga varustatud esilaternate puhul kantakse punktidega 4.2.2.3–4.2.2.5 ettenähtud tähiste lähedale tähed „PL”;

4.2.2.7.   esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele seoses kaugtulega, maksimaalse valgustugevuse tähis punktis 6.3.2.1.2 nimetatud viitemärgi kujul, mis paigutatakse E-tähte ümbritseva ringjoone lähedale.

Vastastikku ühendatud esilaternate puhul väljendatakse kaugtulede maksimaalset valgustugevust tervikuna eespool kirjeldatud viisil.

Igal juhul peavad katsemenetluse ajal vastavalt 4. lisa punktile 1.1.1.1 kasutatud asjakohane töötamismoodus ning vastavalt 4. lisa punktile 1.1.1.2 lubatud pinge/pinged olema kantud tüübikinnitusvormidele ja teatistele, mis saadetakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele.

Vastavatel juhtudel märgistatakse seade järgmiselt.

4.2.3.1.   Käesoleva eeskirja nõuetele vastavate esilaternate puhul, mis on konstrueeritud nii, et lähitule hõõglamp ei sütti samaaegselt ühegi muu valgustusfunktsiooniga, millega see võib olla vastastikku ühendatud, märgitakse tüübikinnitusmärgil oleva lähitulelaterna tähise taha kaldjoon (/).

4.2.3.2.   Käesoleva eeskirja 4. lisa nõuetele vastavate esilaternate puhul ainult juhul, kui nende toitepinge on 6 V või 12 V, märgitakse hõõglambipesa lähedale tähis, mis koosneb pealejoonistatud ristiga (x) numbrist 24.

4.2.4.   Tüübikinnitusnumbri kaks esimest numbrit (praegu 02), mis näitavad muudatuste seeriat, mis hõlmab tüübikinnituse andmise ajal käesoleva eeskirja kõige hilisemaid suuri tehnilisi muudatusi, ning vajadusel ka eespool kirjeldatud nool võivad paikneda eespool nimetatud lisatähiste läheduses.

4.2.5.   Punktides 4.2.1 ja 4.2.2 osutatud märgid ja tähised peavad olema selgesti loetavad ja kustumatud ka siis, kui esilatern on sõidukile paigaldatud.

4.3.   Tüübikinnitusmärgi kujundus

4.3.1.   Sõltumatud laternad

Käesoleva eeskirja 2. lisa joonistel 1–9 on esitatud tüübikinnitusmärkide ja eespool osutatud lisatähiste kujunduse näidised.

4.3.2.   Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad

Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib neile kinnitada ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, millel on E-tähte ümbritsev ringjoon, millele järgneb kinnituse andnud riigi tunnusnumber ja tüübikinnitusnumber. Tüübikinnitusmärk võib paikneda mis tahes kohas grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate peal, tingimusel et:

4.3.2.1.1.   märk on nähtav pärast laternate sõidukile paigaldamist;

4.3.2.1.2.   ühtki grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate valgust ülekandvat osa ei saa eemaldada, eemaldamata samaaegselt ka tüübikinnitusmärki.

Iga laterna tunnusmärk, mis vastab tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjale, ning tüübikinnituse andmise ajal eeskirja kõige hilisemaid suuri tehnilisi muudatusi hõlmava seeria number ja vajadusel nõuetekohane nool märgitakse:

4.3.2.2.1.   kas asjakohasele valgust kiirgavale pinnale

4.3.2.2.2.   või laternate grupile selliselt, et iga latern grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest oleks selgesti identifitseeritav (vt 2. lisas esitatud neli võimalikku näidet).

4.3.2.3.   Tüübikinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjas üksikmärkidest väikseima jaoks ettenähtud miinimummõõtmed.

4.3.2.4.   Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvate grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate tüübile.

4.3.2.5.   Käesoleva eeskirja 2. lisa joonisel 10 on esitatud grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised koos kõigi eespool nimetatud lisatähistega.

Laternad, mille hajutiklaase kasutatakse eri esilaternatüüpide puhul ning mis võivad olla muude laternatega vastastikku ühendatud või grupeeritud

Kohaldatakse punkti 4.3.2 sätteid.

4.3.3.1.   Peale selle võivad samade hajutiklaaside kasutamisel olla nendel klaasidel erinevad tüübikinnitusmärgid, mis vastavad esilaternate või laternaüksuste eri tüüpidele, tingimusel et ka esilaterna hajutiklaasiga lahutamatult ühendatud korpusel on punktis 3.2 kirjeldatud ala ning tegelikule talitlusele vastavad tüübikinnitusmärgid.

Kui eri tüüpi esilaternatel on ühine korpus, siis võivad korpusel olla erinevad tüübikinnitusmärgid.

4.3.3.2.   Käesoleva eeskirja 2. lisa joonisel 11 on esitatud eespool nimetatud juhul kasutatavate tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised.

B.   ESILATERNATELE ESITATAVAD TEHNILISED NÕUDED (6)

5.   ÜLDISED NÕUDED

5.1.   Iga näidis peab vastama punktides 6–8 esitatud nõuetele.

Esilaternad tuleb valmistada nii, et tavapärastes kasutustingimustes, vaatamata neile mõjuda võivale vibratsioonile, säiliksid ettenähtud fotomeetrilised omadused ja laternad oleksid heas töökorras.

5.2.1.   Esilaternate paigaldamisel tuleb kasutada seadet, mis võimaldab sõidukitel esilaternate reguleerimist vastavalt kohaldatavatele eeskirjadele. Sellist seadet ei ole vaja üksustele, mille puhul peegeldit ja hajutiklaasi ei saa teineteisest eraldada, tingimusel et selliste üksuste kasutamine piirdub sõidukitega, mille puhul esilaterna seadistust saab reguleerida teistmoodi. Kui lähituld kiirgav esilatern ja kaugtuld kiirgav esilatern, mis mõlemad on varustatud eraldi hõõglambiga, on ühtseks seadmeks kokku ühendatud, peab reguleerimisseade võimaldama iga optilist süsteemi eraldi nõuetekohaselt reguleerida.

5.2.2.   Nimetatud nõuet ei kohaldata siiski püsivalt kokkuehitatud peegelditega esilaternakoostude suhtes. Seda tüüpi esilaternakoostude suhtes kohaldatakse punkti 6.3 nõudeid.

5.3.   Osad, mille abil hõõglamp on kinnitatud peegeldi külge, peavad olema valmistatud nii, et hõõglambi saab ka pimedas asetada ainult õigesse asendisse (7). Hõõglambi pesa peab vastama Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) 1969. aasta trükise 61-2 (kolmas trükk) andmelehel 7005-39-1 esitatud näitajatele.

5.4.   Esilaternaid, mis on projekteeritud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolse liikluse tingimustes, saab kohandada vastavale liiklussüsteemile kas esmasel reguleerimisel sõidukile monteerimise ajal või kasutaja valitava seadistusega. Niisugune algseadistus või kasutaja valitud seadistus võib hõlmata näiteks optilise osa kinnitamist sõidukile kindla nurga all või hõõglambi seadmist kindla nurga all optilise osa suhtes. Kõigil juhtudel on võimalikud ainult kaks teineteisest selgesti eristatavat asendit, üks parempoolse, teine vasakpoolse liikluse jaoks, ning disainilahendus peab välistama esilaterna hooletusest põhjustatud vahetamise ühest asendist teise või keskele. Kui hõõglambi jaoks on kaks erinevat seadistusasendit, peavad hõõglambi peegeldile kinnitamise detailid olema projekteeritud ja valmistatud selliselt, et kummagi seadistuse puhul hoitaks hõõglampi asendis sama täpsusega, nagu on nõutav vaid ühe liiklussüsteemi jaoks ettenähtud esilaternate puhul. Käesoleva punkti nõuete täitmist tuleb kontrollida visuaalse vaatlusega ja vajadusel katselise paigaldamisega.

5.5.   Veendumaks, et kasutamisel ei muutu fotomeetrilised tööparameetrid ülemääraselt, tehakse 4. lisa nõuetele vastavad lisakatsed.

5.6.   Kui esilaterna hajutiklaas on plastmaterjalist, tehakse katseid vastavalt 6. lisa nõuetele.

6.   VALGUSTUS

6.1.   Üldosa

6.1.1.   Esilaternad peavad olema nii valmistatud, et sobivate H4 hõõglampide puhul valgustaksid need piisavalt ja pimestamata lähitulerežiimis ning hästi kaugtulena.

6.1.2.   Esilaternast saadavat valgustust kontrollitakse vertikaalekraanil, mis asetatakse esilaterna ette 25 m kaugusele ja selle telje suhtes täisnurkselt, nagu on näidatud käesoleva eeskirja 3. lisas.

6.1.3.   Esilaternat kontrollitakse värvitu(te) standardse(te) (võrdlus-)hõõglambi (hõõglampide) abil, mis on projekteeritud nimipinge 12 V jaoks. Kui esilatern on varustatud valikkollaste filtritega, (8) asendatakse need filtrid geomeetriliselt identsete värvitute filtritega, mille läbipaistvustegur on vähemalt 80 %. Esilaterna kontrollimisel tuleb hõõglambi klemmidele rakendatav pinge reguleerida selliseks, et saavutatakse järgmised näitajad.

| | Energiatarve vattides | Valgusvoog luumenites |
| --- | --- | --- |
| Lähitule hõõgniit | ligikaudu 55 | 750 |
| Kaugtule hõõgniit | ligikaudu 60 | 1 250 |

Energiatarve vattides

Valgusvoog luumenites

Lähitule hõõgniit

ligikaudu 55

750

Kaugtule hõõgniit

ligikaudu 60

1 250

Esilatern loetakse vastuvõetavaks, kui vähemalt üks koos esilaternaga esitatud standardne (võrdlus-)hõõglamp vastab käesoleva punkti 6 nõuetele.

6.1.4.   Mõõtmed, mis määravad hõõgniitide asukoha standardhõõglambi sees, on näidatud eeskirja nr 37 asjaomastel andmelehtedel.

6.1.5.   Standardhõõglambi kolb peab olema sellise kuju ja optilise kvaliteediga, et see ei põhjustaks valguse jaotusele negatiivselt mõjuvat peegeldust ega murdumist. Selle nõude täitmist kontrollitakse standardse (võrdlus-)hõõglambiga varustatud standardse (võrdlus-) esilaterna valguse jaotuse mõõtmise teel (vt punkt 9).

6.2.   Lähituledele esitatavad nõuded

6.2.1.   Lähitule valgusvihk peab moodustama piisavalt terava varju piiri, et selle abil oleks võimalik esilaternat seadistada. Varju piir peab olema horisontaalne sirgjoon selle liiklussuuna vastaspoolel, mille jaoks esilatern on ette nähtud; teisel poolel ei tohi varju piir ulatuda kaugemale kas horisontaaljoone suhtes 45° nurga all oleva sirgjoone HV H1 ja sirgjoonest hh 25 cm kõrgemal asuva sirgjoone H1 H4 moodustatud katkendjoonest HV H1 H4 või sirgjoonest HV H3, mis paikneb 15° nurga all horisontaaljoonest kõrgemal (vt 3. lisa). Varju piir ei tohi kahe eespool kirjeldatud võimaluse kombinatsiooni tõttu mitte mingil juhul ulatuda kaugemale joonest HV H2 ega joonest H2 H4.

6.2.2.   Esilatern peab olema suunatud nii, et

6.2.2.1.   parempoolseks liikluseks ettenähtud esilaternate puhul on varju piir horisontaalne ekraani vasakul poolel (9) ning vasakpoolseks liikluseks ettenähtud esilaternate puhul on varju piir horisontaalne ekraani paremal poolel;

6.2.2.2.   varju piiri horisontaalne osa paikneb ekraanil sirgjoonest hh 25 cm allpool (vt 3. lisa);

6.2.2.3.   varju piiri „küünarnukiosa” on joonel vv (10).

6.2.3.   Kui tüübikinnitust taotletakse üksnes lähitulele, (11) peab sel moel suunatud esilatern vastama ainult punktide 6.2.5–6.2.7 nõuetele; kui esilatern on mõeldud kiirgama nii lähi- kui ka kaugtuld, peab see vastama punktide 6.2.5–6.2.7 ja 6.3 nõuetele.

6.2.4.   Kui nimetatud viisil reguleeritud esilatern ei vasta punktide 6.2.5–6.2.7 ja 6.3 nõuetele, võib seda teisiti reguleerida tingimusel, et valgusvihu telg ei nihku külgsuunas rohkem kui 1° (= 44 cm) paremale ega vasakule (12). Varju piiri reguleerimise hõlbustamiseks võib esilatern olla osaliselt varjatud, mis teravdab varju piiri.

6.2.5.   Kaugtule valgusvihuga ekraanil saavutatav valgustus peab vastama järgmistele nõuetele.

| Punkt mõõteekraanil | Nõutav valgustus luksides |
| --- | --- |
| Parempoolseks liikluseks mõeldud esilaternad | Vasakpoolseks liikluseks mõeldud esilaternad |
| Punkt B 50 L | Punkt B 50 R | ≤ 0,4 |
| Punkt 75 R | Punkt 75 L | ≥ 12 |
| Punkt 75 L | Punkt 75 R | ≤ 12 |
| Punkt 50 L | Punkt 50 R | ≤ 15 |
| Punkt 50 R | Punkt 50 L | ≥ 12 |
| Punkt 50 V | Punkt 50 V | ≥ 6 |
| Punkt 25 L | Punkt 25 R | ≥ 2 |
| Punkt 25 R | Punkt 25 L | ≥ 2 |
| Mis tahes punkt III piirkonnas | ≤ 0,7 |
| Mis tahes punkt IV piirkonnas | ≥ 3 |
| Mis tahes punkt piirkonnas I ≤ 2 x (E50R või E50L) (*1) |

Punkt mõõteekraanil

Nõutav valgustus luksides

Parempoolseks liikluseks mõeldud esilaternad

Vasakpoolseks liikluseks mõeldud esilaternad

Punkt B 50 L

Punkt B 50 R

≤ 0,4

Punkt 75 R

Punkt 75 L

≥ 12

Punkt 75 L

Punkt 75 R

≤ 12

Punkt 50 L

Punkt 50 R

≤ 15

Punkt 50 R

Punkt 50 L

≥ 12

Punkt 50 V

Punkt 50 V

≥ 6

Punkt 25 L

Punkt 25 R

≥ 2

Punkt 25 R

Punkt 25 L

≥ 2

Mis tahes punkt III piirkonnas

≤ 0,7

Mis tahes punkt IV piirkonnas

≥ 3

Mis tahes punkt piirkonnas I ≤ 2 x (E50R või E50L) (*1)

6.2.6.   I, II, III ega IV piirkonnas ei tohi esineda nähtavust halvendavaid kõrvalekaldeid külgsuunas.

6.2.7.   Valgustatuse väärtuseid A ja B piirkonnas, nagu näidatud 3. lisa joonisel C, tuleb kontrollida selle joonise punktide 1–8 fotomeetriliste väärtuste mõõtmise teel; need väärtused peavad jääma järgmistesse piiridesse (13):

1 + 2 + 3 ≥ 0,3 luksi ja

4 + 5 + 6 ≥ 0,6 luksi ja

0,7 luksi ≥ 7 ≥ 0,1 luksi ja

0,7 luksi ≥ 8 ≥ 0,2 luksi

Need uued väärtused ei ole nõutavad esilaternate puhul, mis on saanud tüübikinnituse enne käesoleva eeskirja 02-seeria muudatuste 3. täienduse kohaldamiskuupäeva (2. detsember 1992) või mille nii saadud tüübikinnitust on laiendatud.

6.2.8.   Esilaternad, mis on projekteeritud vastama nii parem- kui ka vasakpoolse liikluse nõuetele, peavad optilise osa või hõõglambi mõlemas asendis vastama asjaomase liiklussüsteemi nõuetele.

6.3.   Kaugtuledele esitatavad nõuded

6.3.1.   Kui esilatern on projekteeritud kiirgama nii kaug- kui ka lähituld, tehakse kaugtule poolt ekraanil tekitatava valgustuse mõõtmised sama esilaterna joondusega, nagu punktide 6.2.5–6.2.7 mõõtmiste puhul; kui esilatern kiirgab ainult kaugtuld, reguleeritakse see nii, et maksimaalse valgustuse ala keskendub joonte hh ja vv lõikumispunkti; selline esilatern peab vastama ainult punkti 6.3 nõuetele. Kui kaugtule jaoks on kasutusel rohkem kui üks valgusallikas, kasutatakse maksimaalse valgustuse (EM) kindlaksmääramiseks kombineeritud talitlusi.

Kaugtulega ekraanil saavutatav valgustus peab vastama järgmistele nõuetele.

Joonte hh ja vv lõikumispunkt (HV) peab asuma samavalgustustiheduskõvera piires, mis vastab 80 protsendile kaugtulede maksimaalsest valgustusest. See maksimumväärtus (EM) peab olema vähemalt 48 luksi. Maksimumväärtus ei tohi ühelgi juhul olla suurem kui 240 luksi; kombineeritud lähi- ja kaugtulega esilaterna korral ei tohi maksimumväärtus ületada lähitule punktis 75 R (või 75 L) mõõdetud valgustust, mida on korrutatud koefitsiendiga 16.

6.3.2.1.1.   Kaugtule maksimaalne valgustugevus (IM), mida väljendatakse tuhandetes kandelates, arvutatakse järgmise valemi abil:

IM = 0,625 EM

6.3.2.1.2.   Punktis 4.2.2.7 osutatud maksimaalse valgustugevuse viitemärk (I'M) leitakse järgmise suhte abil:

Formula

Arvutuslik väärtus ümardatakse lähima väärtuseni väärtuste hulgast 7,5 – 10 – 12,5 – 17,5 – 20 – 25 – 27,5 – 30 – 37,5 – 40 – 45 – 50.

6.3.2.2.   Alates punktist HV ei tohi valgustus piki horisontaaljoont paremal ega vasakul olla alla 24 luksi kuni kauguseni 1,125 m ning alla 6 luksi kuni kauguseni 2,25 m.

Reguleeritava peegeldiga esilaternate puhul kohaldatakse iga punkti 2.1.3 järgi näidatud paigaldusasendi suhtes punktide 6.2 ja 6.3 nõudeid. Kontrollimiseks kasutatakse järgmist menetlust.

6.4.1.   Katsegoniomeetril realiseeritakse iga kasutatav paigaldusasend valgusallika keskpunkti joondusekraani punktiga HV ühendava joone suhtes. Seejärel viiakse reguleeritav peegeldi asendisse, kus valgusmuster ekraanil vastab punktide 6.2.1–6.2.2.3 ja/või punkti 6.3.1 joondusettekirjutustele.

6.4.2.   Kui peegeldi on algselt punkti 6.4.1 järgi fikseeritud, peab esilatern vastama punktide 6.2 ja 6.3 asjaomastele fotomeetrilistele nõuetele.

6.4.3.   Lisakatsed tehakse pärast peegeldi asendi muutmist esilaterna reguleerimisseadme abil ± 2° võrra vertikaalsuunas või vähemalt maksimumasendisse, kui see on vähem kui 2° oma algasendist. Kogu esilaterna vastava ümberjoonduse järel (nt goniomeetrit kasutades) vastassuunas tuleb kontrollida valgusväljundit järgmistes suundades ja see peab jääma järgmistesse piiridesse:

lähituli: punktid HV ja 75 R (või vastavalt 75 L);

kaugtuli: IM ja punkt HV (%IM-st).

6.4.4.   Kui taotleja on ära näidanud rohkem kui ühe paigaldusasendi, tuleb punktides 6.4.1–6.4.3 ettenähtud menetlust korrata kõikide teiste asendite korral.

6.4.5.   Kui taotleja ei ole küsinud konkreetseid paigaldusasendeid, joondatakse esilatern selle reguleerimisseadme abil punktidega 6.2 ja 6.3 ettenähtud mõõtmiseks oma keskmisesse asendisse. Punktiga 6.4.3 ettenähtud lisakatsete tegemisel peab peegeldi olema esilaterna reguleerimisseadme abil liigutatud äärmusasenditesse (± 2° asemel).

6.5.   Punktides 6.2.5–6.2.7 ja 6.3 nimetatud valgustuse väärtusi ekraanil mõõdetakse fotoretseptori abil, mille tegelik tajupind asub 65 mm küljepikkusega ruudu sees.

7.   VÄRVILISI HAJUTIKLAASE JA FILTREID KÄSITLEVAD SÄTTED

7.1.   Tüübikinnitust võib taotleda värvitu hõõglambiga esilaternatele, mis kiirgavad kas valget või valikkollast valgust.

Rahvusvahelise Valgustuskomisjoni (CIE) värvsuskoordinaatidena väljendatud asjaomased kolorimeetrilised näitajad peavad kollaste hajutiklaaside või filtrite puhul olema järgmised:

Valikkollane filter (varje või hajutiklaas)

| Piir punase ala suunas | y ≥ 0,138 + 0,58 x |
| --- | --- |
| Piir rohelise ala suunas | y ≤ 1,29 x – 0,1 |
| Piir valge ala suunas | y ≥ – x + 0,996 |
| Piir spektrivärvi suunas | y ≥ – x + 0,992 |

Piir punase ala suunas

y ≥ 0,138 + 0,58 x

Piir rohelise ala suunas

y ≤ 1,29 x – 0,1

Piir valge ala suunas

y ≥ – x + 0,996

Piir spektrivärvi suunas

y ≥ – x + 0,992

mida võib väljendada ka järgmiselt:

dominantlainepikkus 575–585 n m

puhtusetegur 0,90–0,98

Läbipaistvustegur peab olema ≥ 0,78.

Läbipaistvustegur määratakse kindlaks valgusallika abil, mille värvustemperatuur on 2 856 K (14).

7.2.   Filter peab olema esilaterna osa ning olema kinnitatud esilaterna külge nii, et kasutaja ei saaks seda kogemata ega tavaliste tööriistadega tahtlikult eemaldada.

8.   EBAMUGAVUSE HINDAMINE

Hinnata tuleb esilaternate lähitule põhjustatavat ebamugavust (15).

9.   STANDARDNE (VÕRDLUS-)ESILATERN (16)

Esilaternat käsitatakse standardse (võrdlus-)esilaternana, kui see:

9.1.   vastab eespool sätestatud tüübikinnituse saamise nõuetele;

9.2.   on vähemalt 160 mm efektiivse läbimõõduga;

tekitab standardse (võrdlus-)hõõglambiga punktis 6.2.5 nimetatud eri punktides ja eri aladel valgustuse, mis moodustab:

9.3.1.   kuni 90 % ülemmääradest ja

9.3.2.   vähemalt 120 % punktis 6.2.5 esitatud tabelis ettenähtud alammääradest.

10.   MÄRKUS VÄRVUSE KOHTA

Et käesoleva eeskirja alusel antakse tüübikinnitusi vastavalt punktile 7.1 kas valget või valikkollast valgust kiirgavale esilaternatüübile, ei takista kokkuleppe, millele käesolev eeskiri on lisatud, artikkel 3 kokkuleppeosalisi keelustamast nende registreeritud sõidukitel esilaternaid, mis kiirgavad valget või valikkollast valgust.

C.   TÄIENDAVAD HALDUSSÄTTED

11.   ESILATERNA TÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

Igast esilaternatüübi muudatusest tuleb teatada esilaternatüübile tüübikinnituse andnud ametiasutusele. Seejärel võib asutus kas:

11.1.1.   võtta seisukoha, et tõenäoliselt ei avalda tehtud muudatused märgatavat ebasoovitavat mõju ning et esilatern vastab igal juhul endiselt nõuetele, või

11.1.2.   nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt uut katsearuannet.

11.2.   Muudatuste loetelu sisaldav teatis tüübikinnituse andmise või selle andmisest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 4.1.4 sätestatud korras.

11.3.   Tüübikinnituse laienduse andnud pädev asutus annab igale tüübikinnituse laienduse kohta koostatud teatisele seerianumbri ja teatab sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi kohase teatisega käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele.

12.   TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE

12.1.   Käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud esilaternad peavad olema valmistatud nii, et need vastavad kinnitatud tüübile, täites punktide 6 ja 7 nõuded.

12.2.   Et veenduda punkti 12.1 nõuete täitmises, tuleb toodangut asjakohaselt kontrollida.

Tüübikinnituse omanik peab eelkõige:

12.3.1.   tagama toodangu kvaliteedi tõhusa kontrollimise korra olemasolu;

12.3.2.   pääsema juurde seadmetele, mis on vajalikud, et kontrollida vastavust igale kinnitatud tüübile;

12.3.3.   tagama katsetulemuste registreerimiste ja sellega seotud dokumentide kättesaadavuse ajavahemikus, mis määratakse kindlaks kokkuleppel haldusasutusega;

12.3.4.   analüüsima igat liiki katsete tulemusi, et kontrollida tootenäitajaid ning tagada nende püsivus, võttes arvesse tööstustoodangu puhul lubatud kõikumisi;

12.3.5.   tagama, et iga tootetüübi puhul tehakse vähemalt käesoleva eeskirja 4. lisas ettenähtud katsed;

12.3.6.   tagama, et kui katse käigus ilmneb mis tahes näidise mittevastavus selle katse tingimustele, võetakse uued näidised ja katset korratakse. Tuleb teha kõik võimalik, et taastada asjaomase toote vastavus tüübikinnitusele.

Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses kohaldatavaid nõuetele vastavuse kontrollimise meetodeid.

12.4.1.   Iga kontrolli puhul tuleb väliskontrollijale esitada katsetulemused ja tootmise ülevaatuse tulemused.

12.4.2.   Kontrollija võib pisteliselt valida näidiseid katsetamiseks tootja laboris. Näidiste väikseima arvu kindlaksmääramisel võib arvesse võtta tootja tehtud kontrollimise tulemusi.

12.4.3.   Kui kvaliteeditase osutub ebarahuldavaks või kui peetakse vajalikuks kontrollida punkti 12.4.2 kohaldamisel tehtud katse kehtivust, valib kontrollija 7. lisa kriteeriumidest lähtudes näidised, mis saadetakse tüübikinnituskatseid teinud tehnilisele teenistusele.

12.4.4.   Pädev asutus võib teha kõiki käesoleva eeskirjaga ettenähtud katseid. Katsed tehakse juhuslikkuse põhimõttel valitud näidistega, häirimata seejuures tootja tarnekohustusi ja lähtudes 7. lisa kriteeriumidest.

12.4.5.   Pädev asutus püüab kontrolli teha kord kahe aasta järel. Kontrolli tehakse aga pädeva asutuse äranägemisel ja sõltuvalt sellest, kuivõrd pädev asutus usaldab toodangu nõuetele vastavuse tõhusa kontrolli tagamiseks võetud meetmeid. Negatiivsete tulemuste korral tagab pädev asutus selle, et võimalikult kiiresti võetakse toodangu nõuetele vastavuse taastamiseks vajalikud meetmed.

12.5.   Ilmsete defektidega esilaternaid ei võeta arvesse.

12.6.   Viitemärki ei võeta arvesse.

13.   KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

13.1.   Esilaternatüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusmärki kandev esilatern ei vasta kinnitatud tüübi nõuetele.

13.2.   Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on eelnevalt andnud, teatab ta sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi abil kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele.

14.   TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud esilaternatüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Pärast asjaomase teatise saamist teatab kõnealune asutus sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi kohase teatisega teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele.

15.   TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE NING HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja nende haldusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata vormikohased teatised teistes riikides välja antud tüübikinnituste, tüübikinnituste laiendamise, tüübikinnituste andmisest keeldumise, tüübikinnituste tühistamise või tootmise lõpetamise kohta.

16.   ÜLEMINEKUSÄTTED

16.1.   Kuus kuud pärast eeskirja nr 112 ametlikku jõustumiskuupäeva lõpetavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised käesoleva eeskirja kohaste Euroopa Majanduskomisjoni (ECE) tüübikinnituste andmise.

16.2.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ei tohi keelduda käesoleva eeskirja ja selle varasemate muudatuste seeria kohase tüübikinnituse laienduste andmisest.

16.3.   Käesoleva eeskirja kohased tüübikinnitused, mis anti enne eeskirja nr 112 jõustumiskuupäeva, ja kõik tüübikinnituste laiendused, sealhulgas need, mis vastavad käesoleva eeskirja varasemale muudatuste seeriale, kehtivad tähtajatult.

16.4.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised jätkavad esilaternate tüübikinnituste andmist käesoleva eeskirja ja selle varasemate muudatuste seeriate kohaselt, tingimusel et kõnealused esilaternad on ette nähtud kasutuses olevatele sõidukitele asendusseadmena paigaldamiseks.

16.5.   Alates eeskirja nr 112 ametlikust jõustumiskuupäevast ei tohi ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelata uuele sõidukitüübile sellise esilaterna paigaldamist, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 112 alusel.

16.6.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised lubavad jätkuvalt paigaldada sõidukitüübile või sõidukile esilaternaid, mis on saanud tüübikinnituse käesoleva eeskirja kohaselt.

16.7.   Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised lubavad jätkuvalt kasutuses olevale sõidukile paigaldada või sõidukil kasutada esilaternat, mis on saanud tüübikinnituse käesoleva eeskirja kohaselt, mida on muudetud varasemate muudatuste seeriatega, tingimusel et esilatern on ette nähtud asendusseadmena paigaldamiseks.

---

(1)  Käesolev eeskiri ei takista seda kohaldaval kokkuleppeosalisel keelata käesoleva eeskirja alusel plastist hajutiklaasi tüübikinnituse saanud esilaterna kombinatsiooni esilaterna mehaanilise puhastusseadmega (klaasipuhastitega).

(2)  Hõõglambi tüübikinnituse taotlemine: vt eeskiri nr 37.

(3)  Ühepoolse liikluse (parem- või vasakpoolse liikluse) nõuetele vastavalt projekteeritud esilaternate puhul on peale selle soovitatav hajutiklaasile kustutamatult märkida ala piirjooned, mida võib varjata, et mitte tekitada kasutajale ebamugavust vastupidise liiklussüsteemiga riigis. Sellist märkimist ei ole siiski vaja juhul, kui ala on disainilahenduses selgesti eristatav

(4)  Kui hajutiklaasi ei saa esilaterna korpusest eraldada, piisab alast hajutiklaasil või korpusel

(5)  1 Saksamaa, 2 Prantsusmaa, 3 Itaalia, 4 Madalmaad, 5 Rootsi, 6 Belgia, 7 Ungari, 8 Tšehhi Vabariik, 9 Hispaania, 10 Serbia ja Montenegro, 11 Ühendkuningriik, 12 Austria, 13 Luksemburg, 14 Šveits, 15 (vaba), 16 Norra, 17 Soome, 18 Taani, 19 Rumeenia, 20 Poola, 21 Portugal, 22 Venemaa Föderatsioon, 23 Kreeka, 24 Iirimaa, 25 Horvaatia, 26 Sloveenia, 27 Slovakkia, 28 Valgevene, 29 Eesti, 30 (vaba), 31 Bosnia ja Hertsegoviina, 32 Läti, 33 (vaba), 34 Bulgaaria, 35 (vaba), 36 Leedu, 37 Türgi, 38 (vaba), 39 Aserbaidžaan, 40 Endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 (vaba), 42 Euroopa Ühendus (tüübikinnituse annavad liikmesriigid, kasutades vastavat Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 Jaapan, 44 (vaba), 45 Austraalia, 46 Ukraina, 47 Lõuna-Aafrika, 48 Uus-Meremaa, 49 Küpros, 50 Malta, 51 Korea Vabariik, 52 Malaisia ja 53 Tai. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukitele ning neile paigaldatavatele ja/või neil kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja kõnealuste nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikuse tunnustamise tingimusi, või ühinevad selle kokkuleppega ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär edastab kõnealused numbrid kokkuleppeosalistele.

(6)  Hõõglampidele esitatavad tehnilised nõuded: vt eeskiri nr 37.

(7)  Esilatern loetakse käesoleva punkti nõuetele vastavaks, kui hõõglampi saab hõlpsasti esilaternasse paigaldada ja juhtliiste on võimalik õigesti paigaldusavadesse paigaldada isegi pimedas.

(8)  Need filtrid koosnevad kõigist osadest, sealhulgas hajutiklaasist, mille eesmärk on anda valgusele värvus (v.a hõõglambi enda osad).

(9)  Katseekraan peab olema piisavalt lai, et võimaldada varju piiri uurimist vähemalt 5° ulatuses kummalegi poole joont vv.

(10)  Kui valgusvihu varju piiril ei ole selget „küünarnukki”, tehakse külgreguleerimine viisil, mis kõige paremini vastab valgustusnõuetele punktides 75 R ja 50 R parempoolse liikluse korral ning punktides 75 L ja 50 L vasakpoolse liikluse korral.

(11)  Sellisel eesmisel lähitulelaternal võib olla kaugtuli, mille suhtes nõudeid ei kohaldata.

(12)  Reguleerimise ebatäpsus piirides 1° paremale või vasakule ei ole vastuolus vertikaalse ebatäpsusega. Viimane on piiratud ainult punkti 6.3 nõuetega. Varju piiri horisontaalne osa ei tohiks aga ulatuda kaugemale joonest hh (punkti 6.3 nõudeid ei kohaldata esilaternate suhtes, mis peavad käesoleva eeskirja nõuetele vastama üksnes seoses lähitulega).

(*1)  E50R ja E50L on tegelikult mõõdetud valgustus

(13)  Valgustus mis tahes punktis piirkonnas A ja B, mis jääb ka III piirkonda, ei tohi ületada 0,7 luksi.

(14)  Vastavalt Rahvusvahelise Valgustuskomisjoni (CIE) valgusliigile A.

(15)  See nõue on ametkondadele soovituslik.

(16)  Esialgu võib aktsepteerida erinevaid väärtusi. Lõplike nõuete puudumisel on soovitatav kasutada tüübikinnituse saanud esilaternat.

---

1. LISA

TEATIS

Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm)

| (1) | Välja andnud: | haldusasutuse nimi:
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

Image 100

Välja andnud:

haldusasutuse nimi:

...

...

...

| milles käsitletakse esilaternatüübi (2): | TÜÜBIKINNITUSE ANDMIST
  TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST
  TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST
  TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST
  TOOTMISE LÕPETAMIST |
| --- | --- |

milles käsitletakse esilaternatüübi (2):

TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST

TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST

TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST

TOOTMISE LÕPETAMIST

kooskõlas eeskirjaga nr 20.

Tüübikinnituse nr: ... Laienduse nr: ...

| 1. | Seadme kaubanimi või kaubamärk: ... |
| --- | --- |

1.

Seadme kaubanimi või kaubamärk: ...

| 2. | Seadmetüübile tootja poolt antud nimetus: ... |
| --- | --- |

2.

Seadmetüübile tootja poolt antud nimetus: ...

| 3. | Tootja nimi ja aadress: ... |
| --- | --- |

3.

Tootja nimi ja aadress: ...

| 4. | Vajaduse korral tootja esindaja nimi ja aadress: ... |
| --- | --- |

4.

Vajaduse korral tootja esindaja nimi ja aadress: ...

| 5. | Esitatud tüübikinnituse saamiseks (kuupäev): ... |
| --- | --- |

5.

Esitatud tüübikinnituse saamiseks (kuupäev): ...

| 6. | Tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutav tehniline teenistus: ... |
| --- | --- |

6.

Tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutav tehniline teenistus: ...

| 7. | Katseprotokolli kuupäev: ... |
| --- | --- |

7.

Katseprotokolli kuupäev: ...

| 8. | Katseprotokolli number: ... |
| --- | --- |

8.

Katseprotokolli number: ...

| 9. | Lühikirjeldus:
  Asjakohases märgistuses nimetatud kategooria (3): ...
  Kiiratava valguse värvus: valge/valikkollane (2) |
| --- | --- |

9.

Lühikirjeldus:

Asjakohases märgistuses nimetatud kategooria (3): ...

Kiiratava valguse värvus: valge/valikkollane (2)

| 10. | Tüübikinnitusmärgi asukoht: ... |
| --- | --- |

10.

Tüübikinnitusmärgi asukoht: ...

| 11. | Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): ... |
| --- | --- |

11.

Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): ...

| 12. | Tüübikinnitus antud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitust laiendatud / tüübikinnitus tühistatud (2): ... |
| --- | --- |

12.

Tüübikinnitus antud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitust laiendatud / tüübikinnitus tühistatud (2): ...

| 13. | Koht: ... |
| --- | --- |

13.

Koht: ...

| 14. | Kuupäev: ... |
| --- | --- |

14.

Kuupäev: ...

| 15. | Allkiri: ... |
| --- | --- |

15.

Allkiri: ...

| 16. | Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud haldusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral. |
| --- | --- |

16.

Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud haldusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral.

---

(1)  Tüübikinnituse andnud, seda laiendanud, selle andmisest keeldunud või selle tühistanud riigi tunnusnumber (vt käesoleva eeskirja sätteid tüübikinnituse andmise kohta).

(2)  Mittevajalik maha tõmmata.

(3)  Näidata ära asjakohane märgistus järgmisest loetelust:

Image 101

HC,

HC,

HC,

HR,

HR PL,

HCR,

HCR,

HCR,

HC/R,

HC/R,

HC/R,

HC/,

HC/,

HC/,

HC PL,

HC PL,

HC PL,

HCR PL,

HCR PL,

HCR PL,

HC/R PL,

HC/R PL,

HC/R PL,

HC/PL,

HC/PL,

HC/PL

---

2. LISA

TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUSE NÄIDISED

Joonis 1

a = 12 mm min

Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4), kannab tüübikinnitusnumbrit 2 439, vastab 02-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele seoses nii lähi- kui ka kaugtulega (HCR) ja on projekteeritud üksnes parempoolseks liikluseks.

Arv 30 näitab, et kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250 ja 101 250 kandelat.

Märkus: Tüübikinnitusnumber ja lisatähised paigutatakse ringjoone lähedale ja E-tähe kohale või alla või E-tähest paremale või vasakule. Tüübikinnitusnumbri numbrid peavad olema E-tähe suhtes samal pool ja tähega samas suunas.

Rooma numbrite kasutamisest tüübikinnitusnumbrina tuleks hoiduda, et vältida nende segiajamist teiste sümbolitega.

| Joonis 2 | Joonis 3a |
| --- | --- |

Joonis 2

Image 103

Joonis 3a

Image 104

Joonis 3b

Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern vastab käesoleva eeskirja nõuetele seoses nii lähi- kui ka kaugtulega ning on projekteeritud:

| ainult vasakpoolse liikluse jaoks; | mõlema liiklussüsteemi jaoks, kasutades optilise osa või hõõglambi seadistuse sobivat reguleerimist sõidukil. |
| --- | --- |

ainult vasakpoolse liikluse jaoks;

mõlema liiklussüsteemi jaoks, kasutades optilise osa või hõõglambi seadistuse sobivat reguleerimist sõidukil.

| Joonis 4 | Joonis 5 |
| --- | --- |

Joonis 4

Image 106

Joonis 5

Image 107

Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern on varustatud plastmaterjalist hajutiklaasiga, vastab käesoleva eeskirja nõuetele üksnes seoses lähitulega ja on projekteeritud:

| mõlema liiklussüsteemi jaoks; | ainult parempoolse liikluse jaoks. |
| --- | --- |

mõlema liiklussüsteemi jaoks;

ainult parempoolse liikluse jaoks.

| Joonis 6 | Joonis 7 |
| --- | --- |

Joonis 6

Image 108

Joonis 7

Image 109

Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern vastab käesoleva eeskirja nõuetele:

| ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult vasakpoolse liikluse jaoks; | ainult seoses kaugtulega. |
| --- | --- |

ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult vasakpoolse liikluse jaoks;

ainult seoses kaugtulega.

| Joonis 8 | Joonis 9 |
| --- | --- |

Joonis 8

Image 110

Joonis 9

Image 111

Käesoleva eeskirja nõuetele vastava esilaterna tunnuskood; laternal on plastmaterjalist hajutiklaas ja see vastab eeskirja nr 20 nõuetele:

ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult vasakpoolse liikluse jaoks;

| seoses lähi- ja kaugtulega ning on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks; | ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult vasakpoolse liikluse jaoks. |
| --- | --- |

seoses lähi- ja kaugtulega ning on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks;

ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult vasakpoolse liikluse jaoks.

Lähitulelaterna hõõgniit ei sütti samaaegselt kaugtulelaterna hõõgniidiga ja/või mis tahes muu esilaternaga, millega see võib olla vastastikku ühendatud.

Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate lihtsustatud märgistus

Joonis 10

(Püst- ja põikjooned näitavad skemaatiliselt valgussignaalseadme kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osa.)

NÄIDIS A

NÄIDIS B

NÄIDIS C

NÄIDIS D

Märkus: Neli eespool kujutatud näidist vastavad järgmistele tüübikinnitusmärgiga valgustusseadmetele:

eesmine ääretulelatern, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 7, mida on muudetud 01-seeria muudatustega;

plastmaterjalist hajutiklaasiga esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks mõeldud lähitulega ja vahemikku 86 250 kuni 101 250 kandelat jääva maksimaalse valgustugevusega kaugtulega (millele viitab number 30), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 20, mida on muudetud 02-seeria muudatustega;

eesmine udutulelatern, mis on varustatud plastmaterjalist hajutiklaasiga ja saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 19, mida on muudetud 02-seeria muudatustega;

eesmine suunatulelatern (kategooria 1a), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 6, mida on muudetud 02-seeria muudatustega.

Esilaternaga vastastikku ühendatud latern

Joonis 11

Näidis 1

Näidisel esitatakse sellise plastmaterjalist hajutiklaasi märgistus, mis on mõeldud kasutamiseks eri tüüpi esilaternate puhul, nimelt:

kas: esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks projekteeritud lähitulega ja vahemikku 86 250 kuni 101 250 kandelat jääva maksimaalse valgustugevusega kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) kooskõlas eeskirjaga nr 20, mida on muudetud 02-seeria muudatustega, ja mis on vastastikku ühendatud

eesmise ääretulelaternaga, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 7, mida on muudetud 01-seeria muudatustega;

või: esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks mõeldud lähitulega ja kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) kooskõlas eeskirjaga nr 1, mida on muudetud 01-seeria muudatustega, ja mis on vastastikku ühendatud

samasuguse eesmise ääretulelaternaga, nagu ülal kirjeldatud,

või isegi: üks eespool nimetatud esilaternatest, mis on tüübikinnituse saanud üksiklaternana.

Esilaterna korpus kannab ainsat kehtivat tüübikinnitusnumbrit, näiteks:

Joonis 11 (järg)

Näidis 2

Näidis vastab sellise plastmaterjalist hajutiklaasi märgistusele, mida kasutatakse kahest esilaternast koosneva koostu puhul, mis on tüübikinnituse saanud Prantsusmaal (E2) ning koosneb nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks mõeldud lähitulega ja vahemikku x kuni y kandelat jääva maksimaalse valgustugevusega kaugtulega esilaternast, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 20, ning vahemikku w kuni z kandelat jääva maksimaalse valgustugevusega kaugtulega esilaternast, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 8 või eeskirjaga nr 20, ning kõikide kaugtulede maksimaalne valgustugevus jääb vahemikku 86 250 ja 101 250 kandelat.

---

3. LISA

MÕÕTEEKRAAN

A.   Parempoolseks liikluseks projekteeritud esilatern

(mõõtmed millimeetrites)

tee telgjoon

ZONE III

ZONE II

ZONE IV

ZONE I

ühtne Euroopa valgusvihk

| h-h: horisontaaltasapind | läbib esilaterna fookuse |
| --- | --- |
| v-v: vertikaaltasapind |

h-h: horisontaaltasapind

läbib esilaterna fookuse

v-v: vertikaaltasapind

B.   Vasakpoolseks liikluseks projekteeritud esilatern

(mõõtmed millimeetrites)

ZONE III

ZONE II

ZONE IV

ZONE I

tee telgjoon

ühtne Euroopa

| h-h: horisontaaltasapind | läbib esilaterna fookuse |
| --- | --- |
| v-v: vertikaaltasapind |

h-h: horisontaaltasapind

läbib esilaterna fookuse

v-v: vertikaaltasapind

Joonis C

Märkus: Joonis näitab mõõtepunkte parempoolse liikluse jaoks. Vasakpoolse liikluse puhul asuvad punktid 7 ja 8 vastavates kohtades pildi paremal poolel.

---

4. LISA

Töötavate esilaternate fotomeetriliste näitajate püsivuse katsetamine

ESILATERNAKOOSTUDE KATSETAMINE

Pärast fotomeetriliste näitajate mõõtmist käesoleva eeskirja ettekirjutuste kohaselt kaugtule puhul väärtusele Emax vastavas punktis ja lähitule puhul punktides HV, 50 R ja B 50 L (või HV, 50 L ja B 50 R vasakpoolseks liikluseks määratud esilaternate puhul) katsetatakse töötava esilaternakoostu fotomeetriliste näitajate püsivust. Esilaternakoostu all mõeldakse laternakoostu koos seda ümbritsevate korpuse osade ja laternatega, mis võivad mõjutada selle soojust hajutavaid omadusi.

1.   FOTOMEETRILISTE NÄITAJATE PÜSIVUSE KATSETAMINE

Katsed tehakse kuivas ja tuulevaikses kohas õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C ning esilaternakoost asetatakse statiivile viisil, mis vastab esilaterna õigele paigutusele sõidukil.

1.1.   Puhas esilatern

Esilaternal lastakse töötada 12 tundi, nagu kirjeldatud punktis 1.1.1, ning seda kontrollitakse vastavalt punktile 1.1.2.

1.1.1.   Katsemenetlus

Esilaternal lastakse töötada ettenähtud aja järgmisel viisil.

1.1.1.1.

| a) | Kui tüübikinnitus antakse ainult ühele valgustusfunktsioonile (lähi- või kaugtulele), lülitatakse vastav hõõgniit ettenähtud ajaks sisse (1). |
| --- | --- |

a)

Kui tüübikinnitus antakse ainult ühele valgustusfunktsioonile (lähi- või kaugtulele), lülitatakse vastav hõõgniit ettenähtud ajaks sisse (1).

| b) | Vastastikku ühendatud kaugtulelaterna ja lähitulelaterna puhul (kahe hõõgniidiga lamp või kaks hõõglampi):
  kui taotleja deklaratsiooni kohaselt lülitatakse esilaterna kasutamisel samaaegselt sisse vaid üks hõõgniit, (2) tehakse katse vastavalt sellele tingimusele ning igal määratud funktsioonil lastakse töötada (1) punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust poole võrra väiksema ajavahemiku vältel.
  Kõigil ülejäänud juhtudel (2) (1) rakendatakse esilaterna suhtes sätestatud ajavahemiku vältel järgmist tsüklit:
  15 minutit on sisse lülitatud lähitule hõõgniit;
  5 minutit on sisse lülitatud kõik hõõgniidid. |
| --- | --- |

b)

Vastastikku ühendatud kaugtulelaterna ja lähitulelaterna puhul (kahe hõõgniidiga lamp või kaks hõõglampi):

kui taotleja deklaratsiooni kohaselt lülitatakse esilaterna kasutamisel samaaegselt sisse vaid üks hõõgniit, (2) tehakse katse vastavalt sellele tingimusele ning igal määratud funktsioonil lastakse töötada (1) punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust poole võrra väiksema ajavahemiku vältel.

Kõigil ülejäänud juhtudel (2) (1) rakendatakse esilaterna suhtes sätestatud ajavahemiku vältel järgmist tsüklit:

15 minutit on sisse lülitatud lähitule hõõgniit;

5 minutit on sisse lülitatud kõik hõõgniidid.

| c) | Grupeeritud valgustusfunktsioonide korral lülitatakse kõik need funktsioonid samaaegselt sisse üksikfunktsioonide kohta punktis a määratletud ajavahemiku jooksul, võttes arvesse ka punktis b osutatud vastastikku ühendatud valgustusfunktsioonide kasutamist, vastavalt tootja juhistele. |
| --- | --- |

c)

Grupeeritud valgustusfunktsioonide korral lülitatakse kõik need funktsioonid samaaegselt sisse üksikfunktsioonide kohta punktis a määratletud ajavahemiku jooksul, võttes arvesse ka punktis b osutatud vastastikku ühendatud valgustusfunktsioonide kasutamist, vastavalt tootja juhistele.

1.1.1.2.   Katsepinge

Pinget tuleb reguleerida nii, et rakendatav võimsus oleks 90 % hõõglampe käsitlevas eeskirjas (eeskiri nr 37) sätestatud maksimumvõimsusest.

Rakendatav võimsus peab kõikidel juhtudel olema kooskõlas 12 V nimipingega hõõglambi vastava väärtusega, välja arvatud juhul, kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et esilaternat võib kasutada teistsugusel pingel. Viimasel juhul tehakse katse hõõglambiga, millel on maksimaalne võimsus, mida tohib kasutada.

1.1.2.   Katsetulemused

1.1.2.1.   Visuaalne kontroll

Kui esilaterna temperatuur on ühtlustunud ümbritseva keskkonna temperatuuriga, tuleb esilaterna hajutiklaasi ja välimist hajutiklaasi (kui see on olemas) puhastada puhta niiske puuvillase lapiga. Seejärel kontrollitakse seda visuaalselt: esilaterna hajutiklaasil ega välimisel hajutiklaasil (selle olemasolul) ei tohi olla ühtki tuvastatavat moonutust, deformatsiooni, mõra ega värvimuutust.

1.1.2.2.   Fotomeetriline katse

Käesoleva eeskirja nõuete kohaselt tuleb fotomeetrilisi väärtusi kontrollida järgmistes punktides:

lähitule puhul:

50 R – B 50 L – HV parempoolseks liikluseks projekteeritud esilaternatel;

50 L – B 50 R – HV vasakpoolseks liikluseks projekteeritud esilaternatel;

kaugtule puhul:

väärtusele Emax vastav punkt.

Esilaterna aluse võimaliku kuumusdeformatsiooni arvessevõtmiseks võib teha teise joondamise (varju piiri asukoha muutumist käsitletakse käesoleva lisa punktis 2).

Lubatav erinevus fotomeetriliste näitajate ja enne testi mõõdetud väärtuste vahel on 10 %, mis sisaldab ka fotomeetriliste mõõtmiste lubatud viga.

1.2.   Määrdunud esilatern

Pärast esilaterna katsetamist punkti 1.1 kohaselt tuleb lasta sel pärast punktis 1.2.1 ettenähtud viisil ettevalmistamist töötada ühe tunni vältel punktis 1.1.1 kirjeldatud viisil ning seejärel kontrollida seda punktis 1.1.2 ettenähtud viisil.

1.2.1.   Esilaterna ettevalmistamine

1.2.1.1.   Katsesegu

1.2.1.1.1.   Esilaterna puhul, mille välimine hajutiklaas on klaasist,

peab esilaternale kantav vee ja saasteaine segu koosnema:

9 osast (kaalu järgi) kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm,

1 osast (kaalu järgi) taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm,

0,2 osast (kaalu järgi) NaCMC-st (3) ja

sobivast kogusest destilleeritud veest maksimaalse elektrijuhtivusega ≤ 1 mS/m.

Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva.

1.2.1.1.2.   Esilaterna puhul, mille välimine hajutiklaas on plastmaterjalist,

peab esilaternale kantav vee ja saasteaine segu koosnema:

9 osast (kaalu järgi) kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm,

1 osast (kaalu järgi) taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm,

0,2 osast (kaalu järgi) NaCMC-st (3),

13 osast (kaalu järgi) destilleeritud veest maksimaalse elektrijuhtivusega ≤ 1 mS/m ja

2 ±1 osast (kaalu järgi) pindaktiivsest ainest (4).

Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva.

1.2.1.2.   Katsesegu kandmine esilaternale

Katsesegu kantakse ühtlaselt tervele esilaterna valgust kiirgavale pinnale ja lastakse siis kuivada. Kirjeldatud menetlust korratakse, kuni valgustatuse väärtus on järgmiste, käesolevas lisas kirjeldatud tingimuste kohaselt mõõdetud punktide väärtustega võrreldes 15–20 % langenud:

lähi-/kaugtule ning ainult kaugtule puhul väärtusele Emax vastav punkt, ainult lähitulelaterna puhul parempoolse liikluse jaoks projekteeritud laternal 50 R ja 50 V (5), ainult lähitule puhul vasakpoolse liikluse jaoks projekteeritud laternal 50 L ja 50 V (5).

1.2.1.3.   Mõõteseadmed

Mõõteseadmed peavad olema samaväärsed esilaterna tüübikinnituskatsetel kasutatutega. Fotomeetrilises katses kasutatakse standardhõõglampi (võrdlushõõglampi).

2.   SOOJUSE MÕJUL TOIMUVA VARJU PIIRI VERTIKAALASENDI MUUTUMISE KATSE

Käesoleva katsega kontrollitakse, kas valgusvihu varju piiri kuumuse mõjul toimuv vertikaalasendist kõrvalenihkumine ei ületa töötavale lähitule esilaternale ettenähtud väärtust.

Esilaternaga, mida katsetati vastavalt punktile 1, tehakse katse nii, nagu on kirjeldatud punktis 2.1, eemaldamata esilaternat katseseadmelt ega muutmata selle asendit katseseadme suhtes.

2.1.   Katse

Katse tehakse kuivas ja tuulevaikses kohas, õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C.

Masstoodanguna valmistatud ning vähemalt ühe tunni jooksul vanandatud hõõglampi kasutades lülitatakse esilaterna lähituli sisse, esilaternat seejuures katseseadmest eemaldamata ega laterna asendit katseseadme suhtes muutmata. (Käesolevaks katseks reguleeritakse pinge niisuguseks, nagu on ette nähtud punktiga 1.1.1.2). Varju piiri horisontaalse osa asendit (joone vv ja punkti B 50 L (parempoolne liiklus) või punkti B 50 R (vasakpoolne liiklus) läbiva vertikaaljoone vahel) kontrollitakse vastavalt 3 minutit (r3) ja 60 minutit (r60) pärast esilaterna sisselülitamist.

Eespool kirjeldatud varju piiri asukohamuutust mõõdetakse mis tahes meetodil, mis tagab piisava täpsuse ja reprodutseeritavad tulemused.

2.2.   Katsetulemused

2.2.1.   Milliradiaanides väljendatud tulemused loetakse eesmise lähitulelaterna puhul vastuvõetavaks, kui esilaterna kohta registreeritud absoluutväärtus ΔrI = r3 – r60 ei ületa 1,0 mrad (ΔrI ≤ 1,0 mrad).

2.2.2.   Kui eespool osutatud väärtus ületab 1,0 mrad, kuid ei ületa 1,5 mrad (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1,5 mrad), tehakse punktis 2.1 kirjeldatud viisil uus katse teise esilaternaga, mille puhul on eelnevalt kolm korda järjest rakendatud allpool kirjeldatud tsüklit, et stabiliseerida laterna mehaanilised osad statiivil asendis, mis kajastab esilaterna korrektset paigutust sõidukil:

lähitulel lastakse töötada 1 tunni vältel (pinge tuleb reguleerida punktis 1.1.1.2 ettenähtud viisil),

latern lülitatakse 1 tunniks välja.

Esilaternatüüp loetakse vastuvõetavaks, kui esimese näidise kohta mõõdetud absoluutväärtuse ΔrI ja teise näidise puhul mõõdetud absoluutväärtuse ΔrII aritmeetiline keskmine ei ületa 1,0 mrad.

Formula

---

(1)  Kui katsetatav esilatern on grupeeritud ja/või vastastikku ühendatud signaallaternatega, peavad viimased olema sisse lülitatud kogu katse jooksul. Kui tegemist on suunatulelaternaga, peab see olema sisse lülitatud vilkuvas režiimis ning sisse- ja väljalülitamise perioodid peavad olema ligikaudu võrdsed.

(2)  Kui esilaterna vilgutamisel töötab korraga kaks või rohkem hõõgniiti, ei käsitata seda hõõgniitide normaalse samaaegse kasutamisena.

(3)  NaCMC on karboksümetüültselluloosi naatriumsool, mida tavaliselt tähistatakse lühendiga CMC. Segus kasutataval NaCMC-l peab temperatuuri 20 °C juures olema asendatud rühmade määr 0,6–0,7 ja viskoossus 200–300 cP 2 % lahuse puhul.

(4)  Koguse lubatud hälve tuleneb vajadusest saavutada määrdumine, mis valgub õigesti laiali kogu plastist hajutiklaasil.

(5)  Punkt 50 V asub 375 mm punktist HV allpool vertikaaljoonel V-V, kui ekraan on 25 m kaugusel.

---

5. LISA

Toodangu nõuetele vastavuse järelevalvemenetluse miinimumnõuded

1.   ÜLDOSA

1.1.   Mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast peetakse vastavusnõudeid käesoleva eeskirja kohaselt täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.

Masstoodanguna valmistatavate esilaternate vastavust fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele ei vaidlustata juhul, kui juhuslikult katsetamiseks valitud ja standardhõõglambiga varustatud esilaterna fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel:

1.2.1.   ei erine ükski mõõdetud väärtus käesolevas eeskirjas ettenähtud väärtustest rohkem kui 20 %. Väärtuste B 50 L (või R) ja III piirkonna puhul võib maksimumhälve ebasoodsas suunas olla vastavalt:

| B 50 L (või R): | 0,2 luksile vastavalt 20 % |
| --- | --- |
| | 0,3 luksile vastavalt 30 % |
| III piirkond: | 0,3 luksile vastavalt 20 % |
| | 0,45 luksile vastavalt 30 % |

B 50 L (või R):

0,2 luksile vastavalt 20 %

0,3 luksile vastavalt 30 %

III piirkond:

0,3 luksile vastavalt 20 %

0,45 luksile vastavalt 30 %

ega juhul, kui

1.2.2.1.   lähitule puhul on käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtused täidetud punktis HV (lubatud hälbega +0,2 luksi) ja sama suunatuse korral vähemalt ühes punktis igal mõõteekraani (25 m kaugusel) järgmiste punktide ümber 15 cm raadiusega ringjoonega piiratud alal: B 50 L (või R) (1) (lubatud hälbega +0,1 luksi), 75 R (või L), 50 V, 25 R, 25 L; ja kogu IV piirkonna alal, mis ei ole rohkem kui 22,5 cm joonest 25 R või 25 L kõrgemal;

1.2.2.2.   ja kui HV asub kaugtule puhul samavalgustustihedusjoone 0,75 Emax piires, kehtib kõikides käesoleva eeskirja punkti 6.3.2 kohaselt määratletud mõõtepunktides maksimumväärtustele lubatud hälve +20 % ja miinimumväärtustele lubatud hälve –20 %.

1.2.3.   Kui eespool kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, on lubatud esilaterna asendi muutmine tingimusel, et valgusvihu telje ümberpaiknemine ei ületa külgsuunas 1° paremale või vasakule (2).

1.2.4.   Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid teist standardhõõglampi kasutades.

1.3.   Varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks kohaldatakse järgmist menetlust.

Ühte esilaternanäidist katsetatakse vastavalt 4. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetlusele pärast seda, kui näidisele on kolm korda järjest rakendatud 4. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit.

Esilatern loetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa1,5 mrad.

Kui nimetatud väärtus on suurem kui 1,5 mrad, kuid ei ületa 2,0 mrad, katsetatakse teist esilaternat ning seejärel ei tohi mõlemale näidisele registreeritud absoluutsete väärtuste keskmine ületada 1,5 mrad.

1.4.   Kui tegemist on esilaternaga, milles kasutatakse A-standardile vastava värvustemperatuuriga hõõglampi, tuleb järgida värvsuskoordinaate.

Kui värvitu hõõglambiga varustatud esilatern kiirgab valikkollast valgust, peavad selle fotomeetrilised tööparameetrid vastama käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustele, mida on korrutatud koefitsiendiga 0,84.

2.   MIINIMUMNÕUDED TOOTJAPOOLSELE NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLILE

Tüübikinnitusmärgi omanik peab sobiva ajavahemiku järel tegema igale esilaternatüübile vähemalt järgmised katsed. Katsed peavad vastama käesoleva eeskirja sätetele.

Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katsetüübi nõuetele, tuleb võtta muud näidised ja katsetada neid. Tootja peab võtma meetmeid, et tagada toodangu vastavus nõuetele.

2.1.   Katsete laad

Käesoleva eeskirja nõuetele vastavuse katsed tehakse fotomeetriliste omaduste ning varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks.

2.2.   Katsemeetodid

2.2.1.   Katsed tehakse üldiselt käesolevas eeskirjas kirjeldatud meetodite järgi.

2.2.2.   Tootja tehtavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada võrdväärseid meetodeid. Tootjal on kohustus tõendada, et kasutatavad meetodid on käesolevas eeskirjas sätestatud meetoditega võrdväärsed.

2.2.3.   Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõteandmete vastandamist pädeva asutuse teostatud mõõtmistulemustele.

2.2.4.   Kõikidel juhtudel, kuid eriti halduslikul kontrollimisel ja näidiste võtmisel, tuleb võrdlusmeetoditena kasutada käesolevas eeskirjas sätestatud meetodeid.

2.3.   Näidiste võtmine

Esilaternate näidised valitakse ühtliku partii hulgast juhuslikkuse põhimõttel. Ühtlik partii tähendab tootja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi esilaternate rühma.

Hindamine hõlmab tavaliselt üksikute tehaste seeriatoodangut. Tootja võib siiski koguda sama tüübi kohta andmeid eri tehastest, kui need tehased töötavad sama kvaliteedisüsteemi ja -juhtimise alusel.

2.4.   Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised näitajad

Näidisteks valitud esilaternatega tehakse fotomeetrilised mõõtmised käesolevas eeskirjas ettenähtud punktides, tulemid võetakse kaugtule puhul väärtusele Emax vastavast punktist ja punktidest HV, (3) HL ja HR (4) ning lähitule puhul punktidest B 50 L (või R), HV, 50 V, 75 R (või L) ja 25 L (või R) (vt 3. lisa joonis).

2.5.   Nõuetele vastavuse kriteeriumid

Tootja peab katsetulemused statistiliselt töötlema ning määratlema koos pädeva asutusega oma toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid nii, et on täidetud käesoleva eeskirja punktis 12.1 sätestatud toodete nõuetele vastavuse hindamise nõuded.

Toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid peavad olema niisugused, et 7. lisas kirjeldatud juhusliku kontrollnäidise (esimese võetud näidise) puhul on kontrolli läbimise minimaalne tõenäosus 0,95 (95 % usaldatavusega).

---

(1)  Sulgudes olevad tähed viitavad vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud esilaternatele.

(2)  Vaata määruse vastavat joonealust märkust.

(3)  Kui kaugtuli on vastastikku ühendatud lähitulega, on HV kaugtule puhul sama mõõtmispunkt kui lähitule puhul.

(4)  HL ja HR: punktid joonel hh, mis asuvad punktist HV vastavalt 1,125 m vasakul ja paremal.

---

6. LISA

Plastmaterjalist hajutiklaasidega laternatele esitatavad nõuded – hajutiklaasi või materjalinäidiste ja laternakoostude katsetamine

1.   ÜLDISED NÕUDED

1.1.   Vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.4 katsetamiseks antud näidised peavad vastama käesoleva lisa punktides 2.1–2.5 esitatud nõuetele.

1.2.   Vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.3 katsetamiseks antud plastmaterjalist hajutiklaasidega laternakoostude kaks näidist peavad hajutiklaasi materjali suhtes vastama käesoleva lisa punktis 2.6 esitatud nõuetele.

1.3.   Plastmaterjalist hajutiklaaside näidistele või materjalinäidistele koos peegeldiga, millele on ette nähtud paigaldada hajutiklaas (kui peegeldi on kasutusel), tehakse tüübikinnituskatsed käesoleva lisa 1. liite tabelis A määratletud kronoloogilises järjekorras.

1.4.   Kui aga tootja suudab tõendada, et toode on juba läbinud punktidega 2.1–2.5 ettenähtud katsed või mõne muu eeskirja kohased võrdväärsed katsed, ei ole nimetatud katseid vaja korrata; kohustuslikud on ainult 1. liite tabelis B ettenähtud katsed.

2.   KATSED

2.1.   Vastupidavus temperatuurimuutustele

2.1.1.   Katsed

Kolme uut näidist (hajutiklaasi) katsetatakse temperatuuri ja suhtelise õhuniiskuse muutumise viie tsükli jooksul vastavalt järgmisele programmile:

3 tundi temperatuuril 40 °C ± 2 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 85–95 %;

1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %;

15 tundi temperatuuril –30 °C ± 2 °C;

1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %; 3 tundi temperatuuril 80 °C ± 2 °C;

1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %.

Enne seda katset tuleb näidiseid hoida vähemalt neli tundi temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %.

Märkus: näidiste ühetunnine temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoidmine peab sisaldama termilise šoki ärahoidmiseks vajalikku ühelt temperatuurilt teisele ülemineku etappi.

2.1.2.   Fotomeetrilised mõõtmised

2.1.2.1.   Meetod

Enne ja pärast katset tehakse näidiste fotomeetrilised mõõtmised.

Mõõtmised tehakse standardlaternaga järgmistes punktides:

lähitulelaterna või lähi- ja kaugtulega laterna lähitulega punktides B 50 L ja 50 R (B 50 R ja 50 L vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud laternate puhul);

kaugtulelaterna või kaug- ja lähitulelaterna kaugtulega väärtuse Emax suunas.

2.1.2.2.   Tulemused

Igal näidisel enne ja pärast katset mõõdetud fotomeetriliste väärtuste erinevus ei tohi ületada 10 %, mille hulka kuulub fotomeetrilise menetluse lubatud hälve.

2.2.   Vastupidavus atmosfäärimõjudele ja keemilistele mõjuritele

2.2.1.   Vastupidavus atmosfäärimõjudele

Kolmele uuele näidisele (hajutiklaasile või materjalinäidisele) rakendatakse kiirgust allikast, mille energia spektraaljaotus on samasugune kui mustal kehal temperatuuril vahemikus 5 500–6 000 K. Kiirgusallika ja näidiste vahele asetatakse sobivad filtrid, et minimeerida alla 295 nm ja üle 2 500 nm lainepikkusega kiirgust. Näidistele rakendatakse energeetilist valgustust võimsusega 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 nii pikaks ajaks, et näidiste poolt saadav valgusenergia on 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Katseseadises näidiste tasemele paigutatud mustal paneelil mõõdetud temperatuur peab olema 50 °C ± 5 °C. Ühtlase kiirguse tagamiseks peavad näidised pöörlema ümber kiirgusallika kiirusega, mis jääb vahemikku 1–5 p/min.

Näidistele piserdatakse destilleeritud vett juhtivusega alla 1 mS/m temperatuuril 23 °C ± 5 °C vastavalt järgmisele tsüklile:

| ihustamine: | 5 minutit; |
| --- | --- |
| kuivatamine: | 25 minutit. |

ihustamine:

5 minutit;

kuivatamine:

25 minutit.

2.2.2.   Vastupidavus keemilistele mõjuritele

Pärast punktis 2.2.1 kirjeldatud katset ja punktis 2.2.3.1 kirjeldatud mõõtmist töödeldakse kolme nimetatud näidist punktis 2.2.2.2 kirjeldatud viisil punktis 2.2.2.1 määratletud seguga.

2.2.2.1.   Katsesegu

Katsesegu koosneb (mahu järgi) 61,5 protsendist n-heptaanist, 12,5 protsendist tolüeenist, 7,5 protsendist etüültetrakloriidist, 12,5 protsendist triklooretüleenist ja 6 protsendist ksüleenist.

2.2.2.2.   Katsesegu pealekandmine

Niisutada (ISO 105 kohast) puuvillasest riidest lappi, kuni see on punktis 2.2.2.1 kirjeldatud segust märg, ja hõõruda sellega näidise välispinda enne 10 sekundi möödumist 10 minutit survega 50 N/cm2, mis vastab 14 × 14 mm suurusega katsepinnal jõule 100 N.

Nimetatud kümneminutilise ajavahemiku jooksul niisutatakse lappi seguga uuesti, nii et pealekantav vedelik oleks koostiselt jätkuvalt identne ettenähtud katseseguga.

Pealekandmise ajal on pragude tekkimise ärahoidmiseks lubatud näidisele rakendatavat survet kompenseerida.

2.2.2.3.   Puhastamine

Pärast katsesegu pealekandmist kuivatatakse näidiseid välisõhus ja pestakse seejärel punktis 2.3 (Vastupidavus puhastusainetele) kirjeldatud lahusega temperatuuril 23 °C ± 5° C. Seejärel tuleb näidiseid temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoolikalt loputada destilleeritud veega, mis ei sisalda üle 0,2 protsendi lisandeid, ja pühkida seejärel pehme lapiga.

2.2.3.   Tulemused

2.2.3.1.   Pärast atmosfäärimõjudele vastupidavuse katset ei tohi näidiste välispinnas olla pragusid, kriimustusi, mõrasid ega deformatsioone ja läbipaistvuse muutumise keskmine väärtus

Δt = (T2 – T3)/T2, mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,020

(Δtm ≤ 0,020).

2.2.3.2.   Pärast keemilistele ainetele vastupidavuse katset ei tohi näidistel olla keemiliste ainete jälgi, mis võivad põhjustada muutusi valguse hajumises, mille keskhälve Δd = (T5 – T4)/T2, mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,020

(Δdm ≤ 0,020).

2.3.   Vastupidavus puhastusainetele ja süsivesinikele

2.3.1.   Vastupidavus puhastusainetele

Kolme näidise (hajutiklaasi või materjalinäidise) välispinda kuumutatakse temperatuurini 50 °C ± 5 °C ja kastetakse seejärel viieks minutiks segusse, mille temperatuur on 23 °C ± 5 °C ja mis koosneb 99 osast destilleeritud veest maksimaalse lisandite sisaldusega 0,02 % ja ühest osast alküülarüülsulfonaadist.

Katse lõpul kuivatatakse näidiseid temperatuuril 50 °C ± 5 °C. Näidiste pinda puhastatakse niiske lapiga.

2.3.2.   Vastupidavus süsivesinikele

Seejärel hõõrutakse kolme näidise välispinda ühe minuti jooksul kergelt lapiga, mida on immutatud 70 % (mahu järgi) n-heptaanist ja 30 % tolüeenist koosnevas segus, ning kuivavatakse seejärel välisõhus.

2.3.3.   Tulemused

Pärast kahe nimetatud katse järjestikust tegemist ei tohi läbipaistvuse muutumise keskmine väärtus Δt = (T2 – T3)/T2, mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ületada 0,010

(Δtm ≤ 0,010).

2.4.   Vastupidavus mehaanilisele kulumisele

2.4.1.   Mehaanilise kulumise katse meetod

Kolme uue näidise (hajutiklaasi) välispinnale rakendatakse ühtlase mehaanilise kulutamise katset meetodil, mida on kirjeldatud käesoleva lisa 3. liites.

2.4.2.   Tulemused

Pärast nimetatud katset mõõdetakse muutusi:

läbipaistvuses: Δ t = (T2 – T3)/T2

ja valguse hajumises: Δ d = (T5 – T4)/T2

vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele käesoleva eeskirja punktis 2.2.4.1.1 määratletud alal. Kolme näidise keskmine väärtus peab vastama järgmistele tingimustele: Δ tm ≤ 0,100; Δ dm ≤ 0,050.

2.5.   Pinnete olemasolul: pinnete nakkekatse

2.5.1.   Näidise ettevalmistamine

Hajutiklaasi pindesse lõigatakse žiletiteraga või nõelaga 20 mm × 20 mm suurune ruudustik ruutude suurusega umbes 2 mm × 2 mm. Terale või nõelale avaldatav surve peab olema piisav vähemalt pinde läbilõikamiseks.

2.5.2.   Katse kirjeldus

Kasutage kleeplinti nakkejõuga 2 N / laiuse cm ± 20 %, mida mõõdetakse käesoleva lisa 4. liites määratletud standardtingimustes. Nimetatud kleeplint, mille laius peab olema vähemalt 25 mm, surutakse vähemalt 5 minutiks vastu punktis 2.5.1 kirjeldatud viisil ettevalmistatud pinda.

Seejärel koormatakse kleeplinti nii, et katsetatava pinna nakkejõu suhtes rakendub vastava pinna suhtes risti mõjuv vastujõud. Selles faasis tõmmatakse kleeplint ühtlase kiirusega 1,5 m/s ±0,2 m/s pinnalt ära.

2.5.3.   Tulemused

Ruudustikuga piirkonnas ei tohi esineda märgatavaid kahjustusi. Ruutude lõikepunktides või lõigete servades on kahjustused lubatud juhul, kui kahjustatud piirkond ei ületa 15 % ruudustikuga ala pindalast.

2.6.   Plastmaterjalist hajutiklaasiga esilaternakoostu katsetamine

2.6.1.   Hajutiklaasi pinna vastupidavus mehaanilisele kulumisele

2.6.1.1.   Katsed

Laternanäidise nr 1 hajutiklaasiga tehakse punktis 2.4.1 kirjeldatud katse.

2.6.1.2.   Tulemused

Pärast katset ei tohi esilaternaga tehtud käesoleva eeskirja kohaste fotomeetriliste mõõtmiste tulemused ületada punktide B 50 L ja HV jaoks ettenähtud maksimumväärtusi rohkem kui 30 % võrra ega olla rohkem kui 10 % võrra väiksemad punkti 75 R jaoks ettenähtud miinimumväärtustest (vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud esilaternate puhul tuleb arvestada punktidega B 50 R, HV ja 75 L).

2.6.2.   Pinnete olemasolul: pinnete nakkekatse

Laternanäidise nr 2 hajutiklaasiga tehakse punktis 2.5 kirjeldatud katse.

3.   TOODANGU NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMINE

Hajutiklaaside valmistamiseks kasutatavate materjalidega seoses käsitatakse seeriasse kuuluvaid laternaid käesoleva eeskirja nõuetele vastavaks, kui:

3.1.1.   pärast keemilistele mõjuritele, puhastusainetele ja süsivesinikele vastupidavuse katseid ei esine näidiste välispinnal palja silmaga märgatavaid pragusid, täkkeid ega deformatsioone (vt punktid 2.2.2, 2.3.1 ja 2.3.2);

3.1.2.   pärast punktis 2.6.1.1 kirjeldatud katset jäävad punktis 2.6.1.2 nimetatud mõõtepunktide fotomeetrilised väärtused vastavusse käesoleva eeskirjaga toodangu nõuetele vastavuse suhtes kehtestatud piirnormidega.

3.2.   Kui katsetulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid juhuslikkuse põhimõttel valitud teise esilaternanäidisega.

1. LIIDE

TÜÜBIKINNITUSKATSETE KRONOLOOGILINE JÄRJEKORD

A.   Plastmaterjalide katsetamine (hajutiklaasid või materjalinäidised, mis on katsetamiseks esitatud vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.4)

| Näidised Katsed | Hajutiklaasid või materjalinäidised | Hajutiklaasid |
| --- | --- | --- |
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| 1.1. | Piiratud fotomeetri-lised parameetrid
  (punkt 2.1.2) | | | | | | | | | | x | x | x | |
| 1.1.1. | Temperatuurimuutus
  (punkt 2.1.1) | | | | | | | | | | x | x | x | |
| 1.1.2. | Piiratud fotomeetrilised parameetrid
  (punkt 2.1.2) | | | | | | | | | | x | x | x | |
| 1.2.1. | Läbipaistvuse mõõtmine | x | x | x | x | x | x | x | x | x | | | | |
| 1.2.2. | Valguse hajumise mõõtmine | x | x | x | | | | x | x | x | | | | |
| 1.3. | Atmosfäärimõjurid
  (2.2.1) | x | x | x | | | | | | | | | | |
| 1.3.1. | Läbipaistvuse mõõtmine | x | x | x | | | | | | | | | | |
| 1.4. | Keemilised mõjurid
  (punkt 2.2.2) | x | x | x | | | | | | | | | | |
| 1.4.1. | Valguse hajumise mõõtmine | x | x | x | | | | | | | | | | |
| 1.5. | Puhastusained
  (punkt 2.3.1) | | | | x | x | x | | | | | | | |
| 1.6. | Süsivesinikud
  (punkt 2.3.2) | | | | x | x | x | | | | | | | |
| 1.6.1. | Läbipaistvuse mõõtmine | | | | x | x | x | | | | | | | |
| 1.7. | Kulumine
  (punkt 2.4.1) | | | | | | | x | x | x | | | | |
| 1.7.1. | Läbipaistvuse mõõtmine | | | | | | | x | x | x | | | | |
| 1.7.2. | Valguse hajumise mõõtmine | | | | | | | x | x | x | | | | |
| 1.8. | Nake
  (punkt 2.5) | | | | | | | | | | | | | x |

Näidised Katsed

Hajutiklaasid või materjalinäidised

Hajutiklaasid

1

2

3

4

5

6

7

8

9

10

11

12

13

1.1.

Piiratud fotomeetri-lised parameetrid

(punkt 2.1.2)

x

x

x

1.1.1.

Temperatuurimuutus

(punkt 2.1.1)

x

x

x

1.1.2.

Piiratud fotomeetrilised parameetrid

(punkt 2.1.2)

x

x

x

1.2.1.

Läbipaistvuse mõõtmine

x

x

x

x

x

x

x

x

x

1.2.2.

Valguse hajumise mõõtmine

x

x

x

x

x

x

1.3.

Atmosfäärimõjurid

(2.2.1)

x

x

x

1.3.1.

Läbipaistvuse mõõtmine

x

x

x

1.4.

Keemilised mõjurid

(punkt 2.2.2)

x

x

x

1.4.1.

Valguse hajumise mõõtmine

x

x

x

1.5.

Puhastusained

(punkt 2.3.1)

x

x

x

1.6.

Süsivesinikud

(punkt 2.3.2)

x

x

x

1.6.1.

Läbipaistvuse mõõtmine

x

x

x

1.7.

Kulumine

(punkt 2.4.1)

x

x

x

1.7.1.

Läbipaistvuse mõõtmine

x

x

x

1.7.2.

Valguse hajumise mõõtmine

x

x

x

1.8.

Nake

(punkt 2.5)

x

B.   Laternakoostude katsetamine (katsetamiseks esitatud vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.3)

| Katsed | Näidis nr |
| --- | --- |
| 1 | 2 |
| 2.1. | Kulumine (punkt 2.6.1.1) |

Katsed

Näidis nr

1

2

2.1.

Kulumine (punkt 2.6.1.1)

x

| 2.2. | Fotomeetria (punkt 2.6.1.2) |
| --- | --- |

2.2.

Fotomeetria (punkt 2.6.1.2)

x

| 2.3. | Nake (punkt 2.6.2) |
| --- | --- |

2.3.

Nake (punkt 2.6.2)

x

2. LIIDE

Valguse hajumise ja läbipaistvuse mõõtmise meetod

1.   MÕÕTESEADMED

(vt joonis)

Kollimaatori K valgusvihku poolhajuvusega β/2 = 17,4 × 10 rd piiratakse diafragmaga DT, mille ava on 6 mm ja mille vastu asetatakse näidisealus.

Konvergentne akromaatiline lääts L2, mida on korrigeeritud sfäärilise moonutuse suhtes, ühendab diafragmat DT fotomeetri anduriga R; läätse L2 diameeter peab olema selline, et see ei kataks näidise poolt hajutatavat valgust koonuse ulatuses, mille ülemine poolnurk on β/2 = 14°.

Ringdiafragma DD nurkadega αo/2 = 1° ja αmax/2 = 12° asetatakse läätse L2 kujutise fokaaltasandisse.

Diafragma läbipaistmatu keskmine osa on vajalik otsesest valgusallikast saabuva valguse kõrvaldamiseks. Diafragma keskmist osa peab olema võimalik valgusvihust niimoodi eemaldada, et see lähtestub täpselt esialgsesse asendisse.

Vahekaugus L2 DT ja läätse L2 fookuskaugus F2 (1) valitakse nii, et kujutis DT katab täielikult anduri R.

Kui esialgselt langevat valgust väljendatakse tuhandetes ühikutes, peab iga lugemi absoluutne täpsus olema väiksem kui üks ühik.

2.   MÕÕTMISED

Tuleb võtta järgmised lugemid.

| Lugem | Näidisega | DD keskmise osaga | Iseloomustav suurus |
| --- | --- | --- | --- |
| T1 | ei | ei | Langeva valgusvoo esimene lugem |
| T2 | jah (enne katset) | ei | Uue materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° C moodustatud väljal |
| T3 | jah (pärast katset) | ei | Uue materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° C moodustatud väljal |
| T4 | jah (enne katset) | jah | Uue materjali poolt hajutatud valgusvoog |
| T5 | jah (pärast katset) | jah | Katsetatud materjali poolt hajutatud valgusvoog |

Lugem

Näidisega

DD keskmise osaga

Iseloomustav suurus

T1

ei

ei

Langeva valgusvoo esimene lugem

T2

jah (enne katset)

ei

Uue materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° C moodustatud väljal

T3

jah (pärast katset)

ei

Uue materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° C moodustatud väljal

T4

jah (enne katset)

jah

Uue materjali poolt hajutatud valgusvoog

T5

jah (pärast katset)

jah

Katsetatud materjali poolt hajutatud valgusvoog

---

(1)  Läätse L2 fookuskauguseks soovitatakse ligikaudu 80 mm.

3. LIIDE

PIHUSTUSKATSE MEETOD

1.   Katseseadmed

1.1.   Pihustuspüstol

Kasutatav pihustuspüstol peab olema varustatud 1,3 mm läbimõõduga düüsiga, mis võimaldab vedeliku voolukiirust 0,24 ±0,02 l/min töörõhul 6,0 bar – 0, +0,5 bar.

Nimetatud kasutustingimustes moodustuva lehvikukujulise liivajoa poolt kulutataval pinnal tekkiva mustri läbimõõt peab düüsist 380 mm ,mm kaugusel olema läbimõõduga 170 mm , mm.

1.2.   Katsesegu

Katsesegu koostis peab olema järgmine:

kvartsliiv, kõvadusega Mohri skaala järgi 7, terasuurusega 0–0,2 mm, ligikaudu normaaljaotusega ning nurgateguriga 1,8–2;

vesi, karedusega mitte üle 205g/m3, segus, mis sisaldab 25 g liiva liitri vee kohta.

2.   Katse

Laternate hajutiklaaside välispinnale lastakse üks kord või rohkem kordi toimida eespool kirjeldatud viisil moodustatud liivajoal. Juga tuleb pihustada katsetatava pinna suhtes ligikaudu risti.

Kulumist kontrollitakse ühe või mitme klaasinäidise abil, mis asetatakse võrdlusnäidis(t)ena katsetatavate hajutiklaaside lähedale. Segu pihustatakse pinnale, kuni valguse hajumise 2. liites kirjeldatud viisil mõõdetud muutumine näidistel vastab järgmisele väärtusele:

Formula

Kogu katsetatava pinna ühtlase kulumise kontrollimiseks võib kasutada mitut võrdlusnäidist.

4. LIIDE

KLEEPLINDI NAKKEKATSE

1.   EESMÄRK

Käesolev meetod võimaldab määrata standardtingimustes kleeplindi lineaarset nakkejõudu klaasplaadi suhtes.

2.   PÕHIMÕTE

Jõu mõõtmine, mis on vajalik kleeplindi klaasplaadilt 90° nurga all eemaldamiseks.

3.   ETTENÄHTUD KESKKONNATINGIMUSED

Ümbritseva keskkonna temperatuur peab olema 23 °C ± 5 °C ja suhteline õhuniiskus 65 ± 15 %.

4.   KATSETÜKID

Enne katsetamist konditsioneeritakse näidiseks oleva kleeplindi rulli 24 tunni jooksul ettenähtud keskkonnatingimustel (vt punkt 3).

Igast rullist katsetatakse viit 400 mm pikkust katsetükki. Need võetakse rullist pärast kolme pealmise kihi kõrvaldamist.

5.   MENETLUS

Katse tuleb teha punktis 3 kirjeldatud keskkonnatingimustes.

Võetakse viis katsetükki, keerates linti radiaalsuunas lahti kiirusel ca 300 mm/s. Seejärel kinnitatakse katsetükid järgneva 15 sekundi jooksul järgmisel viisil.

Lint kantakse sõrme pideva pikisuunalise hõõruva liigutusega, liigselt klaasplaadile surumata, nii et lindi ja klaasplaadi vahele ei jääks õhumulle.

Klaasplaadile kinnitatud lint jäetakse 10 minutiks ettenähtud keskkonnatingimustesse.

Eemaldatakse umbes 25 mm pikkune katsetükk plaadilt katsetükiga risti olevas tasapinnas. Plaat kinnitatakse ja lindi vaba ots painutatakse 90° all tagasi. Rakendatakse jõudu nii, et lindi ja plaadi eraldusjoon on selle jõu ja plaadi suhtes risti.

Tõmmatakse linti selle eemaldamiseks kiirusega 300 mm/s ± 30 mm/s ja registreeritakse selleks vajalik jõud.

6.   TULEMUSED

Saadud viis väärtust tuleb seada suuruse järjekorda ja võtta mõõtmistulemuseks mediaan. Nimetatud väärtust väljendatakse njuutonites lindi laiuse sentimeetri kohta.

---

7. LISA

NÄIDISTE VÕTMISE MIINIMUMNÕUDED

1.   ÜLDOSA

1.1.   Vastavusnõudeid peetakse käesoleva eeskirja nõuete kohaselt, kui neid on, mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.

Masstoodanguna valmistatavate esilaternate vastavust fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele ei vaidlustata juhul, kui juhuslikult katsetamiseks valitud ja standardhõõglambiga varustatud esilaterna fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel:

1.2.1.   ei erine ükski mõõdetud väärtus käesolevas eeskirjas ettenähtud väärtustest rohkem kui 20 %. Väärtuste B 50 L (või R) ja III piirkonna puhul võib maksimumhälve ebasoodsas suunas olla vastavalt:

B 50 L (või R): 0,2 luksile vastavalt 20 %

0,3 luksile vastavalt 30 %

III piirkond: 0,3 luksile vastavalt 20 %

0,45 luksile vastavalt 30 %

või kui

1.2.2.1.   lähitule puhul on käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtused täidetud punktis HV (lubatud hälbega +0,2 luksi) ja sama suunatuse korral vähemalt ühes punktis igal mõõteekraani (25 m kaugusel) järgmiste punktide ümber 15 cm raadiusega ringjoonega piiratud alal: B 50 L (või R) (lubatud hälbega +0,1 luksi), 75 R (või L), 50 V, 25 R; ja kogu IV piirkonna alal, mis ei ole rohkem kui 22,5 cm joonest 25 R ja 25 L kõrgemal;

1.2.2.2.   ja kui HV asub kaugtule puhul samavalgustustihedusjoone 0,75 Emax piires, kehtib kõikides käesoleva eeskirja punkti 6.3.2 kohaselt määratletud mõõtepunktides maksimumväärtustele lubatud hälve +20 % ja miinimumväärtustele lubatud hälve –20 %. Viitemärki ei võeta arvesse.

1.2.3.   Kui eespool kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, on lubatud esilaterna asendi muutmine tingimusel, et valgusvihu telje ümberpaiknemine ei ületa külgsuunas 1° paremale või vasakule.

1.2.4.   Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid teist standardhõõglampi kasutades.

1.2.5.   Ilmsete defektidega esilaternaid ei võeta arvesse.

1.2.6.   Viitemärki ei võeta arvesse.

1.3.   Kui tegemist on esilaternaga, milles kasutatakse A-standardile vastava värvustemperatuuriga hõõglampi, tuleb järgida värvsuskoordinaate.

Kui värvitu hõõglambiga varustatud esilatern kiirgab valikkollast valgust, korrutatakse selle fotomeetrilisi tööparameetreid koefitsiendiga 0,84.

2.   ESIMENE NÄIDISTE VÕTMINE

Esimesel näidise võtmisel valitakse juhuslikkuse põhimõttel neli esilaternat. Esimese kahe laterna näidis märgistatakse A-tähega, teise kahe laterna näidis B-tähega.

2.1.   Nõuetele vastavust ei vaidlustata

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavust juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekanded ebasoodsas suunas on järgmised:

2.1.1.1.   näidis A

| A1: | ühel esilaternal 0 % |
| --- | --- |
| | ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % |
| A2: | mõlemal esilaternal rohkem kui 0 % |
| | kuid mitte rohkem kui 20 % |
| | edasi näidisele B |

A1:

ühel esilaternal 0 %

ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %

A2:

mõlemal esilaternal rohkem kui 0 %

kuid mitte rohkem kui 20 %

edasi näidisele B

2.1.1.2.   näidis B

| B1: | mõlemal esilaternal 0 % |
| --- | --- |

B1:

mõlemal esilaternal 0 %

2.1.2.   või kui näidise A puhul on täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

2.2.   Nõuetele vastavus vaidlustatakse

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja nõuda tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

2.2.1.1.   näidis A

| A3: | ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % |
| --- | --- |
| | ühel esilaternal rohkem kui 20 % |
| | kuid mitte rohkem kui 30 % |

A3:

ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %

ühel esilaternal rohkem kui 20 %

kuid mitte rohkem kui 30 %

2.2.1.2.   näidis B

| B2: | A2 korral |
| --- | --- |
| | ühel esilaternal rohkem kui 0 % |
| | kuid mitte rohkem kui 20 % |
| | ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % |
| B3: | A2 korral |
| | ühel esilaternal 0 % |
| | ühel esilaternal rohkem kui 20 % |
| | kuid mitte rohkem kui 30 % |

B2:

A2 korral

ühel esilaternal rohkem kui 0 %

kuid mitte rohkem kui 20 %

ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %

B3:

A2 korral

ühel esilaternal 0 %

ühel esilaternal rohkem kui 20 %

kuid mitte rohkem kui 30 %

2.2.2.   või kui näidise A puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

2.3.   Tüübikinnituse tühistamine

Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 13 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised:

2.3.1.   näidis A

| A4: | ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % |
| --- | --- |
| | ühel esilaternal rohkem kui 30 % |
| A5: | mõlemal esilaternal rohkem kui 20 % |

A4:

ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %

ühel esilaternal rohkem kui 30 %

A5:

mõlemal esilaternal rohkem kui 20 %

2.3.2.   näidis B

| B4: | A2 korral |
| --- | --- |
| | ühel esilaternal rohkem kui 0 % |
| | kuid mitte rohkem kui 20 % |
| | ühel esilaternal rohkem kui 20 % |
| B5: | A2 korral |
| | mõlemal esilaternal rohkem kui 20 % |
| B6: | A2 korral |
| | ühel esilaternal 0 % |
| | ühel esilaternal rohkem kui 30 % |

B4:

A2 korral

ühel esilaternal rohkem kui 0 %

kuid mitte rohkem kui 20 %

ühel esilaternal rohkem kui 20 %

B5:

A2 korral

mõlemal esilaternal rohkem kui 20 %

B6:

A2 korral

ühel esilaternal 0 %

ühel esilaternal rohkem kui 30 %

2.3.3.   või kui näidiste A ja B puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3.   KORDUV NÄIDISTE VÕTMINE

Katsete A3, B2 ja B3 puhul tuleb hiljemalt kaks kuud pärast teatamist võtta uued näidised: kahest esilaternast koosneva kolmanda näidise C ja kahest esilaternast koosneva neljanda näidise D, mis valitakse pärast toodangu ühtlustamist valminud laos oleva kauba hulgast.

3.1.   Nõuetele vastavust ei vaidlustata

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidise võtmise menetlusele ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavust juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

3.1.1.1.   näidis C

| C1: | ühel esilaternal 0 % |
| --- | --- |
| | ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % |
| C2: | mõlemal esilaternal rohkem kui 0 % |
| | kuid mitte rohkem kui 20 % |

C1:

ühel esilaternal 0 %

ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %

C2:

mõlemal esilaternal rohkem kui 0 %

kuid mitte rohkem kui 20 %

edasi näidisele D

3.1.1.2.   näidis D

| D1: | C2 korral mõlemal esilaternal 0 % |
| --- | --- |

D1:

C2 korral mõlemal esilaternal 0 %

3.1.2.   või kui näidise C puhul on täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3.2.   Nõuetele vastavus vaidlustatakse

Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja nõuda tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

3.2.1.1.   näidis D

| D2: | C2 korral |
| --- | --- |
| | ühel esilaternal rohkem kui 0 % |
| | kuid mitte rohkem kui 20 % |
| | ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % |

D2:

C2 korral

ühel esilaternal rohkem kui 0 %

kuid mitte rohkem kui 20 %

ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %

3.2.1.2.   või kui näidise C puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3.3.   Tüübikinnituse tühistamine

Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 14 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised:

3.3.1.   näidis C

| C3: | ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % |
| --- | --- |
| | ühel esilaternal rohkem kui 20 % |
| C4: | mõlemal esilaternal rohkem kui 20 % |

C3:

ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %

ühel esilaternal rohkem kui 20 %

C4:

mõlemal esilaternal rohkem kui 20 %

3.3.2.   näidis D

| D3: | C2 korral |
| --- | --- |
| | ühel esilaternal 0 või rohkem kui 0 % |
| | ühel esilaternal rohkem kui 20 % |

D3:

C2 korral

ühel esilaternal 0 või rohkem kui 0 %

ühel esilaternal rohkem kui 20 %

3.3.3.   või kui näidiste C ja D puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

4.   VARJU PIIRI VERTIKAALASENDI MUUTUMINE

Varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks kasutatakse järgmist menetlust.

Ühte vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele võetud näidise A esilaternat katsetatakse vastavalt 4. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetlusele pärast seda, kui sellele on kolm korda järjest rakendatud 4. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit. Esilatern loetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa 1,5 mrad.

Kui nimetatud väärtus on suurem kui 1,5 mrad, kuid ei ületa 2,0 mrad, katsetatakse teist näidise A esilaternat ning seejärel ei tohi mõlemale näidisele registreeritud absoluutsete väärtuste keskmine ületada 1,5 mrad.

Kui aga kõnealune 1,5 mrad nõue ei ole näidise A puhul täidetud, tehakse sama menetlus näidise B kahe esilaternaga ja Δr väärtus ei tohi neist kummagi puhul ületada 1,5 mrad.

Joonis 1

2 seadet

Esimene näidiste võtmine

4 juhuslikult valitud seadet jagatakse näidisteks A ja B

2 seadet

LÕPP

edasi näidisele B

LÕPP

Ühtlustamine

Tootjalt nõutakse toodangu nõuetele vastavaks muutmist

2 seadet

Korduv näidiste võtmine

4 juhuslikult valitud seadet jagatakse näidisteks C ja D

2 seadet

Näidise A võimalikud tulemused

Näidise C võimalikud tulemused

LÕPP

edasi näidisele D

LÕPP

ühtlustamine

Näidise D võimalikud tulemused

Näidise B võimalikud tulemused

Tüübi-kinnituse tühistamine

Maksimaalne kõrvalekalle piirväärtustest ebasoodsas suunas (protsentides)

---

| 10.7.2010 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 177/211 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2010

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 177/211

---

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumise kuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 viimasest versioonist, mis on kättesaadav Internetis: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 46 – ühtsed sätted, mis käsitlevad kaudse nähtavuse seadmete tüübikinnitust ja mootorsõidukite tüübikinnitust seose nende seamete paigaldamisega

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

02-seeria muudatuste 4. täiendus – jõustumise kuupäev: 22. juuli 2009

4. täienduse 1. parandus – jõustumise kuupäev: 11 november 2009

SISUKORD

EESKIRI

| 1. | Kohaldamisala |
| --- | --- |

1.

I.   KAUDSE NÄHTAVUSE SEADMED

| 2. | Mõisted |
| --- | --- |

2.

| 3. | Tüübikinnituse taotlemine |
| --- | --- |

3.

| 4. | Märgistus |
| --- | --- |

4.

| 5. | Tüübikinnituse andmine |
| --- | --- |

5.

| 6. | Nõuded |
| --- | --- |

6.

| 6.1. | Peeglid |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Muud kaudse nähtavuse seadmed kui peeglid |
| --- | --- |

6.2.

| 7. | Kaudse nähtavuse seadme tüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine |
| --- | --- |

7.

| 8. | Toodangu nõuetele vastavus |
| --- | --- |

8.

| 9. | Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral |
| --- | --- |

9.

| 10. | Tootmise lõplik peatamine |
| --- | --- |

10.

| 11. | Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ning haldusasutuste nimed ja aadressid |
| --- | --- |

11.

II.   KAUDSE NÄHTAVUSE SEADMETE PAIGALDAMINE

| 12. | Mõisted |
| --- | --- |

12.

| 13. | Tüübikinnituse taotlemine |
| --- | --- |

13.

| 14. | Tüübikinnituse andmine |
| --- | --- |

14.

| 15. | Nõuded |
| --- | --- |

15.

| 16. | Sõidukitüübi muudatused ja tüübikinnituse laiendamine |
| --- | --- |

16.

| 17. | Toodangu nõuetele vastavus |
| --- | --- |

17.

| 18. | Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral |
| --- | --- |

18.

| 19. | Tootmise lõplik peatamine |
| --- | --- |

19.

| 20. | Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste talituste ja haldusasutuste nimed ja aadressid |
| --- | --- |

20.

| 21. | Üleminekusätted |
| --- | --- |

21.

LISAD

| 1. lisa | Kaudse nähtavuse seadme tüübikinnituse teatise näidis |
| --- | --- |

1. lisa

| 2. lisa | Sõiduki tüübikinnituse teatise näidis seoses kaudse nähtavuse seadmete paigaldamisega |
| --- | --- |

2. lisa

| 3. lisa | Teatis kaudse nähtavuse seadme tüübile tüübikinnituse andmise (tüübikinnituse laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või tootmise lõpliku lõpetamise) kohta vastavalt eeskirjale nr 46 |
| --- | --- |

3. lisa

| 4. lisa | Teatis sõidukitüübile tüübikinnituse andmise (tüübikinnituse laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või tootmise lõpliku lõpetamise) kohta vastavalt määrusele nr 46 seoses kaudse nähtavuse seadmete paigaldamisega |
| --- | --- |

4. lisa

| 5. lisa | Kaudse nähtavuse seadme tüübikinnitusmärgi kujundus |
| --- | --- |

5. lisa

| 6. lisa | Peegeldusvõime määramise katsemeetod |
| --- | --- |

6. lisa

| 7. lisa | Peegli peegelduspinna kumerusraadiuse r kindlaksmääramise kord |
| --- | --- |

7. lisa

| 8. lisa | Mootorsõidukite istekohtade H-punkti ja rindkere tegeliku kaldenurga kindlaksmääramise kord |
| --- | --- |

8. lisa

| 1. liide. | Kolmemõõtmelise H-punkti seadme kirjeldus |
| --- | --- |

1. liide.

| 2. liide. | Kolmemõõtmeline taustsüsteem |
| --- | --- |

2. liide.

| 3. liide. | Istekohtade võrdlusandmed |
| --- | --- |

3. liide.

| 9. lisa | (reserveeritud) |
| --- | --- |

9. lisa

| 10. lisa | Tuvastuskauguse arvutamine |
| --- | --- |

10. lisa

1.   KOHALDAMISALA

Käesolevat eeskirja kohaldatakse:

| a) | punktis 15.2.1.1.1 esitatud tabelis sätestatud kohustuslike ja lisavarustuse hulka kuuluvate kaudse nähtavuse seadmete suhtes, mis on ette nähtud paigaldamiseks M- ja N-kategooria sõidukitele (1) ning punktides 15.2.1.1.3 ja 15.2.1.1.4 nimetatud kohustuslike ja lisavarustuse hulka kuuluvate kaudse nähtavuse seadmete suhtes, mis on ette nähtud paigaldamiseks L-kategooria (1) sõidukitele, mille kere ümbritseb vähemalt osaliselt juhti; |
| --- | --- |

a)

punktis 15.2.1.1.1 esitatud tabelis sätestatud kohustuslike ja lisavarustuse hulka kuuluvate kaudse nähtavuse seadmete suhtes, mis on ette nähtud paigaldamiseks M- ja N-kategooria sõidukitele (1) ning punktides 15.2.1.1.3 ja 15.2.1.1.4 nimetatud kohustuslike ja lisavarustuse hulka kuuluvate kaudse nähtavuse seadmete suhtes, mis on ette nähtud paigaldamiseks L-kategooria (1) sõidukitele, mille kere ümbritseb vähemalt osaliselt juhti;

| b) | kaudse nähtavuse seadmete paigaldamise suhtes M-, N- ja L-kategooria (1)1 sõidukitele, mille kere ümbritseb vähemalt osaliselt juhti. |
| --- | --- |

b)

kaudse nähtavuse seadmete paigaldamise suhtes M-, N- ja L-kategooria (1)1 sõidukitele, mille kere ümbritseb vähemalt osaliselt juhti.

I.   KAUDSE NÄHTAVUSE SEADMED

2.   MÕISTED

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

„kaudse nähtavuse seadmed” – seadmed sõidukiga külgneva liikluspiirkonna jälgimiseks, mis ei ole otseselt nähtav. Kõnealusteks seadmeteks võivad olla tavalised peeglid, kaamerad-monitorid või muud seadmed, mis võimaldavad sõiduki juhil jälgida vaatevälja, mis ei ole vahetult nähtav;

„peegel” – mis tahes seade (välja arvatud sellised seadmed nagu periskoobid), mis on ette nähtud selleks, et võimaldada punktis 15.2.4 määratletud vaatevälja piires vaba vaadet sõiduki taha, küljele või ette;

2.1.1.1.   „sisepeegel” – punktis 2.1 määratletud seade, mida on võimalik paigaldada sõiduki reisijateruumi;

2.1.1.2.   „välispeegel” – punktis 2.1 määratletud seade, mida on võimalik paigaldada sõiduki välispinnale;

2.1.1.3.   „seirepeegel” – muud peeglid kui punktis 2.1.1 määratletud peeglid, mida on võimalik paigaldada sõiduki sisse või sõiduki välispinnale selleks, et võimaldada muid kui punktis 15.2.4 määratletud vaatevälju;

2.1.1.4.   „objektituvastussüsteem” (vision support system) – süsteem, mis võimaldab juhil tuvastada ja/või näha sõiduki läheduses olevaid objekte;

2.1.1.5.   „r” – tähistab keskmist kumerusraadiust, mis on mõõdetud peegelduspinnal 7. lisas kirjeldatud meetodil;

2.1.1.6.   „peegelduspinna punkti põhikumerusraadiused (r
  i
  )” – 7. lisas määratletud seadme abil saadud väärtused, mida mõõdetakse punktis 6.1.2.1.2.1 määratletud sirglõiguga b paralleelsel, peegli keskpunkti läbival peegelduspinna kaarel ning kõnealuse sirglõiguga risti oleval kaarel;

2.1.1.7.   „peegelduspinna punkti kumerusraadius (rp)” – põhikumerusraadiuste r
  i
  ja r'
  i
  aritmeetiline keskmine, st:

Formula

2.1.1.8.   „sfääriline pind” – pind, mille raadius on kõigis suundades konstantne ja võrdne;

2.1.1.9.   „asfääriline pind” – pind, millel on ainult ühes tasapinnas konstantne raadius;

2.1.1.10.   „asfääriline peegel” – sfäärilisest ja asfäärilisest osast koosnev peegel, mille peegelduspinnal peab olema tähistatud üleminek sfääriliselt osalt asfäärilisele osale. Peegli peatelje kumerus on defineeritud koordinaatsüsteemis x/y, mis on määratletud sfääri põhisegmendi raadiusega, millel:

Formula

| R | : | sfäärilise osa nimiraadius |
| --- | --- | --- |
| k | : | kumeruse muutumise konstant |
| a | : | sfääri põhisegmendi sfäärilise suuruse konstant; |

R

:

sfäärilise osa nimiraadius

k

:

kumeruse muutumise konstant

a

:

sfääri põhisegmendi sfäärilise suuruse konstant;

2.1.1.11.   „peegelduspinna keskpunkt” – peegelduspinna nähtava piirkonna keskpunkt;

2.1.1.12.   „peegli koosteelementide kumerusraadius” – raadius c ringi kaarel, mis kõige täpsemalt väljendab kõnealuse osa kumerust;

2.1.1.13.   „peegliklass” – kõik seadmed, millel on üks ühine omadus või funktsioon või mitu ühist omadust või funktsiooni. Peeglid jaotatakse järgmistesse klassidesse:

| — | I klass: „sisemine tahavaatepeegel”, mis tagab punktis 15.2.4.1 määratletud vaatevälja; |
| --- | --- |

—

I klass: „sisemine tahavaatepeegel”, mis tagab punktis 15.2.4.1 määratletud vaatevälja;

| — | II ja III klass: „põhiline välimine tahavaatepeegel”, mis tagab punktides 15.2.4.2. ja 15.2.4.3 määratletud vaatevälja; |
| --- | --- |

—

II ja III klass: „põhiline välimine tahavaatepeegel”, mis tagab punktides 15.2.4.2. ja 15.2.4.3 määratletud vaatevälja;

| — | IV klass: „lainurk-välispeegel”, mis tagab punktis 15.2.4.4 määratletud vaatevälja; |
| --- | --- |

—

IV klass: „lainurk-välispeegel”, mis tagab punktis 15.2.4.4 määratletud vaatevälja;

| — | V klass: „lähivaate-välispeegel”, mis tagab punktis 15.2.4.5 määratletud vaatevälja; |
| --- | --- |

—

V klass: „lähivaate-välispeegel”, mis tagab punktis 15.2.4.5 määratletud vaatevälja;

| — | VI klass: „esipeegel”, mis tagab punktis 15.2.4.6 määratletud vaatevälja; |
| --- | --- |

—

VI klass: „esipeegel”, mis tagab punktis 15.2.4.6 määratletud vaatevälja;

| — | VII klass: kerega L-kategooria sõidukitele ette nähtud peeglid; |
| --- | --- |

—

VII klass: kerega L-kategooria sõidukitele ette nähtud peeglid;

„kaudse nähtavuse kaamera-monitorseade” – punktis 2.1 määratletud seade, mille korral vaateväli tagatakse punktides 2.1.2.1 ja 2.1.2.2 määratletud kaamera-monitori kombinatsiooni abil;

2.1.2.1.   „kaamera” – seade, millele tekitatakse välise objekti kujutis ja mis seejärel muudab kõnealuse kujutise signaaliks (nt videosignaaliks);

2.1.2.2.   „monitor” – seade, mille abil muudetakse signaal kujutiseks spektri nähtavas alas;

2.1.2.3.   „tuvastamine” – võime eristada teatavast kaugusest mingit objekti selle objekti taustast/ümbrusest;

2.1.2.4.   „heleduskontrast” – objekti ja selle vahetu tausta/ümbruse heleduse erinevus, tänu millele on objekti võimalik selle taustast/ümbrusest eristada;

2.1.2.5.   „eraldusvõime” – väikseim detail, mida on nägemistaju abil võimalik eristada, st tajuda suuremast tervikust eraldi. Inimsilma eraldusvõimet nimetatakse nägemisteravuseks;

2.1.2.6.   „kriitiline objekt” – ringikujuline objekt läbimõõduga D0 = 0,8 m (2);

2.1.2.7.   „kriitiline taju” – tajumistase, mida inimsilm on tavaliselt erinevates tingimustes võimeline saavutama. Liiklustingimustes on kriitilise taju piirväärtuseks kaheksa kaareminuti suurune nähtavusnurk;

2.1.2.8.   „vaateväli” – kolmemõõtmelise ruumi osa, mida on võimalik kaudse nähtavuse seadme abil jälgida. Kui ei ole teisiti ette nähtud, siis põhineb see nähtavusel, mida võimaldavad maapinna tasandil muud seadmed kui peeglid. See võib olla piiratud asjaomase tuvastuskaugusega, mis vastab kriitilisele objektile;

2.1.2.9.   „tuvastuskaugus” – kaugus, mida mõõdetakse maapinna tasandil vaatluse võrdluspunktist kuni äärmise punktini, kus kriitilist objekti on veel võimalik tajuda (kus kriitilise taju piirväärtus on vaevalt saavutatud);

2.1.2.10.   „kriitiline vaateväli” – ala, milles kriitiline objekt peab kaudse nähtavuse seadme abil olema tuvastatud ja mida määratletakse nurga ning ühe või mitme tuvastuskauguse kaudu;

2.1.2.11.   „vaatluse võrdluspunkt” – selle sõidukiga seotud punkt, mille suhtes kehtib ettenähtud vaateväli. Selle punkti määrab maapinna tasandil juhi okulaarpunktide kaudu kulgeva vertikaaltasapinna ning sõiduki keskpikitasapinnaga paralleelse, 20 cm väljapool sõidukit kulgeva tasapinna lõike projektsioon;

2.1.2.12.   „spektri nähtav ala” - valgus, mille lainepikkus on inimsilma tajupiirkonnas, st 380–780 nm;

2.1.2.13.   „valvekaamera-monitor-salvestusseade” – kaamera koos monitori või salvestusseadmega (mis ei ole punktis 2.1.2 määratletud kaamera-monitorseade), mille saab paigaldada sõiduki sisse või sõidukist väljapoole, et võimaldada muid kui punktis 15.2.4 määratletud vaatevälju või mis oleks turvasüsteemiks sõidukis ja selle ümber;

2.1.3.   „muud kaudse nähtavuse seadmed” – punktis 2.1 määratletud seadmed, mille korral vaatevälja ei tekitata peegli ega kaamera-monitori-tüüpi kaudse nähtavuse seadme abil;

2.1.4.   „kaudse nähtavuse seadme tüüp” – seadmed, mis ei erine üksteisest järgmiste põhiomaduste poolest:

| — | seadme ehitus, vajadusel kinnitamine sõiduki kere külge; |
| --- | --- |

—

seadme ehitus, vajadusel kinnitamine sõiduki kere külge;

| — | peeglite korral peegli peegelduspinna klass, kuju, mõõtmed ja kumerusraadius; |
| --- | --- |

—

peeglite korral peegli peegelduspinna klass, kuju, mõõtmed ja kumerusraadius;

| — | kaamera-monitorseadmete korral tuvastuskaugus ja nähtavuspiirkond. |
| --- | --- |

—

kaamera-monitorseadmete korral tuvastuskaugus ja nähtavuspiirkond.

3.   TÜÜBIKINNITUSTAOTLUS

3.1.   Kaudse nähtavuse seadme tüübikinnituse taotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.

3.2.   Teatise näidis on esitatud 1. lisas.

Iga kaudse nähtavuse seadme tüübi taotlusega kaasneb:

3.3.1.   peeglite puhul neli näidist: kolm katsetamiseks ja üks jääb laborisse mis tahes lisauuringute tarvis, mis võivad hiljem vajalikuks osutuda. Labor võib nõuda lisanäidiseid.

3.3.2.   muude kaudse nähtavuse seadmete puhul: iga osa kohta üks näidis.

4.   TÄHISTUS

4.1.   Tüübikinnituse saamiseks esitatud kaudse nähtavuse seadmete näidistel peab olema valmistaja kaubanimi või -märk; kõnealune märgistus peab olema selgelt loetav ja kustumatu.

4.2.   Igal seadmel peab olema piisavalt suur ala tüübikinnitusmärgi jaoks, mis peab olema loetav, kui seade on paigaldatud sõidukile; see ala näidatakse ära 1. lisas osutatud joonistel.

5.   TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE

5.1.   Kui tüübikinnituse saamiseks esitatud näidised vastavad käesoleva eeskirja punkti 6 nõuetele, antakse asjaomasele kaudse nähtavuse seadmele tüübikinnitus.

5.2.   Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 02) näitavad tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud olulisemate tehniliste muudatuste seeriat. Sama lepinguosaline ei tohi anda sama numbrit teisele kaudse nähtavuse seadme tüübile.

5.3.   Teatis kaudse nähtavuse seadme tüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, selle andmisest keeldumise, selle laiendamise, selle tühistamise või tootmise lõpetamise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele vormis, mis vastab käesoleva eeskirja 3. lisas esitatud näidisele.

Igale käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud kaudse nähtavuse seadme tüübile tuleb lisaks punktides 4.1 kirjeldatud märkidele kinnitada punktis 4.2 kirjeldatud nähtavale kohale rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb järgmistest osadest:

5.4.1.   ringiga ümbritsetud täht „E”, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber (3);

5.4.2.   tüübikinnitusnumber;

5.4.3.   lisatähis I, II, III, IV, V, VI või VII, mis näitab peeglitüübi klassi, või tähis S, kui tegemist on muu kaudse nähtavuse seadmega kui peegliga. Lisatähis paigutatakse mis tahes sobivasse kohta ringiga ümbritsetud E-tähe lähedale.

5.5.   Tüübikinnitusmärk ja lisatähis peavad olema selgesti loetavad ja kustumatud.

5.6.   Käesoleva eeskirja 5. lisas on esitatud tüübikinnitusmärgi ja lisatähise kujunduse näidis.

6.   NÕUDED

6.1.   PEEGLID

6.1.1.   ÜLDNÕUDED

6.1.1.1.   Kõik peeglid peavad olema reguleeritavad.

6.1.1.2.   Peegelduspinna serv peab olema ümbritsetud kaitsekattega (hoidikuga jne), mille perimeetril peab väärtus c kõigis punktides ja suundades olema 2,5 mm või suurem. Kui peegelduspind ulatub üle kaitsekatte, peab kõverusraadius c eenduva osa serval olema vähemalt 2,5 mm ja peegelduspind peab ennistuma kaitsekattesse, kui kaitsekatte suhtes kõige välimisse punkti rakendatakse horisontaalsuunas ja sõiduki keskpikitasapinnaga ligikaudu paralleelset 50 N suurust jõudu.

6.1.1.3.   Kui peegel paigaldatakse tasasele pinnale, peab selle kõigi osade (sealhulgas nende osade, mis jäävad pärast punktis 6.1.3.2 kirjeldatud katse korraldamist toe külge kinnitatuks), mis on võimalikus staatilises kokkupuutes 165 mm läbimõõduga keraga (sisepeegli korral) ja 100 mm läbimõõduga keraga (välispeegli korral), kõverusraadius c olema vähemalt 2,5 mm, sõltumata peegli reguleerimisasendist.

6.1.1.4.   Punktis 6.1.1.3 raadiusele esitatud nõuded ei kehti kinnitusavade või -süvendite servade kohta, kui nende läbimõõt või pikim diagonaal ei ületa 12 mm, eeldusel et servad on ümardatud.

6.1.1.5.   Peeglite sõiduki külge kinnitamise vahend peab olema sellise ehitusega, et silinder raadiusega 70 mm (50 mm L-kategooria sõiduki puhul), mille tiirlemis- või pöörlemistelg või üks tiirlemis- või pöörlemistelgedest tagab peegli paindumise asjaomase löögi suunas, läbib vähemalt mingi selle pinna osa, millele kinnitusvahend on kinnitatud.

6.1.1.6.   Kõnealuseid sätteid ei kohaldata punktides 6.1.1.2 ja 6.1.1.3 nimetatud välispeeglite osade suhtes, mis on valmistatud materjalist, mille Shore'i kõvadus A ei ületa 60.

6.1.1.7.   Sisepeeglite selliste osade korral, mis on valmistatud materjalist, mille Shore'i kõvadus A ei ületa 50 ja mis on paigaldatud jäiga toe külge, kehtivad punktides 6.1.1.2 ja 6.1.1.3 esitatud nõuded ainult toe kohta.

6.1.2.   ERINÕUDED

6.1.2.1.   MÕÕTMED

6.1.2.1.1.   Sisemised tahavaatepeeglid (I klass)

Peegelduspinna mõõtmed peavad olema sellised, et moodustuva pinna sisse oleks võimalik joonistada ristkülik, mille ühe külje pikkus on 40 mm ja teise külje pikkus a mm, mida arvutatakse valemiga:

Formula

ja r on kumerusraadius.

6.1.2.1.2.   Põhilised välimised tahavaatepeeglid (II ja III klass)

6.1.2.1.2.1.   Peegelduspinna mõõtmed peavad olema sellised, et moodustuva pinna sisse oleks võimalik joonistada:

| — | 40 mm kõrgune ristkülik, mille aluse pikkus millimeetrites on a; |
| --- | --- |

—

40 mm kõrgune ristkülik, mille aluse pikkus millimeetrites on a;

| — | ristküliku kõrgusega paralleelne sirglõik, mille pikkus millimeetrites on b. |
| --- | --- |

—

ristküliku kõrgusega paralleelne sirglõik, mille pikkus millimeetrites on b.

6.1.2.1.2.2.   a ja b miinimumväärtused on esitatud allpool olevas tabelis:

| Tahavaatepeegli klass | a
  (mm) | b
  (mm) |
| --- | --- | --- |
| II | | 200 |
| III | | 70 |

Tahavaatepeegli klass

a

(mm)

b

(mm)

II

Formula

200

III

Formula

70

6.1.2.1.3.   Lainurk-välispeeglid (IV klass)

Peegelduspinna piirjoonte geomeetriline kuju peab olema lihtne ja peegelduspinna mõõtmed sellised, et need tagavad vajadusel koos II klassi kuuluva välispeegliga punktis 15.2.4.4 ettenähtud vaatevälja.

6.1.2.1.4.   Lähivaate-välispeeglid (V klass)

Peegelduspinna piirjoonte geomeetriline kuju peab olema lihtne ja peegelduspinna mõõtmed sellised, et peegel tagab punktis 15.2.4.5 ettenähtud vaatevälja.

6.1.2.1.5.   Esipeeglid (VI klass)

Peegelduspinna piirjoonte geomeetriline kuju peab olema lihtne ja peegelduspinna mõõtmed sellised, et peegel tagab punktis 15.2.4.6 ettenähtud vaatevälja.

6.1.2.1.6.   Kerega L-kategooria sõidukite peeglid (VII klass)

6.1.2.1.6.1.   Välimised põhipeeglid (VII klass)

Peegelduspinna minimaalsed mõõtmed on järgmised:

| a) | pindala on vähemalt 6 900 mm2; |
| --- | --- |

a)

pindala on vähemalt 6 900 mm2;

| b) | ümmarguste peeglite diameeter on vähemalt 94 mm; |
| --- | --- |

b)

ümmarguste peeglite diameeter on vähemalt 94 mm;

| c) | kui tahavaatepeeglid ei ole ümmargused, peavad nad olema vähemalt nii suured, et nende peegelduspinnale saab tõmmata 78 mm diameetriga ringi. |
| --- | --- |

c)

kui tahavaatepeeglid ei ole ümmargused, peavad nad olema vähemalt nii suured, et nende peegelduspinnale saab tõmmata 78 mm diameetriga ringi.

Peegelduspinna maksimaalsed mõõtmed on järgmised:

| a) | ümmarguse tahavaatepeegli diameeter on kuni 150 mm; |
| --- | --- |

a)

ümmarguse tahavaatepeegli diameeter on kuni 150 mm;

| b) | muu kui ümmarguse kujuga tahavaatepeegli peegelduspind peab mahtuma ristkülikusse mõõtmetega 120 mm × 200 mm. |
| --- | --- |

b)

muu kui ümmarguse kujuga tahavaatepeegli peegelduspind peab mahtuma ristkülikusse mõõtmetega 120 mm × 200 mm.

6.1.2.2.   Peegelduspind ja peegeldustegurid

6.1.2.2.1.   Peegli peegelduspind peab olema kas tasapinnaline või sfääriliselt kumer. Välispeeglid võivad olla varustatud täiendava asfäärilise osaga eeldusel, et põhipeegel vastab kaudsele vaateväljale esitatud nõuetele.

6.1.2.2.2.   Peeglite kumerusraadiuste vahelised erinevused

6.1.2.2.2.1.   Raadiuste ri või r'i ja rp vaheline erinevus ei tohi üheski võrdluspunktis ületada 0,15 r.

6.1.2.2.2.2.   Kumerusraadiuste (rp1, rp2 ja rp3) ning raadiuse r vaheline erinevus ei tohi ületada 0,15 r.

6.1.2.2.2.3.   Kui r on vähemalt 3 000 mm, asendatakse punktides 6.1.2.2.2.1 ja 6.1.2.2.2.2 nimetatud väärtus 0,15 r väärtusega 0,25 r.

6.1.2.2.3.   Peeglite asfäärilistele osadele esitatavad nõuded

6.1.2.2.3.1.   Asfäärilised peeglid peavad olema suuruselt ja kujult piisavad juhile vajaliku teabe andmiseks. See tähendab tavaliselt, et peeglid on oma teatavas punktis vähemalt 30 mm laiused.

6.1.2.2.3.2.   Asfäärilise osa kumerusraadius ri peab olema vähemalt 150 mm.

Sfäärilistel peeglitel peab väärtus r olema vähemalt:

6.1.2.2.4.1.   1 200 mm sisemiste tahavaatepeeglite puhul (I klass);

6.1.2.2.4.2.   1 200 mm põhiliste välimiste tahavaatepeeglite puhul (II ja III klass);

6.1.2.2.4.3.   300 mm välimiste lainurkpeeglite (IV klass) ja välimiste lähivaatepeeglite puhul (V klass);

6.1.2.2.4.4.   200 mm esipeeglite puhul (VI klass);

6.1.2.2.4.5.   1 000 mm või üle 1 500 mm VII klassi peeglite puhul.

6.1.2.2.5.   Vastavalt 6. lisas kirjeldatud meetodile peab kindlaksmääratud normaalne peegeldustegur olema vähemalt 40 %.

Muudetava peegeldusastmega peegelduspindade korral peab päevane asend võimaldama ära tunda liikluses kasutatavaid signaalvärvusi. Öise asendi normaalne peegeldustegur ei tohi olla alla 4 %.

6.1.2.2.6.   Peegelduspind peab säilitama punktis 6.1.2.2.5 kehtestatud omadused ka siis, kui see peaks normaalsel kasutamisel olema pikemat aega allutatud ebasoodsatele ilmastikutingimustele.

6.1.3.   Katse

I–VI ja VII klassi (millel on samasugused seadised kui III klassi peeglitel) peegleid tuleb katsetada punktides 6.1.3.2.1 ja 6.1.3.2.2 kirjeldatud viisil. VII klassi kuuluvaid varrega peegleid tuleb katsetada punktis 6.1.3.2.3 kirjeldatud viisil.

6.1.3.1.1.   Punktis 6.1.3.2 kirjeldatud katsetamist ei nõuta välispeegli puhul, mille ükski osa sõltumata peegli reguleerimisasendist ei ole maapinnale lähemal kui 2 meetrit, kui sõiduk on koormatud suurima tehniliselt lubatud massiga.

Kõnealust erandit kohaldatakse ka peeglite selliste kinnitusvahendite (kinnitusplaadid, vardad, pöördliigendid jne) suhtes, mis asuvad maapinnale lähemal kui 2 meetrit ega ulatu üle sõiduki kogulaiuse, kui kogulaiust mõõdetakse põikitasapinnast, mis läbib peegli alumisi kinnituspunkte või mis tahes kõnealusest tasapinnast eespool paiknevaid punkte, kui sõiduk on selles kohas laiem kui kinnituspunktides.

Sellisel juhul tuleb esitada selgitus selle kohta, et peegel tuleb oma kinnitusvahendite abil paigaldada eespool nimetatud tingimustele vastavasse kohta.

Selle erandi kohaldamisel tuleb vardale kustutamatult märkida tähis
  Formula

ning tüübikinnitustunnistusele tuleb teha sellekohane märge.

6.1.3.2.   Löökkatse

Käesolevale punktile vastavat katset ei viida läbi kerega ühendatud seadmetega, mis annavad sõiduki ette peegelduspiirkonna, mille nurk on maksimaalselt 45° sõiduki keskpikitasapinna suhtes, või seadmetega, mis ei eendu rohkem kui 100 mm mõõdetuna eeskirja nr 26 kohaselt alas väljaspool sõiduki keret.

6.1.3.2.1.   Katsestendi kirjeldus

Katsestend koosneb pendlist, mis võib liikuda kahe omavahel risti oleva horisontaaltelje sihis, millest üks on risti pendli liikumistrajektoori hõlmava tasapinnaga.

Pendli otsas on vasar, mille moodustab 165 ± 1 mm läbimõõduga jäik kera, mis on kaetud 5 mm paksuse kummist kattega, mille Shore'i kõvadus A on 50.

Lisatakse seade, mis võimaldab kindlaks määrata varda saavutatud maksimaalse nurga liikumistasapinnal.

Pendlile kindlalt kinnitatud tugi hoiab näidiseid kooskõlas punktis 6.1.3.2.2.6 määratletud lööginõuetega.

Joonisel 1 on esitatud katsestendi mõõtmed (mm) ja konstruktsiooni erinõuded.

Joonis 1

6.1.3.2.1.2.   Pendli löögikese peab kokku langema vasara kerakujulise otsa keskmega. See on kaugusel l pendli liikumistasapinna võnketeljest, mis on 1 m ±5 mm. Pendli taandatud mass on mo = 6,8 ±0,05 kg. Massi mo suhet pendli kogumassi m ning pendli raskuskeskme ja selle pöörlemistelje vahelisse vahekaugusesse d väljendab võrrand:

Formula

6.1.3.2.2.   Katse kirjeldus

6.1.3.2.2.1.   1. Peegel kinnitatakse toe külge peegli tootja või vajadusel sõidukitootja soovituste kohaselt.

Peegli asukoht katse ajal:

6.1.3.2.2.2.1.   Peegel tuleb paigaldada pendelkatsestendile nii, et selle horisontaal- ja vertikaaltelg on samas asendis kui siis, kui peegel on taotleja paigaldusjuhiste kohaselt sõidukile paigaldatud.

6.1.3.2.2.2.2.   Kui peegel on oma aluse suhtes reguleeritav, peab katseasend olema selline, et liigendid töötaksid taotleja poolt määratud reguleerimispiirkonnas võimalikult halvasti.

6.1.3.2.2.2.3.   Kui peegli kaugust alusest on võimalik vastava seadisega reguleerida, tuleb seadis paigutada sellisesse asendisse, mille korral peegli kaitsekatte ja aluse vahekaugus on lühim.

6.1.3.2.2.2.4.   Kui peegelduspinda saab kaitsekatte sees liigutada, tuleb peegelduspind reguleerida nii, et selle sõidukist kõige kaugemal asetsev ülanurk asub kattest kaugeimas võimalikus asendis.

6.1.3.2.2.3.   Välja arvatud sisepeeglite katsel 2 (vt punkt 6.1.3.2.2.6.1), mille korral pendel on vertikaalasendis, läbivad vasara keset läbivad horisontaalsed ja pikisuunalised vertikaaltasapinnad punktis 2.1.1.10 määratletud peegelduspinna keskpunkti. Pendli pikisuunaline võnkumissuund on paralleelne sõiduki keskpikitasapinnaga.

6.1.3.2.2.4.   Kui punktides 6.1.3.2.2.1 ja 6.1.3.2.2.2 sätestatud reguleerimistingimustel takistavad peegli mingid osad vasara tagasiliikumist, tuleb löögipunkt ümber paigutada kõnealuse tiirlemis- või pöörlemistelje suunas risti.

Löögipunkti ei tohi ümber paigutada rohkem, kui see on hädavajalik katse teostamiseks; ümberpaigutamist tuleb piirata järgmiselt:

| — | kas vasarat ümbritsev kera jääb vähemalt puudutama punktis 6.1.1.5 määratletud silindrit; |
| --- | --- |

—

kas vasarat ümbritsev kera jääb vähemalt puudutama punktis 6.1.1.5 määratletud silindrit;

| — | või asub vasaraga kokkupuute punkt peegelduspinna servast vähemalt 10 mm kaugusel. |
| --- | --- |

—

või asub vasaraga kokkupuute punkt peegelduspinna servast vähemalt 10 mm kaugusel.

6.1.3.2.2.5.   Katsel lastakse vasar lahti asendist, mis moodustab vertikaaltasapinnaga 60° nurga nii, et vasar lööb vastu peeglit just hetkel, kui pendel saavutab vertikaalasendi.

Peeglid allutatakse löökkatsetele järgmistes erinevates tingimustes:

6.1.3.2.2.6.1.   Sisepeeglid

| — | Katse 1: löögipunktid peavad vastama punktis 6.1.3.2.2.3 määratletud punktidele. Löök peab olema selline, et vasar lööb vastu peeglit selle peegelduspinna poolselt küljelt. |
| --- | --- |

—

Katse 1: löögipunktid peavad vastama punktis 6.1.3.2.2.3 määratletud punktidele. Löök peab olema selline, et vasar lööb vastu peeglit selle peegelduspinna poolselt küljelt.

| — | Katse 2: kaitsekatte serval olev löögipunkt peab olema selline, et löök moodustab peegelduspinna tasapinna suhtes 45° nurga ja asub peegelduspinna keskpunkti läbivas horisontaaltasapinnas. Löök peab olema rakendatud peegli peegelduspinna poolsele küljele. |
| --- | --- |

—

Katse 2: kaitsekatte serval olev löögipunkt peab olema selline, et löök moodustab peegelduspinna tasapinna suhtes 45° nurga ja asub peegelduspinna keskpunkti läbivas horisontaaltasapinnas. Löök peab olema rakendatud peegli peegelduspinna poolsele küljele.

6.1.3.2.2.6.2.   Välispeeglid

| — | Katse 1: löögipunkt peab vastama punktis 6.1.3.2.2.3 või 6.1.3.2.2.4 määratletud punktile. Löök peab olema selline, et vasar lööb vastu peeglit selle peegelduspinna poolselt küljelt. |
| --- | --- |

—

Katse 1: löögipunkt peab vastama punktis 6.1.3.2.2.3 või 6.1.3.2.2.4 määratletud punktile. Löök peab olema selline, et vasar lööb vastu peeglit selle peegelduspinna poolselt küljelt.

| — | Katse 2: löögipunkt peab vastama punktis 6.1.3.2.2.3 või 6.1.3.2.2.4 määratletud punktile. Löök peab olema selline, et vasar lööb vastu peeglit selle peegelduspinna poolse külje vastasküljelt. |
| --- | --- |

—

Katse 2: löögipunkt peab vastama punktis 6.1.3.2.2.3 või 6.1.3.2.2.4 määratletud punktile. Löök peab olema selline, et vasar lööb vastu peeglit selle peegelduspinna poolse külje vastasküljelt.

Kui II või III klassi tahavaatepeeglid on kinnitatud sama kinnitusvahendi külge kui IV klassi tahavaatepeeglid, teostatakse eespool nimetatud katsed alumise peegliga. Katsete eest vastutav tehniline teenistus võib siiski ülemisel peeglil ühte või mõlemat katset korrata juhul, kui see peegel ei asu maapinnast kõrgemal kui 2 meetrit.

6.1.3.2.3.   Hoidiku külge kinnitatud kaitsekatte paindekatse (VII klass)

6.1.3.2.3.1.   Katse kirjeldus

Kaitsekate on seadmesse paigutatud horisontaalselt nii, et kinnituselemendi reguleerimisseadist on võimalik kindlalt lukustada. Reguleerimisseadise kinnituskoha juures olev kõige lähem ots fikseeritakse kaitsekatte suurima mõõtme suunas 15 mm laiuse tõkestiga, mis katab katte kogu laiuses.

Teise otsa asetatakse eespool kirjeldatule analoogne tõkesti nii, et kattele on võimalik rakendada ettenähtud katsekoormust (joonis 2). Kaitsekatte katsetatavale otsale vastasoleva otsa võib joonisel 2 kujutatud asendis hoidmise asemel lukustada.

Joonis 2

Tahavaatepeegli paindekatsestendi näidis

Metallkiilud

Kaitsekate

Reguleeritav

tõkesti

Reguleeritav

tugi

Raskus W

Lukustusmehhanism

6.1.3.2.3.2.   Katsekoormus on 25 kg, mida tuleb rakendada minuti jooksul.

6.1.3.3.   Katsetulemused

Punktis 6.1.3.2 kirjeldatud katsel peab pendel pärast lööki jätkama võnkumist nii, et pendlivarda asendi projektsioon liikumistasapinnal moodustab vertikaali suhtes vähemalt 20° nurga. Nurka tuleb mõõta täpsusega ± 1°.

6.1.3.3.1.1.   Seda nõuet ei kohaldata tuuleklaasile kinnitatavate peeglite suhtes, mille kohta kehtivad pärast katset punktis 6.1.3.3.2 esitatud nõuded.

6.1.3.3.1.2.   Kõigil II ja IV klassi tahavaatepeeglitel ja nendel III klassi tahavaatepeeglitel, mille kinnitamisel kasutatakse samu kinnitusvahendeid kui IV klassi peeglitel, vähendatakse nõutavat vertikaalnurka 20 kraadilt 10 kraadini.

6.1.3.3.2.   Kui tuuleklaasile kinnitatud peegli kinnitusvahend puruneb punktis 6.1.3.2 kirjeldatud katsel, tohib allesjäänud osa eenduda alusest maksimaalselt 10 mm ning peegli kuju pärast katset peab vastama punktis 6.1.1.3 esitatud nõuetele.

Peegelduspind ei tohi punktis 6.1.3.2 kirjeldatud katsetel puruneda. Peegelduspinna purunemine on siiski lubatud, kui on täidetud üks järgmistest tingimustest:

6.1.3.3.3.1.   klaasikillud on endiselt kinni kas katte siseküljel või kattele tugevasti kinnitatud pinna küljes; klaasi osaline eraldumine katte siseküljelt on lubatud, kui klaas ei ole eraldunud pragudest mõlemal pool rohkem kui 2,5 mm. Väikeste kildude eraldumine klaasipinnast löögipunktis on lubatud;

6.1.3.3.3.2.   peegelduspind on valmistatud turvaklaasist.

6.2.   MUUD KAUDSE NÄHTAVUSE SEADMED KUI PEEGLID

6.2.1.   ÜLDNÕUDED

6.2.1.1.   Kui kasutajal on vaja kaudse nähtavuse seadet reguleerida, peab see võimalik olema ilma tööriistadeta.

6.2.1.2.   Kui kaudse nähtavuse seade on suuteline kogu ettenähtud vaatevälja tekitama ainult vaatevälja skaneerimise teel, ei tohi kogu protsess, mis hõlmab skaneerimist, kujutise taasesitust ja algolekusse lähtestamist, kesta kauem kui kaks sekundit.

6.2.2.   KAUDSE NÄHTAVUSE KAAMERA-MONITORSEADMED

6.2.2.1.   Üldnõuded

6.2.2.1.1.   Kui kaudset nähtavust võimaldav kaamera-monitorseade on asetatud tasasele pinnale, peab selle kõigi osade, mis on võimalikus staatilises kokkupuutes keraga läbimõõduga 165 mm (monitori korral) ja keraga läbimõõduga 100 mm (kaamera korral), kõverusraadius c olema vähemalt 2,5 mm sõltumata seadme reguleerimisasendist.

6.2.2.1.2.   Punktis 6.2.2.1.1 raadiusele esitatud nõuded ei kehti kinnitusavade või -süvendite servade kohta, kui nende läbimõõt või pikim diagonaal ei ületa 12 mm, eeldusel et servad on ümardatud.

6.2.2.1.3.   Kaamera ja monitori selliste osade korral, mis on valmistatud materjalist, mille Shore'i kõvadus A ei ületa 60 ja mis on paigaldatud jäiga toe külge, kehtivad punkti 6.2.2.1.1 nõuded ainult toe kohta.

6.2.2.2.   Talitlusnõuded

6.2.2.2.1.   Kaamera peab töötama hästi ka väheses päikesevalguses. Kaamera peab andma väheses päikesevalguses vähemalt 1:3 heleduskontrasti, mis on väljaspool kujutise seda osa, milles valgusallikat reprodutseeritakse (tingimused vastavalt standardile EN 12368:8.4). Kaameraväline valgusallikas peab olema valgustustihedusega 40 000 lx. Kujutist vastuvõtva elemendi tasapinna ristsirget ning vastuvõtva elemendi keskpunkti ja valgusallikat ühendava sirge vaheline nurk peab olema 10°.

6.2.2.2.2.   Monitori tekitatav minimaalne kontrastsus erinevates valgustustingimustes peab vastama rahvusvahelisele standardile ISO 15008:2003.

6.2.2.2.3.   Monitori keskmist heledust peab olema võimalik reguleerida kas käsitsi või automaatselt vastavaks keskkonnatingimustele.

6.2.2.2.4.   Heleduskontrasti mõõtmised tuleb läbi viia vastavalt standardile ISO 15008:2003.

6.2.3.   MUUD KAUDSE NÄHTAVUSE SEADMED

Tuleb tõendada seadme vastavust järgmistele nõuetele:

6.2.3.1.   Seade peab tajuma spektri nähtavat ala ning alati taasesitama kujutise nii, et puudub vajadus töödelda seda spektri nähtavaks alaks.

6.2.3.2.   Süsteemi töö tuleb tagada tingimustes, milles süsteem kasutusele võetakse. Sõltuvalt kujutiste saamiseks ja taasesitamiseks kasutatavast tehnikast kohaldatakse punkti 6.2.2.2 kas täielikult või osaliselt. Muudel juhtudel võib selleks punktile 6.2.2.2 vastava tundlikkusega süsteemi abil näidata ja tõendada, et süsteem tagab töö, mis vastab nõuetele või ületab kõnealuseid nõudeid, ning samuti tõendada, et tagatakse süsteemi töö, mis vastab peegli või kaamera-monitori-tüüpi kaudse nähtavuse seadmete nõuetele või ületab nimetatud nõudeid.

7.   KAUDSE NÄHTAVUSE SEADME TÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

Iga kaudse nähtavuse seadme tüübi muudatusest, sealhulgas selle ühendamine kere külge, tuleb teatada kaudse nähtavuse seadme tüübile tüübikinnituse andnud haldusasutusele. Seejärel võib kõnealune asutus kas:

7.1.1.   võtta seisukoha, et kõnealustel muudatustel ei ole negatiivset mõju ja et kaudse nähtavuse seade vastab endiselt nõuetele; või

7.1.2.   nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt täiendavat katsearuannet.

7.2.   Muudatuste loetelu sisaldav teatis tüübikinnituse andmise või sellest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 5.3 sätestatud korras.

7.3.   Tüübikinnituse laiendamisest teatatakse kõikidele eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele punktis 5.3 sätestatud korras.

7.4.   Tüübikinnituse laienduse andnud pädev asutus annab igale niisuguse laienduse kohta koostatud teatisele seerianumbri.

8.   TOODANGU NÕUETELE VASTAVUS

8.1.   Toodangu nõuetele vastavuse kontrollimise kord peab olema kooskõlas kokkuleppe liites 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) sätestatud menetlusega.

8.2.   Iga käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud kaudse nähtavuse seade peab olema valmistatud nii, et see vastab kinnitatud tüübile, täites punktis 6 sätestatud nõuded.

9.   KARISTUSED TOODANGU MITTEVASTAVUSE KORRAL

9.1.   Kaudse nähtavuse seadme tüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui punktis 8.1 sätestatud nõue ei ole täidetud või kui kaudse nähtavuse seadme tüüp ei vasta punktis 8.2 ette nähtud nõuetele.

9.2.   Kui käesolevat eeskirja rakendav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on varem andnud, teatab ta sellest viivitamata teistele käesolevat eeskirja rakendavatele kokkuleppeosalistele, saates neile tüübikinnitusteate koopia, mille lõppu on lisatud suurte tähtedega kirjutatud märkus „TÜÜBIKINNITUS TÜHISTATUD” koos kuupäeva ning allkirjaga.

10.   TOOTMISE LÕPLIK PEATAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab täielikult käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud sõiduki tootmise, teavitab ta sellest tüübikinnituse andnud asutust. Asjaomase teatise saamise järel teavitab asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi, saates neile tüübikinnitusteate koopia, mille lõppu on lisatud suurte tähtedega kirjutatud märkus „TOOTMINE LÕPETATUD” koos kuupäeva ja allkirjaga.

11.   TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete läbiviimise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja/või nende haldusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata teatis teistes riikides välja antud tüübikinnituste, nende laiendamise, nende andmisest keeldumise või nende tühistamise kohta.

II.   KAUDSE NÄHTAVUSE SEADMETE PAIGALDAMINE

12.   MÕISTED

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

12.1.   „juhi okulaarpunktid” – kaks teineteisest 65 mm kaugusel olevat punkti, mis asuvad vertikaalselt 635 mm kõrgusel 8. lisas määratletud juhiistme punktist R. Neid punkte ühendav sirgjoon on risti sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga. Kaht okulaarpunkti ühendava sirglõigu keskpunkt on vertikaaltasapinnal, mis peab läbima sõiduki tootja poolt juhile ette nähtud istekoha keset;

„mõlema silma vaateväli” – summaarne vaateväli, mis tekib parema ja vasaku silma monokulaarsete vaateväljade liitmisel (vt joonis 3).

Joonis 3

E = sisemine tahavaatepeegel

OD = juhi silmad

OE = juhi silmad

ID = monokulaarsed näivkujutised

IE = monokulaarsed näivkujutised

I = mõlema silma vaateväljas tekkiv näivkujutis

A = vasaku silma vaatevälja nurk

B = parema silma vaatevälja nurk

C = binokulaarse vaatevälja nurk

D = mõlema silma vaatevälja nurk

„sõidukitüüp seoses kaudse nähtavusega” – mootorsõidukid, mis on võrdväärsed järgmiste põhiomaduste poolest;

12.3.1.   kaudse nähtavuse seadme tüüp;

12.3.2.   vaatevälja vähendavad sõiduki kere omadused;

12.3.3.   R-punkti koordinaadid (vajaduse korral);

12.3.4.   kohustuslike ja (kui on paigaldatud) lisavarustuse hulka kuuluvate kaudse nähtavuse seadmete ettenähtud asukohad ja tüübikinnitusmärgistused;

12.4.   „L2-, L5-, M1-, M2-, M3-, N1-, N2- ja N3-kategooria sõidukid” – sõidukite kategooriad, nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni R.E.3 7. lisas (TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2);

12.5.   „eestjuhitav sõiduk” – konfiguratsioon, mille puhul üle poole mootori pikkusest on esiklaasi alumise serva eespoolseimast punktist tagapool ja rooliratta rumm asub sõiduki pikkuse esimeses veerandis.

13.   TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

13.1.   Sõiduki tüübikinnituse taotluse seoses kaudse nähtavuse seadmete paigaldamisega peab esitama sõiduki valmistaja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.

13.2.   Teatise näidis on esitatud 2. lisas.

13.3.   Tüübikinnituskatsete eest vastutavale tehnilisele teenistusele esitatakse kinnitatava sõidukitüübi representatiivsõiduk.

13.4.   Enne tüübikinnituse andmist veendub pädev asutus toodangu nõuetele vastavuse kontrolli tõhususe tagamiseks vajalike rahuldavate meetmete olemasolus.

14.   TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE

14.1.   Kui punkti 13 alusel kinnitamiseks esitatud sõidukitüüp vastab käesoleva eeskirja punkti 15 nõuetele, antakse sellele sõidukitüübile kinnitus.

14.2.   Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 02) näitavad tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud olulisemate tehniliste muudatuste seeriat. Sama lepinguosaline ei anna sama kinnitusnumbrit teisele sõidukitüübile.

14.3.   Teatis sõiduki tüübile tüübikinnituse andmise, selle andmisest keeldumise, selle laiendamise või tühistamise kohta vastavalt käesolevale eeskirjale edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele käesoleva eeskirja 4. lisas esitatud näidisele vastaval vormil.

15.   NÕUDED

15.1.   ÜLDSÄTTED

15.1.1.   Sõidukile paigaldatud punktis 15.2.1.1.1 esitatud kohustuslikud ja (kui on paigaldatud) lisavarustuse hulka kuuluvad kaudse nähtavuse seadmed peavad vastama käesoleva eeskirja alusel kinnitatud tüübile.

15.1.2.   Peeglid või muud kaudse nähtavuse seadmed tuleb paigaldada viisil, et peegel või muu kaudse nähtavuse seade ei liiguks nii, et mõõdetud vaateväli muutub oluliselt või vibreerib niivõrd palju, et sõidukijuht tõlgendab saadud kujutist valesti.

15.1.3.   Punktis 15.1.2 esitatud nõuded peavad olema täidetud, kui sõiduk sõidab kiirusega, mis on kuni 80 % maksimaalsest valmistajakiirusest, kuid ei ületa 150 km/h.

15.1.4.   Eespool määratletud vaateväljad kehtivad mõlema silma vaatevälja suhtes, kui juhi silmad on punktile 12.1 vastavad okulaarpunktid. Vaateväljad määratakse kindlaks siis, kui sõiduk on töökorras, nagu määratletud dokumendi TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2 7. lisa punktis 2.5.4 ning M1- ja N1-kategooria sõiduki esiistmel on üks reisija (75 kg). Läbi akende määratuna peab akende valguse läbilaskvustegur vastama eeskirja nr 43 21. lisale.

15.2.   PEEGLID

15.2.1.   Arv

15.2.1.1.   Kohustuslike peeglite minimaalne arv

15.2.1.1.1.   Punktis 15.2.4 ettenähtud vaateväljad tuleb saavutada kohustuslike peeglite minimaalse arvuga, nagu on esitatud alljärgnevas tabelis. Kui peegel ei ole kohustuslik, ei tohi kohustuslikuks lugeda ka mingit muud kaudse nähtavuse seadet.

| Sõidukikategooria | Sisepeegel | Välispeeglid |
| --- | --- | --- |
| Sisepeegel
  I klass | Põhipeegel (suur)
  II klass | Põhipeegel (väike)
  III klass | Lainurkpeegel
  IV klass | Lähivaatepeegel
  V klass | Esipeegel
  VI klass |
| M1 | Kohustuslik

  Välja arvatud juhul, kui punktis 15.2.4.1 kirjeldatud vaateväljas on sõiduk varustatud muu kui turvaklaasiga

  Valikuline

  Kui peegel ei võimalda nähtavust sõiduki taha | Valikuline | Kohustuslik

  Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel. Teise võimalusena võib paigalda II klassi peeglid. | Valikuline

  Üks juhipoolsel ja/või üks kaassõitjapoolsel küljel | Valikuline

  Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel (mõlemad tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) | Valikuline

  (tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) |
| M2 | Valikuline

  (vaatevälja suhtes nõuded puuduvad) | Kohustuslik

  Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel | Ei ole lubatud | Valikuline

  Üks juhipoolsel ja/või üks kaassõitjapoolsel küljel | Valikuline

  Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel (mõlemad tuleb paigalda maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) | Valikuline

  (tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) |
| M3 | Valikuline

  (vaatevälja suhtes nõuded puuduvad) | Kohustuslik

  Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel | Ei ole lubatud | Valikuline

  Üks juhipoolsel ja/või üks kaassõitjapoolsel küljel | Valikuline

  Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel (mõlemad tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) | Valikuline

  (tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) |
| N1 | Kohustuslik

  Välja arvatud juhul, kui punktis 15.2.4.1 kirjeldatud vaateväljas on sõiduk varustatud muu kui turvaklaasiga

  Valikuline

  Kui peegel ei võimalda nähtavust sõiduki taha | Valikuline | Kohustuslik

  Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel. Teise võimalusena võib paigaldada II klassi peeglid. | Valikuline

  Üks juhipoolsel ja/või üks kaassõitjapoolsel küljel | Valikuline

  Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel (mõlemad tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) | Valikuline

  (tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) |
| N2 ≤ 7,5 t | Valikuline

  (vaatevälja suhtes nõuded puuduvad) | Kohustuslik

  Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel | Ei ole lubatud | Kohustuslik

  Mõlemal küljel, kui V klassi peeglit on võimalik paigaldada

  Valikuline

  Mõlemal küljel, kui V klassi peeglit ei ole võimalik paigaldada | Kohustuslik

  (vt punktid 15.2.2.7 ja 15.2.4.5.5)
  Üks kaassõitjapoolsel küljel

  Valikuline

  Üks juhipoolsel küljel (mõlemad tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) Lubatud on kõrvalekalle +10  cm | Valikuline

  Üks esipeegel (peab olema paigaldatud maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) |
| N2 > 7,5 t | Valikuline

  (vaatevälja suhtes nõuded puuduvad) | Kohustuslik

  Üks juhipoolsel ja üks kaassõitja poolsel küljel | Ei ole lubatud | Kohustuslik

  Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel | Kohustuslik

  (vt punktid 15.2.2.7 ja 15.2.4.5.5)
  Üks kaassõitjapoolsel küljel

  Valikuline

  Üks juhipoolsel küljel (mõlemad peavad olema paigaldatud maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) | Kohustuslik

  (vt punkt 15.2.1.1.2)
  Üks esipeegel (peab olema paigaldatud maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) |
| N3 | Valikuline

  (vaatevälja suhtes nõuded puuduvad) | Kohustuslik

  Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel | Ei ole lubatud | Kohustuslik

  Üks juhipoolsel küljel ja üks kaassõitjapoolsel küljel | Kohustuslik

  (vt punktid 15.2.2.7 ja 15.2.4.5.5)
  Üks kaassõitjapoolsel küljel

  Valikuline

  Üks juhipoolsel küljel (mõlemad peavad olema paigaldatud maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) | Kohustuslik

  (vt punkt 15.2.1.1.2)
  Üks esipeegel (tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) |

Sõidukikategooria

Sisepeegel

Välispeeglid

Sisepeegel

I klass

Põhipeegel (suur)

II klass

Põhipeegel (väike)

III klass

Lainurkpeegel

IV klass

Lähivaatepeegel

V klass

Esipeegel

VI klass

M1

Kohustuslik

Välja arvatud juhul, kui punktis 15.2.4.1 kirjeldatud vaateväljas on sõiduk varustatud muu kui turvaklaasiga

Valikuline

Kui peegel ei võimalda nähtavust sõiduki taha

Valikuline

Kohustuslik

Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel. Teise võimalusena võib paigalda II klassi peeglid.

Valikuline

Üks juhipoolsel ja/või üks kaassõitjapoolsel küljel

Valikuline

Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel (mõlemad tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele)

Valikuline

(tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele)

M2

Valikuline

(vaatevälja suhtes nõuded puuduvad)

Kohustuslik

Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel

Ei ole lubatud

Valikuline

Üks juhipoolsel ja/või üks kaassõitjapoolsel küljel

Valikuline

Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel (mõlemad tuleb paigalda maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele)

Valikuline

(tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele)

M3

Valikuline

(vaatevälja suhtes nõuded puuduvad)

Kohustuslik

Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel

Ei ole lubatud

Valikuline

Üks juhipoolsel ja/või üks kaassõitjapoolsel küljel

Valikuline

Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel (mõlemad tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele)

Valikuline

(tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele)

N1

Kohustuslik

Välja arvatud juhul, kui punktis 15.2.4.1 kirjeldatud vaateväljas on sõiduk varustatud muu kui turvaklaasiga

Valikuline

Kui peegel ei võimalda nähtavust sõiduki taha

Valikuline

Kohustuslik

Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel. Teise võimalusena võib paigaldada II klassi peeglid.

Valikuline

Üks juhipoolsel ja/või üks kaassõitjapoolsel küljel

Valikuline

Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel (mõlemad tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele)

Valikuline

(tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele)

N2 ≤ 7,5 t

Valikuline

(vaatevälja suhtes nõuded puuduvad)

Kohustuslik

Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel

Ei ole lubatud

Kohustuslik

Mõlemal küljel, kui V klassi peeglit on võimalik paigaldada

Valikuline

Mõlemal küljel, kui V klassi peeglit ei ole võimalik paigaldada

Kohustuslik

(vt punktid 15.2.2.7 ja 15.2.4.5.5)

Üks kaassõitjapoolsel küljel

Valikuline

Üks juhipoolsel küljel (mõlemad tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele) Lubatud on kõrvalekalle +10  cm

Valikuline

Üks esipeegel (peab olema paigaldatud maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele)

N2 > 7,5 t

Valikuline

(vaatevälja suhtes nõuded puuduvad)

Kohustuslik

Üks juhipoolsel ja üks kaassõitja poolsel küljel

Ei ole lubatud

Kohustuslik

Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel

Kohustuslik

(vt punktid 15.2.2.7 ja 15.2.4.5.5)

Üks kaassõitjapoolsel küljel

Valikuline

Üks juhipoolsel küljel (mõlemad peavad olema paigaldatud maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele)

Kohustuslik

(vt punkt 15.2.1.1.2)

Üks esipeegel (peab olema paigaldatud maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele)

N3

Valikuline

(vaatevälja suhtes nõuded puuduvad)

Kohustuslik

Üks juhipoolsel ja üks kaassõitjapoolsel küljel

Ei ole lubatud

Kohustuslik

Üks juhipoolsel küljel ja üks kaassõitjapoolsel küljel

Kohustuslik

(vt punktid 15.2.2.7 ja 15.2.4.5.5)

Üks kaassõitjapoolsel küljel

Valikuline

Üks juhipoolsel küljel (mõlemad peavad olema paigaldatud maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele)

Kohustuslik

(vt punkt 15.2.1.1.2)

Üks esipeegel (tuleb paigaldada maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele)

15.2.1.1.2.   Juhul kui punktis 15.2.4.6 kirjeldatud esipeegli ja/või punktis 15.2.4.5 kirjeldatud lähivaatepeegli ettenähtud vaatevälja saab saavutada muu kaudse nähtavuse seadmega, millele on antud tüübikinnitus kooskõlas punktiga 6.2 ja mis on paigaldatud vastavalt punktile 15, võib seda seadet kasutada nimetatud peegli või peeglite asemel.

Kui on kasutatud kaamera-monitorseadet, peab monitor näitama ainult:

| a) | punktiga 15.2.4.5 ette nähtud vaatevälja, kui lähivaatepeegel on asendatud; |
| --- | --- |

a)

punktiga 15.2.4.5 ette nähtud vaatevälja, kui lähivaatepeegel on asendatud;

| b) | punktiga 15.2.4.6 ette nähtud vaatevälja, kui esipeegel on asendatud ja kui sõiduk liigub edasi kiirusega 10 km/h, või |
| --- | --- |

b)

punktiga 15.2.4.6 ette nähtud vaatevälja, kui esipeegel on asendatud ja kui sõiduk liigub edasi kiirusega 10 km/h, või

| c) | üheaegselt nii punktiga 15.2.4.5 kui ka punktiga 15.2.4.6 ette nähtud vaatevälja, kui asendatud on lähivaatepeegel ja esipeegel. Kui sõiduk liigub edasi suurema kiirusega kui 10 km/h või tagasisuunas, võib monitori kasutada muu teabe jaoks, tingimusel et punktiga 15.2.4.5 ettenähtud vaateväli on pidevalt kuvatud. |
| --- | --- |

c)

üheaegselt nii punktiga 15.2.4.5 kui ka punktiga 15.2.4.6 ette nähtud vaatevälja, kui asendatud on lähivaatepeegel ja esipeegel. Kui sõiduk liigub edasi suurema kiirusega kui 10 km/h või tagasisuunas, võib monitori kasutada muu teabe jaoks, tingimusel et punktiga 15.2.4.5 ettenähtud vaateväli on pidevalt kuvatud.

15.2.1.1.3.   Kerega L-kategooria sõidukite puhul nõutavad tahavaatepeeglid

| Sõidukikategooria | Sisepeegel
  (I klass) | Välimine põhipeegel / välimised põhipeeglid
  (III ja VII klass) |
| --- | --- | --- |
| L-kategooria mootorsõidukid, mille kere ümbritseb juhti osaliselt või tervenisti | 1 (*1) | 1, kui sisepeegel on olemas;
  2, kui sisepeeglit ei ole |

Sõidukikategooria

Sisepeegel

(I klass)

Välimine põhipeegel / välimised põhipeeglid

(III ja VII klass)

L-kategooria mootorsõidukid, mille kere ümbritseb juhti osaliselt või tervenisti

1 (*1)

1, kui sisepeegel on olemas;

2, kui sisepeeglit ei ole

Kui paigaldatud on vaid üks välimine tahavaatepeegel, peab see asuma parempoolse liiklusega riikides sõiduki vasakul küljel ja vasakpoolse liiklusega riikides sõiduki paremal küljel.

15.2.1.1.4.   Lisavarustuse hulka kuuluvad tahavaatepeeglid L-kategooria sõidukite puhul

Välimist tahavaatepeeglit on lubatud paigaldada punktis 15.2.1.1.3 osutatud sõiduki kohustusliku tahavaatepeegli asukohakülje vastasküljele. Tahavaatepeegel peab vastama käesolevas eeskirjas sätestatud nõuetele.

15.2.1.2.   Käesoleva eeskirja sätteid ei kohaldata punktis 2.1.1.3 määratletud seirepeeglite suhtes. Vaatamata sellele peavad välimised seirepeeglid olema paigaldatud maapinnast vähemalt 2 meetri kõrgusele, kui sõiduk on koormatud oma suurima tehniliselt lubatud massiga.

15.2.2.   Asukoht

15.2.2.1.   Peeglid peavad olema paigaldatud nii, et normaalses juhtimisasendis juhiistmel istuval juhil on selge vaade sõiduki taga, küljel (külgedel) või ees olevale teele.

15.2.2.2.   Välispeeglid on nähtavad läbi küljeakende või läbi tuuleklaasi osa, mida puhastavad klaasipuhastid. Viimatinimetatud sätet (st sätet tuuleklaasi klaasipuhastiga puhastatava piirkonna kohta) ei kohaldata ehituslikel põhjustel siiski:

| a) | kaassõitjapoolsete välispeeglite ja juhipoolsete lisavarustuse hulka kuuluvate välispeeglite suhtes M2- ja M3-kategooria sõidukite puhul; |
| --- | --- |

a)

kaassõitjapoolsete välispeeglite ja juhipoolsete lisavarustuse hulka kuuluvate välispeeglite suhtes M2- ja M3-kategooria sõidukite puhul;

| b) | VI klassi peeglite suhtes. |
| --- | --- |

b)

VI klassi peeglite suhtes.

15.2.2.3.   Sõiduki vaatevälja mõõtmisel, kui sõidukil on šassii/juhikabiin, esitab tootja kere minimaalse ja maksimaalse laiuse ning vajaduse korral paigaldatakse mõõtmisel simulatsiooniks mudelplaat. Kõik sõidukite ja peeglite katsetatavad kombinatsioonid peavad olema näidatud sõidukitele peeglite paigaldamist käsitlevas sõiduki EÜ tüübikinnitustunnistuses (vt 4. lisa).

15.2.2.4.   Ettenähtud välispeegel sõiduki juhipoolsel küljel tuleb paigaldada nii, et sõiduki vertikaalse keskpikitasapinna ning peegli keset läbiva vertikaaltasapinna ja juhi okulaarpunkte ühendava 65 mm pikkuse sirglõigu keskpunkti vahel olev nurk ei ole suurem kui 55°.

15.2.2.5.   Peeglid ei tohi sõiduki väliskerest välja ulatuda oluliselt rohkem, kui on vaja punktis 15.2.4 määratletud vaateväljadega seotud nõuete täitmiseks.

15.2.2.6.   Kui välispeegli alumine serv ei ole maapinnast kõrgemal kui 2 m juhul, kui sõiduk on koormatud oma suurima tehniliselt lubatud massiga, ei tohi nimetatud peegel sõiduki ilma peegliteta mõõdetud üldlaiusest välja ulatuda rohkem kui 250 mm.

15.2.2.7.   V ja VI klassi peeglid tuleb sõidukile paigaldada nii, et sõltumata nende reguleerimisjärgsest asendist, ei ole kõnealuste peeglite või nende hoidikute mitte ükski osa maapinnale lähemal kui 2 meetrit juhul, kui sõiduk on koormatud oma suurima tehniliselt lubatud massiga.

Kõnealuseid peegleid ei tohi siiski paigaldada sõidukitele, mille kabiini kõrgus ei võimalda nimetatud nõude täitmist. Sellisel juhul ei nõuta mingi muu kaudse nähtavuse seadme kasutamist.

15.2.2.8.   Punktide 15.2.2.5, 15.2.2.6 ja 15.2.2.7 kohaselt võivad peeglid eenduda sõidukite maksimaalselt lubatud laiusest.

15.2.2.9.   Kõik tahavaatepeeglid tuleb kinnitada selliselt, et need jäävad sõiduki normaalsetes sõidutingimustes kindlalt oma kohale.

15.2.3.   Reguleerimine

15.2.3.1.   Juhil peab olema võimalik oma juhtimiskohalt sisepeeglit reguleerida.

15.2.3.2.   Juhipoolse külje välispeeglit peab olema võimalik reguleerida sõiduki seest, kui uks on suletud, kuid aken võib olla avatud. Peegli asendi võib fikseerida ka väljastpoolt.

15.2.3.3.   Punktis 15.2.3.2 esitatud nõudeid ei kohaldata välispeeglite suhtes, mida on võimalik pärast nende õigest asendist väljapööramist uuesti esialgsesse asendisse seada ilma, et peeglid vajaksid reguleerimist.

15.2.4.   Vaateväljad

15.2.4.1.   Sisemine tahavaatepeegel (I klass)

Vaateväli peab olema selline, et juhil on võimalik näha vähemalt 20 m laiust tasast ja horisontaalset teeosa, mille kese on sõiduki vertikaalsel keskpikitasapinnal ja mis ulatub juhi okulaarpunktidest silmapiiri suunas tahapoole 60 m kaugusele (joonis 4).

Joonis 4

Vaateväli I klassi peegli korral

Maapind

Juhi okulaarpunktid

15.2.4.2.   II klassi põhilised välimised tahavaatepeeglid

15.2.4.2.1.   Välimine tahavaatepeegel juhipoolsel küljel

Vaateväli peab olema selline, et juhil on võimalik näha vähemalt 5 m laiust tasast ja horisontaalset teeosa, mis on piiratud sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelse tasapinnaga ning läbib sõiduki juhipoolse külje kõige välimist punkti ja mis ulatub juhi okulaarpunktidest silmapiiri suunas tahapoole 30 m kaugusele.

Juhile peab peale selle olema nähtav 1 meetri laiune teeosa, mis on piiratud sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelse tasapinnaga ja mis läbib sõiduki kõige välimist punkti alates punktist, mis paikneb juhi okulaarpunkte läbivast vertikaaltasapinnast 4 m tagapool (vt joonis 5).

15.2.4.2.2.   Välimine tahavaatepeegel kaassõitjapoolsel küljel

Vaateväli peab olema selline, et juhil on võimalik näha vähemalt 5 m laiust tasast ja horisontaalset teeosa, mis on kaassõitjapoolsel küljel piiratud sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelse tasapinnaga ning läbib sõiduki kaassõitjapoolse külje kõige välimist punkti ja mis ulatub juhi okulaarpunktidest silmapiiri suunas tahapoole 30 m kaugusele.

Juhile peab peale selle olema nähtav 1 meetri laiune teeosa, mis on piiratud sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelse tasapinnaga ja mis läbib sõiduki kõige välimist punkti alates punktist, mis paikneb juhi okulaarpunkte läbivast vertikaaltasapinnast 4 m tagapool (vt joonis 5).

Joonis 5

Vaateväli II klassi peeglite korral

Maapind

Juhi okulaarpunktid

Maapind

15.2.4.3.   III klassi põhilised välimised tahavaatepeeglid

15.2.4.3.1.   Välimine tahavaatepeegel juhipoolsel küljel

Vaateväli peab olema selline, et juhil on võimalik näha vähemalt 4 m laiust tasast ja horisontaalset teeosa, mis on piiratud sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelse tasapinnaga ning läbib sõiduki juhipoolse külje kõige välimist punkti ja mis ulatub juhi okulaarpunktidest silmapiiri suunas tahapoole 20 m kaugusele (vt joonis 6).

Juhile peab peale selle olema nähtav 1 meetri laiune teeosa, mis on piiratud sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelse tasapinnaga ja mis läbib sõiduki kõige välimist punkti alates punktist, mis paikneb juhi okulaarpunkte läbivast vertikaaltasapinnast 4 m tagapool.

15.2.4.3.2.   Välimine tahavaatepeegel kaassõitjapoolsel küljel

Vaateväli peab olema selline, et juhil on võimalik näha vähemalt 4 m laiust tasast ja horisontaalset teeosa, mis on piiratud sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelse tasapinnaga ning läbib sõiduki kaassõitjapoolse külje kõige välimist punkti ja mis ulatub juhi okulaarpunktidest silmapiiri suunas tahapoole 20 m kaugusele (vt joonis 6).

Juhile peab peale selle olema nähtav 1 meetri laiune teeosa, mis on piiratud sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelse tasapinnaga ja mis läbib sõiduki kõige välimist punkti alates punktist, mis paikneb juhi okulaarpunkte läbivast vertikaaltasapinnast 4 m tagapool.

Joonis 6

Vaateväli III klassi peeglite korral

Maapind

Juhi okulaarpunktid

Maapind

15.2.4.4.   Lainurk-välispeegel (IV klass)

15.2.4.4.1.   Lainurk-välispeegel juhipoolsel küljel

Vaateväli peab olema selline, et juhil on võimalik näha vähemalt 15 m laiust tasast ja horisontaalset teeosa, mis on piiratud sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelse tasapinnaga ning läbib sõiduki juhipoolse külje kõige välimist punkti ja mis ulatub juhi okulaarpunktidest tahapoole vähemalt 10–25 m kaugusele.

Juhile peab peale selle olema nähtav 4,5 meetri laiune teeosa, mis on piiratud sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelse tasapinnaga ja mis läbib sõiduki kõige välimist punkti alates punktist, mis paikneb juhi okulaarpunkte läbivast vertikaaltasapinnast 1,5 m tagapool (vt joonis 7).

15.2.4.4.2.   Lainurk-välispeegel kaassõitjapoolsel küljel

Vaateväli peab olema selline, et juhil on võimalik näha vähemalt 15 m laiust tasast ja horisontaalset teeosa, mis on piiratud sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelse tasapinnaga ning läbib sõiduki kaassõitjapoolse külje kõige välimist punkti ja mis ulatub juhi okulaarpunktidest tahapoole vähemalt 10–25 m kaugusele.

Juhile peab peale selle olema nähtav 4,5 meetri laiune teeosa, mis on piiratud sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelse tasapinnaga ja mis läbib sõiduki kõige välimist punkti alates punktist, mis paikneb juhi okulaarpunkte läbivast vertikaaltasapinnast 1,5 m tagapool (vt joonis 7).

Joonis 7

Vaateväli IV klassi lainurkpeeglite korral

Maapind

Juhi okulaarpunktid

Maapind

15.2.4.5.   Lähivaate-välispeegel (V klass)

Vaateväli peab olema selline, et juhil on sõiduki külje suunas võimalik näha tasast ja horisontaalset teeosa, mis on piiratud järgmiste vertikaaltasapindadega (vt joonised 8a ja 8b):

15.2.4.5.1.   sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelne tasapind, mis läbib sõiduki kabiini kaassõitjapoolse külje kõige välimist punkti;

15.2.4.5.2.   põikisuunas tasapind, mis on punktis 15.2.4.5.1 nimetatud tasapinnaga paralleelne ja paikneb kõnealusest tasapinnast eespool sellest 2 m kaugusel;

15.2.4.5.3.   tagapool tasapind, mis on juhi okulaarpunkte läbiva vertikaaltasapinnaga paralleelne ja asetseb kõnealusest tasapinnast tagapool sellest 1,75 m kaugusel;

15.2.4.5.4.   eespool tasapind, mis on juhi okulaarpunkte läbiva vertikaaltasapinnaga paralleelne ja asetseb kõnealusest tasapinnast eespool sellest 1 m kaugusel. Kui sõiduki kaitseraua esiserva läbiv põikisuunaline vertikaaltasapind on vähem kui 1 meetri kaugusel juhi okulaarpunkte läbiva vertikaaltasapinna ees, peab vaateväli olema piiratud kõnealuse tasapinnaga.

Kui joonistel 8a ja 8b ettenähtud vaatevälja on võimalik tajuda IV klassi lainurkpeegli vaatevälja ja VI klassi esipeegli vaatevälja kombinatsioonina, ei ole V klassi lähivaatepeegli paigaldamine kohustuslik.

Joonised 8a ja 8b

V klassi lähivaatepeegli vaateväli

Maapind

Juhi okulaarpunktid

Maapind

Juhi okulaarpunktid

15.2.4.6.   Esipeegel (VI klass)

Vaateväli peab olema selline, et juhil on võimalik näha vähemalt tasast ja horisontaalset teeosa, mida piirab:

| a) | põikisuunaline vertikaaltasapind, mis läbib sõiduki kabiini kõige välimist eesmist punkti; |
| --- | --- |

a)

põikisuunaline vertikaaltasapind, mis läbib sõiduki kabiini kõige välimist eesmist punkti;

| b) | põikisuunaline vertikaaltasapind, mis asub punktis a määratletud tasapinnast 2 000 mm eespool; |
| --- | --- |

b)

põikisuunaline vertikaaltasapind, mis asub punktis a määratletud tasapinnast 2 000 mm eespool;

| c) | pikisuunaline vertikaaltasapind, mis on paralleelne vertikaalse keskpikitasapinnaga, mis läbib juhipoolse külje kõige välimist punkti, ja |
| --- | --- |

c)

pikisuunaline vertikaaltasapind, mis on paralleelne vertikaalse keskpikitasapinnaga, mis läbib juhipoolse külje kõige välimist punkti, ja

| d) | pikisuunaline vertikaaltasapind, mis on paralleelne vertikaalse keskpikitasapinnaga, mis asub juhipoolse külje vastas asetseva külje kõige välimisest punktist 2 000 mm kaugusel. |
| --- | --- |

d)

pikisuunaline vertikaaltasapind, mis on paralleelne vertikaalse keskpikitasapinnaga, mis asub juhipoolse külje vastas asetseva külje kõige välimisest punktist 2 000 mm kaugusel.

Kõnealuse vaatevälja esiosa võib juhipoolse külje vastas asetseval küljel ümardada raadiusega 2 000 mm (vt joonis 9).

Määratletud vaatevälja vaata ka punktist 15.2.4.9.2.

Esipeeglite sätted on kohustuslikud eestjuhitavate (nagu määratletud punktis 12.5) N2 > 7,5 t ja N3-kategooria sõidukite puhul.

Kui nimetatud kategooriate sõidukid ei suuda täita nõudeid esipeeglit või kaamera-monitorseadet kasutades, tuleb kasutada objektituvastussüsteemi. Kõnealune seade peab joonisel 9 kujutatud vaatevälja piires olema võimeline tuvastama objekti kõrgusega 50 cm ja läbimõõduga 30 cm.

Joonis 9

Vaateväli VI klassi peeglite korral

Maapind

R2000

Juhi okulaarpunktid

15.2.4.6.2.   VI klassi esipeegel ei ole siiski kohustuslik, kui juhil on võimalik näha sirgjoont (võttes arvesse A-postide moodustatud takistust), mis paikneb 300 mm kaugusel sõiduki ees ja 1 200 mm kõrgusel teepinnast ja mis asetseb järgmiste tasapindade vahel: sõidukisuunaline vertikaaltasapind, mis on paralleelne sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga ja läbib juhipoolse külje kõige välimist punkti, ning sõidukisuunaline vertikaaltasapind, mis on paralleelne sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga, mis kulgeb 900 mm kaugusel juhipoolse külje vastas asetseva külje kõige välimisest punktist.

15.2.4.6.3.   Punktide 15.2.4.6.1 ja 15.2.4.6.2 puhul ei võeta sõiduki esiosa määratlemisel arvesse detaile, mis on sõidukile püsivalt paigaldatud ja asetsevad juhi okulaarpunktidest kõrgemal ja sõiduki esikaitseraua välispinda läbiva põikisuunalise vertikaaltasapinna ees.

15.2.4.7.   L-kategooria sõidukite peeglid (VII klass)

15.2.4.7.1.   Välimine tahavaatepeegel juhipoolse küljel

Vaateväli peab olema selline, et juhil on võimalik näha vähemalt 2,5 m laiust tasast ja horisontaalset teeosa, mis on piiratud sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelse tasapinnaga ning läbib sõiduki kaassõitjapoolse külje kõige välimist punkti ja mis ulatub juhi okulaarpunktidest silmapiiri suunas tahapoole 10 m kaugusele (vt joonis 10).

Joonis 10

VII klassi peeglite vaateväli

Peamised välimised tahavaatepeeglid

Sõidukit juhitakse parempoolses teeservas

Parempoolne

välimine tahavaatepeegel

Vaateväli maapinnal

Vasakpoolne

välimine tahavaatepeegel

Vaateväli maapinnal

Juhi okulaarpunktid

15.2.4.7.2.   Välimine tahavaatepeegel kaassõitjapoolsel küljel

Vaateväli peab olema selline, et juhil on võimalik näha vähemalt 4 m laiust tasast ja horisontaalset teeosa, mis on piiratud sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga paralleelse tasapinnaga ning läbib sõiduki kaassõitjapoolse külje kõige välimist punkti ja mis ulatub juhi okulaarpunktidest silmapiiri suunas tahapoole 20 m kaugusele (vt joonis 10).

15.2.4.8.   Peeglite korral, mis koosnevad mitmest peegelduspinnast, mis on kas erineva kumerusega või on üksteise suhtes nurga all, peab vähemalt üks peegelduspind võimaldama vaatevälja ja omama mõõtmeid (vt punkt 6.1.2.1.2.2), mis on ette nähtud klassile, millesse kõnealused peeglid kuuluvad.

15.2.4.9.   Takistused

15.2.4.9.1.   Sisemine tahavaatepeegel (I klass)

Vaatevälja võivad piirata peatugi ja eelkõige sellised seadmed nagu päikesesirmid, tagaklaasipuhastid, kütteelemendid ja S3-klassi pidurituled või sellised kereosad nagu jaotatud tagauste aknapiilarid, tingimusel et vaateväli on vaid osaliselt piiratud. Vaatevälja piiratuse ulatust mõõdetakse nii, et peatoed on seadistatud kõige madalamasse võimalikku asendisse ja päikesevarjud on üles pööratud.

15.2.4.9.2.   Välispeeglid (II, III, IV, V, VI ja VII klass)

Eespool määratletud vaateväljadel kerest ja selle osadest, näiteks muudest külgpeeglitest, uksekäepidemetest, gabariidituledest, suunatuledest, eesmistest ja tagumistest kaitseraudadest, samuti peegelduspinna puhastusseadmetest tingitud vaatevälja piiratust ei arvestata, kui nimetatud objektide osakaal summaarsest vaatevälja piiramisest on väiksem kui 10 %. Eriotstarbeks kavandatud ja ehitatud sõidukite korral, mille puhul ei ole nende eriomaduste tõttu võimalik kõnealuseid nõudeid täita, võivad sõiduki eridetailid piirata VI klassi peegli ettenähtud vaatevälja rohkem kui 10 %, kuid mitte rohkem kui on vajalik sõiduki erifunktsioonide täitmiseks.

15.2.4.10.   Katsemenetlus

Vaatevälja määramiseks asetatakse okulaarpunktidesse võimsad valgusallikad ning mõõdetakse vertikaalsele kontrollekraanile peegelduvat valgust. Võib kasutada muid samaväärseid meetodeid.

15.3.   MUUD KAUDSE NÄHTAVUSE SEADMED KUI PEEGLID

15.3.1.   Kaudse nähtavuse seadme tööparameetrid peavad olema sellised, et kriitilist objekti oleks võimalik tuvastada kirjeldatud vaatevälja piires, võttes arvesse kriitilist taju.

15.3.2.   Juhi otsese vaatevälja piiratus seoses kaudse nähtavuse seadme paigaldamisega peab olema viidud miinimumini.

15.3.3.   Kaudse nähtavuse kaamera-monitorseadmete korral esineva tuvastuskauguse määramiseks kasutatakse 10. lisas kirjeldatud menetlust.

15.3.4.   Monitori paigaldusnõuded

Monitorisse vaatamise suund peab olema ligikaudu sama kui põhipeeglisse vaatamise suund.

15.3.5.   Sõidukid võivad olla varustatud täiendavate kaudse nähtavuse seadmetega.

15.3.6.   Käesoleva eeskirja sätteid ei kohaldata punktis 2.1.2.13 määratletud valvekaamera-monitor-salvestusseadmete suhtes. Välised valvekaamerad peavad olema paigaldatud maapinnast vähemalt 2 m kõrgusele, kui sõiduk on koormatud oma suurima tehniliselt lubatud massiga, või juhul kui kaamera alumine serv on vähem kui 2 m kõrgusel maapinnast, ei tohi nad ilma seadmeta mõõdetud sõiduki üldlaiusest rohkem välja ulatuda kui 50 mm ja nende kumerusraadius peab olema vähemalt 2,5 mm.

16.   SÕIDUKITÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

Igast sõidukitüübis tehtavast muudatusest tuleb teavitada sõidukitüübile tüübikinnituse andnud haldusasutust. Seejärel võib kõnealune asutus kas:

16.1.1.   võtta seisukoha, et kõnealustel muudatustel ei ole negatiivset mõju ja et sõiduk vastab endiselt nõuetele, või

16.1.2.   nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt täiendavat katsearuannet.

16.2.   Tüübikinnituse andmise kinnitus koos muudatuste kirjeldusega või teade kinnituse andmisest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, kasutades käesoleva eeskirja 4. lisas esitatud teatisvormi.

16.3.   Tüübikinnituse laienduse andnud pädev asutus annab igale niisuguse laienduse kohta koostatud teatisele seerianumbri.

17.   TOODANGU NÕUETELE VASTAVUS

17.1.   Toodangu nõuetele vastavuse kontrollimise kord peab olema kooskõlas kokkuleppe liites 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) sätestatud menetlusega.

17.2.   Iga käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud sõiduk peab olema valmistatud nii, et see vastab kinnitatud tüübile, täites punktis 15 sätestatud nõuded.

18.   KARISTUSED TOODANGU MITTEVASTAVUSE KORRAL

18.1.   Sõidukile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib kehtetuks tunnistada, kui punktis 17.1 sätestatud nõue ei ole täidetud või kui sõiduk ei läbi punktis 17.2 ette nähtud katseid.

18.2.   Kui käesolevat eeskirja rakendav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta varem on andnud, teatab ta sellest viivitamata teistele käesolevat eeskirja rakendavatele kokkuleppeosalistele, saates neile tüübikinnitusteate koopia, mille lõppu on lisatud suurte tähtedega kirjutatud märkus „TÜÜBIKINNITUS TÜHISTATUD” koos kuupäeva ning allkirjaga.

19.   TOOTMISE LÕPLIK PEATAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab täielikult käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud sõiduki tootmise, teavitab ta sellest tüübikinnituse andnud asutust. Asjaomase teatise saamise järel teavitab asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi, saates neile tüübikinnitusteate koopia, mille lõppu on lisatud suurte tähtedega kirjutatud märkus „TOOTMINE LÕPETATUD” koos kuupäeva ja allkirjaga.

20.   TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete läbiviimise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja/või nende haldusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata teatis teistes riikides välja antud tüübikinnituste, nende laiendamise, nende andmisest keeldumise või nende tühistamise kohta.

21.   ÜLEMINEKUSÄTTED

21.1.   Alates käesoleva eeskirja 02-seeria muudatuste ametlikust jõustumiskuupäevast ei keeldu ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tüübikinnituse andmisest käesoleva eeskirja alusel, mida on muudetud 02-seeria muudatustega.

21.2.   Alates 26. jaanuarist 2006 annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse sõiduki tüübile seoses kaudse nähtavuse seadmete paigaldamisega ainult siis, kui sõiduki tüüp vastab käesoleva 02-seeria muudatustega muudetud eeskirja nõuetele. Seda tähtaega pikendatakse siiski 12 kuu võrra nõuete puhul, mida kohaldatakse VI klassi esipeegli paigaldamise suhtes.

21.3.   Alates 26. jaanuarist 2006 annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse kaudse nähtavuse seadme tüübile ainult siis, kui kõnealune tüüp vastab käesoleva 02-seeria muudatustega muudetud eeskirja nõuetele. Seda tähtaega pikendatakse siiski 12 kuu võrra nõuete puhul, mida kohaldatakse VI klassi esipeeglite ja nende sõidukitele paigaldamise suhtes.

21.4.   Alates 26. jaanuarist 2010 M1- ja N1-kategooria sõidukite ja alates 26. jaanuarist 2007 muude kategooriate sõidukite puhul võivad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduda tunnustamast sõiduki tüübikinnitusi, mis ei ole antud vastavalt käesoleva eeskirja 02-seeria muudatustele.

21.5.   Alates 26. jaanuarist 2010 M1- ja N1-kategooria sõidukite ja alates 26. jaanuarist 2007 muude kategooriate sõidukite puhul võivad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduda tunnustamast kaudse nähtavuse seadme tüübikinnitusi, mis ei ole antud vastavalt käesoleva eeskirja 02-seeria muudatustele.

21.6.   Enne käesoleva seeria muudatuste jõustumist I ja II klassi peeglitele kooskõlas käesoleva eeskirja algversiooni (00-seeria) või 01-seeria muudatustega antud tüübikinnitused jäävad kehtivaks.

21.7.   Käesoleva eeskirja sätted ei keela tüübikinnituse andmist sõiduki tüübile seoses tahavaatepeeglitega kooskõlas 02-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirjaga, kui kõik või osad sõidukile paigaldatud I või III klassi tahavaatepeeglitest kannavad käesoleva eeskirja algversiooniga (00- või 01-seeria) ettenähtud tüübikinnitusmärki.

21.8.   Varuosade puhul jätkavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised punktidest 21.3 ja 21.5 olenemata kaudse nähtavuse seadmetele, mis on ette nähtud sõidukitüüpide jaoks, mis on saanud tüübikinnituse vastavalt 01-seeria muudatustega muudetud eeskirjale nr 46 enne punktis 21.2 nimetatud kuupäeva, tüübikinnituse andmist kooskõlas 01-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirjaga ja vajaduse korral nende tüübikinnituste laiendamist.

---

(1)  Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) 7. lisas (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, mida on viimati muudetud 4. muudatusega).

(2)  Kaudse nähtavuse süsteemi eesmärk on tuvastada olulisi liiklejaid. Liikleja olulisus määratakse tema asukoha ja (potentsiaalse) kiiruse alusel. Enam-vähem proportsionaalselt jalakäija, jalgratturi või mopeedijuhi kiirusega suurenevad näiliselt ka nende liiklejate mõõtmed. Tuvastamise seisukohast oleks mopeedijuht 40 meetri kaugusel (D = 0,8 m) näivsuuruselt võrdne jalakäijaga 25 meetri kaugusel (D = 0,5 m). Arvestades kiirusi tuleks tuvastamissuuruse kriteeriumiks valida mopeedijuht ja seetõttu lähtutakse tuvastamisvõime määramisel 0,8 meetri suurusest objektist.

(3)  1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Serbia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnituse annavad liikmesriigid kasutades vastavat ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni tähist), 43 – Jaapan, 44 (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika Vabariik, 48 – Uus-Meremaa, 49 – Küpros, 50 – Malta ja 51 – Korea Vabariik. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, nagu nad ratifitseerivad või ühinevad kokkuleppega, mis käsitleb ühtsete tehnonõuete kehtestamist ratassõidukite ning neile paigaldatavate ja/või neil kasutatavate seadmete ja osade suhtes ning nende nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikuse tunnustamise tingimusi, ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär edastab antud numbrid kokkuleppeosalistele.

(*1)  Sisemine tahavaatepeegel on nõutav siis, kui punktis 15.2.5.4.1 vaateväljale esitatud nõudmisi ei ole võimalik täita. Sel juhul on vaja kahte välimist tahavaatepeeglit, üks sõiduki vasakul ja teine sõiduki paremal küljel.

---

1. LISA

Teatis kaudse nähtavuse seadme tüübikinnituse saamiseks

Vajaduse korral tuleb esitada järgmine teave koos sisukorraga kolmes eksemplaris.

Kõik vajalikus mõõtkavas ja piisavalt üksikasjalikud joonised tuleb esitada A4 formaadis lehel või voldikul.

Kui lisatud on fotod, peavad need olema piisavalt üksikasjalikud.

1.   Mark (tootja ärinimi): ...

2.   Tüüp ja üldine/üldised tootekirjeldus(ed): ...

3.   Tüübi identifitseerimisandmed, kui need on märgitud seadmele: ...

4.   Sõidukikategooria, millele seade on ette nähtud: ...

5.   Tootja nimi ja aadress: ...

6.   Tüübikinnitusmärgi asukoht ja kinnitusviis: ...

7.   Koostetehas(t)e aadress(id): ...

Peeglid (iga peegli kohta):...

8.1.   Variant: ...

8.2.   Peegli identifitseerimiseks vajalik(ud) joonis(ed): ...

8.3.   Üksikasjalikud andmed kinnitusviisi kohta: ...

Muud kaudse nähtavuse seadmed kui peeglid:...

Tüüp ja omadused (näiteks seadme täielik kirjeldus): ...

9.1.1.   Kaamera-monitorseadme korral tuvastuskaugus (mm), kontrastsus, heledusvahemik, pimestuskorrektsioon, näidiku omadused (mustvalge/värviline), kujutise kordumissagedus, monitori heleduse intensiivsus: ...

9.2.   Piisavalt üksikasjalikud joonised tervikseadme identifitseerimiseks, sealhulgas paigaldusjuhend; joonistel tuleb märkida tüübikinnitusmärgi asukoht. ...

---

2. LISA

Sõiduki tüübikinnituse saamiseks seoses kaudse nähtavuse seadmete paigaldamisega

Vajaduse korral tuleb esitada järgmine teave koos sisukorraga kolmes eksemplaris.

Kõik vajalikus mõõtkavas ja piisavalt üksikasjalikud joonised tuleb esitada A4 formaadis lehel või voldikul.

Kui lisatud on fotod, peavad need olema piisavalt üksikasjalikud.

ÜLDOSA

1.   Mark (tootja ärinimi): ...

2.   Tüüp ja üldine/üldised tootekirjeldus(ed): ...

3.   Tüübi identifitseerimisandmed, kui need on märgitud sõidukile b: ...

4.   Kõnealuse märgistuse asukoht: ...

5.   Sõiduki kategooria c: ...

6.   Tootja nimi ja aadress: ...

7.   Koostetehas(t)e aadress(id): ...

SÕIDUKI EHITUSE ÜLDISED KARAKTERISTIKUD

8.   Representatiivsõiduki foto(d) ja/või joonis(ed): ...

9.   Juhikabiin (buldog- või ninamikkabiin) (1): ...

Juhtimiskoht: paremal/vasakul (1): ...

10.1.   Sõiduk on ette nähtud kasutamiseks parem-/vasakpoolse liikluse korral (1).

Sõiduki mõõtmed (üldmõõtmed): ...

Kereta šassii korral:

.Laius (2): ...

11.1.1.1.   Maksimaalne lubatud laius: ...

11.1.1.2.   Minimaalne lubatud laius: ...

Kerega šassii korral: ...

11.2.1.   Laius (1) ...

Kere

Kaudse nähtavuse seadmed

Peeglid ...

12.1.1.1.   Joonis(ed), millest selgub peegli asukoht sõiduki kere suhtes: ...

12.1.1.2.   Täpsed andmed kinnitusviisi kohta, sh sõiduki kere selle osa kohta, mille külge peegel on kinnitatud: ...

12.1.1.3.   Lisavarustus, mis võib mõjutada tahapoole suunatud vaatevälja: ...

12.1.1.4.   Reguleerimisseadme (kui on olemas) elektrooniliste osade lühikirjeldus: ...

12.1.2.   Muud kaudse nähtavuse seadmed kui peeglid: ...

12.1.2.1.   Piisavalt üksikasjalikud joonised koos paigaldusjuhendiga: ...

---

(1)  Mittevajalik maha tõmmata.

(2)  „Sõiduki üldlaius” – mõõde, mis on saadud vastavalt ISO standardi 612-1978 tingimusele nr 6.2. Lisaks kõnealuse standardi sätetele ei võeta muude kui M1-kategooria sõidukite puhul sõiduki laiuse mõõtmisel arvesse järgmisi seadmeid:

| — | tolliplommimisvarustus ja selle kaitsmed; |
| --- | --- |

—

tolliplommimisvarustus ja selle kaitsmed;

| — | tendi kinnitamise varustus ja selle kaitsmed; |
| --- | --- |

—

tendi kinnitamise varustus ja selle kaitsmed;

| — | rehvide purunemise kontrollseadmed; |
| --- | --- |

—

rehvide purunemise kontrollseadmed;

| — | porikaitsesüsteemi väljaulatuvad painduvad osad; |
| --- | --- |

—

porikaitsesüsteemi väljaulatuvad painduvad osad;

| — | valgustusseadmed; |
| --- | --- |

—

valgustusseadmed;

| — | busside puhul töökorras rambid, tõstmisplatvormid ja muud sarnased seadmed; need ei tohi sõiduki külggabariidist ulatuda kaugemale kui 10 mm ja astmete nurgad peavad olema ette- või tahapoole ümardatud vähemalt 5 mm raadiusega; servad peavad olema ümardatud vähemalt 2,5 mm raadiusega; |
| --- | --- |

—

busside puhul töökorras rambid, tõstmisplatvormid ja muud sarnased seadmed; need ei tohi sõiduki külggabariidist ulatuda kaugemale kui 10 mm ja astmete nurgad peavad olema ette- või tahapoole ümardatud vähemalt 5 mm raadiusega; servad peavad olema ümardatud vähemalt 2,5 mm raadiusega;

| — | kaudse nähtavuse seadmed; |
| --- | --- |

—

kaudse nähtavuse seadmed;

| — | rehvirõhu näidikud; |
| --- | --- |

—

rehvirõhu näidikud;

| — | sissetõmbuv trepp; |
| --- | --- |

—

sissetõmbuv trepp;

| — | rehvikülgede läbipaine vahetult maaga kokkupuutumise punkti kohal. |
| --- | --- |

—

rehvikülgede läbipaine vahetult maaga kokkupuutumise punkti kohal.

---

3. LISA

TEATIS

(Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))

| (1) | välja andnud | ametiasutuse nimi:
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

Image 135

välja andnud

ametiasutuse nimi:

...

...

...

| kaudse nähtavuse seadmele (2): | TÜÜBIKINNITUSE ANDMISE
  TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMISE
  TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMISE
  TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMISE
  TOOTMISE LÕPLIKU PEATAMISE |
| --- | --- |

kaudse nähtavuse seadmele (2):

TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMISE

TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMISE

TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMISE

TOOTMISE LÕPLIKU PEATAMISE

kohta vastavalt eeskirjale nr 46.

Tüübikinnituse nr ... Laiendamise nr ...

| 1. | Seadme kaubanimetus või kaubamärk: ... |
| --- | --- |

1.

Seadme kaubanimetus või kaubamärk: ...

| 2. | Seadmetüübile tootja poolt määratud nimetus: ... |
| --- | --- |

2.

Seadmetüübile tootja poolt määratud nimetus: ...

| 3. | Tootja nimi ja aadress: ... |
| --- | --- |

3.

Tootja nimi ja aadress: ...

| 4. | Vajaduse korral tootja esindaja nimi ja aadress: ... |
| --- | --- |

4.

Vajaduse korral tootja esindaja nimi ja aadress: ...

| 5. | Esitatud tüübikinnituse saamiseks: ... |
| --- | --- |

5.

Esitatud tüübikinnituse saamiseks: ...

| 6. | Tüübikinnituskatsete eest vastutav tehniline teenistus: ... |
| --- | --- |

6.

Tüübikinnituskatsete eest vastutav tehniline teenistus: ...

| 7. | Tehnilise teenistuse protokolli väljastamiskuupäev: ... |
| --- | --- |

7.

Tehnilise teenistuse protokolli väljastamiskuupäev: ...

| 8. | Tehnilise teenistuse protokolli number: ... |
| --- | --- |

8.

Tehnilise teenistuse protokolli number: ...

| 9. | Lühikirjeldus: ...
  Seadme kirjeldus: peegel, kaamera-monitorseade, muu seade (2)

  I, II, III, IV, V, VI, VII, S klassi kaudse nähtavuse seade (2)

  Tähis 

  nagu määratletud käesoleva eeskirja punktis 6.1.3.1.1: jah/ei (2) |
| --- | --- |

9.

Lühikirjeldus: ...

Seadme kirjeldus: peegel, kaamera-monitorseade, muu seade (2)

I, II, III, IV, V, VI, VII, S klassi kaudse nähtavuse seade (2)

Tähis 
  Formula
  nagu määratletud käesoleva eeskirja punktis 6.1.3.1.1: jah/ei (2)

| 10. | Tüübikinnitusmärgi asukoht: ... |
| --- | --- |

10.

Tüübikinnitusmärgi asukoht: ...

| 11. | Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): ... |
| --- | --- |

11.

Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): ...

| 12. | Tüübikinnitus antud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitust laiendatud / tüübikinnitus tühistatud (2) |
| --- | --- |

12.

Tüübikinnitus antud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitust laiendatud / tüübikinnitus tühistatud (2)

| 13. | Koht: ... |
| --- | --- |

13.

Koht: ...

| 14. | Kuupäev: ... |
| --- | --- |

14.

Kuupäev: ...

| 15. | Allkiri: ... |
| --- | --- |

15.

Allkiri: ...

| 16. | Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud haldusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral. |
| --- | --- |

16.

Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud haldusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral.

---

(1)  Tüübikinnituse andnud / seda pikendanud / selle andmisest keeldunud / selle tühistanud riigi eraldusnumber (vt tüübikinnitussätted eeskirjades).

(2)  Mittevajalik maha tõmmata.

---

4. LISA

TEATIS

(Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))

| (1) | välja andnud | ametiasutuse nimi:
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

Image 136

välja andnud

ametiasutuse nimi:

...

...

...

| sõiduki tüübile (2): | TÜÜBIKINNITUSE ANDMISE
  TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMISE
  TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMISE
  TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMISE
  TOOTMISE LÕPLIKU PEATAMISE |
| --- | --- |

sõiduki tüübile (2):

TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMISE

TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMISE

TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMISE

TOOTMISE LÕPLIKU PEATAMISE

kohta seoses kaudse nähtavuse seadmete paigaldamisega vastavalt eeskirjale nr 46.

Tüübikinnituse number: ... Laiendamise nr: ...

1.   Mark (tootja ärinimi): ...

2.   Tüüp ja üldine/üldised tootekirjeldus(ed): ...

Tüübi identifitseerimisandmed, kui need on märgitud sõidukile: ...

3.1.   Kõnealuse märgistuse asukoht: ...

4.   Sõidukikategooria: (M1, M2, M3, N1, N2 ≤ 7,5 t, N2 > 7,5 t, N3) (2)

5.   Tootja nimi ja aadress: ...

6.   Tootmisettevõtte/-ettevõtete aadress(id): ...

7.   Lisateave (vajaduse korral): vt liide

8.   Katsete eest vastutav tehniline teenistus: ...

9.   Katseprotokolli kuupäev: ...

10.   Katseprotokolli number: ...

11.   Märkused (kui neid on): vt liide

12.   Koht: ...

13.   Kuupäev: ...

14.   Allkiri: ...

15.   Lisatud on loetelu tüübikinnitusasutusele esitatud teabest, mida on võimalik taotluse korral saada.

Liide tüübikinnitusteatise vormile nr ..., sõidukile tüübikinnituse andmise kohta seoses kaudse nähtavuse seadmete paigaldamisega vastavalt eeskirjale nr 46

1.   Peeglite ja täiendavate kaudse nähtavuse seadmete kaubanimetus või -märk ja osa tüübikinnituse number: ...

2.   Peeglite ja kaudse nähtavuse seadmete klass(id) ((I, II, III, IV, V, VI, VII, S) (2)

3.   Sõiduki tüübikinnituse laiendus, et see hõlmaks ka järgmise kaudse nähtavuse seadme: ...

4.   Andmed juhi istekoha R-punkti määramiseks: ...

5.   Kere maksimaalne ja minimaalne laius, mille korral on peeglile või kaudse nähtavuse seadmetele antud tüübikinnitus (kui tegemist on punktis 15.2.2.3 nimetatud šassii/kabiiniga): ...

6.   Käesolevale tüübikinnitustunnistusele on lisatud järgmised eespool esitatud tüübikinnitusnumbriga dokumendid:

| — | joonised, millel on näidatud kaudse nähtavuse seadmete paigaldusviis; |
| --- | --- |

—

joonised, millel on näidatud kaudse nähtavuse seadmete paigaldusviis;

| — | joonised ja plaanid, millel on näidatud kere selle osa omadusi ja paigalduskohti, mille külge kaudse nähtavuse seadmed on paigaldatud. |
| --- | --- |

—

joonised ja plaanid, millel on näidatud kere selle osa omadusi ja paigalduskohti, mille külge kaudse nähtavuse seadmed on paigaldatud.

7.   Märkused (nt ette nähtud parem-/vasakpoolse liikluse korral (2)

---

(1)  Tüübikinnituse andnud / seda pikendanud / selle andmisest keeldunud / selle tühistanud riigi eraldusnumber (vt tüübikinnitussätted eeskirjades).

(2)  Mittevajalik maha tõmmata.

---

5. LISA

Kaudse nähtavuse seadme tüübikinnitusmärgi kujundus

(vt käesoleva eeskirja punkt 5.4)

a = 12 mm min.

Kaudse nähtavuse seadme külge kinnitatud ülalesitatud tüübikinnitusmärk näitab, et peegli puhul on tegemist II klassi tahavaatepeegliga, mis on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E 4) vastavalt eeskirjale nr 46 ning selle tüübikinnitusnumber on 022439. Tüübikinnitusnumbri kaks esimest numbrit näitavad, et eeskiri nr 46 sisaldas tüübikinnituse väljastamise ajal juba 02-seeria muudatusi.

Märkus. Tüübikinnitusnumber ja lisatähis peavad asetsema ringjoone lähedal ning E-tähe kohal või all või sellest vasakul või paremal. Tüübikinnitusnumbrid peavad asetsema ühel pool E-tähte ja olema sellega samas suunas. Lisatähis peab asetsema kohe tüübikinnitusnumbri vastas. Tüübikinnitusnumbrites tuleks vältida rooma numbrite kasutamist, et vältida segiajamist muude tähistega.

---

6. LISA

PEEGELDUVUSVÕIME KINDLAKSMÄÄRAMISE KATSEMEETOD

1.   MÕISTED

CIE standardvalgusspekter A: (1) kolorimeetriline valgusspekter, mis vastab mustkiirguri spektrile temperatuuril T68 = 2 855,6 K.

1.1.2.   CIE standardvalgusallikas A: (1) gaastäitega volframniitlamp, mille töötemperatuur vastab värvustemperatuurile T68 = 2 855,6 K.

1.1.3.   CIE 1931 kolorimeetriline standardvaatleja: (1) kiirgusandur, mille kolorimeetrilised omadused vastavad spektraalsetele kolmevärviteguritele
  Formula
  (λ),
  Formula
  (λ),
  Formula
  (λ) (vt tabel).

1.1.4.   CIE spektraalsed kolmevärvitegurid: (1) ühtlase spektri spektraalkomponentide kolmevärvitegurid CIE (XYZ) süsteemis.

1.1.5.   Fotoopiline nägemine: (1) normaalse silma nägemine, kui silm on kohandunud heledustasemele, mis moodustab vähemalt mitu kandelat ruutmeetrile (cd/m2).

2.   SEADMED

2.1.   Üldsätted

Seade koosneb valgusallikast, katsekeha hoidikust, fotodetektoriga vastuvõtuseadest koos mõõdikuga (vt joonis 1) ning kõrvalise valguse mõju tõkestavatest vahenditest.

Vastuvõtuseade võib sisaldada Ulbrichti kuuli, mis lihtsustab mittetasapinnaliste (kumerate) peeglite peegeldusvõime mõõtmist (vt joonis 2).

2.2.   Valgusallika ja vastuvõtuseade spektraalkarakteristikud

Valgusallikas koosneb CIE standardvalgusallikast A ja sellega seotud, peaaegu paralleelse kiirekimbu tekitavast optikast. Selleks et hoida lambi pinget mõõteriista kasutamise ajal konstantsena, on soovitav kasutada pingestabilisaatorit.

Vastuvõtuseade peab olema varustatud fotodetektoriga, mille spektraalkarakteristik vastab CIE (1931) kolorimeetrilise standardvaatleja fotoopilise valgustugevuse funktsioonile (vt tabel). Võib kasutada mis tahes muud valgusspektri, filtri ja vastuvõtja kombinatsiooni, mis vastab CIE standardvalgusspektrile A ja tagab fotoopilise nägemise. Kui vastuvõtuseades kasutatakse Ulbrichti kuuli, peab kuuli sisepind olema kaetud mati (difuusse), spektriliselt mitteselektiivse valge kattega.

2.3.   Geomeetrilised tingimused

Langeva kiirekimbu nurk (θ) katsepinna ristsirge suhtes peaks soovitavalt moodustama 0,44 ±0,09 rad (25 ± 5°) ega tohi ületada lubatud kõrvalekalde ülemist piiri (st 0,53 rad või 30°). Vastuvõtja telg peab kõnealuse ristsirgega moodustama nurga (θ), mis võrdub langeva kiire nurgaga (vt joonis 1). Katsepinnale langeva kiirekimbu läbimõõt peab olema vähemalt 13 mm. Peegeldunud kiirekimp ei tohi olla fotodetektori valgustundlikust piirkonnast laiem, peab kõnealusest piirkonnast katma vähemalt 50 % ja katma võimalikult sama suurt piirkonna osa kui mõõteriista kalibreerimise ajal.

Kui vastuvõtuseades kasutatakse Ulbrichti kuuli, peab kuuli läbimõõt olema vähemalt 127 mm. Katsekeha ja langeva kiire avad peavad olema sellise suurusega, et langev ja peegeldunud kiirekimp pääsevad neist tervikuna läbi. Fotodetektor peab olema paigutatud sellisesse kohta, kus sellele ei lange ei langevast ega peegeldunud kiirekimbust otsest valgust.

2.4.   Fotodetektori näidikuploki elektrilised omadused.

Näidikuga mõõteriistalt loetav fotodetektori väljund peab olema valgustundliku piirkonna valgustugevuse lineaarseks funktsiooniks. Seade tuleb varustada nullimist ja kalibreerimist võimaldavate (elektriliste ja/või optiliste) seadistusvahenditega. Need vahendid ei tohi mõjutada mõõteriista lineaarsust ega spektraalkarakteristikuid. Vastuvõtja-näidikuploki täpsus on ±2 % kogu skaalast või ±10 % näidust sõltuvalt sellest, kumb on väiksem.

2.5.   Katsekeha hoidik

Mehhanism peab olema võimeline hoidma katsekeha sellises asendis, et allika ja vastuvõtuseade hoidikute teljed lõikuvad peegelduspinnal. Peegelduspind võib asuda kas katsetatava peegli sees või selle mõlemal küljel sõltuvalt sellest, kas tegemist on eestpoolt kaetud peegliga, tagantpoolt kaetud peegliga või prisma-tüüpi pööratava peegliga.

3.   MENETLUS

3.1.   Otsene kalibreerimismeetod

Otsese kalibreerimismeetodi korral kasutatakse tugietalonina õhku. Seda meetodit võib kohaldada mõõteriistade puhul, mille ehitus võimaldab kalibreerimist skaala 100 % punktis, pöörates vastuvõtja otse valgusallika teljele vastavasse asendisse (vt joonis 1).

Mõnel juhul (näiteks väikese peegeldusvõimega pindade mõõtmisel) võib selle meetodi korral soovitatav olla kasutada vahepealset kalibreerimispunkti (skaala punktide 0 ja 100 % vahel). Sellisel juhul tuleb optilisele teele paigaldada teadaoleva läbilaskevõimega neutraalhall valgusfilter ning seejärel kalibreerida mõõteriista nii, et see näitab neutraalhalli valgusfiltri protsentuaalset läbilaskevõimet. Enne peegelduvusvõime mõõtmist filter eemaldatakse.

3.2.   Kaudne kalibreerimismeetod

Kaudne kalibreerimismeetod on kohaldatav mõõteriistade puhul, mille valgusallika ja vastuvõtuseade geomeetria ei ole muudetav. Vajalik on nõuetekohaselt kalibreeritud ja hooldatud peegeldusetalon. Võrdlusetalon peaks soovitatavalt olema tasapinnaline peegel, mille peegeldusvõime on katsetatavate peeglite vastavale väärtusele võimalikult lähedane.

3.3.   Tasapinnalise peegli mõõtmine

Tasapinnaliste peeglite peegeldusvõimet võib mõõta mõõteriistadega, milles kasutatakse kas otsest või kaudset kalibreerimismeetodit. Peegeldustegur loetakse otse näidikuga mõõteriistalt.

3.4.   Mittetasapinnalise (kumera) peegli mõõtmine

Mittetasapinnaliste peeglite (kumerpeeglite) mõõtmisel tuleb kasutada mõõteriistu, mille vastuvõtjas on Ulbrichti kuul (vt joonis 2). Kui mõõteriista näidik näitab lugemit ne standardpeeglile, mille peegeldusvõime on E %, võib peeglile, mille peegeldusvõime ei ole teada, arvutada peegeldusvõime X % näidiku lugemi nx abil järgmise valemiga:

Formula

Joonis 1

Reflektomeetri üldistatud skeem, millel on kujutatud kahe kalibreerimismeetodi kasutamist katsetel

Mõõteriist seadistusnuppudega

Peegeldustegur %

Nullimisnupp

Kalibreerimis-nupp

Katsekeha hoidik

Valgusallikas ja kollimaator

Vastuvõtuseade otsese kalibreerimise asendis

Fotodetektoriga vastuvõtuseade mõõtmise ja kaudse kalibreerimise asendis

Joonis 2

Reflektomeetri üldistatud skeem, kui vastuvõtuseades on Ulbrichti kuul

Valgusallikas ja kollimaator

Mõõteriist seadistusnuppudega

Peegeldustegur %

Nullimisnupp

Kalibreerimis-nupp

Fotodetektor

Katsekeha hoidik

CIE 1931 kolorimeetrilise standardvaatleja spektraalsed kolmevärvitegurid (2)

Tabel on võetud CIE väljaandest 50 (45) (1970)

| λ
  nm | (λ) | (λ) | (λ) |
| --- | --- | --- | --- |
| 380 | 0,001 4 | 0,000 0 | 0,006 5 |
| 390 | 0,004 2 | 0,000 1 | 0,020 1 |
| 400 | 0,014 3 | 0,000 4 | 0,067 9 |
| 410 | 0,043 5 | 0,001 2 | 0,207 4 |
| 420 | 0,134 4 | 0,004 0 | 0,645 6 |
| 430 | 0,283 9 | 0,011 6 | 1,385 6 |
| 440 | 0,348 3 | 0,023 0 | 1,747 1 |
| 450 | 0,336 2 | 0,038 0 | 1,772 1 |
| 460 | 0,290 8 | 0,060 0 | 1,669 2 |
| 470 | 0,195 4 | 0,091 0 | 1,287 6 |
| 480 | 0,095 6 | 0,139 0 | 0,813 0 |
| 490 | 0,032 0 | 0,208 0 | 0,465 2 |
| 500 | 0,004 9 | 0,323 0 | 0,272 0 |
| 510 | 0,009 3 | 0,503 0 | 0,158 2 |
| 520 | 0,063 3 | 0,710 0 | 0,078 2 |
| 530 | 0,165 5 | 0,862 0 | 0,042 2 |
| 540 | 0,290 4 | 0,954 0 | 0,020 3 |
| 550 | 0,433 4 | 0,995 0 | 0,008 7 |
| 560 | 0,594 5 | 0,995 0 | 0,003 9 |
| 570 | 0,762 1 | 0,952 0 | 0,002 1 |
| 580 | 0,916 3 | 0,870 0 | 0,001 7 |
| 590 | 1,026 3 | 0,757 0 | 0,001 1 |
| 600 | 1,062 2 | 0,631 0 | 0,000 8 |
| 610 | 1,002 6 | 0,503 0 | 0,000 3 |
| 620 | 0,854 4 | 0,381 0 | 0,000 2 |
| 630 | 0,642 4 | 0,265 0 | 0,000 0 |
| 640 | 0,447 9 | 0,175 0 | 0,000 0 |
| 650 | 0,283 5 | 0,107 0 | 0,000 0 |
| 660 | 0,164 9 | 0,061 0 | 0,000 0 |
| 670 | 0,087 4 | 0,032 0 | 0,000 0 |
| 680 | 0,046 8 | 0,017 0 | 0,000 0 |
| 690 | 0,22 7 | 0,008 2 | 0,000 0 |
| 700 | 0,011 4 | 0,004 1 | 0,000 0 |
| 710 | 0,005 8 | 0,002 1 | 0,000 0 |
| 720 | 0,02 9 | 0,001 0 | 0,000 0 |
| 730 | 0,001 4 | 0,000 5 | 0,000 0 |
| 740 | 0,000 7 | 0,000 2 (*1) | 0,000 0 |
| 750 | 0,000 3 | 0,000 1 | 0,000 0 |
| 760 | 0,000 2 | 0,000 1 | 0,000 0 |
| 770 | 0,000 1 | 0,000 0 | 0,000 0 |
| 780 | 0,000 0 | 0,000 0 | 0,000 0 |

λ

nm

Formula

Formula

Formula

380

0,001 4

0,000 0

0,006 5

390

0,004 2

0,000 1

0,020 1

400

0,014 3

0,000 4

0,067 9

410

0,043 5

0,001 2

0,207 4

420

0,134 4

0,004 0

0,645 6

430

0,283 9

0,011 6

1,385 6

440

0,348 3

0,023 0

1,747 1

450

0,336 2

0,038 0

1,772 1

460

0,290 8

0,060 0

1,669 2

470

0,195 4

0,091 0

1,287 6

480

0,095 6

0,139 0

0,813 0

490

0,032 0

0,208 0

0,465 2

500

0,004 9

0,323 0

0,272 0

510

0,009 3

0,503 0

0,158 2

520

0,063 3

0,710 0

0,078 2

530

0,165 5

0,862 0

0,042 2

540

0,290 4

0,954 0

0,020 3

550

0,433 4

0,995 0

0,008 7

560

0,594 5

0,995 0

0,003 9

570

0,762 1

0,952 0

0,002 1

580

0,916 3

0,870 0

0,001 7

590

1,026 3

0,757 0

0,001 1

600

1,062 2

0,631 0

0,000 8

610

1,002 6

0,503 0

0,000 3

620

0,854 4

0,381 0

0,000 2

630

0,642 4

0,265 0

0,000 0

640

0,447 9

0,175 0

0,000 0

650

0,283 5

0,107 0

0,000 0

660

0,164 9

0,061 0

0,000 0

670

0,087 4

0,032 0

0,000 0

680

0,046 8

0,017 0

0,000 0

690

0,22 7

0,008 2

0,000 0

700

0,011 4

0,004 1

0,000 0

710

0,005 8

0,002 1

0,000 0

720

0,02 9

0,001 0

0,000 0

730

0,001 4

0,000 5

0,000 0

740

0,000 7

0,000 2 (*1)

0,000 0

750

0,000 3

0,000 1

0,000 0

760

0,000 2

0,000 1

0,000 0

770

0,000 1

0,000 0

0,000 0

780

0,000 0

0,000 0

0,000 0

SELGITAV JOONIS

Sfääriliste peeglite peegeldusteguri mõõtmiseks kasutatava mõõtevahendi näidis

C = vastuvõtja

D = diafragma

E = sisenemisaken

F = mõõteaken

L = lääts

M = objekti aken

S = valgusallikas

(S) = Ulbrichti kuul

---

(1)  Mõistete määratlused on võetud CIE väljaandest 50 (45), „Rahvusvaheline elektroonikasõnastik”, jaotis 45 „Valgustus”.

(2)  Lühendatud tabel. Väärtused
  Formula
  (λ) = V (λ) on ümardatud nelja kümnendkohani.

(*1)  Changed in 1966 (from 3 to 2).

---

7. LISA

Peegli peegelduspinna kumerusraadiuse r kindlaksmääramise kord

1.   MÕÕTMINE

1.1.   Seadmed

Kasutatakse käesoleva lisa joonisel 1 kujutatuga sarnast sferomeetrit, mille osutiga mõõteseadme märknõela ja varda fikseeritud jalgade vaheline kaugus on nõuetekohane.

1.2.   Mõõtepunktid

1.2.1.   Põhilisi kumerusraadiusi mõõdetakse kolmes punktis, mille vahekaugus vastab võimalikult täpselt ühele kolmandikule, poolele ja kahele kolmandikule peegli keskpunkti kaudu kulgevast, sirglõiguga b paralleelsest peegelduspinna kaarest või peegli keskpunkti kaudu sirglõiguga b risti kulgevast kaarest, kui viimatinimetatud kaar on pikem.

1.2.2.   Kui peegelduspinna suuruse tõttu ei ole mõõtmisi käesoleva eeskirja punktis 2.1.1.6 määratletud suundades võimalik teostada, võivad katsete eest vastutavad tehnilised teenistused kõnealuses punktis teostada mõõtmisi kahes teineteisega risti olevas suunas, mis vastavad võimalikult täpselt eespool ettenähtud suundadele.

2.   KUMERUSRAADIUSE r ARVUTAMINE

Millimeetrites väljendatud r arvutatakse järgmise valemi alusel:

Formula

kus:

| rp1 | = | esimese mõõtepunkti kumerusraadius, |
| --- | --- | --- |
| rp2 | = | teise mõõtepunkti kumerusraadius, |
| rp3 | = | kolmanda mõõtepunkti kumerusraadius. |

rp1

=

esimese mõõtepunkti kumerusraadius,

rp2

=

teise mõõtepunkti kumerusraadius,

rp3

=

kolmanda mõõtepunkti kumerusraadius.

Joonis 1

Sferomeeter

ø 4,5 jaotusring F 90-418

komparaator

liikuv punkt

---

8. LISA

Mootorsõiduki istekohtade h-punkti ja rindkere tegeliku kaldenurga kindlaksmääramise kord

1.   EESMÄRK

Käesolevas lisas kirjeldatud menetlust kasutatakse H-punkti ja rindkere tegeliku kaldenurga kindlaksmääramiseks ühe või mitme istekoha puhul mootorsõidukis ning selleks, et kontrollida mõõteandmete vastavust sõiduki tootja esitatud tehnilistele andmetele (1).

2.   MÕISTED

Käesolevas lisas kasutatakse järgmisi mõisteid:

„võrdlusandmed” – üks või mitu järgmistest istekoha omadustest:

2.1.1.   H-punkt ja R-punkt ning nende vahekord;

2.1.2.   rindkere tegelik ja arvutuslik kaldenurk ning nende vahekord;

2.2.   „kolmemõõtmeline H-punkti seade”(3-DH-seade) – seade, mida kasutatakse H-punktide ja rindkere tegelike kaldenurkade kindlaksmääramiseks. Kõnealust seadet on kirjeldatud käesoleva lisa 1. liites;

2.3.   „H-punkt” – rindkere ja reie pöörlemiskese 3-DH-seadel, mis on paigaldatud sõidukiistmele vastavalt punktile 4. H-punkt asub 3-DH-seadme kummalgi küljel asuvate H-punkti kontrollnuppude vahele jääva seadme telgjoone keskpunktis. Teoreetiliselt langeb H-punkt kokku R-punktiga (lubatud kõrvalekalded on esitatud punktis 3.2.2). Kui H-punkt on vastavalt punktis 4 kirjeldatud korrale kindlaks määratud, loetakse H-punkt fikseerituks istmepolstri konstruktsiooni suhtes ja koos sellega liikuvaks, kui istet reguleeritakse;

2.4.   „R-punkt või istme võrdluspunkt” – arvutuslik punkt, mille on sõiduki tootja iga istekoha jaoks kolmemõõtmelise taustsüsteemi abil kindlaks määranud;

2.5.   „rindkerejoon” – 3-DH-seadme mõõtepea telgjoon, kui mõõtepea on kõige tagumises asendis;

2.6.   „rindkere tegelik kaldenurk” – nurk, mis on mõõdetud läbi H-punkti kulgeva vertikaaljoone ja rindkerejoone vahel, kasutades 3-DH-seadme selja kaldenurga mõõturit. Rindkere tegelik kaldenurk vastab teoreetiliselt rindkere arvutuslikule kaldenurgale (lubatud kõrvalekalded on esitatud punktis 3.2.2);

2.7.   „rindkere arvutuslik kaldenurk” – nurk, mis on mõõdetud läbi R-punkti kulgeva vertikaaljoone ja rindkerejoone vahel asendis, mis vastab tootja määratud projektijärgsele seljatoeasendile;

2.8.   „sõitja sümmeetriatasand” (C/LO) – 3-DH-seadme kesktasand iga istekoha korral, kuhu seade on paigutatud. Seda tasandit kujutab H-punkti koordinaat Y-teljel. Ühekohalistel istmetel langeb istme sümmeetriatasand kokku sõitja sümmeetriatasandiga. Muudel istmetel määrab sõitja sümmeetriatasandi tootja;

2.9.   „kolmemõõtmeline taustsüsteem” – süsteem, mida on kirjeldatud käesoleva lisa 2. liites;

2.10.   „koordinaatmärgid” – füüsilised punktid (avad, pinnad, märgid või süvendid) sõiduki kerel, mis on tootja poolt ette nähtud;

2.11.   „sõiduki mõõteasend” – sõiduki asend, mis on kindlaks määratud koordinaatmärkide koordinaatidega kolmemõõtmelises taustsüsteemis.

3.   NÕUDED

3.1.   Andmete esitamine

Iga istekoha puhul, mille jaoks on vaja võrdlusandmeid, et tõendada vastavust käesoleva eeskirja sätetele, tuleb esitada kas kõik järgmised andmed või asjakohane valik neist käesoleva lisa 3. liites osutatud vormis:

3.1.1.   R-punkti koordinaadid kolmemõõtmelise taustsüsteemi suhtes;

3.1.2.   rindkere arvutuslik kaldenurk;

3.1.3.   kõik näidud, mis on vajalikud istme reguleerimiseks (kui see on reguleeritav) punktis 4.3 ette nähtud mõõteasendisse.

3.2.   Mõõteandmete ja arvutuslike näitajate suhe

3.2.1.   H-punkti koordinaate ja rindkere tegeliku kaldenurga suurust, mis on saadud punktis 4 sätestatud menetluse tulemusel, võrreldakse vastavalt R-punkti koordinaatidega ja sõiduki tootja poolt määratud rindkere arvutusliku kaldenurgaga.

3.2.2.   R- ja H-punktide suhtelisi asukohti ning rindkere arvutusliku kaldenurga ja tegeliku kaldenurga vahekorda peetakse vastava istumisasendi korral rahuldavaks, kui H-punkti määratud koordinaadid jäävad horisontaalsete ja vertikaalsete külgedega ruudu piiresse, mille küljed on 50 mm pikad ja mille diagonaalid ristuvad R-punktis, ja kui rindkere tegeliku kaldenurga erinevus arvutuslikust kaldenurgast jääb 5o piiridesse.

3.2.3.   Kui need tingimused on täidetud, kasutatakse käesoleva eeskirja sätetele vastavuse tõendamisel R-punkti ja rindkere arvutuslikku kaldenurka.

3.2.4.   Kui H-punkt või rindkere tegelik kaldenurk ei vasta punkti 3.2.2 nõuetele, määratakse H-punkt ja rindkere tegelik kaldenurk veel kaks korda (kokku kolm korda). Kui nendest kolmest toimingust kahe tulemused vastavad nõuetele, kohaldatakse punktis 3.2.3 nimetatud tingimusi.

3.2.5.   Kui punktis 3.2.4 kirjeldatud kolmest toimingust kahe tulemused ei vasta punkti 3.2.2 nõuetele või kui kontrollimine ei ole võimalik, sest sõiduki tootja ei ole esitanud teavet R-punkti asukoha või rindkere arvutusliku kaldenurga kohta, kasutatakse kolme mõõdetud punkti keskmist või kolme mõõdetud kaldenurga keskmist ning neid loetakse kohaldatavaiks kõigil juhtudel, kui käesolevas eeskirjas viidatakse R-punktile või rindkere arvutuslikule kaldenurgale.

4.   H-PUNKTI JA RINDKERE TEGELIKU KALDENURGA MÄÄRAMISE KORD

4.1.   Sõidukit hoitakse eelnevalt tootja äranägemisel temperatuuril 20 ± 10 °C tagamaks, et istme materjal saavutab toatemperatuuri. Kui kontrollitaval istmel ei ole kunagi varem istutud, peab sellel kaks korda kestusega 1 minut istuma 70–80 kg kaaluv inimene või asetatakse sinna selleks ajaks sama kaaluga seade, et koolutada istmepolstrit ja seljatuge. Tootja nõudel jäävad kõik istme osad koormamata vähemalt 30 minutiks enne 3-DH-seadme paigaldamist.

4.2.   Sõiduk peab olema punktis 2.11 määratletud mõõteasendis.

4.3.   Kui iste on reguleeritav, reguleeritakse see esmalt sõiduki tootja poolt määratud kõige tagumisse tavalisse sõiduasendisse, arvestades ainult istme pikisuunalist reguleerimist ja mitte istme liikumist muul otstarbel kui tavalise sõiduasendi saavutamiseks. Kui istmel on ka muid reguleerimisviise (vertikaalsuunaline, kaldenurga või seljatoe asendi muutmine jne), reguleeritakse need seejärel sõiduki tootja määratud asendisse. Vedrustusega istmetel fikseeritakse vertikaalsuunas reguleeritud asend jäigalt vastavalt tootja määratud tavalisele sõiduasendile.

4.4.   Istme ala, mis puutub kokku 3-DH-seadmega, peab olema kaetud piisava suuruse ja sobiva koega musliin-puuvillkangaga (sile puuvillkangas, millel on 18,9 niiti cm2 kohta ja mis kaalub 0,228 kg/cm2) või omadustelt samaväärse silmkoe- või lausriidega.

Kui istet katsetatakse väljaspool sõidukit, peab põrand, kuhu iste asetatakse, olema samasuguste põhiomadustega (2) kui sõiduki põrand, kus istet kavatsetakse kasutada.

4.5.   3-DH-seadme istme- ja seljaosa asetatakse nii, et sõitja sümmeetriatasand (C/LO) langeb kokku 3-DH-seadme sümmeetriatasandiga. Tootja nõudel võib 3-DH-seadet nihutada C/LO-tasandi suhtes sissepoole, kui 3-DH-seade paikneb nii kaugel küljel, et istme serv takistab 3-DH-seadme loodimist.

4.6.   Labajala- ja sääreosa kinnitatakse istmikuosale kas eraldi või kasutades T-profiili ja sääreosa. Läbi H-punkti kontrollnuppude kulgev joon peab olema maapinnaga paralleelne ja risti istme piki-sümmeetriatasandiga.

3-DH-seadme labajala- ja sääreosa reguleeritakse järgmiselt:

4.7.1.   Ettenähtud istekoht: juhiiste ja välimine eesmine kaassõitjaiste.

4.7.1.1.   Nii labajala- kui ka sääreosa liigutatakse ettepoole nii, et jalad võtavad põrandal loomuliku asendi – vajaduse korral pedaalide vahel. Vasak labajalg peab võimaluse korral olema 3-DH-seadme sümmeetriatasapinnast ligikaudu sama kaugel vasakul kui parem labajalg sellest paremal. Lood, millega määratakse kindlaks 3-DH-seadme põikiasend, seatakse horisontaalseks, reguleerides vajadusel uuesti istmikuosa või seades labajala- ja sääreosi tahapoole. Läbi H-punkti kontrollnuppude kulgev joon peab olema istme piki-sümmeetriatasandiga risti.

4.7.1.2.   Kui vasakut jalga ei ole võimalik hoida parema jalaga paralleelsena ja vasakut labajalga ei saa konstruktsioonile toetada, liigutatakse vasakut labajalga, kuni see on toetatud asendis. Kontrollnupud peavad jääma endiselt ühele joonele.

4.7.2.   Ettenähtud istekoht: välimine tagaiste

Tagaistmete või lisaistmete korral asetatakse jalad tootja poolt ettenähtud asendisse. Kui labajalad on sel juhul erinevatel põrandatasapindadel, kasutatakse võrdluspunktina jalga, mis puudutab esimesena esiistet, ja teine labajalg asetatakse nii, et seadme istmikuosa põikiasendi kindlaksmääramiseks kasutatav lood näitab horisontaalasendit.

4.7.3.   Teised ettenähtud istekohad:

Järgitakse punktis 4.7.1 kirjeldatud üldist korda, v.a, et labajalad tuleb asetada sõidukitootja poolt ettenähtud viisil.

4.8.   Rakendatakse sääre- ja reieraskused ning looditakse 3-DH-seade.

Seljapaneel kallutatakse ette kõige eesmisse võimalikku asendisse ja 3-DH-seade tõmmatakse T-profiili kasutades istme seljatoest eemale. 3-DH-seade asetatakse uuesti istmele, kasutades ühte järgmistest meetoditest:

4.9.1.   Kui 3-DH-seade kipub tahapoole libisema, toimitakse järgmiselt: 3-DH-seadmel lastakse tahapoole libiseda, kuni T-profiilile ei ole enam vaja rakendada horisontaalset ettepoole suunatud hoidekoormust, st kuni istmikuosa puudutab seljatuge. Vajadusel korrigeeritakse sääreosa asendit.

4.9.2.   Kui 3-DH-seade ei libise tahapoole, toimitakse järgmiselt: 3-DH-seadet libistatakse tahapoole, rakendades T-profiilile horisontaalset tahapoole suunatud koormust, kuni istmikuosa puudutab seljatuge (vt käesoleva lisa 1. liite joonis 2).

4.10.   3-DH-seadme seljapaneelile ja istmikuosale rakendatakse 100 ± 10 N suurust koormust puusa kaldenurga mõõturi ja T-profiili korpuse lõikepunktis. Koormust rakendatakse selle joone suunas, mis kulgeb läbi eespool nimetatud lõikepunkti vahetult reieprofiili korpusest ülalpool asuvasse punkti (vt käesoleva lisa 1. liite joonis 2). Seejärel viiakse seljapaneel ettevaatlikult tagasi vastu istme seljatuge. Kogu ülejäänud menetluse ajal tuleb olla ettevaatlik, et vältida 3-DH-seadme libisemist ettepoole.

4.11.   Paigaldatakse parem- ja vasakpoolne istmikuraskus ja seejärel ükshaaval kaheksa rindkereraskust. 3-DH-seade hoitakse loodis.

4.12.   Istme seljatoe survest vabastamiseks kallutatakse seljapaneeli ettepoole. 3-DH-seadet õõtsutatakse kolm korda 10-kraadise nurga võrra küljelt küljele (5° vertikaalsest sümmeetriatasandist kummalegi poole), et kõrvaldada kogu hõõrdumine 3-DH-seadme ja istme vahel.

Õõtsutamise ajal võib 3-DH-seadme T-profiil ettenähtud horisontaal- ja vertikaaljoontest kõrvale kalduda. Seepärast tuleb T-profiili paigal hoida, rakendades sellele õõtsumise ajal piisavat külgsuunalist koormust. T-profiili paigalhoidmisel ja 3-DH-seadme õõtsutamisel tuleb olla ettevaatlik, tagamaks, et sellele tahtmatult ei rakendu vertikaalset või ette-/tahasuunalist välist koormust.

3-DH-seadme labajalgu ei tohi sellel etapil tõkestada ega kinni hoida. Kui labajalgade asend muutub, tuleb need hetkeks sellesse asendisse jätta.

Seljapaneel viiakse ettevaatlikult tagasi istme seljatoele ja kontrollitakse kahe vesiloodiga loodisolekut. Kui jalad on 3-DH-seadme õõtsutamisel ükskõik mil viisil liikunud, tuleb need uuesti kohale asetada järgmiselt:

Kumbki labajalg tõstetakse kordamööda põrandalt üles ainult niipalju, et see ei pääse rohkem liikuma. Tõstmise ajal võivad labajalad vabalt pöörduda; neile ei tohi rakendada koormust eest ega küljelt. Kui mõlemad jalad on taas alumises asendis, peab kand puudutama selleks ettenähtud osa.

Vesiloodiga kontrollitakse külgsuunalist loodisolekut; vajadusel rakendatakse seljapaneeli ülemisele osale piisavat külgsuunalist koormust 3-DH-seadme istmikuosa loodimiseks istmel.

4.13.   Selleks et 3-DH-seade istmepadjal ettepoole ei libiseks, hoitakse T-profiili kinni ja toimitakse edasi järgmiselt:

| a) | viiakse seljapaneel tagasi vastu istme seljatuge; |
| --- | --- |

a)

viiakse seljapaneel tagasi vastu istme seljatuge;

| b) | vaheldumisi rakendatakse selja nurkprofiilile rindkerele asetatud raskuste keskme kõrgusel tahapoole suunatud horisontaalset koormust kuni 25 N ja vabastatakse koormus, kuni puusa kaldenurga mõõtur näitab, et pärast koormusest vabastamist on saavutatud stabiilne asend. Tuleb hoolitseda selle eest, et 3-DH-seadmele ei rakenduks välist ülalt-alla- või külgsuunalist koormust. Kui 3-DH-seadet on vaja uuesti loodida, kallutatakse seljapaneeli ettepoole, korratakse loodimist ja lõikes 4.12 kirjeldatud menetlust. |
| --- | --- |

b)

vaheldumisi rakendatakse selja nurkprofiilile rindkerele asetatud raskuste keskme kõrgusel tahapoole suunatud horisontaalset koormust kuni 25 N ja vabastatakse koormus, kuni puusa kaldenurga mõõtur näitab, et pärast koormusest vabastamist on saavutatud stabiilne asend. Tuleb hoolitseda selle eest, et 3-DH-seadmele ei rakenduks välist ülalt-alla- või külgsuunalist koormust. Kui 3-DH-seadet on vaja uuesti loodida, kallutatakse seljapaneeli ettepoole, korratakse loodimist ja lõikes 4.12 kirjeldatud menetlust.

Tehakse kõik järgmised mõõtmised:

4.14.1.   mõõdetakse H-punkti koordinaadid kolmemõõtmelise taustsüsteemi suhtes;

4.14.2.   rindkere tegelik kaldenurk loetakse 3-DH-seadme selja kaldenurga mõõturilt, kui mõõtepea on kõige tagumises asendis.

4.15.   Kui soovitakse 3-DH-seadme paigaldust korrata, peab iste enne seda olema koormamata vähemalt 30 minutit. 3-DH-seadet ei tohi istmele jätta kauemaks, kui on vaja katse sooritamiseks.

Kui sama istmerea istmeid võib käsitleda samaväärsetena (nt pinkiste, identsed istmed vms), määratakse igale istmereale ainult üks H-punkt ja üks rindkere tegelik kaldenurk. Sellisel juhul asetatakse käesoleva lisa 1. liites kirjeldatud 3-DH-seade kogu rea suhtes representatiivsele kohale. See koht on:

4.16.1.   esimeses reas juhiiste;

4.16.2.   tagumises reas või ridades välimine iste.

---

(1)  Muude istmete puhul kui esiistmed, kus H-punkti ei saa kindlaks määrata kolmemõõtmelise H-punkti aparaadi või meetodi abil, võib pädeva asutuse äranägemisel aluseks võtta tootja ettenähtud R-punkti.

(2)  Kaldenurk, kõrgusevahe istme paigaldamisel, pinnatekstuur jne.

1. LIIDE

KOLMEMÕÕTMELISE H-PUNKTI SEADME KIRJELDUS (1)

(3-DH-seade)

1.   Seljapaneel ja istmikuosa

Seljapaneel ja istmikuosa on valmistatud tugevdatud plastist ja metallist; need jäljendavad inimese rindkeret ja reisi ning on H-punktis mehaanilise liigendiga ühendatud. Mõõtepeale, mis on liigendina paigaldatud H-punkti, kinnitatakse rindkere tegeliku kaldenurga mõõtmiseks nurgamõõtur. Istmikuosa külge kinnitatud reguleeritava reieprofiiliga määratakse reite keskjoon ja seda kasutatakse puusa kaldenurga mõõturi nulljoonena.

2.   Kere- ja jalaosad

Sääreosad on istmikuosaga ühendatud põlvi ühendava T-profiili kohal, mis on reguleeritava reieprofiili laienduseks külgsuunas. Sääreosadele on põlvede nurga mõõtmiseks kinnitatud nurgamõõturid. Kinga- ja labajalaosad kalibreeritakse labajala nurga mõõtmiseks. Seade orienteeritakse ruumis kahe vesiloodi abil. Rindkereosa raskused asetatakse vastavatesse raskuskeskmetesse, nii et istmele avaldub 76 kg kaaluvale mehele vastav koormus. Tuleb veenduda, et 3-DH-seadme kõik liigendid liiguvad vabalt ilma märgatava hõõrdeta.

Joonis 1

3-DH-seadme osade nimetused

Mõõtepea

Seljapaneel

Rindkereraskuste konks

Selja kaldenurga lood

Puusa kaldenurga mõõtur

Istmikuosa

Selja kaldenurga mõõtur

Reieraskuse kinnituskoht

H-punkti kontrollnupud

Põlvi ühendav T-profiil

H-punkti

pöördetelg

Põikiasendi lood

Reielatt

Põlve kaldenurga mõõtur

Labajala kaldenurga mõõtur

Joonis 2

3-DH-seadme osade mõõtmed ja koormuse jaotus

Seadistatav vahemikus 108–424 mm

Rindkere-raskus

Istmikuraskus

Koormuse rakendamise suund ja koht

Reieraskus

Sääreraskus

---

(1)  Teabe saamiseks 3-DH-seadme ehituse kohta pöörduge: Society of Automobile Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA. Seade vastab ISO standardis 6549-1980 kirjeldatule.

2. LIIDE

KOLMEMÕÕTMELINE TAUSTSÜSTEEM

1.   Kolmemõõtmeline taustsüsteem on piiritletud sõidukitootja poolt kindlaks määratud kolme ristuva tasapinnaga (vt joonis) (1).

2.   Sõiduki mõõteasend määratakse kindlaks sõiduki paigaldamisega toetuspinnale nii, et koordinaatmärkide asukohad vastavad tootja esitatud väärtustele.

3.   R-punkti ja H-punkti koordinaadid määratakse sõidukitootja koordinaatmärkide suhtes.

Joonis

Kolmemõõteline taustsüsteem

Y-telje nulltasand (vertikaalne pikisuunaline nulltasand)

X-telje nulltasand (vertikaalne ristisuunaline nulltasand)

Z-nulltasand

(horisontaalne nulltasand)

Toetuspind

---

(1)  Taustsüsteem vastab ISO standardile 4130, 1978.

3. LIIDE

ISTEKOHTADE VÕRDLUSANDMED

1.   Võrdlusandmete kodeerimine

Võrdlusandmed on esitatud järjest iga istekoha kohta. Iga istekoht on tähistatud kahekohalise koodiga. Esimesel kohal on araabia number, mis tähistab istmerida loendatuna sõiduki esiosast tagaosa suunas. Teisel kohal on suurtäht, mis tähistab istekoha asukohta reas sõidusuunas vaadatuna; kasutatakse järgmisi tähti:

| L | = | vasak, |
| --- | --- | --- |
| C | = | keskmine, |
| R | = | parem. |

L

=

vasak,

C

=

keskmine,

R

=

parem.

2.   Sõiduki mõõteasendi kirjeldus

2.1.   Koordinaatmärkide asukohad

X ...

Y ...

Z ...

3.   Võrdlusandmete loend

Istekoht ...

3.1.1.   R-punkti koordinaadid

X ...

Y ...

Z ...

3.1.2.   Rindkere arvutuslik kaldenurk:...

3.1.3.   Istme reguleerimisandmed (1)

horisontaalne: ...

vertikaalne: ...

kaldenurga muutmine: ...

rindkere kaldenurga muutmine: ...

Märkus. Teiste istekohtade võrdlusandmed loetleda punktides 3.2, 3.3 jne.

---

(1)  Mittevajalik maha tõmmata.

---

9. LISA

(reserveeritud)

---

10. LISA

TUVASTUSKAUGUSE ARVUTAMINE

1.   KAUDSE NÄHTAVUSE KAAMERA-MONITORSEADE

1.1.   Kaamera eraldusvõime läviväärtus

Kaamera eraldusvõime läviväärtus määratakse järgmise valemiga:

Formula

kus:

| ωc | — | kaamera eraldusvõime läviväärtus (kaareminutites) |
| --- | --- | --- |
| βc | — | kaamera vaateväljanurk (°) |
| Nc | — | kaamera laotusridade arv (#) |

ωc

—

kaamera eraldusvõime läviväärtus (kaareminutites)

βc

—

kaamera vaateväljanurk (°)

Nc

—

kaamera laotusridade arv (#)

Tootja teatab βc ja Nc väärtused.

1.2.   Monitori kriitilise vaatluskauguse määramine

Vaatleja kaugust teatud mõõtmete ja omadustega monitorini on võimalik arvutada nii, et tuvastuskaugus sõltub ainult kaamera tööparameetritest. Kriitiline vaatluskaugus rm,c on määratletud järgmise valemiga:

Formula

kus:

| rm,c | — | kriitiline vaatluskaugus (m) |
| --- | --- | --- |
| Hm | — | monitorikujutise kõrgus (m) |
| Nm | — | monitori laotusridade arv (-) |
| ωeye | — | vaatleja eraldusvõime läviväärtus (kaareminutites) |

rm,c

—

kriitiline vaatluskaugus (m)

Hm

—

monitorikujutise kõrgus (m)

Nm

—

monitori laotusridade arv (-)

ωeye

—

vaatleja eraldusvõime läviväärtus (kaareminutites)

Arvu 60 abil konverteeritakse kaareminutid kraadideks.

Tootja teatab Hm ja Nm väärtused.

ωeye = 1

1.3.   Tuvastuskauguse määramine

1.3.1.   Olukorras, kui maksimaalne tuvastuskaugus paikneb kriitilise vaatluskauguse piires, arvutatakse maksimaalne saavutatav tuvastuskaugus, kui vaatleja silmade ja monitori vahekaugus on monitori paigaldusviisi tõttu väiksem kui kriitiline vaatluskaugus, järgmise valemiga:

Formula

kus:

| rd | — | tuvastuskaugus [m] |
| --- | --- | --- |
| Do | — | objekti läbimõõt [m] |
| ƒ | — | läviväärtuse tõusutegur |

rd

—

tuvastuskaugus [m]

Do

—

objekti läbimõõt [m]

ƒ

—

läviväärtuse tõusutegur

ωc, βc ja Nc vastavalt punktile 1.1.

D0 = 0,8 m

ƒ = 8

1.3.2.   Olukorras, kui tuvastuskaugus on kriitilisest vaatluskaugusest suurem, arvutatakse maksimaalne saavutatav tuvastuskaugus, kui vaatleja silmade ja monitori vahekaugus on monitori paigaldusviisi tõttu suurem kui kriitiline vaatluskaugus, järgmise valemiga:

Formula

kus:

| rm | — | vaatluskaugus monitorini (m) |
| --- | --- | --- |
| Dm | — | monitori ekraani diagonaal (tollides) |
| Nm | — | monitori laotusridade arv (-) |

rm

—

vaatluskaugus monitorini (m)

Dm

—

monitori ekraani diagonaal (tollides)

Nm

—

monitori laotusridade arv (-)

βc ja Nc vastavalt punktile 1.1.

Nm ja ωeye vastavalt punktile 1.2.

2.   TÄIENDAVAD TALITLUSNÕUDED

Kui seade on paigaldatud, tuleb kindlaks teha, kas kogu seade vastab jätkuvalt käesoleva eeskirja punktis 6.2.2 loetletud talitlusnõuetele, eelkõige pimestuskorrektsiooni ning monitori maksimaalse ja minimaalse heleduse osas. Samuti tuleb kindlaks teha, millisel määral kasutatakse pimestuskorrektsiooni ja millise nurga all võib päikesevalgus monitorile langeda ning võrrelda neid tulemusi mõõtmistel saadud vastavate tulemustega. Nõuetele vastavust võib kontrollida kas reaalprojekteerimisega loodud mudeli alusel, millega määratakse valguse langemisnurgad asjaomasele sõidukile paigaldatud seadme puhul, või võib käesoleva eeskirja punktis 6.2.2.2 loetletud mõõtmised teha asjaomasel sõidukil.

---

| 10.7.2010 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 177/263 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2010

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 177/263

---

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumiskuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 uusimast versioonist, mis on kättesaadav Internetis: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 118 – Ühtsed tehnonõuded seoses teatavate kategooriate mootorsõidukite siseehituses kasutatavate materjalide põlemiskäitumisega

Jõustumise kuupäev: 6. aprill 2005

SISUKORD

EESKIRI

| 1. | Reguleerimisala |
| --- | --- |

1.

| 2. | Mõisted |
| --- | --- |

2.

| 3. | Tüübikinnituse taotlemine |
| --- | --- |

3.

| 4. | Tüübikinnituse andmine |
| --- | --- |

4.

| 5. | I osa – Mõisted – Spetsifikatsioonid |
| --- | --- |

5.

| 6. | II osa – Mõisted – Spetsifikatsioonid |
| --- | --- |

6.

| 7. | Tüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine |
| --- | --- |

7.

| 8. | Toodangu vastavus nõuetele |
| --- | --- |

8.

| 9. | Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral |
| --- | --- |

9.

| 10. | Tootmise lõpetamine |
| --- | --- |

10.

| 11. | Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ning haldusasutuste nimed ja aadressid |
| --- | --- |

11.

LISAD

| 1. lisa | Sõidukit käsitlev teatis |
| --- | --- |

1. lisa

| 2. lisa | Sõidukiosa käsitlev teatis |
| --- | --- |

2. lisa

| 3. lisa | eatis sõidukitüübile tüübikinnituse andmise kohta |
| --- | --- |

3. lisa

| 4. lisa | Teatis sõidukiosale tüübikinnituse andmise kohta |
| --- | --- |

4. lisa

| 5. lisa | Tüübikinnitusmärkide kujundus |
| --- | --- |

5. lisa

| 6. lisa | Materjalide horisontaalse põlemiskiiruse katse |
| --- | --- |

6. lisa

| 7. lisa | Materjalide sulamisomaduste katse |
| --- | --- |

7. lisa

| 8. lisa | Materjalide vertikaalse põlemiskiiruse katse |
| --- | --- |

8. lisa

1.   REGULEERIMISALA

1.1.   Käesolevat eeskirja kohaldatakse selliste materjalide põlemiskäitumise (süttivus, põlemiskiirus ja sulamisomadused) suhtes, mida kasutatakse M3-kategooria II ja III klassi (1) sõidukite sisemuses, kus on kohti rohkem kui 22 reisijale, ent kus ei ole seisukohti ja mis ei ole mõeldud linnas (linnaliinibussidena) kasutamiseks.

Tüübikinnitusi antakse järgmiselt:

1.2.   I osa – Sõidukitüübile tüübikinnituse andmine seoses sõitjateruumis kasutatud osade põlemiskäitumisega;

1.3.   II osa – Sõidukiosale (materjalid, istmed, kardinad, vaheseinad jms) tüübikinnituse andmise seoses selle põlemiskäitumisega.

2.   MÕISTED: Üldosa

2.1.   „tootja” – isik või asutus, kes vastutab tüübikinnitusasutuse ees kõigi tüübikinnitusprotsessi aspektide eest ning toodangu nõuetele vastavuse tagamise eest. Kõnealune isik või asutus ei pea otseselt olema seotud selle sõiduki või sõidukiosa valmistamise kõigi etappidega, millele tüübikinnitust taotletakse;

2.2.   „sõitjateruum” – ruum sõidukis viibijate jaoks (sh baar, köök, tualett jms), mille piirideks on:

| — | lagi; |
| --- | --- |

—

lagi;

| — | põrand; |
| --- | --- |

—

põrand;

| — | külgseinad; |
| --- | --- |

—

külgseinad;

| — | uksed; |
| --- | --- |

—

uksed;

| — | välisaknaklaasid; |
| --- | --- |

—

välisaknaklaasid;

| — | sõitjateruumi tagavahesein või tagaistmete tasapind; |
| --- | --- |

—

sõitjateruumi tagavahesein või tagaistmete tasapind;

| — | seljatugi; |
| --- | --- |

—

seljatugi;

| — | sõiduki vertikaalse pikikesktasapinna juhipoolsel küljel vertikaalne risttasand, mis läbib juhiistme R-punkti, nagu see on määratletud eeskirjas nr 17; |
| --- | --- |

—

sõiduki vertikaalse pikikesktasapinna juhipoolsel küljel vertikaalne risttasand, mis läbib juhiistme R-punkti, nagu see on määratletud eeskirjas nr 17;

| — | teisel pool sõiduki vertikaalset pikikesktasapinda esivahesein; |
| --- | --- |

—

teisel pool sõiduki vertikaalset pikikesktasapinda esivahesein;

2.3.   „tootmismaterjalid” – koguse alusel müüdavad tootmismaterjalid (nt polstrirullid) või tooteosade kujul tooted, mis tarnitakse tootjale käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud sõidukitüübis kasutamiseks või töökojale sõidukite hooldus- või remonditöös kasutamiseks;

2.4.   „iste” – ühele täiskasvanule mõeldud konstruktsioon koos istmekattega, mis võib, aga ei tarvitse olla sõiduki kerega lahutamatult ühendatud. Terminiga tähistatakse nii üksikistet kui ka ühele isikule mõeldud pinkistme osa;

2.5.   „istmerühm” – ühele või mitmele täiskasvanule mõeldud pinkiste või eraldi istmed, mis asetsevad kõrvuti (s.o istme eesmised kinnituspunktid on samal joonel tagumiste kinnituspunktidega või nende ees ning samal joonel teise istme esimeste kinnituspunktidega või nende taga) ning kuhu mahub istuma üks või enam täiskasvanut;

2.6.   „pinkiste” – vähemalt kahele täiskasvanule mõeldud konstruktsioon koos istmekattega.

3.   TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

3.1.   Sõiduki või sõidukiosa tüübikinnituse taotluse seoses käesoleva eeskirjaga esitab sõiduki tootja.

3.2.   Taotlusele lisatakse 1. või 2. lisas esitatud vormis teatis.

Tüübikinnituskatsete eest vastutavale tehnilisele teenistusele esitatakse:

3.3.1.   sõiduki tüübikinnituse puhul: sõiduk, mille tüüp vastab tüübikinnituse saamiseks esitatule;

3.3.2.   juba tüübikinnituse saanud osade puhul: sõidukitüübi tüübikinnituse taotlusele lisatakse asjaomaste osade tüübikinnitusnumbrite ja tootja tüübimärgistuste loetelu;

ilma Euroopa Majanduskomisjoni tüübikinnituseta sõiduki sees kasutatavate osade puhul:

3.3.3.1.   sõidukis kasutatavate osade proovid, mille arv on näidatud 6.–8. lisas ja mille tüüp vastab tüübikinnituse saamiseks esitatule;

3.3.3.2.   lisaks sellele esitatakse tehnilisele teenistusele üks proov hilisema võrdluse jaoks;

3.3.3.3.   seadiste, näiteks istmete, kardinate, vaheseinte jms puhul punktis 3.3.3.1 nimetatud proovid koos ühe eespool nimetatud tervikseadisega.

3.3.3.4.   Proovidele tuleb selgelt ja kustutamatult märkida taotleja kaubanimi või kaubamärk ja tüübimärgistus.

4.   TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE

4.1.   Kui käesoleva eeskirja alusel kinnitamiseks esitatud tüüp vastab käesoleva eeskirja nõuetele, antakse sellele tüübikinnitus.

4.2.   Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 00, mis tähistab eeskirja algversiooni) näitavad muudatuste seeriat, mis hõlmab tüübikinnituse andmise ajal käesoleva eeskirja kõige hilisemaid suuri tehnilisi muudatusi. Sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama tüübikinnitusnumbrit teisele käesolevas eeskirjas määratletud sõiduki- või sõidukiosa tüübile.

4.3.   Teade tüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise või selle laiendamise kohta edastatakse käesoleva eeskirja 3. lisas või 4. lisas esitatud vormi abil käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele.

Igale sõidukile, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud sõidukitüübile, iga materjali pakendile (vt punkt 4.4.2.3), mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud materjalitüübile, ja igale eraldi tarnitud sõidukiosale, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud sõidukiosa tüübile, paigaldatakse tüübikinnituse vormil kindlaks määratud hästi märgatavasse ja hõlpsasti juurdepääsetavasse kohta rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb:

4.4.1.   ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber (2);

ringjoone lähedal asuvatest järgmistest tähistest:

4.4.2.1.   sümbolid suuna kohta, milles osa põlemiskiirus on kindlaks määratud:

| ↔ | horisontaalsuunas (6. lisa), |
| --- | --- |
| ↑ | vertikaalsuunas (8. lisa), |
| ↓ | horisontaal- ja vertikaalsuunas
  (6. ja 8. lisa); |

↔

horisontaalsuunas (6. lisa),

↑

vertikaalsuunas (8. lisa),

↓

horisontaal- ja vertikaalsuunas

(6. ja 8. lisa);

4.4.2.2.   sümbol „V”, mis näitab, et sõidukiosa on saanud tüübikinnituse sulamisomaduste seisukohalt (7. lisa), ja/või sümbol „CD”, mis näitab, et sõidukiosa on saanud tüübikinnituse tervikseadisena, näiteks iste, vahesein, pakiraamid jms.

4.4.2.3.   Tootmismaterjale ei pea eraldi märgistama. Tootmismaterjalide pakenditele tuleb aga selgelt kanda eespool kirjeldatud tüübikinnitusmärk.

4.4.2.4.   Eraldi märgistuse korral võib suurtel osadel, näiteks istmetel, mis koosnevad rohkem kui ühest tüübikinnituse saanud materjalist, olla üksainus märk, mis tähistab kasutatud materjali(de) tüübikinnitusnumbrit (tüübikinnitusnumbreid).

4.4.3.   Kui tüüp vastab ühe või mitme kokkuleppele lisatud muu eeskirja alusel kinnitatud tüübile riigis, mis on sellele käesoleva eeskirja alusel andnud tüübikinnituse, ei ole punktis 4.4.1 ettenähtud sümbolit tarvis korrata. Sel juhul paigutab käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse andnud riik eeskirja umbri, mille kohaselt tüübikinnitus anti, punktis 4.4.1 ettenähtud sümbolist paemale üksteise alla tulpa.

4.4.4.   Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustutamatu.

4.4.5.   Sõiduki tüübikinnitusmärk paigaldatakse tootja poolt sõidukile kinnitatud andmesildile või selle lähedale.

4.4.6.   Tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised on esitatud käesoleva eeskirja 5. lisas.

5.   I OSA — SÕIDUKITÜÜBILE TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE SEOSES SÕITJATERUUMIS KASUTATUD OSADE PÕLEMISKÄITUMISEGA

5.1.   Mõiste

Käesoleva eeskirja I osas kasutatakse järgmist mõistet:

5.1.1.   „sõidukitüüp” – sõidukid, mis ei erine üksteisest selliste oluliste näitajate nagu tootja tüübimärgistuse poolest.

5.2.   Spetsifikatsioonid

5.2.1.   Tüübikinnituse taotluse aluseks oleva sõiduki sõitjateruumi sees kasutatud materjalid peavad vastama käesoleva eeskirja II osa nõuetele.

5.2.2.   Sõitjateruumis ja/või sõiduki osadena kinnitatud seadistes kasutatavad materjalid ja/või seadmed paigaldatakse nii, et tulekahju tekke ja levimise oht oleks minimaalne.

5.2.3.   Sellised sisustusmaterjalid ja/või -seadmed paigaldatakse üksnes nende sihtotstarbe kohaselt ning vastavalt nendega tehtud katse(te)le (vt punktid 6.2.1, 6.2.2 ja 6.2.3), eelkõige seoses nende põlemiskäitumise ja sulamisomadustega (horisontaal-/vertikaalsuund).

5.2.4.   Liim, mida on kasutatud materjali kinnitamiseks tugitarindile, ei tohi võimaluste piires halvendada materjalipõlemiskäitumist.

6.   II OSA — SÕIDUKIOSALE TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE SEOSES SELLE PÕLEMISKÄITUMISEGA

6.1.   Mõisted

Käesoleva eeskirja II osas kasutatakse järgmisi mõisteid:

„sõidukiosa tüüp” – sõidukiosad, mis ei erine selliste oluliste näitajate poolest nagu:

6.1.1.1.   tootja tüübimärgistus,

6.1.1.2.   sihtotstarve (istmekatend, laekatend jne),

6.1.1.3.   alusmaterjal(id) (nt vill, plast, kumm, segamaterjal),

6.1.1.4.   komposiitmaterjalide puhul kihtide hulk ning

6.1.1.5.   muud karakteristikud, niivõrd kui need avaldavad märgatavat mõju käesoleva eeskirjaga ettenähtud omadustele;

6.1.2.   „põlemiskiirus” – käesoleva direktiivi 6. ja/või 8. lisa kohaselt mõõdetud põlengu sügavuse ja selle põlemiseks kulunud aja suhe. Seda väljendatakse millimeetrites minuti kohta;

6.1.3.   „komposiitmaterjal” – materjal, mis koosneb mitmest ühe või erineva materjali kihist, mille pinnad on üksteise külge kinnitatud liimi vm sideaine abil, plakeerimise, keevitamise jms teel. Kui eri materjalid on omavahel ühendatud vahelduvalt (näiteks õmblemise, kõrgsageduskeevituse, neetimise teel), ei loeta selliseid materjale komposiitmaterjalideks;

6.1.4.   „pealmine külg” – sõidukile paigaldatud materjali külg, mis on pööratud sõitjateruumi poole;

6.1.5.   „polsterdus” – sisemise polstri ja katendmaterjali kombinatsioon, mis üheskoos moodustavad istmeraami pehmenduskatte;

6.1.6.   „sisekatend” – materjal(id), mis moodustab (või üheskoos moodustavad) lae, seina või põranda pinnakatendi ja aluskihi.

6.2.   Spetsifikatsioonid

6.2.1.   Järgmiste materjalidega tehakse käesoleva eeskirja 6. lisas kirjeldatud katse:

| a) | materjal(id), mida kasutatakse istme ja selle manuste (sh juhiistme) polsterdamiseks; |
| --- | --- |

a)

materjal(id), mida kasutatakse istme ja selle manuste (sh juhiistme) polsterdamiseks;

| b) | materjal(id), mida kasutatakse laekatendiks; |
| --- | --- |

b)

materjal(id), mida kasutatakse laekatendiks;

| c) | materjal(id), mida kasutatakse külg- ja tagaseinte, sealhulgas vaheseinte sisekatendiks; |
| --- | --- |

c)

materjal(id), mida kasutatakse külg- ja tagaseinte, sealhulgas vaheseinte sisekatendiks;

| d) | soojustus- või heliisolatsioonimaterjal(id); |
| --- | --- |

d)

soojustus- või heliisolatsioonimaterjal(id);

| e) | materjal(id), mida kasutatakse põranda sisekatendiks; |
| --- | --- |

e)

materjal(id), mida kasutatakse põranda sisekatendiks;

| f) | materjal(id), mida kasutatakse pagasiriiulite, kütte- ja ventilatsioonitorude sisekatendiks; |
| --- | --- |

f)

materjal(id), mida kasutatakse pagasiriiulite, kütte- ja ventilatsioonitorude sisekatendiks;

| g) | materjal(id), mida kasutatakse valgustusseadmetes. |
| --- | --- |

g)

materjal(id), mida kasutatakse valgustusseadmetes.

Katse tulemus loetakse rahuldavaks, kui kõige halvemat katsetulemust arvesse võttes ei ületa horisontaalnepõlemiskiirus 100 mm minutis või kui leek kustub enne viimase mõõtepunktini jõudmist.

6.2.2.   Järgmiste materjalidega tehakse käesoleva eeskirja 7. lisas kirjeldatud katse:

| a) | materjal(id), mida kasutatakse laekatendiks; |
| --- | --- |

a)

materjal(id), mida kasutatakse laekatendiks;

| b) | materjal(id), mida kasutatakse katusel asuvate pagasivõrkude, kütte- ja ventilatsioonitorude sisekatendiks; |
| --- | --- |

b)

materjal(id), mida kasutatakse katusel asuvate pagasivõrkude, kütte- ja ventilatsioonitorude sisekatendiks;

| c) | materjal(id), mida kasutatakse pagasivõrkudel ja/või laes asuvates valgustites. |
| --- | --- |

c)

materjal(id), mida kasutatakse pagasivõrkudel ja/või laes asuvates valgustites.

Katse tulemus loetakse rahuldavaks, kui kõige halvemat katsetulemust arvesse võttes ei teki tilku, mis puuvillvati süütaksid.

6.2.3.   Kardinateks ja eesriieteks kasutatava(te) materjali(de)ga (ja/või muude rippuvate materjalidega) tehakse 8. lisas kirjeldatud katse.

Katse tulemus loetakse rahuldavaks, kui kõige halvemat katsetulemust arvesse võttes ei ületa vertikaalne põlemiskiirus100 mm minutis.

6.–8. lisas kirjeldatud katseid ei pea tegema järgmiste materjalidega:

6.2.4.1.   metallist või klaasist valmistatud osad;

6.2.4.2.   iga istmemanus, mille mittemetallmaterjali mass on kuni 200 g. Kui nende manuste kogumass on üle 400 g mittemetallmaterjali istme kohta, tuleb iga materjali katsetada;

elemendid, mille pindala või maht ei ületa vastavalt:

6.2.4.3.1.   üksikistme külge kinnitatud elementide puhul 100 cm2 või 40 cm3;

6.2.4.3.2.   elementide puhul, mis asetsevad sõidukis hajutatult ning mis ei ole kinnitatud üksikistme külge, 300 cm2 või 120 cm3 istmerea kohta või maksimaalselt sõitjateruumi jooksva meetri kohta;

6.2.4.4.   elektrikaablid;

6.2.4.5.   elemendid, millest ei ole võimalik võtta ettenähtud mõõtmetega proove, nagu on ette nähtud 6. lisa punktis 3.1, 7. lisa punktis 3 ja 8. lisa punktis 3.1.

7.   TÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

Igast sõiduki- või sõidukiosa tüübi muudatusest seoses käesoleva eeskirjaga tuleb teatada asjaomasele sõidukile või sõidukiosale tüübikinnituse andnud haldusasutusele. Seejärel võib asutus kas:

7.1.1.   võtta seisukoha, et tõenäoliselt ei avalda tehtud muudatused märgatavat ebasoovitavat mõju, ning et sõiduk või sõidukiosa vastab igal juhul endiselt nõuetele, või

7.1.2.   nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt uut katsearuannet.

7.2.   Muudatuste loetelu sisaldav teatis tüübikinnituse andmise või sellest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 4.3 sätestatud korras.

7.3.   Tüübikinnituse laienduse andnud pädev asutus annab igale tüübikinnituse laienduse kohta koostatud teatisele seerianumbri ja teatab sellest käesoleva eeskirja 3. või 4. lisas esitatud vormi kohase teatisega käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele.

8.   TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE

Toodangu nõuetele vastavuse järelevalvemenetlus peab olema kooskõlas kokkuleppe (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) 2. liitega ja vastama järgmistele nõuetele.

8.1.   Käesoleva eeskirja raames tüübikinnituse saanud sõiduk/sõidukiosa peab olema valmistatud nii, et see vastab kinnitatud tüübile, täites eeskirja asjaomas(t)e osa(de) nõuded.

8.2.   Tüübikinnituse andnud asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksustes kohaldatavaid nõuetele vastavuse kontrolli meetodeid. Kontrolli tehakse tavaliselt kord kahe aasta jooksul.

9.   KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

9.1.   Sõidukile/sõidukiosale käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui eespool sätestatud nõuded ei ole täidetud.

9.2.   Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on eelnevalt andnud, teatab ta sellest käesoleva eeskirja 3. ja/või 4. lisas esitatud vormi abil kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele.

10.   TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud sõidukitüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Pärast asjaomase teatise saamist teatab kõnealune asutus sellest käesoleva eeskirja 3. ja/või 4. lisas esitatud vormi kohase teatisega käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele.

11.   TÜÜBIKINNITUSKATSETE TEGEMISE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE NING HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste ning nende haldusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata vormikohased teatised teistes riikides välja antud tüübikinnituste, tüübikinnituste laiendamise, tüübikinnituste andmisest keeldumise või tüübikinnituste tühistamise kohta.

---

(1)  Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2) 7. lisas.

(2)  1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Serbia ja Montenegro, 11 – Suurbritannia, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 – (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 – (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 – (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 – (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 – (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – Endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 – (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnituse annavad selle liikmesriigid, kasutades vastavat Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 – Jaapan, 44 – (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika, 48 – Uus-Meremaa, 49 – Küpros, 50 – Malta ja 51 – Korea Vabariik. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukitele ning neile paigaldatavatele ja/või neil kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja kõnealuste nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikuse tunnustamise tingimusi, või ühinevad selle kokkuleppega ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär edastab kõnealused numbrid kokkuleppeosalistele.

---

1. LISA

TEATIS

(vastavalt käesoleva eeskirja punktile 3.2, mis käsitleb Euroopa Majanduskomisjoni tüübikinnituse andmist sõidukile seoses sõitjateruumis kasutatud osade põlemiskäitumisega)

Kui süsteemid, osad ja eraldi seadmestikud sisaldavad elektroonilisi kontrollseadmeid, tuleb esitada andmed nende talitluse kohta.

1.   ÜLDOSA

1.1.   Mark (tootja kaubanimi): ...

1.2.   Tüüp ja üldine/üldised tootekirjeldus(ed): ...

1.3.   Tüübi identifitseerimistunnus, kui see on märgitud sõidukile: ...

1.4.   Märgise asukoht: ...

1.5.   Sõiduki kategooria (1): ...

1.6.   Tootja nimi ja aadress: ...

1.7.   Koostetehase aadress (koostetehaste aadressid): ...

2.   SÕIDUKI EHITUSE ÜLDISED KARAKTERISTIKUD

2.1.   Representatiivsõiduki fotod ja/või joonised:

3.   KERE

Sisetarvikud

Istmed

3.1.1.   Arv: ...

Sõiduki siseehituses kasutatavate materjalide põlemiskäitumine

Laekatendiks kasutatav(ad) materjal(id)

3.2.1.1.   Sõidukiosa tüübikinnituse number (numbrid): ...

Taga- ja külgseintes kasutatav(ad) materjal(id)

3.2.2.1.   Sõidukiosa tüübikinnituse number (numbrid): ...

Põrandas kasutatav(ad) materjal(id)

3.2.3.1.   Sõidukiosa tüübikinnituse number (numbrid): ...

Istmete polsterdamiseks kasutatav(ad) materjal(id)

3.2.4.1.   Sõidukiosa tüübikinnituse number (numbrid): ...

Kütte- ja ventilatsioonitorudes kasutatav(ad) materjal(id)

3.2.5.1.   Sõidukiosa tüübikinnituse number (numbrid): ...

Pakiraamideks kasutatav(ad) materjal(id)

3.2.6.1.   Sõidukiosa tüübikinnituse number (numbrid): ...

Muuks otstarbeks kasutatav(ad) materjal(id)

3.2.7.1.   Sihtotstarve: ...

3.2.7.2.   Sõidukiosa tüübikinnituse number (numbrid): ...

Tervikseadisena tüübikinnituse saanud osad (istmed, vaheseinad, pakiraamid jms)

3.2.8.1.   Sõidukiosa tüübikinnituse number (numbrid): ...

---

(1)  Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2) 7. lisas.

---

2. LISA

TEATIS

(vastavalt käesoleva eeskirja punktile 3.2, mis käsitleb Euroopa majanduskomisjoni tüübikinnituse andmist sõidukiosale seoses selle põlemiskäitumisega)

Kui süsteemid, osad ja eraldi seadmestikud sisaldavad elektroonilisi kontrollseadmeid, tuleb esitada andmed nende talitluse kohta.

1.   ÜLDOSA

1.1.   Mark (tootja kaubanimi): ...

1.2.   Tüüp ja üldine/üldised tootekirjeldus(ed): ...

1.3.   Tootja nimi ja aadress: ...

1.4.   Osade ja eraldi seadmestike puhul Euroopa Majanduskomisjoni tüübikinnitusmärgi asukoht ja kinnitusviis: ...

1.5.   Koostetehase aadress (koostetehaste aadressid): ...

2.   SISUSTUSMATERJALID

2.1.   Järgmiseks otstarbeks kasutatav(ad) materjal(id): ...

2.2.   Alusmaterjal(id)/nimetus: .../... ...

2.3.   Komposiitmaterjal / ühtse koostisega (1) materjal, kihtide arv (1): ...

2.4.   Katte liik (1): ...

2.5.   Maksimum-/miinimumpaksus ... mm

2.6.   Tüübikinnituse number, kui on olemas: ...

---

(1)  Mittevajalik maha tõmmata.

---

3. LISA

TEATIS

(Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))

| (1) | Välja andnud: | haldusasutuse nimi:
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

Image 145

Välja andnud:

haldusasutuse nimi:

...

...

...

| milles käsitletakse sõidukitüübi (2): | TÜÜBIKINNITUSE ANDMIST
  TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST
  TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST
  TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST
  TOOTMISE LÕPETAMIST |
| --- | --- |

milles käsitletakse sõidukitüübi (2):

TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST

TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST

TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST

TOOTMISE LÕPETAMIST

kooskõlas eeskirjaga nr 118.

Tüübikinnituse nr ... Laienduse nr...

Laiendamise põhjus: ...

I JAGU

ÜLDOSA

1.1.   Mark (tootja kaubanimi): ...

1.2.   Tüüp: ...

Tüübi identifitseerimisandmed, kui need on märgitud sõidukile / osale / eraldi seadmestikule (2) (3): ...

1.3.1.   Märgise asukoht: ...

1.4.   Sõiduki kategooria (4): ...

1.5.   Tootja nimi ja aadress: ...

1.6.   Euroopa Majanduskomisjoni tüübikinnitusmärgi asukoht: ...

1.7.   Koostetehase aadress (koostetehaste aadressid): ...

II JAGU

1.   Lisateave (vajaduse korral): ...

2.   Katsete tegemise eest vastutav tehniline teenistus: ...

3.   Katseprotokolli kuupäev: ...

4.   Katseprotokolli number: ...

5.   Märkused (vajaduse korral): ...

6.   Koht: ...

7.   Kuupäev: ...

8.   Allkiri: ...

9.   Lisatud on loetelu tüübikinnitusasutusele esitatud teabest, mida on võimalik taotluse korral saada.

---

(1)  Tüübikinnituse andnud / seda laiendanud riigi tunnusnumber (vt käesoleva eeskirja sätteid tüübikinnituse kohta).

(2)  Mittevajalik maha tõmmata (kui sobib rohkem kui üks vastus, ei pruugi olla vaja midagi maha tõmmata).

(3)  Kui tüübi identifitseerimisandmed sisaldavad märke, mis ei ole käesoleva teatisega hõlmatud sõiduki, osa või eraldi seadmestiku kirjeldamisel asjakohased, asendatakse dokumentides need märgid sümboliga: „?” (nt ABC??123??).

(4)  Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2) 7. lisas.

---

4. LISA

TEATIS

(Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))

| (1) | Välja andnud: | haldusasutuse nimi:
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

Image 146

Välja andnud:

haldusasutuse nimi:

...

...

...

| milles käsitletakse sõidukiosa tüübi (2): | TÜÜBIKINNITUSE ANDMIST
  TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST
  TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST
  TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST
  TOOTMISE LÕPETAMIST |
| --- | --- |

milles käsitletakse sõidukiosa tüübi (2):

TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST

TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST

TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST

TOOTMISE LÕPETAMIST

kooskõlas eeskirjaga nr 118.

Tüübikinnituse nr ... Laienduse nr ...

Laiendamise põhjus: ...

I JAGU

ÜLDOSA

1.1.   Mark (tootja kaubanimi): ...

1.2.   Tüüp: ...

Tüübi identifitseerimisandmed, kui need on märgitud seadisele (3): ...

1.3.1.   Märgise asukoht: ...

1.4.   Tootja nimi ja aadress: ...

1.5.   Euroopa Majanduskomisjoni tüübikinnitusmärgi asukoht: ...

1.6.   Koostetehase aadress (koostetehaste aadressid): ...

II JAGU

1.   Lisateave (vajaduse korral): ...

2.   Katsete tegemise eest vastutav tehniline teenistus: ...

3.   Katseprotokolli kuupäev: ...

4.   Katseprotokolli number: ...

5.   Märkused (vajaduse korral): ...

6.   Koht: ...

7.   Kuupäev: ...

8.   Allkiri: ...

9.   Lisatud on loetelu tüübikinnitusasutusele esitatud teabest, mida on võimalik taotluse korral saada.

---

(1)  Tüübikinnituse andnud, seda laiendanud, selle andmisest keeldunud või selle tühistanud riigi tunnusnumber (vt käesoleva eeskirja sätteid tüübikinnituse kohta).

(2)  Mittevajalik maha tõmmata (kui sobib rohkem kui üks vastus, ei pruugi olla vaja midagi maha tõmmata).

(3)  Kui tüübi identifitseerimisandmed sisaldavad märke, mis ei ole käesoleva teatisega hõlmatud sõiduki, osa või eraldi seadmestiku kirjeldamisel asjakohased, asendatakse dokumentides need märgid sümboliga: „?” (nt ABC??123??).

---

5. LISA

TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUS

Näidis 1

(Vt käesoleva eeskirja I osa)

a = 8 mm min

Sõiduki külge kinnitatud tüübikinnitusmärk näitab, et asjaomane sõidukitüüp on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) vastavalt eeskirja nr 118 I osale ja kannab tüübikinnitusnumbrit 001234. Tüübikinnitusnumbri kaks esimest numbrit (00) näitavad, et tüübikinnitus anti vastavalt eeskirja nr 118 (selle esialgsel kujul) nõuetele.

Näidis 2

(Vt käesoleva eeskirja II osa)

a = 8 mm min

Sõidukiosa külge kinnitatud tüübikinnitusmärk näitab, et asjaomane tüüp on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) vastavalt eeskirja nr 118 II osale ja kannab tüübikinnitusnumbrit 001234. Tüübikinnitusnumbri kaks esimest numbrit (00) näitavad, et tüübikinnitus anti vastavalt eeskirja nr 118 (selle esialgsel kujul) nõuetele.

Lisatud sümbol
  Image 150
  näitab, et asjaomane sõidukiosa tüüp on saanud tüübikinnituse nii horisontaalse kui ka vertikaalse põlemiskiiruse suhtes.

Sümbolid
  Image 151
  ja
  Image 152
  näitavad tüübikinnitust 7. lisa kohaselt ja/või tüübikinnitust tervikseadisena, nagu iste, vahesein jms. Lisasümboleid kasutatakse üksnes siis, kui see on asjakohane.

---

6. LISA

Materjalide horisontaalse põlemiskiiruse katse

1.   Proovide võtmine ja põhimõte

1.1.   Katse tehakse isotroopse materjali puhul viie prooviga ja mitteisotroopse materjali puhul kümne prooviga (viis kummagi suuna kohta).

1.2.   Proovid võetakse katsetatavast materjalist. Kui materjalil on vastavalt materjali suunale erinev põlemiskiirus, katsetatakse mõlemaid suundi. Proovid tuleb võtta ja asetada katseseadmesse, et mõõta suurimat põlemiskiirust. Kui materjal on esitatud kindla laiusega tükkides, lõigatakse kogu laiuse ulatuses vähemalt 500 mm pikkune tükk. Sellest võetakse proovid vähemalt 100 mm kauguselt materjali servast ning võrdsete vahemaade tagant. Samal viisil võetakse proovid valmistoodetest, kui toote kuju seda võimaldab. Kui toode on paksem kui 13 mm, vähendatakse seda 13 millimeetrini mehaanilise menetluse abil, mida rakendatakse sellel materjalipoolel, mis ei ole pööratud sõitjateruumi poole. Kui see ei ole võimalik, tehakse katse kooskõlastatult tehnilise teenistusega kogu materjali esialgses paksuses, mis märgitakse ära katseprotokollis.

Komposiitmaterjale (vt punkt 6.1.3) katsetatakse nii, nagu oleks tegemist ühtse koostisega materjaliga. Üksteise peale kantud erineva koostisega kihtidest koosnevate materjalide puhul, mis ei ole komposiitmaterjalid, katsetatakse ükshaaval kõiki materjalikihte, mis asuvad kuni 13 mm sügavusel sõitjateruumi poole pööratud pinnast.

1.3.   Proovi hoitakse horisontaalasendis U-kujulise hoidiku abil põlemiskambris välja reguleeritud leegis 15 sekundit, kusjuures leek ulatub proovi vaba servani. Katse näitab, kas ja millal leek kustub või kui kaua kulub leegil teatava vahemaa läbimiseks.

2.   Seade

Põlemiskamber (joonis 1), eelistatavalt roostevabast terasest ning joonisel 2 esitatud mõõtmetega. Kambri esiosas on tulekindel vaateaken, mis võib katta kogu esiosa ja mis võib funktsioneerida ka juurdepääsuluugina.

Kambri põhjas on tõmbeavad ning laes ümber kogu kambri ulatuv tõmbepilu. Põlemiskamber asetatakse neljale 10 mm kõrgusele jalale.

Kambril võib ühes otsas olla ava proovihoidiku ja proovi sisseviimiseks; vastasotsas on ava gaasijuhtme jaoks. Sulanud materjal püütakse pritsmepanni (vt joonis 3), mis asetatakse kambri põhjale tõmbeavade vahele, ilma et see kataks ühtki tõmbeava.

Joonis 1

Põlemiskambri näidis koos proovihoidiku ja pritsmepanniga

Joonis 2

Põlemiskambri näidis

(mõõtmed millimeetrites)

tõmbepilu

proov

gaasipõleti

Joonis 3

Tüüpiline pritsmepann

(mõõtmed millimeetrites)

Proovihoidik, mis koosneb kahest U-kujulisest korrosioonikindlast materjalist metallplaadist. Mõõtmed on näidatud joonisel 4.

Alumine plaat on varustatud tihvtidega ning ülemine vastavate avadega, et tagada proovi kindel kohalpüsimine. Tihvtid on ka mõõtepunktideks põlemissügavuse alguses ja lõpus.

Alumise U-kujulise raami kohal on tugi, mis koosneb 0,25 mm diameetriga kuumakindlatest traatidest, mis toestavad raami 25 mm vahemaadega (vt joonis 5).

Proovide alumise külje tasapind asub põrandaplaadist 178 mm kõrgusel. Proovihoidiku esiserva kaugus kambri seinast on 22 mm; proovihoidiku pikiservade kaugus kambri külgedest on 50 mm (kõik sisemõõtmed). (Vt joonised 1 ja 2).

Joonis 4

Proovihoidiku näidis

(mõõtmed millimeetrites)

katteplaat

proov

Joonis 5

Näidis alumise U-kujulise raami osast koos traatide kinnituskohtadega

(mõõtmed millimeetrites)

sooned 0,5 x 0,5

(proovi)

→

pikisuund

raami

väliskülg

sooned 2 x 2

2.3.   Gaasipõleti

Väikeseks süüteallikaks on Bunseni põleti, mille sisediameeter on 9,5 ±0,5 mm. See asetseb katsekambris nii, et selle otsaku keskpunkt on 19 mm allpool proovi lahtise otsa allserva keskkohta (vt joonis 2).

2.4.   Katsegaas

Põletisse viidava gaasi kütteväärtus peab olema umbes 38 MJ/m3 (näiteks maagaas).

2.5.   Metallkamm, vähemalt 110 mm pikkune, seitsme kuni kaheksa sileda ümara piiga iga 25 mm kohta.

2.6.   Stopper, 0,5-sekundilise mõõtmistäpsusega.

2.7.   Tõmbekapp. Põlemiskambri võib asetada tõmbekappi, kui selle siseruumala on vähemalt 20 korda, ent kõige rohkem 110 korda suurem kui põlemiskambri ruumala, ning kui tõmbekapi üksi kõrgus, laius või pikkus ei ole rohkem kui 2,5 korda suurem kui kumbki teine mõõde. Enne katse tegemist mõõdetakse õhu liikumise kiirust tõmbekapis 100 mm põlemiskambri lõplikust asukohast ees- ja tagapool. See peab olema vahemikus 0,10 ja 0,30 m/s, et põlemissaadused ei häiriks kasutajat. Võib kasutada loomuliku ventilatsiooni ja sellele vastava õhu liikumiskiirusega tõmbekappi.

3.   Proovid

3.1.   Kuju ja mõõtmed

Proovide kuju ja mõõtmed on näidatud joonisel 6. Proovi paksus vastab katsetatava toote paksusele. See ei tohi olla üle 13 mm. Kui proovivõtmine seda võimaldab, koosneb proov kogu pikkuses ühest tükist.

Joonis 6

Proov

(mõõtmed millimeetrites)

3.1.2.   Kui toote kuju ja mõõtmed ei võimalda antud suurusega proovi võtta, tuleb järgida järgmisi miinimummõõtmeid:

| a) | proovid laiusega 3–60 mm on 356 mm pikad. Sel juhul katsetatakse materjali toote laiuse ulatuses; |
| --- | --- |

a)

proovid laiusega 3–60 mm on 356 mm pikad. Sel juhul katsetatakse materjali toote laiuse ulatuses;

| b) | proovid laiusega 60–100 mm on vähemalt 138 mm pikad. Sel juhul vastab võimalik põlemissügavus proovi pikkusele, kusjuures mõõtmist alustatakse esimese mõõtepunkti juurest. |
| --- | --- |

b)

proovid laiusega 60–100 mm on vähemalt 138 mm pikad. Sel juhul vastab võimalik põlemissügavus proovi pikkusele, kusjuures mõõtmist alustatakse esimese mõõtepunkti juurest.

3.2.   Konditsioneerimine

Proove hoitakse vähemalt 24 tundi, ent mitte rohkem kui 7 päeva temperatuuril 23 ± 2 °C ning suhtelise õhuniiskuse 50 ± 5 % juures ning neis tingimustes hoitakse proove kuni vahetult katse-eelse ajani.

4.   Töö käik

4.1.   Asetage karestatud või karvastatud pinnaga proovid tasasele pinnale ning kammige kammiga (punkt 2.5) kaks korda vastukarva.

4.2.   Asetage proov proovihoidikusse (punkt 2.2) nii, et testitav külg on suunatud allapoole leegi suunas.

4.3.   Seadke gaasileek 38 mm kõrguseks, kasutades selleks kambris olevat märki, hoides põleti õhu sisselaskeava suletuna. Enne esimese katse algust peab leek põlema vähemalt 1 min, et see stabiliseeruks.

4.4.   Lükake proovihoidik põlemiskambrisse nii, et proovi serv ulatub leegini, ning 15 sekundi pärast katkestage gaasi juurdevool.

4.5.   Põlemisaega hakatakse mõõtma hetkest, mil tulekolde piir möödub esimesest mõõtepunktist. Jälgige tule levikut küljel, mis põleb kiiremini kui teine külg (ülemisel või alumisel küljel).

4.6.   Põlemisaja mõõtmine lõpetatakse, kui leek on jõudnud viimase mõõtepunktini või kui leek kustub enne viimase mõõtepunktini jõudmist. Kui leek ei jõua viimase mõõtepunktini, mõõdetakse põlemissügavust kuni punktini, kus leek kustus. Põlemissügavus on proovi lagunenud osa, mis on pinnalt või seest põlemise teel hävinud.

4.7.   Kui proov ei võta tuld või ei jätka põlemist pärast põleti kustutamist või kui leek kustub enne esimese mõõtepunktini jõudmist, nii et põlemisaega ei saa mõõta, märgitakse katseprotokolli, et põlemiskiirus on 0 mm/min.

4.8.   Katseseeriat või korduskatseid tehes tagatakse, et põlemiskambri ja proovihoidiku temperatuur on enne järgmise katse alustamist kõige rohkem 30 °C.

5.   Arvutamine

Põlemiskiirus B, (1) väljendatuna millimeetrites minuti kohta, on toodud valemis:

B = 60 s/t

kus:

| s | = | põlemissügavus millimeetrites; |
| --- | --- | --- |
| t | = | aeg sekundites, mis kulus sügavuse s läbipõlemiseks. |

s

=

põlemissügavus millimeetrites;

t

=

aeg sekundites, mis kulus sügavuse s läbipõlemiseks.

---

(1)  Põlemiskiirus B arvutatakse iga proovi puhul üksnes siis, kui leek jõuab viimase mõõtepunktini või proovi lõpuni.

---

7. LISA

Materjalide sulamisomaduste katse

1.   Proovide võtmine ja põhimõte

1.1.   Katse tehakse nelja prooviga mõlemalt küljelt (kui need ei ole identsed).

1.2.   Proov asetatakse horisontaalasendisse ja seda töödeldakse elektrilise soojuskiirguriga. Proovi alla asetatakse nõu, kuhu kogutakse tekkivad tilgad. Nõusse asetatakse puuvillvatti, et kontrollida, kas tilgad põlevad.

2.   Seade

Seade koosneb järgmistest osadest:

| a) | elektriline soojuskiirgur; |
| --- | --- |

a)

elektriline soojuskiirgur;

| b) | võrega proovialus; |
| --- | --- |

b)

võrega proovialus;

| c) | nõu (tekkivate tilkade jaoks); |
| --- | --- |

c)

nõu (tekkivate tilkade jaoks);

| d) | tugi (seadmele). |
| --- | --- |

d)

tugi (seadmele).

2.1.   Küttekehaks on elektriline soojuskiirgur, mille tegelik võimsus on 500 W. Kiirgav pind peab olema läbipaistvast kvartsplaadist diameetriga 100 ± 5 mm.

Seadmest kiirguv soojus, mõõdetuna soojuskiirguri pinnaga paralleelsel pinnal 30 mm kauguselt, peab olema 3 W/cm2.

2.2.   Kalibreerimine

Soojuskiirguri kalibreerimiseks kasutatakse Gardoni (foolium)soojuskiirgusmõõturit (radiomeetrit) valmistaja poolt ettenähtud mõõtepiirkonnaga mitte üle 10 W/cm2. Kiirgust ja võib-olla vähesel määral konvektsiooni vastu võttev pind peab olema tasane, ringikujuline, kõige rohkem 10-millimeetrise diameetriga ning kulumiskindla mati musta pinnaga.

Vastuvõttev pind asub vesijahutusega ümbrises, mille esikülg on hästi lihvitud metallist, tasane, samal tasapinnal kiirgust vastuvõtva pinnaga, ringikujuline, diameetriga umbes 25 mm.

Kiirgus ei või läbida enne vastuvõtva pinnani jõudmist ühtki akent.

Seade peab olema vastupidav, kergesti kokkupandav ja kasutatav, tuuletõmbuse suhtes mittetundlik ja stabiilse kalibratsiooniga. Seadme täpsus peab olema ±3 % ja korratavus 0,5 %.

Soojuskiirgusmõõturi kalibratsiooni kontrollitakse iga kord, kui soojuskiirgur uuesti kalibreeritakse, võrreldes seda instrumendiga, mis on üksnes tugietaloniks ja mida ei kasutata ühekski muuks otstarbeks.

Tugietalon kalibreeritakse täielikult igal aastal vastavalt siseriiklikele normidele.

2.2.1.   Kalibratsiooni kontroll

Sisendvõimsuse tekitatud kiirgusintensiivsust, mille kohta esialgne kalibratsioon on näidanud, et see vastab kiirgusintensiivsusele 3 W/cm2, kontrollitakse sageli (vähemalt üks kord iga 50 töötunni kohta) ning kui selline kontroll näitab suuremat kõrvalekallet kui 0,06 W/cm2, kalibreeritakse seade uuesti.

2.2.2.   Kalibreerimismenetlus

Seade asetatakse keskkonda, kus ei ole tuuletõmbust (kõige rohkem 0,2 m/s).

Soojuskiirgusmõõtur asetatakse seadmesse proovi kohale, nii et soojuskiirgusmõõturi vastuvõttev pind asub soojuskiirguri pinna suhtes keskel.

Elektritoide lülitatakse sisse ja sisendvõimsus reguleeritakse vajalikule tasemele, et soojuskiirguri pinna keskel tekiks kiirgusintensiivsus 3 W/cm2. Pärast jõuseadme reguleerimist 3 W/cm2 saavutamiseks vajalikule tasemele peaks tasakaalu saavutamiseks järgnema viieminutiline ajavahemik, mille käigus seadet enam ei reguleerita.

2.3.   Proovi aluseks on metallrõngas (joonis 1). Selle aluse peale asetatakse roostevabast terastraadist võre, mille mõõtmed on järgmised:

| a) | siseläbimõõt: 118 mm, |
| --- | --- |

a)

siseläbimõõt: 118 mm,

| b) | avade mõõtmed: 2,10 mm2, |
| --- | --- |

b)

avade mõõtmed: 2,10 mm2,

| c) | terastraadi läbimõõt: 0,70 mm. |
| --- | --- |

c)

terastraadi läbimõõt: 0,70 mm.

2.4.   Nõu kujutab endast silindrilist toru siseläbimõõduga 118 mm ja sügavusega 12 mm. Nõu täidetakse puuvillvatiga.

2.5.   Punktides 2.1, 2.3 ja 2.4 nimetatud esemed toetuvad vertikaalsele sambale.

Soojuskiirgur asetatakse toele nii, et kiirgav pind on horisontaalasendis ja kiirgab allapoole.

Tugisammas varustatakse hoova/pedaaliga, millega saab soojuskiirguri tuge aeglaselt tõsta. Samuti varustatakse see riiviga, tagamaks, et soojuskiirguri võib lasta tagasi normaalasendisse.

Normaalasendis peavad soojuskiirguri, proovialuse ja tilganõu teljed kokku langema.

3.   Proovid

Proovide mõõtmed on: 70 mm × 70 mm. Samal viisil võetakse proovid valmistoodetest, kui toote kuju seda võimaldab. Kui toode on paksem kui 13 mm, vähendatakse seda 13 millimeetrini mehaanilise menetluse abil, mida rakendatakse sellel materjalipoolel, mis ei ole pööratud sõitjateruumi poole. Kui see ei ole võimalik, tehakse katse kooskõlastatult tehnilise teenistusega kogu materjali esialgses laiuses, mis märgitakse ära katseprotokollis.

Komposiitmaterjale (vt eeskirja punkt 6.1.3) katsetatakse nii, nagu oleks tegemist ühtse koostisega materjaliga.

Üksteise peale kantud erineva koostisega kihtidest koosnevate materjalide puhul, mis ei ole komposiitmaterjalid, katsetatakse ükshaaval kõiki materjalikihte, mis asuvad kuni 13 mm sügavusel sõitjateruumi poole pööratud pinnast.

Katsetatava proovi kogumass peab olema vähemalt 2 g. Kui ühe proovi mass on väiksem, lisatakse piisav hulk proove.

Kui materjali kaks külge on erinevad, tuleb katsetada mõlemat külge, mis tähendab, et katsed tuleb teha kaheksa prooviga. Proove ja puuvillvatti hoitakse vähemalt 24 tundi temperatuuril 23 ± 2 °C ning suhtelise õhuniiskuse 50 ± 5 % juures ning neis tingimustes hoitakse proove kuni vahetult katse-eelse ajani.

4.   Töö käik

Proov asetatakse alusele ja alus asetatakse nii, et soojuskiirguri pinna ja proovi pealmise külje vaheline kaugus on 30 mm.

Tilganõu koos puuvillvatiga asetatakse proovialuse võre alla 300 mm kaugusele.

Soojuskiirgur asetatakse kõrvale, nii et ta ei kiirga proovi peale, ning lülitatakse sisse. Kui see on saavutanud täisvõimsuse, asetatakse see proovi kohale ja hakatakse aega mõõtma.

Kui materjal sulab või deformeerub, muudetakse soojuskiirguri kõrgust, et vahemaa jääks 30-millimeetriseks.

Kui materjal süttib, asetatakse soojuskiirgur kolme sekundi pärast kõrvale. See asetatakse tagasi, kui leek on kustunud, ning korratakse sama menetlust katse esimese viie minuti jooksul nii sageli kui tarvis.

Pärast viienda katseminuti möödumist:

| i) | kui proov on kustunud (olenemata sellest, kas see süttis esimese viie katseminuti jooksul või mitte), jäetakse soojuskiirgur paigale isegi siis, kui proov süttib uuesti; |
| --- | --- |

i)

kui proov on kustunud (olenemata sellest, kas see süttis esimese viie katseminuti jooksul või mitte), jäetakse soojuskiirgur paigale isegi siis, kui proov süttib uuesti;

| ii) | kui materjal põleb leegiga, oodatakse selle kustumist, enne kui asetatakse soojuskiirgur tagasi oma kohale. |
| --- | --- |

ii)

kui materjal põleb leegiga, oodatakse selle kustumist, enne kui asetatakse soojuskiirgur tagasi oma kohale.

Mõlemal juhul tuleb katset jätkata veel viis minutit.

5.   Tulemused

Katseprotokolli märgitakse täheldatud nähtused, näiteks:

| i) | tilkumine, olenemata sellest, kas tilgad põlevad või mitte; |
| --- | --- |

i)

tilkumine, olenemata sellest, kas tilgad põlevad või mitte;

| ii) | kas puuvillvatt süttis. |
| --- | --- |

ii)

kas puuvillvatt süttis.

Joonis 1

(mõõtmed millimeetrites)

1 = soojuskiirgur

2 = proov

3 = võre (millele asetatakse proov)

4 = puuvillavatt

5 = nõu

võre

liikuv metallrõngas

metallrõngas

(liikumatu)

proovialuseks olevate

metallrõngaste detail

---

8. LISA

Materjalide vertikaalse põlemiskiiruse katse

1.   PROOVIDE VÕTMINE JA PÕHIMÕTE

1.1.   Katse tehakse isotroopse materjali puhul kolme prooviga ja mitteisotroopse materjali puhul kuue prooviga.

1.2.   See katse seisneb vertikaalasendis proovide mõjutamises leegiga ning sellega määratakse kindlaks tule levimiskiirus katsetatava materjali kohal.

2.   SEADE

Seade koosneb järgmistest osadest:

| a) | proovihoidik; |
| --- | --- |

a)

proovihoidik;

| b) | põleti; |
| --- | --- |

b)

põleti;

| c) | ventilatsioonisüsteem gaasi ja põlemissaaduste eemaldamiseks; |
| --- | --- |

c)

ventilatsioonisüsteem gaasi ja põlemissaaduste eemaldamiseks;

| d) | šabloon; |
| --- | --- |

d)

šabloon;

| e) | märgisniidid valgest merseriseeritud puuvillniidist joontihedusega kõige rohkem 50 teksi. |
| --- | --- |

e)

märgisniidid valgest merseriseeritud puuvillniidist joontihedusega kõige rohkem 50 teksi.

2.1.   Proovihoidik koosneb 560 mm kõrgusest ristkülikukujulisest raamist, millel on kaks jäigalt kinnitatud paralleelset varrast teineteisest 150 mm kaugusel, mille külge on kinnitatud tihvtid, kuhu asetatakse proov nii, et see jääb raamist vähemalt 20 mm kaugusele. Proovi kinnitustihvtide läbimõõt ei ole rohkem kui 2 mm ja pikkus on vähemalt 27 mm. Tihvtid asuvad paralleelsetel varrastel joonisel 1 näidatud punktides. Raam paigaldatakse sobivale alustoele, et vardad jääksid katse käigus vertikaalasendisse. (Et kinnitada proov tihvtide külge raamist eemale jääval tasapinnal, võivad tihvtide kõrval olla 2 mm läbimõõduga vahetihvtid.)

2.2.   Põleti on näidatud joonisel 3.

Põletisse juhitav gaas võib olla kaubanduslik propaan või kaubanduslik butaan.

Põleti asetatakse proovi ette, kuid sellest allapoole, nii et see asub tasapinnal, mis läbib proovi vertikaalkeskjoont ning on risti selle pinnaga (vt joonis 2), nii et selle pikitelg kaldub vertikaalist 30° proovi allserva poole. Põleti otsaku ja proovi allserva vahe on 20 mm.

2.3.   Katseseadme võib asetada tõmbekappi, kui selle siseruumala on vähemalt 20 korda, ent kõige rohkem 110 korda suurem kui katseseadme ruumala, ning kui tõmbekapi ükski kõrgus, laius või pikkus ei ole rohkem kui 2,5 korda suurem kui kumbki teine mõõde. Enne katse tegemist mõõdetakse õhu liikumise kiirust tõmbekapis 100 mm seadme lõplikust asukohast ees- ja tagapool. See peab olema vahemikus 0,10 ja 0,30 m/s, et põlemissaadused ei häiriks kasutajat. Võib kasutada loomuliku ventilatsiooni ja sellele vastava õhu liikumiskiirusega tõmbekappi.

2.4.   Kasutatakse lamedat jäika šablooni, mis on valmistatud sobivast materjalist ja mille suurus vastab proovi suurusele. Šablooni puuritakse umbes 2 mm diameetriga avad, mis asetsevad nii, et avade keskpunktide vahelised kaugused vastavad raamidel olevate tihvtide vahelisele kaugusele (vt joonis 1). Avad asetsevad võrdsel kaugusel šablooni vertikaalkeskjoontest.

3.   PROOVID

3.1.   Proovide mõõtmed on: 560 × 170 mm.

3.2.   Proove hoitakse vähemalt 24 tundi temperatuuril 23 ± 2 °C ning suhtelise õhuniiskuse 50 ± 5 % juures ning neis tingimustes hoitakse proove kuni vahetult katse-eelse ajani.

4.   TÖÖ KÄIK

4.1.   Katse tehakse tingimustes, mil õhutemperatuur on 10–30 °C ja suhteline õhuniiskus 15–80 %.

4.2.   Põletit eelsoojendatakse 2 minutit. Leegi kõrguseks reguleeritakse 40 ± 2 millimeetrit, mõõdetuna põletitoru tipust kuni leegi kollase osa tipuni, kui põleti on vertikaalasendis ja leeki vaadeldakse hämaras valguses.

4.3.   Proov asetatakse prooviraami tihvtidele, jälgides, et tihvtid läbiksid šablooni abil märgitud punkte ja et proov jääks raamist vähemalt 20 mm kaugusele. Raam asetatakse alustoele nii, et proov on vertikaalasendis.

4.4.   Märgisniidid kinnitatakse horisontaalselt proovi ette joonisel 1 näidatud punktides. Igasse punkti pannakse niidist silmus, nii et selle kaks lõiku on proovi esipinnast 1 mm ja 5 mm kaugusel.

Iga silmus kinnitatakse kohase ajamõõtmisseadme külge. Niiti pingutatakse piisavalt, et see säilitaks oma asendi proovi suhtes.

4.5.   Proovi mõjutatakse 5 sekundi vältel leegiga. Süttimine loetakse toimunuks, kui proov põleb leegiga 5 sekundi vältel pärast süüteleegi eemaldamist. Kui süttimist ei toimu, mõjutatakse teist ettevalmistatud proovi leegiga 15 sekundi vältel.

4.6.   Kui kolmest proovist ühe tulemus ületab miinimumtulemuse 50 % võrra, tehakse katse samas suunas või sama külje pealt veel kolme prooviga. Kui mis tahes kolmest proovist üks või kaks ei põle kuni kõige ülemise märgisniidini, tehakse katse samas suunas või sama külje pealt veel kolme prooviga.

4.7.   Mõõdetakse järgmisi aegu sekundites:

| a) | alates süüteleegiga mõjutama hakkamisest kuni esimese märgisniidi katkemiseni (t1); |
| --- | --- |

a)

alates süüteleegiga mõjutama hakkamisest kuni esimese märgisniidi katkemiseni (t1);

| b) | alates süüteleegiga mõjutama hakkamisest kuni teise märgisniidi katkemiseni (t2); |
| --- | --- |

b)

alates süüteleegiga mõjutama hakkamisest kuni teise märgisniidi katkemiseni (t2);

| c) | alates süüteleegiga mõjutama hakkamisest kuni kolmanda märgisniidi katkemiseni (t3). |
| --- | --- |

c)

alates süüteleegiga mõjutama hakkamisest kuni kolmanda märgisniidi katkemiseni (t3).

5.   TULEMUSED

Katseprotokolli märgitakse täheldatud nähtused, sealhulgas:

| i) | põlemise kestus: t1, t2 ja t3 sekundites; |
| --- | --- |

i)

põlemise kestus: t1, t2 ja t3 sekundites;

| ii) | vastav põlemissügavus: d1, d2 ja d3 millimeetrites. |
| --- | --- |

ii)

vastav põlemissügavus: d1, d2 ja d3 millimeetrites.

Põlemiskiirus V1 ning vajaduse korral kiirused V2 ja V3 arvutatakse (iga proovi puhul, kui leek jõuab vähemalt esimese märgisniidini) järgmiselt:

Vi = 60 di/ti (mm/min)

Arvesse võetakse V1, V2 ja V3 kõrgeimat põlemiskiirust.

Joonis 1

Proovihoidik

(mõõtmed millimeetrites)

kolmas märgisniit

teine märgisniit

materjaliproov

esimene märgisniit

proovikinnitustihvtid

Ø vahenagad

(ei ole koh ustuslikud)

põleti

Joonis 2

Põleti asend süütamisel

proov

raam

vahenaga

(ei ole

kohustuslik)

minutes

tihvtid

põleti

põleti

Serva süttimine

Joonis 3

Gaasipõleti

(mõõtmed millimeetrites)

gaasi juurdevooludüüs

paigaldatakse

seadme

kokkupaneku

ajal

põletitoru

leegi stabilisaator

lõõr

süvend

a) gaasipõleti kokkupanek

c) leegi stabilisaato r

b) gaasi juurdevooludüüs

(*) jaotusringi läbimõõt: 4,4 mm

gaasi juurdevoolu piirkond

difusioonitsoon

õhukamber

väljala skeava

d) põletitoru

---

| 10.7.2010 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 177/290 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2010

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 177/290

---

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumiskuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 uusimast versioonist, mis on kättesaadav Internetis: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 121 — Ühtsed sätted, milles käsitletakse sõidukite tüübikinnitust seoses käsijuhtimisseadiste, märgutulede ja näidikute asukohtade ning tähistusega

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

eeskirja algversiooni 3. täiendus — jõustumise kuupäev: 24. oktoober 2009

SISUKORD

EESKIRI

| 1. | Reguleerimisala |
| --- | --- |

1.

| 2. | Mõisted |
| --- | --- |

2.

| 3. | Tüübikinnituse taotlemine |
| --- | --- |

3.

| 4. | Tüübikinnituse andmine |
| --- | --- |

4.

| 5. | Spetsifikatsioonid |
| --- | --- |

5.

| 6. | Sõidukitüübi või juhtseadiste, märgutulede ja näidikute spetsifikatsiooni mis tahes aspekti muudatused ning tüübikinnituse laiendamine |
| --- | --- |

6.

| 7. | Toodangu vastavus nõuetele |
| --- | --- |

7.

| 8. | Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral |
| --- | --- |

8.

| 9. | Tootmise lõpetamine |
| --- | --- |

9.

| 10. | Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ning haldusasutuste nimed ja aadressid |
| --- | --- |

10.

LISAD

| 1. lisa — | Teatis, milles käsitletakse sõidukitüübi tüübikinnituse andmist, tüübikinnituse laiendamist, tüübikinnituse andmisest keeldumist, tüübikinnituse tühistamist või tootmise lõpetamist seoses mootorsõidukite käsijuhtimisseadiste, märgutulede ja näidikute asukohtade ning tähistusega kooskõlas eeskirjaga nr 121 |
| --- | --- |

1. lisa —

| 2. lisa — | Tüübikinnitusmärkide kujundus |
| --- | --- |

2. lisa —

1.   REGULEERIMISALA

Käesolevat eeskirja kohaldatakse M- ja N-kategooria sõidukite suhtes (1). Eeskirjas sätestatakse mootorsõidukite käsijuhtimisseadiste, märgutulede ja näidikute asukoha, tähistuse ja valgustuse nõuded. Eeskirja eesmärk on tagada sõidukite juhtseadiste, märgutulede ja näidikute juurdepääsetavus ja nähtavus ning hõlbustada nende valikut päevavalges ja pimeda ajal, et vähendada turvalisust ohustavaid riske, mis tulenevad autojuhi tähelepanu kõrvalekaldumisest juhtimiselt ning juhtseadiste valiku vigadest.

2.   MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid:

2.1.   „juhtseadis” – seadme see käsitsi juhitav osa, mis võimaldab juhil muuta sõiduki või selle allsüsteemi olekut või toimimist;

2.2.   „seade” – osa või osade kombinatsioon, mida kasutatakse ühe või mitme funktsiooni täitmiseks;

2.3.   „näidik” – seade, mis näitab nende füüsiliste näitajate ulatust, mille äratundmiseks mõõteriist on mõeldud;

2.4.   „ühisala” – ala, kus võidakse näidata kaht või rohkemat teabefunktsiooni (nt sümbolid), kuid mitte samaaegselt;

2.5.   „märgutuli” – optiline signaal, mille süttimine viitab seadme rakendamisele, õigele või puudulikule toimimisele või seisundile või funktsioneerimishäirele;

2.6.   „kõrval” – tähistava sümboli ning märgutule, näidiku või juhtseadise, mida kõnealune sümbol tähistab, vahel ei ole ühtki muud juhtseadist, märgutuld, näidikut ega midagi muud, mis võib tähelepanu kõrvale juhtida;

2.7.   „tootja” – isik või asutus, kes vastutab tüübikinnitusasutuse ees kõigi tüübikinnitusprotsessi aspektide eest ning toodangu nõuetele vastavuse tagamise eest. Kõnealune isik või asutus ei pea otseselt olema seotud selle sõiduki, süsteemi, osa või eraldi seadmestiku valmistamise kõigi etappidega, millele tüübikinnitust taotletakse;

2.8.   „sõidukitüüp” – mootorsõidukid, mis ei erine juhtseadiste, märgutulede ja näidikute sümbolite tähistust ning juhtseadiste käitamist mõjutava sisustuse poolest;

2.9.   „sõiduki tüübikinnitus” – sõidukitüübi kinnitus seoses juhtseadiste, märgutulede ja näidikute paigaldusviisi, graafilise kujunduse, loetavuse, värvuse ja eredusega.

3.   TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

3.1.   Sõiduki tüübikinnituse taotluse seoses juhtseadiste, märgutulede ja näidikute spetsifikatsiooniga esitab sõiduki tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.

Taotlusele tuleb lisada kolmes eksemplaris järgmised dokumendid ja andmed:

3.2.1.   sõidukitüübi kirjeldus;

3.2.2.   loetelu käesoleva eeskirja tabelis 1 määratletud varustuse elementidest, mille tootja on sõidukile juhtseadiste, märgutulede ja näidikutena ette näinud;

3.2.3.   juhtseadiseid, märgutulesid ja näidikuid tähistavate sümbolite graafiline kujundus ning

3.2.4.   joonised ja/või fotod, mis näitavad juhtseadiste paigutust ning märgutulede ja näidikute asukohta sõidukis.

3.3.   Tüübikinnitushindamise eest vastutavale tehnilisele teenistusele esitatakse punkti 3.2.2 kohase juhtseadiste, märgutulede ja näidikute täiskomplektiga sõiduk või katsetamisteks ettenähtud sõidukiosa, mis vastab tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüübile.

4.   TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE

4.1.   Kui käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüüp vastab eeskirja nõuetele, antakse sellele sõidukitüübile tüübikinnitus.

4.2.   Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 00, mis tähistab eeskirja algversiooni) näitavad muudatuste seeriat, mis hõlmab tüübikinnituse andmise ajal käesoleva eeskirja kõige hilisemaid suuri tehnilisi muudatusi. Käesoleva eeskirja punkti 6 kohaselt ei tohi sama kokkuleppeosaline anda sama tüübikinnitusnumbrit teisele sõidukitüübile ega samale sõidukitüübile, mis esitati varustusega, mida ei ole nimetatud punktis 3.2.2 osutatud loetelus.

4.3.   Teade sõidukitüübi/-osa käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, laiendamise, andmisest keeldumise või sõidukitüübi tootmise lõpetamise kohta edastatakse käesoleva eeskirja 1. lisa vormi abil käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele.

Igale sõidukile, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud sõidukitüübile, paigaldatakse tüübikinnituse vormil kindlaks määratud hästi märgatavasse ja hõlpsasti juurdepääsetavasse kohta rahvusvaheline tüübikinnitusmärk. Rahvusvaheline tüübikinnitusmärk koosneb järgmistest elementidest:

4.4.1.   ringjoonega ümbritsetud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber (2);

4.4.2.   käesoleva eeskirja number, millele järgneb R-täht, mõttekriips ja punktis 4.4.1 nimetatud ringist paremale jääv tüübikinnitusnumber.

4.5.   Kui sõiduk vastab ühe või mitme kokkuleppele lisatud muu eeskirja alusel kinnitatud sõidukitüübile riigis, mis on sellele käesoleva eeskirja alusel andnud tüübikinnituse, ei ole punktis 4.4.1 ettenähtud sümbolit tarvis korrata. Sellisel juhul paigutatakse punktis 4.4.1 ettenähtud sümbolist paremale üksteise alla tulpa eeskirja numbrid ja tüübikinnitusnumbrid ning kõigi nende eeskirjade lisasümbolid, mille kohaselt on antud kinnitus riigis, mis on andnud kinnituse käesoleva eeskirja kohaselt.

4.6.   Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustutamatu.

4.7.   Tüübikinnitusmärk paigaldatakse tootja poolt sõidukile kinnitatud andmesildile või selle lähedale.

4.8.   Tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised on esitatud käesoleva eeskirja 2. lisas.

5.   SPETSIFIKATSIOONID

Tabelis 1 osutatud juhtseadise, märgutule või näidikuga varustatud sõiduk peab vastama käesoleva eeskirja nõuetele, mis käsitlevad asjaomase juhtseadise, märgutule või näidiku asukohta, tähistust, värvust ja valgustust.

5.1.   Asukoht

5.1.1.   Juhtseadised, mida sõidukijuht kasutab sõidu ajal, peavad asuma kohas, kus juht saab neid käsitseda kooskõlas punktiga 5.6.2.

5.1.2.   Märgutuled ja näidikud peavad asuma kohas, kus sõidukijuht neid pimeda ajal ja päevavalges näeb ning ära tunneb kooskõlas punktidega 5.6.1 ja 5.6.2. Märgutuled ja näidikud ei pea olema nähtavad ja äratuntavad, kui need ei ole aktiveeritud.

5.1.3.   Märgutulede, näidikute ja kontrollseadiste tähistused asuvad tähistatavate märgutulede, näidikute ja juhtseadiste peal või kõrval. Mitmefunktsioonilise juhtseadise tähistused ei pea olema vahetult seadise kõrval. Siiski peavad nad olema võimalikult sellise mitmefunktsioonilise juhtseadise lähedal.

5.1.4.   Olenemata punktide 5.1.1, 5.1.2 ja 5.1.3 sätetest peab märgutuli „sõitja turvapadi välja lülitatud”, kui turvapadi on paigaldatud, asuma sõiduki sees ning nii juhi kui ka eesmis(t)e kaassõitja(te) kõige eesmisesse asendisse pandud istmete arvutuslikust H-punktist eespool ja sellest kõrgemal. Märgutuli, mis teatab eesistmel istujatele, et sõitja turvapadi on välja lülitatud, peab olema juhile ja eesmis(t)ele kaassõitja(te)le nähtav kõikides sõidutingimustes.

5.2.   Tähistus

5.2.1.   Tabeli 1 kolmandas tulbas loetletud paigaldatud juhtseadised, märgutuled ja näidikud peavad olema tähistatud tabeli 1 teises tulbas esitatud sümbolitega. Seda nõuet ei kohaldata helisignaali (kuuldava hoiatussignaali) juhtseadise suhtes, kui see aktiveeritakse kitsa rõngasseadise või päästikunööri abil. Kui juhtseadise, märgutule või näidiku tähistamiseks kasutatakse sümbolit, mida ei ole tabelis 1 loetletud, on soovitatav kasutada standardiga ISO 2575:2000 ettenähtud sobivat sümbolit, kui see on olemas ja asjaomase rakenduse puhul sobib.

5.2.2.   Tabelis 1 või standardis ISO 2575:2000 loetlemata juhtseadise, märgutule või näidiku tähistamiseks võib tootja kasutada enda väljamõeldud sümbolit. Selline sümbol võib sisaldada rahvusvaheliselt tunnustatud tähelisi või numbrilisi tähiseid. Kõik kasutatavad sümbolid peavad vastama standardi ISO 2575:2000 punktis 4 kehtestatud kujunduspõhimõtetele.

5.2.3.   Koos tabelis 1 või standardis ISO 2575:2000 osutatud sümbolitega võib kasutada lisasümboleid, kui see on selguse huvides vajalik.

5.2.4.   Ükski tootja kasutatav lisasümbol ei tohi olla segiaetav käesolevas eeskirjas määratletud sümbolitega.

5.2.5.   Kui sama funktsiooniga juhtseadis, märgutuli või näidik on kombineeritud, võib kombinatsiooni tähistada üheainsa sümboliga.

5.2.6.   Välja arvatud punktis 5.2.7 sätestatud juhtudel peavad kõik märgutulede, näidikute ja juhtseadiste tähistused, mis on loetletud tabelis 1 või standardis ISO 2575:2000, paiknema nii, et sõidukijuht näeb neid enda ees vertikaalselt. Pööratava juhtseadise suhtes kohaldatakse käesolevat punkti, kui juhtseadis on välja lülitatud.

Järgmiste juhtseadiste, märgutulede ja näidikute tähistused ei pea paiknema nii, et sõidukijuht näeb neid enda ees vertikaalselt:

5.2.7.1.   helisignaali juhtseadis,

5.2.7.2.   kõik roolil paiknevad juhtseadised, märgutuled ja näidikud, kui rool on muus kui sõiduki otsesõidu asendis, ning

5.2.7.3.   pööratavad juhtseadised, mida ei ole võimalik välja lülitada.

5.2.8.   Sõiduki automaatse kiiruskontrolli süsteemi (kiirushoidiku) igal juhtseadisel ning kütte- ja kliimaseadme süsteemi igal juhtseadisel peab olema iga funktsiooni tähistus.

5.2.9.   Iga paigaldatud juhtseadise puhul, mis reguleerib süsteemi tööd pidevas vahemikus, peavad olema tähistatud funktsiooni reguleerimispiirkonna piirid.

Kui temperatuurifunktsiooni reguleerimispiirkonna tähistamiseks kasutatakse värvikoodi, tähistab kõrgeimat temperatuuri punane ja madalaimat sinine värvus. Kui funktsiooni olekut või piiri näitab näidik, mis on kõnealuse funktsiooni juhtseadisest eraldi ja mitte selle kõrval, peavad juhtseadis ja näidik olema tähistatud eraldi vastavalt punktile 5.1.3.

5.3.   Valgustus

5.3.1.   Nende juhtseadiste tähistused, mille kohta tabeli 1 neljandasse tulpa on kantud sõna „Jah”, peavad olema ääretulelaternate sisselülitamisel valgustatavad. See ei kehti põrandal, põrandakonsoolil, roolil ja roolisambal või tuuleklaasi ülaserval paiknevate juhtseadiste kohta ega kütte- ja kliimaseadme süsteemi juhtseadiste kohta, kui seade ei suuna õhku otse tuuleklaasile.

5.3.2.   Näidikud ja nende tähistused, mille kohta tabeli 1 neljandasse tulpa on kantud sõna „Jah”, peavad olema alati valgustatud, kui mootorit käivitav ja/või peatav seade on asendis, mis võimaldab mootoril töötada, ja ääretulelaternad on sisse lülitatud.

5.3.3.   Näidikud ja nende tähistused ning juhtseadiste tähised ei pea olema valgustatud, kui esilaternaid vilgutatakse või kasutatakse päevatulelaternatena.

5.3.4.   Tootja äranägemisel võib iga juhtseadis või näidik või selle tähistus olla igal ajal valgustatav.

5.3.5.   Märgutuli ei kiirga valgust, välja arvatud juhul, kui see annab märku tõrkest või sõiduki seisundist, millest märku andmiseks ta on ette nähtud, või lambi kontrollimise ajal.

5.3.6.   Märgutule valgustuse eredus

Märgutuled ja nende tähistused peavad olema varustatud vahenditega, mis muudavad need sõidukijuhile kõigis sõidutingimustes nähtavaks ja äratuntavaks.

5.4.   Värvus

Iga tabelis 1 loetletud märgutule valgus peab olema tabeli viiendas tulbas osutatud värvi.

5.4.1.1.   Siiski võib tabelis 1 osutatud ja juba sõidukile paigaldatud märgutule puhul, mille värvus vastab viiendas tulbas osutatule, iga joonealuse märkusega 18 tähistatud sümbol olla valgustatud muud värvi valgusega, et edastada erinevaid tähendusi vastavalt standardi ISO 2575:2004 punktis 5 osutatud üldisele värvikoodile.

5.4.2.   Tabelis 1 loetlemata näidikud ja märgutuled ning näidikute ja juhtseadiste tähistused võivad olla tootja valitud värvi, kuid asjaomane värv ei tohi segada ega varjata ühegi tabelis 1 loetletud märgutule, juhtseadise ega näidiku tähistust. Värvuse valikul järgitakse standardi ISO 2575:2000 punktis 5 sätestatud suuniseid.

5.4.3.   Iga sümbol, mida kasutatakse märgutule, juhtseadise või näidiku tähistamiseks, peab taustast selgesti eristuma.

5.4.4.   Sümboli tumeda osa võib asendada kontuuriga.

5.5.   Mitme teabeühiku esitamise ühisala

Mis tahes allikast pärinevat teavet võib näidata ühisalal järgmistel tingimustel.

5.5.1.1.   Ühisalal asuvad märgutuled ja näidikud annavad asjakohast teavet nende funktsioneerimist tingiva olukorra tekkimisel.

Kui korraga esineb olukord, kus süttib kaks või rohkem märgutuld, esitatakse teave kas

5.5.1.2.1.   automaatselt vaheldumisi korduvana või

5.5.1.2.2.   nähtavate vahendite abil, mida sõidukijuht saab vaatamiseks valida kooskõlas punktiga 5.6.2.

5.5.1.3.   Pidurisüsteemi tõrke, esilaterna kaugtule, suunatule ja turvavöö märgutuled ei tohi paikneda samal ühisalal.

5.5.1.4.   Kui pidurisüsteemi tõrke, esilaterna kaugtule, suunatule või turvavöö märgutuli paikneb ühisalal, peab ta märgutule sisselülitumist tingivas olukorras välja vahetama ühisalal paikneva muu sümboli.

5.5.1.5.   Teave, välja arvatud pidurisüsteemi tõrke, esilaterna kaugtule, suunatule ja turvavöö märgutulede teave, võib kustuda kas automaatselt või olla sõidukijuhi poolt tühistatav.

5.5.1.6.   Märgutulede värvust käsitlevaid nõudeid ei kohaldata, kui märgutuled paiknevad ühisalal, välja arvatud juhul, kui konkreetses eeskirjas on sätestatud teisiti.

5.6.   Tingimused

5.6.1.   Sõidukijuht on valgustingimustega kohanenud.

5.6.2.   Sõidukijuhi asendit piirab sõidukisse paigaldatud kaitsesüsteem, mis on reguleeritud tootja juhiste kohaselt, ja juhil on selle süsteemi piires liikumisvabadus.

6.   SÕIDUKITÜÜBI VÕI JUHTSEADISTE, MÄRGUTULEDE JA NÄIDIKUTE SPETSIFIKATSIOONI MIS TAHES ASPEKTI MUUDATUSED NING TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

Igast sõidukitüübi või juhtseadiste, märgutulede ja näidikute spetsifikatsiooni mis tahes aspekti või punktis 3.2.2 osutatud loetelu muudatustest tuleb teatada sõidukitüübile tüübikinnituse andnud haldusasutusele. Seejärel võib asutus kas:

6.1.1.   võtta seisukoha, et tõenäoliselt ei avalda tehtud muudatused märgatavat ebasoovitavat mõju, ning et sõidukitüüp vastab igal juhul endiselt nõuetele, või

6.1.2.   nõuda hindamise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt uut hindamisaruannet.

6.2.   Muudatuste loetelu sisaldav teatis tüübikinnituse andmise või selle andmisest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 4.3 sätestatud korras.

6.3.   Tüübikinnituse laienduse andnud pädev asutus annab igale tüübikinnituse laienduse kohta koostatud teatisele seerianumbri ja teatab sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi kohase teatisega käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele.

7.   TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE

Toodangu nõuetele vastavuse järelevalvemenetlus peab olema kooskõlas kokkuleppe (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) 2. liitega ja vastama järgmistele nõuetele.

7.1.   Käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud sõiduk peab olema valmistatud nii, et see vastab kinnitatud tüübile, täites punktis 5 sätestatud nõuded.

7.2.   Tüübikinnituse andnud asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses kohaldatavaid nõuetele vastavuse kontrolli meetodeid. Kontrolli tehakse tavaliselt kord kahe aasta jooksul.

8.   KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

8.1.   Sõidukitüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusmärki kandev sõiduk ei vasta kinnitatud tüübi nõuetele.

8.2.   Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on eelnevalt andnud, teatab ta sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi abil kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele.

9.   TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud sõidukitüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Pärast asjaomase teatise saamist teatab kõnealune asutus sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi kohase teatisega teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele.

10.   TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE NING HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja nende haldusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata vormikohased teatised teistes riikides välja antud tüübikinnituste, tüübikinnituste laiendamise, tüübikinnituste andmisest keeldumise või tüübikinnituste tühistamise kohta.

11.   JÕUSTAMISSÄTTED

11.1.   Alates käesoleva eeskirja jõustumise kuupäevast ei tohi käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised

| a) | keelduda sõidukitüübile ÜRO Euroopa Majandusnõukogu tüübikinnituse andmisest käesoleva eeskirja alusel, |
| --- | --- |

a)

keelduda sõidukitüübile ÜRO Euroopa Majandusnõukogu tüübikinnituse andmisest käesoleva eeskirja alusel,

| b) | keelata sõidukitüübi müüki või kasutuselevõttu seoses juhtseadiste, märgutulede ja näidikute spetsifikatsiooniga, |
| --- | --- |

b)

keelata sõidukitüübi müüki või kasutuselevõttu seoses juhtseadiste, märgutulede ja näidikute spetsifikatsiooniga,

kui sõidukitüüp vastab käesoleva eeskirja nõuetele.

11.2.   Kahe aasta jooksul käesoleva eeskirja jõustumisest ei keeldu käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised sõidukitüübile seoses juhtseadiste, märgutulede ja näidikute spetsifikatsiooniga siseriikliku tüübikinnituse andmisest, kui sõidukitüüp ei vasta käesoleva eeskirja nõuetele.

Tabel 1

Sümbolid, nende valgustus ja värvus

| Nr | 1. tulp | 2. tulp | 3. tulp | 4. tulp | 5. tulp |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| | Varustus | Sümbol (4) | Funktsioon | Valgustus | Värvus |
| 1. | Tulede pealüliti | (3) | Juhtseadis | Ei | — |
| | Märgutuli ei tohi olla kasutusel ääretulelaterna märgutulena. | Märgutuli (14) | Jah | Roheline |
| 2. | Esilaterna lähituli | (3)
   (8)
   (15) | Juhtseadis | Ei | — |
| Märgutuli | Jah | Roheline |
| 3. | Esilaterna kaugtuli | (3)
   (15) | Juhtseadis | Ei | — |
| Märgutuli | Jah | Sinine |
| 4. | Esilaterna puhasti
  (eraldi juhtseadisega) | (15) | Juhtseadis | Ei | |
| 5. | Suunatuli | (3)
   (5) | Juhtseadis | Ei | |
| Märgutuli | Jah | Roheline |
| 6. | Ohutuli | (3) | Juhtseadis | Jah | |
| Märgutuli (6) | Jah | Punane |
| 7. | Eesmised udutulelaternad | (3) | Juhtseadis | Ei | |
| Märgutuli | Jah | Roheline |
| 8. | Tagumine udutulelatern | (3) | Juhtseadis | Ei | |
| Märgutuli | Jah | Kollane |
| 9. | Kütusetase | (20) | Märgutuli | Jah | Kollane |
| võ i | Näidik | Jah | |
| 10. | Mootori õlirõhk | (7)
   (20) | Märgutuli | Jah | Punane |
| Näidik | Jah | |
| 11. | Mootori jahutusvedeliku temperatuur | (7)
   (20) | Märgutuli | Jah | Punane |
| Näidik | Jah | |
| 12. | Aku laadimine, seisund | (20) | Märgutuli | Jah | Punane |
| | | Näidik | Jah | |
| 13. | Tuuleklaasi puhasti
  (pidev vahemik) | | Juhtseadis | Jah | |
| 14. | Elektriline aknalukk | või | Juhtseadis | Ei | |
| 15. | Tuuleklaasi pesur | | Juhtseadis | Jah | |
| 16. | Tuuleklaasi pesur ja puhasti | | Juhtseadis | Jah | |
| 17. | Tuuleklaasi jäite ja niiskuse eemaldamise süsteem
  (eraldi juhtseadisega) | | Juhtseadis | Jah | |
| Märgutuli | Jah | Kollane |
| 18. | Tagumise akna jäite ja niiskuse eemaldamise süsteem
  (eraldi juhtseadisega) | | Juhtseadis | Jah | |
| Märgutuli | Jah | Kollane |
| 19. | Ääretulelaternad ja/või ülemised ääretulelaternad | (3)
   (8) | Juhtseadis | Ei | |
| Märgutuli (14) | Jah (8) | Roheline |
| 20. | Seisutulelaternad | | Juhtseadis | Ei | |
| Märgutuli | Jah | Roheline |
| 21. | Turvavöö | või | Märgutuli | Jah | Punane |
| 22. | Turvapadja tõrge | (10) | Märgutuli | Jah | Kollane ja/või punane |
| 23. | Külgmise turvapadja tõrge | (9)
   (10) | Märgutuli | Jah | Kollane ja/või punane |
| 24. | Sõitja turvapadi välja lülitatud | | Märgutuli | Jah | Kollane |
| 25. | Pidurisüsteemi tõrge | (10) | Märgutuli | Jah | vt pidurite eeskirja |
| 26. | Pidurite blokeerumisvastase seadme tõrge | (11) | Märgutuli | Jah | Kollane |
| 27. | Kiirusmõõdik | km/h, kui näidatakse kilomeetreid, või mph, kui näidatakse miile (16) | Näidik | Jah | |
| 28. | Käsipidur rakendatud | (11) | Märgutuli | Jah | Punane |
| 29. | Helisignaal | | Juhtseadis | Ei | |
| 30. | Mootori pardadiagnostika või mootori tõrge | | Märgutuli | Jah | Kollane |
| 31. | Diiselmootori eelsoojendusseade | | Märgutuli | Jah | Kollane |
| 32. | Õhuklapp (külmkäivitusseade) | | Juhtseadis | Ei | |
| Märgutuli | | Kollane |
| 33. | Kliimaseadmesüsteem | või A/C | Juhtseadis | Jah | |
| 34. | Automaat- (parkimisasend)
  käigukasti (tagasikäik)
  juhtseadme (vabakäik)
  asend (sõidukäik) | P R N D (12) | Näidik | Jah | |
| 35. | Mootori käivitumine | (13)
   (21) | Juhtseadis | Ei | |
| 36. | Mootori seiskumine | (13)
   (21) | Juhtseadis | Jah | |
| 37. | Hõõrdkatte kulumine | (11) | Märgutuli | Jah | Kollane |
| 38. | Küttesüsteem | | Juhtseadis | Jah | |
| 39. | Kütte- ja/või kliimaseadme ventilaator | (3) | Juhtseadis | Jah | |
| 40. | Esilaterna reguleerimine | või





  ja






   (15) | Juhtseadis | Ei | |
| 41. | Läbisõidumõõdik | km, kui näidatakse kilomeetreid, või miilid, kui näidatakse miile (17) | Näidik | Jah | |
| 42a | Madal rehvirõhk
  (sealhulgas tõrge) | (18) | Märgutuli | Jah | Kollane |
| 42b | Madal rehvirõhk
  (sealhulgas tõrge)
  koos rehvi identifitseerimisega | (18)
   (19) | Märgutuli | Jah | Kollane |

Nr

1. tulp

2. tulp

3. tulp

4. tulp

5. tulp

Varustus

Sümbol (4)

Funktsioon

Valgustus

Värvus

1.

Tulede pealüliti

Image 163

Juhtseadis

Ei

—

Märgutuli ei tohi olla kasutusel ääretulelaterna märgutulena.

Märgutuli (14)

Jah

Roheline

2.

Esilaterna lähituli

Image 164

Juhtseadis

Ei

—

Märgutuli

Jah

Roheline

3.

Esilaterna kaugtuli

Image 165

Juhtseadis

Ei

—

Märgutuli

Jah

Sinine

4.

Esilaterna puhasti

(eraldi juhtseadisega)

Image 166

Juhtseadis

Ei

5.

Suunatuli

Image 167

Juhtseadis

Ei

Märgutuli

Jah

Roheline

6.

Ohutuli

Image 168

Juhtseadis

Jah

Märgutuli (6)

Jah

Punane

7.

Eesmised udutulelaternad

Image 169

Juhtseadis

Ei

Märgutuli

Jah

Roheline

8.

Tagumine udutulelatern

Image 170

Juhtseadis

Ei

Märgutuli

Jah

Kollane

9.

Kütusetase

Image 171

Image 172

Märgutuli

Jah

Kollane

Image 173

Näidik

Jah

10.

Mootori õlirõhk

Image 174

Märgutuli

Jah

Punane

Näidik

Jah

11.

Mootori jahutusvedeliku temperatuur

Image 175

Märgutuli

Jah

Punane

Näidik

Jah

12.

Aku laadimine, seisund

Image 176

Märgutuli

Jah

Punane

Näidik

Jah

13.

Tuuleklaasi puhasti

(pidev vahemik)

Image 177

Juhtseadis

Jah

14.

Elektriline aknalukk

Image 178

või

Image 179

Juhtseadis

Ei

15.

Tuuleklaasi pesur

Image 180

Juhtseadis

Jah

16.

Tuuleklaasi pesur ja puhasti

Image 181

Juhtseadis

Jah

17.

Tuuleklaasi jäite ja niiskuse eemaldamise süsteem

(eraldi juhtseadisega)

Image 182

Juhtseadis

Jah

Märgutuli

Jah

Kollane

18.

Tagumise akna jäite ja niiskuse eemaldamise süsteem

(eraldi juhtseadisega)

Image 183

Juhtseadis

Jah

Märgutuli

Jah

Kollane

19.

Ääretulelaternad ja/või ülemised ääretulelaternad

Image 184

Juhtseadis

Ei

Märgutuli (14)

Jah (8)

Roheline

20.

Seisutulelaternad

Image 185

Juhtseadis

Ei

Märgutuli

Jah

Roheline

21.

Turvavöö

Image 186

Image 187

Märgutuli

Jah

Punane

22.

Turvapadja tõrge

Image 188

Märgutuli

Jah

Kollane ja/või punane

23.

Külgmise turvapadja tõrge

Image 189

Märgutuli

Jah

Kollane ja/või punane

24.

Sõitja turvapadi välja lülitatud

Image 190

Märgutuli

Jah

Kollane

25.

Pidurisüsteemi tõrge

Image 191

Märgutuli

Jah

vt pidurite eeskirja

26.

Pidurite blokeerumisvastase seadme tõrge

Image 192

Märgutuli

Jah

Kollane

27.

Kiirusmõõdik

km/h, kui näidatakse kilomeetreid, või mph, kui näidatakse miile (16)

Näidik

Jah

28.

Käsipidur rakendatud

Image 193

Märgutuli

Jah

Punane

29.

Helisignaal

Image 194

Juhtseadis

Ei

30.

Mootori pardadiagnostika või mootori tõrge

Image 195

Märgutuli

Jah

Kollane

31.

Diiselmootori eelsoojendusseade

Image 196

Märgutuli

Jah

Kollane

32.

Õhuklapp (külmkäivitusseade)

Image 197

Juhtseadis

Ei

Märgutuli

Kollane

33.

Kliimaseadmesüsteem

Image 198

Juhtseadis

Jah

34.

Automaat- (parkimisasend)

käigukasti (tagasikäik)

juhtseadme (vabakäik)

asend (sõidukäik)

P R N D (12)

Näidik

Jah

35.

Mootori käivitumine

Image 199

Juhtseadis

Ei

36.

Mootori seiskumine

Image 200

Juhtseadis

Jah

37.

Hõõrdkatte kulumine

Image 201

Märgutuli

Jah

Kollane

38.

Küttesüsteem

Image 202

Juhtseadis

Jah

39.

Kütte- ja/või kliimaseadme ventilaator

Image 203

Juhtseadis

Jah

40.

Esilaterna reguleerimine

Image 204

või

Image 205

ja

Image 206

(15)

Juhtseadis

Ei

41.

Läbisõidumõõdik

km, kui näidatakse kilomeetreid, või miilid, kui näidatakse miile (17)

Näidik

Jah

42a

Madal rehvirõhk

(sealhulgas tõrge)

Image 207

Märgutuli

Jah

Kollane

42b

Madal rehvirõhk

(sealhulgas tõrge)

koos rehvi identifitseerimisega

Image 208

Märgutuli

Jah

Kollane

---

(1)  M- ja N-kategooria, nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, mida on viimati muudetud muudatusega Amend.4) 7. lisas.

(2)  1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Serbia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – Endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnituse annavad liikmesriigid, kasutades vastavat ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 – Jaapan, 44 (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika Vabariik, 48 – Uus-Meremaa, 49 – Küpros, 50 – Malta ja 51 – Korea Vabariik. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad mootorsõidukite varustuse ja osade kinnitamise ühtsete nõuete vastuvõtmise ja kinnitamise vastastikuse tunnustamise kokkuleppe või ühinevad selle kokkuleppega ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär edastab kõnealused numbrid kokkuleppeosalistele.

(3)  Sümboli raamitud alad võivad olla täidetud.

(4)  Käesoleva eeskirjaga hõlmatud sümbolid on sisuliselt identsed standardis ISO 2575:2000 kirjeldatud sümbolitega. Standardis ISO 2575:2000 osutatud proportsionaalsed mõõtmed säilitatakse.

(5)  Nooltepaar on üks sümbol. Kui vasak- ja parempöörde juhtseadised või märgutuled töötavad teineteisest sõltumatult, võib nooli käsitada eraldi sümbolitena ja jätta nende vahele tühiku.

(6)  Ei ole nõutav, kui suunatule märgutulede nooled, mis muul juhul töötavad eraldi, vilguvad korraga ohutule märgutulena.

(7)  Mootori õlirõhu sümbol ja mootori jahutusvedeliku temperatuuri sümbol võivad olla kombineeritud ühes märgutules.

(8)  Eraldi tähistus ei ole vajalik, kui funktsioon on kombineeritud tulede pealülitiga.

(9)  Kui turvapadja tõrget näitab üksainus märgutuli, peab kasutama turvapadja tõrke sümbolit (22).

(10)  Kokkuleppeosalised, kes käesoleva eeskirja jõustumise kuupäeval lubasid või nõudsid kõnealuse funktsiooni puhul teksti kasutamist, võivad 60 kuu jooksul pärast käesoleva eeskirja jõustumist oma riigis registreeritavate sõidukite puhul jätkuvalt lubada või nõuda teksti kasutamist lisaks ettenähtud sümbolitele.

(11)  Kui üksainus märgutuli tähistab rohkem kui ühte pidurisüsteemi seisundit, peab kasutama pidurisüsteemi tõrke sümbolit.

(12)  Täiendavate valikrežiimide tähistamiseks võib D-tähe asendada või seda võib täiendada tootja valitud ühe või mitme muu tähe, numbri või sümboliga.

(13)  Kasutada, kui mootori juhtseadis on võtmega lukustussüsteemist eraldi.

(14)  Ei ole nõutav, kui näidikulaua valgustus süttib tulede pealüliti aktiveerimisel automaatselt.

(15)  Kasutada võib ka nelja asemel viie joonega sümboleid (ja vastupidi).

(16)  Nõutava tekstilise tähistuse võib esitada suur- ja/või väiketähtedega.

(17)  Nõutav tekstiline tähistus peab olema esitatud väiketähtedega. Kui näidatakse miile, võib kasutada lühendit.

(18)  Peale selle võib kumbagi madala rehvirõhu märgutuld kasutada rehvirõhu seiresüsteemi tõrke tähistamiseks.

(19)  Näidatud sõidukikontuur ei ole kitsendav, vaid soovitatav kontuur. Selle asemel võib sõidukikontuure kasutada asjaomase sõiduki tegeliku kontuuri paremaks näitamiseks.

(20)  Sümbol võib olla muud värvi kui viiendas tulbas osutatud, et edastada eri tähendusi vastavalt ISO standardi 5. punktis osutatud üldisele värvikoodile.

(21)  Funktsioonid „käivitumine” ja „seiskumine” võib kombineerida ühte juhtseadisesse. Ettenähtud sümbolite asemel võib kasutada teksti „START” ja/või „STOP” või sümbolite ja teksti kombinatsiooni. Teksti võib esitada suur- ja/või väiketähtedega.

---

1. LISA

TEATIS

(Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))

| (1) | Välja andnud: | haldusasutuse nimi:
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

Image 209

Välja andnud:

haldusasutuse nimi:

...

...

...

| milles käsitletakse sõidukitüübi (2): | TÜÜBIKINNITUSE ANDMIST
  TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST
  TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST
  TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST
  TOOTMISE LÕPETAMIST |
| --- | --- |

milles käsitletakse sõidukitüübi (2):

TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST

TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST

TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST

TOOTMISE LÕPETAMIST

seoses mootorsõidukite käsijuhtimisseadiste, märgutulede ja näidikute asukohtade ning tähistusega kooskõlas eeskirjaga nr 121.

Tüübikinnituse nr ... Laienduse nr ...

| 1. | Sõiduki kaubanimi või kaubamärk: ... |
| --- | --- |

1.

Sõiduki kaubanimi või kaubamärk: ...

| 2. | Sõidukitüübile tootja poolt antud nimetus: ... |
| --- | --- |

2.

Sõidukitüübile tootja poolt antud nimetus: ...

| 3. | Tootja nimi ja aadress: ... |
| --- | --- |

3.

Tootja nimi ja aadress: ...

| 4. | Vajaduse korral tootja esindaja nimi ja aadress:
  ... |
| --- | --- |

4.

Vajaduse korral tootja esindaja nimi ja aadress:

...

| 5. | Esitatud tüübikinnituse saamiseks: ... |
| --- | --- |

5.

Esitatud tüübikinnituse saamiseks: ...

| 6. | Tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutav tehniline teenistus:
  ... |
| --- | --- |

6.

Tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutav tehniline teenistus:

...

| 7. | Katseprotokolli kuupäev: ... |
| --- | --- |

7.

Katseprotokolli kuupäev: ...

| 8. | Katseprotokolli number: ... |
| --- | --- |

8.

Katseprotokolli number: ...

| 9. | Lühikirjeldus: | Sõiduki käsijuhtimisseadised, märgutuled ja näidikud | Nõuetele vastavus |
| --- | --- | --- | --- |
| 9.1. | | jah/ei (2) |
| 9.2. | | jah/ei (2) |
| ... | | jah/ei (2) |

9.

Lühikirjeldus:

Sõiduki käsijuhtimisseadised, märgutuled ja näidikud

Nõuetele vastavus

9.1.

jah/ei (2)

9.2.

jah/ei (2)

...

jah/ei (2)

| 10. | Märkused
  ...
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- |

10.

Märkused

...

...

...

...

| 11. | Tüübikinnitusmärgi asukoht: ... |
| --- | --- |

11.

Tüübikinnitusmärgi asukoht: ...

| 12. | Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): ...
  ... |
| --- | --- |

12.

Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): ...

...

| 13. | Tüübikinnitus antud / tüübikinnitus laiendatud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitus tühistatud (2) |
| --- | --- |

13.

Tüübikinnitus antud / tüübikinnitus laiendatud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitus tühistatud (2)

| 14. | Koht: ... |
| --- | --- |

14.

Koht: ...

| 15. | Kuupäev: ... |
| --- | --- |

15.

Kuupäev: ...

| 16. | Allkiri: ... |
| --- | --- |

16.

Allkiri: ...

| 17. | Taotluse korral väljastatakse järgmised tüübikinnitusnumbriga dokumendid:
  ...
  ... |
| --- | --- |

17.

Taotluse korral väljastatakse järgmised tüübikinnitusnumbriga dokumendid:

...

...

---

(1)  Tüübikinnituse andnud, seda laiendanud, selle andmisest keeldunud või selle tühistanud riigi tunnusnumber (vt käesoleva eeskirja sätteid tüübikinnituse kohta).

(2)  Mittevajalik maha tõmmata.

---

2. LISA

TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUS

NÄIDIS A

(Vt käesoleva eeskirja punkti 4.4)

a = 8 mm min

Sõiduki külge kinnitatud tüübikinnitusmärk näitab, et käsijuhtimisseadiste, märgutulede ja näidikute asukoha ning tähistusega seoses on asjaomane sõidukitüüp saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) eeskirja nr 121 kohaselt ja kannab tüübikinnitusnumbrit 001234. Tüübikinnitusnumbri kaks esimest numbrit (00) näitavad, et tüübikinnitus anti vastavalt eeskirja nr 121 (selle esialgsel kujul) nõuetele.

NÄIDIS B

(Vt käesoleva eeskirja punkti 4.5)

a = 8 mm min

Sõiduki külge kinnitatud tüübikinnitusmärk näitab, et asjaomane sõidukitüüp on saanud tüübikinnitused Madalmaades (E4) eeskirjade nr 121 ja nr 33 kohaselt (1). Tüübikinnitusnumber näitab, et tüübikinnituste andmise kuupäevadel olid eeskirjad nr 121 ja nr 33 nende esialgsel kujul.

---

(1)  Number on esitatud näitena.

---