# Jurnalul Oficial L 303/2018

| | ISSN 1977-0782 |
| --- | --- |
| Jurnalul Oficial
  al Uniunii Europene | L 303 |
| | |
| Ediţia în limba română | Legislaţie | Anul 6128 noiembrie 2018 |

ISSN 1977-0782

Jurnalul Oficial

al Uniunii Europene

L 303

Ediţia în limba română

Legislaţie

Anul 6128 noiembrie 2018

---

| Cuprins | | I   Acte legislative | Pagina |
| --- | --- | --- | --- |
| | | REGULAMENTE |
| | * | Regulamentul (UE) 2018/1805 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 noiembrie 2018 privind recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și de confiscare | 1 |
| | * | Regulamentul (UE) 2018/1806 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 noiembrie 2018 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație | 39 |
| | * | Regulamentul (UE) 2018/1807 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 noiembrie 2018 privind un cadru pentru libera circulație a datelor fără caracter personal în Uniunea Europeană (
  1
  ) | 59 |
| | | DIRECTIVE |
| | * | Directiva (UE) 2018/1808 a Parlamentului European și a Consiliului din 14 noiembrie 2018 de modificare a Directivei 2010/13/UE privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) având în vedere evoluția realităților pieței | 69 |

Cuprins

I   Acte legislative

Pagina

REGULAMENTE

*

Regulamentul (UE) 2018/1805 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 noiembrie 2018 privind recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și de confiscare

1

*

Regulamentul (UE) 2018/1806 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 noiembrie 2018 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație

39

*

Regulamentul (UE) 2018/1807 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 noiembrie 2018 privind un cadru pentru libera circulație a datelor fără caracter personal în Uniunea Europeană (
  1
  )

1

59

DIRECTIVE

*

Directiva (UE) 2018/1808 a Parlamentului European și a Consiliului din 14 noiembrie 2018 de modificare a Directivei 2010/13/UE privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) având în vedere evoluția realităților pieței

69

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text cu relevanță pentru SEE. |

---

(1)   Text cu relevanță pentru SEE.

1

| RO | Actele ale căror titluri sunt tipărite cu caractere drepte sunt acte de gestionare curentă adoptate în cadrul politicii agricole şi care au, în general, o perioadă de valabilitate limitată.
  Titlurile celorlalte acte sunt tipărite cu caractere aldine şi sunt precedate de un asterisc. |
| --- | --- |

RO

Actele ale căror titluri sunt tipărite cu caractere drepte sunt acte de gestionare curentă adoptate în cadrul politicii agricole şi care au, în general, o perioadă de valabilitate limitată.

Titlurile celorlalte acte sunt tipărite cu caractere aldine şi sunt precedate de un asterisc.

---

I Acte legislative

REGULAMENTE

| 28.11.2018 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 303/1 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2018

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 303/1

---

REGULAMENTUL (UE) 2018/1805 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI

din 14 noiembrie 2018

privind recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și de confiscare

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 82 alineatul (1) litera (a),

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (1),

întrucât:

| (1) | Uniunea și-a stabilit obiectivul de a menține și de a dezvolta un spațiu de libertate, securitate și justiție. |
| --- | --- |

(1)

Uniunea și-a stabilit obiectivul de a menține și de a dezvolta un spațiu de libertate, securitate și justiție.

| (2) | Cooperarea judiciară în materie penală în cadrul Uniunii are la bază principiul recunoașterii reciproce a hotărârilor judecătorești și a deciziilor judiciare, care a fost perceput în general ca reprezentând fundamentul cooperării judiciare în materie penală în cadrul Uniunii începând cu Consiliul European de la Tampere din 15 și 16 octombrie 1999. |
| --- | --- |

(2)

Cooperarea judiciară în materie penală în cadrul Uniunii are la bază principiul recunoașterii reciproce a hotărârilor judecătorești și a deciziilor judiciare, care a fost perceput în general ca reprezentând fundamentul cooperării judiciare în materie penală în cadrul Uniunii începând cu Consiliul European de la Tampere din 15 și 16 octombrie 1999.

| (3) | Indisponibilizarea și confiscarea instrumentelor și a produselor infracțiunilor sunt printre cele mai eficace metode de combatere a criminalității. Uniunea se angajează să asigure identificarea, confiscarea și reutilizarea mai eficace ale bunurilor produse prin săvârșirea de infracțiuni, în conformitate cu „Programul de la Stockholm – O Europă deschisă și sigură în serviciul cetățenilor și pentru protecția acestora” (2). |
| --- | --- |

(3)

Indisponibilizarea și confiscarea instrumentelor și a produselor infracțiunilor sunt printre cele mai eficace metode de combatere a criminalității. Uniunea se angajează să asigure identificarea, confiscarea și reutilizarea mai eficace ale bunurilor produse prin săvârșirea de infracțiuni, în conformitate cu „Programul de la Stockholm – O Europă deschisă și sigură în serviciul cetățenilor și pentru protecția acestora” (2).

| (4) | Având în vedere că infracționalitatea are adesea caracter transnațional, cooperarea transfrontalieră efectivă pentru indisponibilizarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor este esențială. |
| --- | --- |

(4)

Având în vedere că infracționalitatea are adesea caracter transnațional, cooperarea transfrontalieră efectivă pentru indisponibilizarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor este esențială.

| (5) | Cadrul legislativ actual al Uniunii în materie de recunoaștere reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare este alcătuit din Deciziile-cadru 2003/577/JAI (3) și 2006/783/JAI (4) ale Consiliului. |
| --- | --- |

(5)

Cadrul legislativ actual al Uniunii în materie de recunoaștere reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare este alcătuit din Deciziile-cadru 2003/577/JAI (3) și 2006/783/JAI (4) ale Consiliului.

| (6) | Rapoartele Comisiei privind punerea în aplicare a Deciziilor-cadru 2003/577/JAI și 2006/783/JAI arată că regimul în vigoare în ceea ce privește recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a celor de confiscare nu este pe deplin eficace. Respectivele decizii-cadru nu au fost transpuse și aplicate în mod uniform în statele membre, ceea ce a condus la un grad insuficient de recunoaștere reciprocă și la o cooperare transfrontalieră sub nivelul optim. |
| --- | --- |

(6)

Rapoartele Comisiei privind punerea în aplicare a Deciziilor-cadru 2003/577/JAI și 2006/783/JAI arată că regimul în vigoare în ceea ce privește recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a celor de confiscare nu este pe deplin eficace. Respectivele decizii-cadru nu au fost transpuse și aplicate în mod uniform în statele membre, ceea ce a condus la un grad insuficient de recunoaștere reciprocă și la o cooperare transfrontalieră sub nivelul optim.

| (7) | Cadrul juridic al Uniunii privind recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a celor de confiscare nu a ținut pasul cu ultimele evoluții legislative la nivelul Uniunii și la nivel național. În special, Directiva 2014/42/UE a Parlamentului European și a Consiliului (5) stabilește norme minime comune privind indisponibilizarea și confiscarea bunurilor. Aceste norme minime se referă la confiscarea instrumentelor și a produselor infracțiunilor, inclusiv în cazurile de boală sau de sustragere a persoanei suspectate sau învinuite, atunci când au fost deja inițiate proceduri penale cu privire la o infracțiune, confiscarea extinsă și confiscarea aplicată terților. Aceste norme minime privesc și indisponibilizarea bunurilor în vederea unei eventuale confiscări ulterioare. Tipurile de ordine de indisponibilizare și de ordine de confiscare reglementate de respectiva directivă ar trebui, de asemenea, să fie incluse în cadrul juridic privind recunoașterea reciprocă. |
| --- | --- |

(7)

Cadrul juridic al Uniunii privind recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a celor de confiscare nu a ținut pasul cu ultimele evoluții legislative la nivelul Uniunii și la nivel național. În special, Directiva 2014/42/UE a Parlamentului European și a Consiliului (5) stabilește norme minime comune privind indisponibilizarea și confiscarea bunurilor. Aceste norme minime se referă la confiscarea instrumentelor și a produselor infracțiunilor, inclusiv în cazurile de boală sau de sustragere a persoanei suspectate sau învinuite, atunci când au fost deja inițiate proceduri penale cu privire la o infracțiune, confiscarea extinsă și confiscarea aplicată terților. Aceste norme minime privesc și indisponibilizarea bunurilor în vederea unei eventuale confiscări ulterioare. Tipurile de ordine de indisponibilizare și de ordine de confiscare reglementate de respectiva directivă ar trebui, de asemenea, să fie incluse în cadrul juridic privind recunoașterea reciprocă.

| (8) | Cu ocazia adoptării Directivei 2014/42/UE, Parlamentul European și Consiliul au afirmat într-o declarație că existența în Uniune a unui sistem eficace de indisponibilizare și de confiscare este legată în mod intrinsec de buna funcționare a recunoașterii reciproce a ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare. Având în vedere necesitatea de a institui în Uniune un sistem cuprinzător de indisponibilizare și confiscare a instrumentelor și a produselor infracțiunilor, Parlamentul European și Consiliul au invitat Comisia să prezinte o propunere legislativă privind recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare. |
| --- | --- |

(8)

Cu ocazia adoptării Directivei 2014/42/UE, Parlamentul European și Consiliul au afirmat într-o declarație că existența în Uniune a unui sistem eficace de indisponibilizare și de confiscare este legată în mod intrinsec de buna funcționare a recunoașterii reciproce a ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare. Având în vedere necesitatea de a institui în Uniune un sistem cuprinzător de indisponibilizare și confiscare a instrumentelor și a produselor infracțiunilor, Parlamentul European și Consiliul au invitat Comisia să prezinte o propunere legislativă privind recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare.

| (9) | În comunicarea sa din 28 aprilie 2015 intitulată „Agenda europeană privind securitatea”, Comisia a considerat că existența unor instrumente transfrontaliere eficace reprezintă baza cooperării judiciare în materie penală și că recunoașterea reciprocă a hotărârilor judecătorești și a deciziilor judiciare este un element-cheie al cadrului de securitate. Comisia a reamintit și necesitatea de a îmbunătăți recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare. |
| --- | --- |

(9)

În comunicarea sa din 28 aprilie 2015 intitulată „Agenda europeană privind securitatea”, Comisia a considerat că existența unor instrumente transfrontaliere eficace reprezintă baza cooperării judiciare în materie penală și că recunoașterea reciprocă a hotărârilor judecătorești și a deciziilor judiciare este un element-cheie al cadrului de securitate. Comisia a reamintit și necesitatea de a îmbunătăți recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare.

| (10) | În Comunicarea sa din 2 februarie 2016 privind Planul de acțiune pentru consolidarea combaterii finanțării terorismului, Comisia a subliniat necesitatea de a se asigura că infractorii care finanțează terorismul sunt privați de activele lor. Comisia a precizat că pentru a submina activitățile de criminalitate organizată care finanțează terorismul, este imperativ ca infractorii respectivi să fie privați de produsele provenite din săvârșirea de infracțiuni. În acest scop, Comisia a precizat că este necesar să se asigure că toate tipurile de ordine de indisponibilizare și de ordine de confiscare sunt executate în cea mai mare măsură posibilă în Uniune, prin aplicarea principiului recunoașterii reciproce. |
| --- | --- |

(10)

În Comunicarea sa din 2 februarie 2016 privind Planul de acțiune pentru consolidarea combaterii finanțării terorismului, Comisia a subliniat necesitatea de a se asigura că infractorii care finanțează terorismul sunt privați de activele lor. Comisia a precizat că pentru a submina activitățile de criminalitate organizată care finanțează terorismul, este imperativ ca infractorii respectivi să fie privați de produsele provenite din săvârșirea de infracțiuni. În acest scop, Comisia a precizat că este necesar să se asigure că toate tipurile de ordine de indisponibilizare și de ordine de confiscare sunt executate în cea mai mare măsură posibilă în Uniune, prin aplicarea principiului recunoașterii reciproce.

| (11) | Pentru a se asigura efectiv recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare, normele privind recunoașterea și executarea acestor ordine ar trebui să fie prevăzute într-un act al Uniunii obligatoriu din punct de vedere juridic și direct aplicabil. |
| --- | --- |

(11)

Pentru a se asigura efectiv recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare, normele privind recunoașterea și executarea acestor ordine ar trebui să fie prevăzute într-un act al Uniunii obligatoriu din punct de vedere juridic și direct aplicabil.

| (12) | Este important să se faciliteze recunoașterea reciprocă și executarea ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare prin stabilirea unor norme care să impună unui stat membru obligația de a recunoaște, fără alte formalități, ordinele de indisponibilizare și ordinele de confiscare emise de un alt stat membru în cadrul procedurilor în materie penală și de a executa respectivele ordine pe teritoriul său. |
| --- | --- |

(12)

Este important să se faciliteze recunoașterea reciprocă și executarea ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare prin stabilirea unor norme care să impună unui stat membru obligația de a recunoaște, fără alte formalități, ordinele de indisponibilizare și ordinele de confiscare emise de un alt stat membru în cadrul procedurilor în materie penală și de a executa respectivele ordine pe teritoriul său.

| (13) | Prezentul regulament ar trebui să se aplice tuturor ordinelor de indisponibilizare și tuturor ordinelor de confiscare emise în cadrul procedurilor în materie penală. „Proceduri în materie penală” este o noțiune autonomă de drept al Uniunii, interpretată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în pofida jurisprudenței Curții Europene a Drepturilor Omului. Noțiunea cuprinde ca atare toate tipurile de ordine de indisponibilizare și de ordine de confiscare emise în urma procedurilor inițiate ca urmare a săvârșirii unei infracțiuni, nu numai ordinele care intră sub incidența Directivei 2014/42/UE. Noțiunea include și alte tipuri de ordine emise în absența unei condamnări definitive. Aceste ordine ar putea să nu existe în sistemul juridic al unui stat membru, însă statul membru în cauză ar trebui să aibă posibilitatea de a recunoaște și de a executa un astfel de ordin emis de un alt stat membru. Procedurile în materie penală ar putea, de asemenea, să cuprindă investigații ale poliției și ale altor autorități de aplicare a legii. Ordinele de indisponibilizare și ordinele de confiscare care sunt emise în cadrul unor proceduri civile sau administrative ar trebui să fie excluse din domeniul de aplicare al prezentului regulament. |
| --- | --- |

(13)

Prezentul regulament ar trebui să se aplice tuturor ordinelor de indisponibilizare și tuturor ordinelor de confiscare emise în cadrul procedurilor în materie penală. „Proceduri în materie penală” este o noțiune autonomă de drept al Uniunii, interpretată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în pofida jurisprudenței Curții Europene a Drepturilor Omului. Noțiunea cuprinde ca atare toate tipurile de ordine de indisponibilizare și de ordine de confiscare emise în urma procedurilor inițiate ca urmare a săvârșirii unei infracțiuni, nu numai ordinele care intră sub incidența Directivei 2014/42/UE. Noțiunea include și alte tipuri de ordine emise în absența unei condamnări definitive. Aceste ordine ar putea să nu existe în sistemul juridic al unui stat membru, însă statul membru în cauză ar trebui să aibă posibilitatea de a recunoaște și de a executa un astfel de ordin emis de un alt stat membru. Procedurile în materie penală ar putea, de asemenea, să cuprindă investigații ale poliției și ale altor autorități de aplicare a legii. Ordinele de indisponibilizare și ordinele de confiscare care sunt emise în cadrul unor proceduri civile sau administrative ar trebui să fie excluse din domeniul de aplicare al prezentului regulament.

| (14) | Prezentul regulament ar trebui să reglementeze ordinele de indisponibilizare și ordinele de confiscare în legătură cu infracțiunile reglementate de Directiva 2014/42/UE, precum și ordine de indisponibilizare și ordine de confiscare în legătură cu alte infracțiuni. Prin urmare, infracțiunile reglementate prin prezentul regulament nu ar trebui să fie limitate la infracțiuni deosebit de grave cu o dimensiune transfrontalieră, întrucât articolul 82 din Tratatul privind funcționarea Uniunii europene (TFUE) nu impune o astfel de limitare în ceea ce privește măsurile de stabilire a unor norme și proceduri care să asigure recunoașterea reciprocă a hotărârilor în materie penală. |
| --- | --- |

(14)

Prezentul regulament ar trebui să reglementeze ordinele de indisponibilizare și ordinele de confiscare în legătură cu infracțiunile reglementate de Directiva 2014/42/UE, precum și ordine de indisponibilizare și ordine de confiscare în legătură cu alte infracțiuni. Prin urmare, infracțiunile reglementate prin prezentul regulament nu ar trebui să fie limitate la infracțiuni deosebit de grave cu o dimensiune transfrontalieră, întrucât articolul 82 din Tratatul privind funcționarea Uniunii europene (TFUE) nu impune o astfel de limitare în ceea ce privește măsurile de stabilire a unor norme și proceduri care să asigure recunoașterea reciprocă a hotărârilor în materie penală.

| (15) | Cooperarea între statele membre, care are la bază principiul recunoașterii reciproce și executarea imediată a deciziilor judiciare, se întemeiază pe certitudinea că hotărârile care urmează să fie recunoscute și executate sunt întotdeauna pronunțate cu respectarea principiilor legalității, subsidiarității și proporționalității. O astfel de cooperare presupune, de asemenea, faptul că drepturile persoanelor care sunt afectate de un ordin de indisponibilizare sau de un ordin de confiscare ar trebui menținute. Printre astfel de persoane, fizice sau juridice, afectate ar trebui să fie persoana împotriva căreia a fost emis un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare sau persoana care deține proprietatea asupra bunului care face obiectul ordinului respectiv, precum și eventualii terți ale căror drepturi în raport cu bunul respectiv sunt direct afectate de acest ordin, inclusiv terții de bună-credință. Hotărârea dacă respectivii terți au suferit sau nu prejudicii în mod direct ca urmare a unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare ar trebui să fie pronunțată în conformitate cu legislația statului de executare. |
| --- | --- |

(15)

Cooperarea între statele membre, care are la bază principiul recunoașterii reciproce și executarea imediată a deciziilor judiciare, se întemeiază pe certitudinea că hotărârile care urmează să fie recunoscute și executate sunt întotdeauna pronunțate cu respectarea principiilor legalității, subsidiarității și proporționalității. O astfel de cooperare presupune, de asemenea, faptul că drepturile persoanelor care sunt afectate de un ordin de indisponibilizare sau de un ordin de confiscare ar trebui menținute. Printre astfel de persoane, fizice sau juridice, afectate ar trebui să fie persoana împotriva căreia a fost emis un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare sau persoana care deține proprietatea asupra bunului care face obiectul ordinului respectiv, precum și eventualii terți ale căror drepturi în raport cu bunul respectiv sunt direct afectate de acest ordin, inclusiv terții de bună-credință. Hotărârea dacă respectivii terți au suferit sau nu prejudicii în mod direct ca urmare a unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare ar trebui să fie pronunțată în conformitate cu legislația statului de executare.

| (16) | Prezentul regulament nu modifică obligația de a respecta drepturile fundamentale și principiile juridice consfințite în articolul 6 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE). |
| --- | --- |

(16)

Prezentul regulament nu modifică obligația de a respecta drepturile fundamentale și principiile juridice consfințite în articolul 6 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE).

| (17) | Prezentul regulament respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene („carta”) și în Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale („CEDO”). Printre acestea se numără principiul interzicerii oricărei forme de discriminare pe orice motiv, cum ar fi cea bazată pe sex, origine rasială sau etnică, religie, orientare sexuală, cetățenie, limbă, opinii politice sau handicap. Prezentul regulament ar trebui aplicat în conformitate cu drepturile și principiile menționate. |
| --- | --- |

(17)

Prezentul regulament respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene („carta”) și în Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale („CEDO”). Printre acestea se numără principiul interzicerii oricărei forme de discriminare pe orice motiv, cum ar fi cea bazată pe sex, origine rasială sau etnică, religie, orientare sexuală, cetățenie, limbă, opinii politice sau handicap. Prezentul regulament ar trebui aplicat în conformitate cu drepturile și principiile menționate.

| (18) | Drepturile procedurale prevăzute în Directivele 2010/64/UE (6), 2012/13/UE (7), 2013/48/UE (8), (UE) 2016/343 (9), (UE) 2016/800 (10) și (UE) 2016/1919 (11) ale Parlamentului European și ale Consiliului ar trebui să se aplice, în cadrul domeniului de aplicare a directivelor menționate, procedurilor penale care intră sub incidența prezentului regulament în ceea ce privește statele membre cărora le revin obligații în temeiul directivelor menționate. În orice caz, garanțiile prevăzute în temeiul cartei ar trebui să se aplice în cazul tuturor procedurilor reglementate de prezentul regulament. În special, garanțiile esențiale de procedură penală prevăzute în cartă ar trebui să se aplice procedurilor în materie penală care nu sunt proceduri penale dar care intră sub incidența prezentului regulament. |
| --- | --- |

(18)

Drepturile procedurale prevăzute în Directivele 2010/64/UE (6), 2012/13/UE (7), 2013/48/UE (8), (UE) 2016/343 (9), (UE) 2016/800 (10) și (UE) 2016/1919 (11) ale Parlamentului European și ale Consiliului ar trebui să se aplice, în cadrul domeniului de aplicare a directivelor menționate, procedurilor penale care intră sub incidența prezentului regulament în ceea ce privește statele membre cărora le revin obligații în temeiul directivelor menționate. În orice caz, garanțiile prevăzute în temeiul cartei ar trebui să se aplice în cazul tuturor procedurilor reglementate de prezentul regulament. În special, garanțiile esențiale de procedură penală prevăzute în cartă ar trebui să se aplice procedurilor în materie penală care nu sunt proceduri penale dar care intră sub incidența prezentului regulament.

| (19) | Normele privind transmiterea, recunoașterea și executarea ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare ar trebui să asigure eficiența procesului de recuperare a activelor provenite din săvârșirea de infracțiuni, garantându-se, în același timp, respectarea drepturilor fundamentale. |
| --- | --- |

(19)

Normele privind transmiterea, recunoașterea și executarea ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare ar trebui să asigure eficiența procesului de recuperare a activelor provenite din săvârșirea de infracțiuni, garantându-se, în același timp, respectarea drepturilor fundamentale.

| (20) | Atunci când evaluează dubla incriminare, autoritatea competentă din statul de executare ar trebui să verifice dacă elementele de fapt care stau la baza infracțiunii în cauză, astfel cum sunt reflectate în certificatul de indisponibilizare sau în certificatul de confiscare transmis de autoritatea competentă din statul emitent, ar face de asemenea, ca atare, obiectul unei sancțiuni penale în statul de executare, în cazul în care erau prezente în acest din urmă stat la momentul pronunțării hotărârii privind recunoașterea ordinului de indisponibilizare sau a ordinului de confiscare. |
| --- | --- |

(20)

Atunci când evaluează dubla incriminare, autoritatea competentă din statul de executare ar trebui să verifice dacă elementele de fapt care stau la baza infracțiunii în cauză, astfel cum sunt reflectate în certificatul de indisponibilizare sau în certificatul de confiscare transmis de autoritatea competentă din statul emitent, ar face de asemenea, ca atare, obiectul unei sancțiuni penale în statul de executare, în cazul în care erau prezente în acest din urmă stat la momentul pronunțării hotărârii privind recunoașterea ordinului de indisponibilizare sau a ordinului de confiscare.

| (21) | La emiterea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare, autoritatea emitentă ar trebui să se asigure că sunt respectate principiile necesității și proporționalității. În temeiul prezentului regulament, un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare ar trebui să fie emis și transmis autorității de executare din alt stat membru numai atunci când ar fi putut fi emis și utilizat exclusiv într-un caz intern. Autoritatea emitentă ar trebui să fie responsabilă de evaluarea necesității și a proporționalității unui astfel de ordin în fiecare caz, întrucât recunoașterea și executarea ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare nu ar trebui să fie refuzate din alte motive decât cele prevăzute în prezentul regulament. |
| --- | --- |

(21)

La emiterea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare, autoritatea emitentă ar trebui să se asigure că sunt respectate principiile necesității și proporționalității. În temeiul prezentului regulament, un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare ar trebui să fie emis și transmis autorității de executare din alt stat membru numai atunci când ar fi putut fi emis și utilizat exclusiv într-un caz intern. Autoritatea emitentă ar trebui să fie responsabilă de evaluarea necesității și a proporționalității unui astfel de ordin în fiecare caz, întrucât recunoașterea și executarea ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare nu ar trebui să fie refuzate din alte motive decât cele prevăzute în prezentul regulament.

| (22) | În anumite situații, un ordin de indisponibilizare poate fi emis de o autoritate, desemnată de statul emitent, care este competentă în materie penală să emită sau să execute ordinul de indisponibilizare în temeiul dreptului intern, și care nu este un judecător, o instanță sau un procuror. În asemenea cazuri, ordinul de indisponibilizare ar trebui să fie validat de un judecător, de instanță sau de procuror, înainte de a fi transmis autorității de executare. |
| --- | --- |

(22)

În anumite situații, un ordin de indisponibilizare poate fi emis de o autoritate, desemnată de statul emitent, care este competentă în materie penală să emită sau să execute ordinul de indisponibilizare în temeiul dreptului intern, și care nu este un judecător, o instanță sau un procuror. În asemenea cazuri, ordinul de indisponibilizare ar trebui să fie validat de un judecător, de instanță sau de procuror, înainte de a fi transmis autorității de executare.

| (23) | Statele membre ar trebui să fie în măsură să formuleze o declarație în care să precizeze că, atunci când le este transmis un certificat de indisponibilizare sau un certificat de confiscare în vederea recunoașterii și a executării unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare, autoritatea emitentă ar trebui să transmită, împreună cu certificatul de indisponibilizare sau cu certificatul de confiscare, ordinul de indisponibilizare sau ordinul de confiscare original, sau o copie legalizată a ordinului respectiv. Statele membre ar trebui să informeze Comisia în momentul în care formulează sau retrag o astfel de declarație. Comisia ar trebui să pună astfel de informații la dispoziția tuturor statelor membre și a Rețelei judiciare europene (RJE) stabilite prin Decizia 2008/976/JAI a Consiliului (12). RJE ar trebui să pună la dispoziție informațiile pe site-ul internet menționat în respectiva decizie. |
| --- | --- |

(23)

Statele membre ar trebui să fie în măsură să formuleze o declarație în care să precizeze că, atunci când le este transmis un certificat de indisponibilizare sau un certificat de confiscare în vederea recunoașterii și a executării unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare, autoritatea emitentă ar trebui să transmită, împreună cu certificatul de indisponibilizare sau cu certificatul de confiscare, ordinul de indisponibilizare sau ordinul de confiscare original, sau o copie legalizată a ordinului respectiv. Statele membre ar trebui să informeze Comisia în momentul în care formulează sau retrag o astfel de declarație. Comisia ar trebui să pună astfel de informații la dispoziția tuturor statelor membre și a Rețelei judiciare europene (RJE) stabilite prin Decizia 2008/976/JAI a Consiliului (12). RJE ar trebui să pună la dispoziție informațiile pe site-ul internet menționat în respectiva decizie.

| (24) | Autoritatea emitentă ar trebui să transmită un certificat de indisponibilizare sau un certificat de confiscare împreună cu ordinul de indisponibilizare sau ordinul de confiscare, după caz, fie direct autorității de executare fie, după caz, autorității centrale din statul de executare, prin orice mijloace care permit obținerea unei înregistrări scrise, în condiții care să permită autorității de executare să stabilească autenticitatea certificatului sau a ordinului, precum prin scrisoare recomandată sau prin e-mail securizat. Autoritatea emitentă ar trebui să poată utiliza orice canale sau mijloace relevante de transmitere, inclusiv sistemul de telecomunicații securizat al RJE, Eurojust sau alte canale utilizate de autoritățile judiciare. |
| --- | --- |

(24)

Autoritatea emitentă ar trebui să transmită un certificat de indisponibilizare sau un certificat de confiscare împreună cu ordinul de indisponibilizare sau ordinul de confiscare, după caz, fie direct autorității de executare fie, după caz, autorității centrale din statul de executare, prin orice mijloace care permit obținerea unei înregistrări scrise, în condiții care să permită autorității de executare să stabilească autenticitatea certificatului sau a ordinului, precum prin scrisoare recomandată sau prin e-mail securizat. Autoritatea emitentă ar trebui să poată utiliza orice canale sau mijloace relevante de transmitere, inclusiv sistemul de telecomunicații securizat al RJE, Eurojust sau alte canale utilizate de autoritățile judiciare.

| (25) | În cazul în care autoritatea emitentă are motive rezonabile să creadă că persoana împotriva căreia a fost emis un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare privind o sumă de bani deține proprietatea asupra bunurilor sau veniturilor într-un stat membru, aceasta ar trebui să transmită respectivului stat membru certificatul de indisponibilizare sau certificatul de confiscare aferent ordinului în cauză. Pe această bază, certificatul ar putea, de exemplu, să fie transmis statului membru în care persoana fizică împotriva căreia a fost emis ordinul își are reședința sau, în cazul în care persoana respectivă nu are o adresă permanentă, în care își are reședința obișnuită. În cazul în care ordinul a fost emis împotriva unei persoane juridice, certificatul ar putea fi transmis statului membru în care își are sediul persoana juridică. |
| --- | --- |

(25)

În cazul în care autoritatea emitentă are motive rezonabile să creadă că persoana împotriva căreia a fost emis un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare privind o sumă de bani deține proprietatea asupra bunurilor sau veniturilor într-un stat membru, aceasta ar trebui să transmită respectivului stat membru certificatul de indisponibilizare sau certificatul de confiscare aferent ordinului în cauză. Pe această bază, certificatul ar putea, de exemplu, să fie transmis statului membru în care persoana fizică împotriva căreia a fost emis ordinul își are reședința sau, în cazul în care persoana respectivă nu are o adresă permanentă, în care își are reședința obișnuită. În cazul în care ordinul a fost emis împotriva unei persoane juridice, certificatul ar putea fi transmis statului membru în care își are sediul persoana juridică.

| (26) | În vederea transmiterii și primirii pe cale administrativă a certificatelor aferente ordinelor de indisponibilizare și ordinelor de confiscare, statele membre ar trebui să poată desemna una sau mai multe autorități centrale atunci când este necesar datorită structurii sistemelor lor juridice interne. Aceste autorități centrale ar putea, de asemenea, să furnizeze sprijin administrativ, să îndeplinească un rol de coordonare și să ofere asistență la culegerea de date statistice, facilitând și promovând astfel recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare. |
| --- | --- |

(26)

În vederea transmiterii și primirii pe cale administrativă a certificatelor aferente ordinelor de indisponibilizare și ordinelor de confiscare, statele membre ar trebui să poată desemna una sau mai multe autorități centrale atunci când este necesar datorită structurii sistemelor lor juridice interne. Aceste autorități centrale ar putea, de asemenea, să furnizeze sprijin administrativ, să îndeplinească un rol de coordonare și să ofere asistență la culegerea de date statistice, facilitând și promovând astfel recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare.

| (27) | În cazul în care un certificat de confiscare privind un ordin de confiscare referitor la o sumă de bani este transmis mai multor state de executare, statul emitent ar trebui să urmărească să evite situația confiscării mai multor bunuri decât este necesar, iar valoarea totală obținută din executarea ordinului ar depăși valoarea maximă specificată. În acest scop, autoritatea emitentă ar trebui, printre altele să indice în certificatul de confiscare valoarea activelor, dacă este cunoscută, în fiecare stat de executare, astfel încât autoritățile de executare să poată ține seama de aceasta, să mențină contactul și dialogul necesare cu autoritățile de executare cu privire la bunurile care urmează a fi confiscate și să informeze de îndată autoritatea sau autoritățile de executare relevantă (relevante) în cazul în care consideră că ar putea exista riscul ca executarea să vizeze o sumă mai mare decât suma maximă. După caz, Eurojust ar putea exercita un rol de coordonare în cadrul sferei sale de competență pentru a se evita confiscarea excesivă. |
| --- | --- |

(27)

În cazul în care un certificat de confiscare privind un ordin de confiscare referitor la o sumă de bani este transmis mai multor state de executare, statul emitent ar trebui să urmărească să evite situația confiscării mai multor bunuri decât este necesar, iar valoarea totală obținută din executarea ordinului ar depăși valoarea maximă specificată. În acest scop, autoritatea emitentă ar trebui, printre altele să indice în certificatul de confiscare valoarea activelor, dacă este cunoscută, în fiecare stat de executare, astfel încât autoritățile de executare să poată ține seama de aceasta, să mențină contactul și dialogul necesare cu autoritățile de executare cu privire la bunurile care urmează a fi confiscate și să informeze de îndată autoritatea sau autoritățile de executare relevantă (relevante) în cazul în care consideră că ar putea exista riscul ca executarea să vizeze o sumă mai mare decât suma maximă. După caz, Eurojust ar putea exercita un rol de coordonare în cadrul sferei sale de competență pentru a se evita confiscarea excesivă.

| (28) | Statele membre ar trebui încurajate să formuleze o declarație în care să precizeze că, în calitate de state de executare, ar putea accepta certificate de indisponibilizare sau certificate de confiscare sau ambele în una sau mai multe limbi oficiale ale Uniunii, alta (altele) decât limba (limbile) lor oficială (oficiale). |
| --- | --- |

(28)

Statele membre ar trebui încurajate să formuleze o declarație în care să precizeze că, în calitate de state de executare, ar putea accepta certificate de indisponibilizare sau certificate de confiscare sau ambele în una sau mai multe limbi oficiale ale Uniunii, alta (altele) decât limba (limbile) lor oficială (oficiale).

| (29) | Autoritatea de executare ar trebui să recunoască ordinele de indisponibilizare și ordinele de confiscare și ar trebui să ia măsurile necesare pentru executarea acestora. Pronunțarea hotărârii privind recunoașterea și executarea ordinului de indisponibilizare sau a ordinului de confiscare și executarea concretă a indisponibilizării sau a confiscării ar trebui să aibă loc cu aceeași rapiditate și cu același grad de prioritate ca în cazuri interne similare. Ar trebui să fie stabilite termene care să fie calculate în conformitate cu Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1182/71 al Consiliului (13), în vederea asigurării, rapide și eficiente, a pronunțării unei hotărâri de recunoaștere și a executării, ordinului de indisponibilizare sau a ordinului de confiscare. În ceea ce privește ordinele de indisponibilizare, autoritatea de executare ar trebui să înceapă să ia măsurile concrete necesare pentru a executa astfel de ordine, în termen de cel mult 48 de ore de la pronunțarea hotărârii privind recunoașterea și executarea acestora. |
| --- | --- |

(29)

Autoritatea de executare ar trebui să recunoască ordinele de indisponibilizare și ordinele de confiscare și ar trebui să ia măsurile necesare pentru executarea acestora. Pronunțarea hotărârii privind recunoașterea și executarea ordinului de indisponibilizare sau a ordinului de confiscare și executarea concretă a indisponibilizării sau a confiscării ar trebui să aibă loc cu aceeași rapiditate și cu același grad de prioritate ca în cazuri interne similare. Ar trebui să fie stabilite termene care să fie calculate în conformitate cu Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1182/71 al Consiliului (13), în vederea asigurării, rapide și eficiente, a pronunțării unei hotărâri de recunoaștere și a executării, ordinului de indisponibilizare sau a ordinului de confiscare. În ceea ce privește ordinele de indisponibilizare, autoritatea de executare ar trebui să înceapă să ia măsurile concrete necesare pentru a executa astfel de ordine, în termen de cel mult 48 de ore de la pronunțarea hotărârii privind recunoașterea și executarea acestora.

| (30) | La executarea unui ordin de indisponibilizare, autoritatea emitentă și autoritatea de executare ar trebui să țină seama în mod corespunzător de confidențialitatea investigației. În special, autoritatea de executare ar trebui să garanteze confidențialitatea faptelor și a elementelor de fond ale ordinului de indisponibilizare. Acest lucru nu aduce atingere obligației de a informa persoanele afectate cu privire la executarea unui ordin de indisponibilizare în conformitate cu prezentul regulament. |
| --- | --- |

(30)

La executarea unui ordin de indisponibilizare, autoritatea emitentă și autoritatea de executare ar trebui să țină seama în mod corespunzător de confidențialitatea investigației. În special, autoritatea de executare ar trebui să garanteze confidențialitatea faptelor și a elementelor de fond ale ordinului de indisponibilizare. Acest lucru nu aduce atingere obligației de a informa persoanele afectate cu privire la executarea unui ordin de indisponibilizare în conformitate cu prezentul regulament.

| (31) | Recunoașterea și executarea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare nu ar trebui refuzate din alte motive decât cele prevăzute în prezentul regulament. Prezentul regulament ar trebui să permită ca autoritatea de executare să nu recunoască sau să nu execute ordine de confiscare pe baza principiului ne bis in idem, pe baza drepturilor persoanelor afectate sau pe baza dreptului de a fi prezent la proces. |
| --- | --- |

(31)

Recunoașterea și executarea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare nu ar trebui refuzate din alte motive decât cele prevăzute în prezentul regulament. Prezentul regulament ar trebui să permită ca autoritatea de executare să nu recunoască sau să nu execute ordine de confiscare pe baza principiului ne bis in idem, pe baza drepturilor persoanelor afectate sau pe baza dreptului de a fi prezent la proces.

| (32) | Prezentul regulament ar trebui să permită ca autoritățile de executare să nu recunoască sau să nu execute ordine de confiscare în cazul în care persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de confiscare nu a compărut la procesul în urma căruia a fost emis ordinul de confiscare legat de o condamnare definitivă. Această situație ar trebui să fie motiv de nerecunoaștere sau de neexecutare doar în cazul în care în urma proceselor a fost emis un ordin de confiscare legat de o condamnare definitivă și nu în cazul în care în urma procedurilor sunt emise ordine de confiscare care nu au legătură cu o condamnare. Cu toate acestea, pentru ca un astfel de motiv să fie disponibil, ar trebui să se desfășoare una sau mai multe ședințe. Motivul nu ar trebui să fie disponibil în cazul în care normele naționale de procedură relevante nu prevăd desfășurarea unei ședințe. Aceste norme naționale ar trebui să fie conforme cu carta și cu CEDO, în special în ceea ce privește dreptul la un proces echitabil. Acest lucru este valabil, de exemplu, acolo unde procedurile se desfășoară într-un mod simplificat, urmând, exclusiv sau parțial, o procedură scrisă sau o procedură în care nu este prevăzută nicio ședință. |
| --- | --- |

(32)

Prezentul regulament ar trebui să permită ca autoritățile de executare să nu recunoască sau să nu execute ordine de confiscare în cazul în care persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de confiscare nu a compărut la procesul în urma căruia a fost emis ordinul de confiscare legat de o condamnare definitivă. Această situație ar trebui să fie motiv de nerecunoaștere sau de neexecutare doar în cazul în care în urma proceselor a fost emis un ordin de confiscare legat de o condamnare definitivă și nu în cazul în care în urma procedurilor sunt emise ordine de confiscare care nu au legătură cu o condamnare. Cu toate acestea, pentru ca un astfel de motiv să fie disponibil, ar trebui să se desfășoare una sau mai multe ședințe. Motivul nu ar trebui să fie disponibil în cazul în care normele naționale de procedură relevante nu prevăd desfășurarea unei ședințe. Aceste norme naționale ar trebui să fie conforme cu carta și cu CEDO, în special în ceea ce privește dreptul la un proces echitabil. Acest lucru este valabil, de exemplu, acolo unde procedurile se desfășoară într-un mod simplificat, urmând, exclusiv sau parțial, o procedură scrisă sau o procedură în care nu este prevăzută nicio ședință.

| (33) | Doar în situații excepționale, ar trebui să existe posibilitatea de a nu recunoaște sau executa un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare atunci când o astfel de recunoaștere sau executare ar împiedica statul de executare să aplice normele sale constituționale privind libertatea presei sau libertatea de exprimare în alte mijloace de informare în masă. |
| --- | --- |

(33)

Doar în situații excepționale, ar trebui să existe posibilitatea de a nu recunoaște sau executa un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare atunci când o astfel de recunoaștere sau executare ar împiedica statul de executare să aplice normele sale constituționale privind libertatea presei sau libertatea de exprimare în alte mijloace de informare în masă.

| (34) | Crearea unui spațiu de libertate, securitate și justiție în cadrul Uniunii se bazează pe încredere reciprocă și pe o prezumție de respectare de către alte state membre a dreptului Uniunii și, în particular, a drepturilor fundamentale. Cu toate acestea, în situații excepționale, atunci când există motive serioase să se creadă, pe baza unor probe specifice și obiective, că executarea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare ar conduce, în circumstanțele specifice ale cazului, la o încălcare vădită a unui drept fundamental relevant menționat în cartă, autoritatea de executare ar trebui să aibă posibilitatea de a hotărî să nu recunoască sau să nu execute ordinul în cauză. Drepturile fundamentale care ar trebui să fie relevante în acest sens sunt, în special, dreptul la o cale de atac efectivă, dreptul la un proces echitabil și dreptul la apărare. Dreptul de proprietate nu ar trebui, în principiu, să fie relevant, întrucât indisponibilizarea și confiscarea activelor presupune în mod necesar o ingerință în dreptul de proprietate al unei persoane, și întrucât garanțiile în acest sens figurează deja în dreptul Uniunii, inclusiv în prezentul regulament. |
| --- | --- |

(34)

Crearea unui spațiu de libertate, securitate și justiție în cadrul Uniunii se bazează pe încredere reciprocă și pe o prezumție de respectare de către alte state membre a dreptului Uniunii și, în particular, a drepturilor fundamentale. Cu toate acestea, în situații excepționale, atunci când există motive serioase să se creadă, pe baza unor probe specifice și obiective, că executarea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare ar conduce, în circumstanțele specifice ale cazului, la o încălcare vădită a unui drept fundamental relevant menționat în cartă, autoritatea de executare ar trebui să aibă posibilitatea de a hotărî să nu recunoască sau să nu execute ordinul în cauză. Drepturile fundamentale care ar trebui să fie relevante în acest sens sunt, în special, dreptul la o cale de atac efectivă, dreptul la un proces echitabil și dreptul la apărare. Dreptul de proprietate nu ar trebui, în principiu, să fie relevant, întrucât indisponibilizarea și confiscarea activelor presupune în mod necesar o ingerință în dreptul de proprietate al unei persoane, și întrucât garanțiile în acest sens figurează deja în dreptul Uniunii, inclusiv în prezentul regulament.

| (35) | Înainte de a hotărî să nu recunoască sau să nu execute un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare pe baza oricărui motiv de nerecunoaștere sau de neexecutare, autoritatea de executare ar trebui să se consulte cu autoritatea emitentă, pentru a obține orice informații suplimentare necesare. |
| --- | --- |

(35)

Înainte de a hotărî să nu recunoască sau să nu execute un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare pe baza oricărui motiv de nerecunoaștere sau de neexecutare, autoritatea de executare ar trebui să se consulte cu autoritatea emitentă, pentru a obține orice informații suplimentare necesare.

| (36) | Atunci când examinează o cerere din partea autorității de executare de limitare a perioadei în care bunul ar trebui să facă obiectul indisponibilizării, autoritatea emitentă ar trebui să ia în considerare toate circumstanțele cazului, în special dacă continuarea ordinului de indisponibilizare ar putea provoca daune nejustificate în statul de executare. Autoritatea de executare este încurajată să se consulte cu autoritatea emitentă cu privire la această chestiune înainte de a formula o cerere oficială. |
| --- | --- |

(36)

Atunci când examinează o cerere din partea autorității de executare de limitare a perioadei în care bunul ar trebui să facă obiectul indisponibilizării, autoritatea emitentă ar trebui să ia în considerare toate circumstanțele cazului, în special dacă continuarea ordinului de indisponibilizare ar putea provoca daune nejustificate în statul de executare. Autoritatea de executare este încurajată să se consulte cu autoritatea emitentă cu privire la această chestiune înainte de a formula o cerere oficială.

| (37) | Autoritatea emitentă ar trebui să informeze autoritatea de executare în cazul în care autoritatea statului emitent primește o sumă de bani plătită în legătură cu ordinul de confiscare, fiind de la sine înțeles că statul de executare ar trebui informat numai în cazul în care cuantumul plătit în legătură cu ordinul influențează suma restantă care urmează a fi confiscată în temeiul ordinului. |
| --- | --- |

(37)

Autoritatea emitentă ar trebui să informeze autoritatea de executare în cazul în care autoritatea statului emitent primește o sumă de bani plătită în legătură cu ordinul de confiscare, fiind de la sine înțeles că statul de executare ar trebui informat numai în cazul în care cuantumul plătit în legătură cu ordinul influențează suma restantă care urmează a fi confiscată în temeiul ordinului.

| (38) | Ar trebui să fie posibil ca autoritatea de executare să amâne executarea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare, în special în cazul în care executarea acestuia riscă să afecteze o investigație în desfășurare. De îndată ce motivele de amânare încetează să existe, autoritatea de executare ar trebui să ia măsurile necesare pentru executarea ordinului. |
| --- | --- |

(38)

Ar trebui să fie posibil ca autoritatea de executare să amâne executarea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare, în special în cazul în care executarea acestuia riscă să afecteze o investigație în desfășurare. De îndată ce motivele de amânare încetează să existe, autoritatea de executare ar trebui să ia măsurile necesare pentru executarea ordinului.

| (39) | După executarea unui ordin de indisponibilizare, și în urma hotărârii de a recunoaște și a executa un ordin de confiscare, autoritatea de executare ar trebui, în măsura în care este posibil, să informeze persoanele afectate cunoscute cu privire la o astfel de executare sau hotărâre. În acest scop, autoritatea de executare ar trebui să depună toate eforturile rezonabile pentru a identifica persoanele afectate, pentru a verifica modul în care pot fi găsite și pentru a le informa cu privire la executarea ordinului de indisponibilizare sau cu privire la hotărârea de recunoaștere și executare a ordinului de confiscare. În îndeplinirea acestei obligații, autoritatea de executare ar putea solicita asistență autorității emitente, de exemplu atunci când persoanele afectate par să locuiască în statul emitent. Obligația autorității de executare, în temeiul prezentului regulament, de a furniza informații persoanelor afectate nu aduce atingere niciunei obligații a autorității emitente de a furniza informații persoanelor în temeiul dreptului statului emitent, de exemplu privind emiterea unui ordin de indisponibilizare sau privind căile de atac existente în temeiul legislației statului emitent. |
| --- | --- |

(39)

După executarea unui ordin de indisponibilizare, și în urma hotărârii de a recunoaște și a executa un ordin de confiscare, autoritatea de executare ar trebui, în măsura în care este posibil, să informeze persoanele afectate cunoscute cu privire la o astfel de executare sau hotărâre. În acest scop, autoritatea de executare ar trebui să depună toate eforturile rezonabile pentru a identifica persoanele afectate, pentru a verifica modul în care pot fi găsite și pentru a le informa cu privire la executarea ordinului de indisponibilizare sau cu privire la hotărârea de recunoaștere și executare a ordinului de confiscare. În îndeplinirea acestei obligații, autoritatea de executare ar putea solicita asistență autorității emitente, de exemplu atunci când persoanele afectate par să locuiască în statul emitent. Obligația autorității de executare, în temeiul prezentului regulament, de a furniza informații persoanelor afectate nu aduce atingere niciunei obligații a autorității emitente de a furniza informații persoanelor în temeiul dreptului statului emitent, de exemplu privind emiterea unui ordin de indisponibilizare sau privind căile de atac existente în temeiul legislației statului emitent.

| (40) | Autoritatea emitentă ar trebui să fie notificată fără întârziere în caz de imposibilitate de a executa un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare. O astfel de imposibilitate ar putea fi datorată faptului că bunul a fost deja confiscat, a dispărut, a fost distrus sau nu poate fi găsit la locul indicat de către autoritatea emitentă sau datorită faptului că locul în care se situează bunul nu a fost indicat într-un mod suficient de precis în pofida consultărilor dintre autoritatea de executare și autoritatea emitentă. În astfel de circumstanțe, autoritatea de executare ar trebui să nu mai fie obligată să execute ordinul. Cu toate acestea, în cazul în care obține ulterior informații care îi permit să localizeze bunul, autoritatea de executare ar trebui să aibă posibilitatea de a executa ordinul fără să fie necesară transmiterea unui nou certificat în conformitate cu prezentul regulament. |
| --- | --- |

(40)

Autoritatea emitentă ar trebui să fie notificată fără întârziere în caz de imposibilitate de a executa un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare. O astfel de imposibilitate ar putea fi datorată faptului că bunul a fost deja confiscat, a dispărut, a fost distrus sau nu poate fi găsit la locul indicat de către autoritatea emitentă sau datorită faptului că locul în care se situează bunul nu a fost indicat într-un mod suficient de precis în pofida consultărilor dintre autoritatea de executare și autoritatea emitentă. În astfel de circumstanțe, autoritatea de executare ar trebui să nu mai fie obligată să execute ordinul. Cu toate acestea, în cazul în care obține ulterior informații care îi permit să localizeze bunul, autoritatea de executare ar trebui să aibă posibilitatea de a executa ordinul fără să fie necesară transmiterea unui nou certificat în conformitate cu prezentul regulament.

| (41) | Atunci când executarea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare este imposibilă din punct de vedere juridic în temeiul legislației statului de executare, autoritatea de executare ar trebui să contacteze autoritatea emitentă pentru a discuta situația și pentru a găsi o soluție. O astfel de soluție ar putea fi retragerea ordinului în cauză de către autoritatea emitentă. |
| --- | --- |

(41)

Atunci când executarea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare este imposibilă din punct de vedere juridic în temeiul legislației statului de executare, autoritatea de executare ar trebui să contacteze autoritatea emitentă pentru a discuta situația și pentru a găsi o soluție. O astfel de soluție ar putea fi retragerea ordinului în cauză de către autoritatea emitentă.

| (42) | De îndată ce s-a încheiat executarea ordinului de confiscare, autoritatea de executare ar trebui să informeze autoritatea emitentă cu privire la rezultatele executării. Atunci când este posibil din punct de vedere practic, autoritatea de executare ar trebui, la acel moment, să informeze și autoritatea emitentă cu privire la bunul sau la suma de bani care a fost confiscat(ă), precum și cu privire la alte detalii pe care le consideră relevante. |
| --- | --- |

(42)

De îndată ce s-a încheiat executarea ordinului de confiscare, autoritatea de executare ar trebui să informeze autoritatea emitentă cu privire la rezultatele executării. Atunci când este posibil din punct de vedere practic, autoritatea de executare ar trebui, la acel moment, să informeze și autoritatea emitentă cu privire la bunul sau la suma de bani care a fost confiscat(ă), precum și cu privire la alte detalii pe care le consideră relevante.

| (43) | Executarea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare ar trebui să fie reglementată de legislația statului de executare și doar autoritățile respectivului stat ar trebui să aibă competența de a hotărî cu privire la procedurile de executare. După caz, autoritatea emitentă și autoritatea de executare ar trebui să poată invita Eurojust sau RJE să ofere asistență, în limitele competenței lor, cu privire la aspecte legate de executarea ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare. |
| --- | --- |

(43)

Executarea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare ar trebui să fie reglementată de legislația statului de executare și doar autoritățile respectivului stat ar trebui să aibă competența de a hotărî cu privire la procedurile de executare. După caz, autoritatea emitentă și autoritatea de executare ar trebui să poată invita Eurojust sau RJE să ofere asistență, în limitele competenței lor, cu privire la aspecte legate de executarea ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare.

| (44) | O aplicare corectă a prezentului regulament presupune o comunicare strânsă între autoritățile naționale competente implicate, în special în cazul executării concomitente în mai multe state membre a unui ordin de confiscare. Autoritățile naționale competente ar trebui, prin urmare, să se consulte între ele ori de câte ori este necesar, în mod direct sau, dacă este cazul, prin intermediul Eurojust sau al RJE. |
| --- | --- |

(44)

O aplicare corectă a prezentului regulament presupune o comunicare strânsă între autoritățile naționale competente implicate, în special în cazul executării concomitente în mai multe state membre a unui ordin de confiscare. Autoritățile naționale competente ar trebui, prin urmare, să se consulte între ele ori de câte ori este necesar, în mod direct sau, dacă este cazul, prin intermediul Eurojust sau al RJE.

| (45) | Drepturile victimelor la despăgubiri sau la restituire nu ar trebui să fie afectate în cazurile transfrontaliere. Normele privind înstrăinarea bunurilor indisponibilizate sau confiscate ar trebui să acorde prioritate despăgubirii victimelor și restituirii bunurilor în favoarea acestora. Noțiunea de victimă urmează a fi interpretată în conformitate cu legislația statului emitent, care ar trebui să poată prevedea, de asemenea, că o persoană juridică ar putea fi o victimă în sensul prezentului regulament. Prezentul regulament nu ar trebui să aducă atingere normelor privind despăgubirea și restituirea bunurilor în favoarea victimelor în procedurile naționale. |
| --- | --- |

(45)

Drepturile victimelor la despăgubiri sau la restituire nu ar trebui să fie afectate în cazurile transfrontaliere. Normele privind înstrăinarea bunurilor indisponibilizate sau confiscate ar trebui să acorde prioritate despăgubirii victimelor și restituirii bunurilor în favoarea acestora. Noțiunea de victimă urmează a fi interpretată în conformitate cu legislația statului emitent, care ar trebui să poată prevedea, de asemenea, că o persoană juridică ar putea fi o victimă în sensul prezentului regulament. Prezentul regulament nu ar trebui să aducă atingere normelor privind despăgubirea și restituirea bunurilor în favoarea victimelor în procedurile naționale.

| (46) | În cazul în care autoritatea de executare este informată referitor la o hotărâre emisă de autoritatea emitentă sau de o altă autoritate competentă din statul emitent, de restituire a bunurilor indisponibilizate în favoarea victimei, autoritatea de executare ar trebui să ia măsurile necesare pentru a se asigura că bunurile vizate sunt indisponibilizate și restituite victimei cât mai curând posibil. Autoritatea de executare ar trebui să poată transfera bunul către statul emitent, astfel încât acesta din urmă să poată restitui bunul în favoarea victimei, sau l-ar putea transfera direct către victimă sub rezerva consimțământului statului emitent. Obligația de a restitui victimei un bun indisponibilizat ar trebui să fie supusă următoarelor condiții: titlul victimei asupra bunului nu ar trebui să fie contestat, ceea ce înseamnă că se acceptă faptul că victima este proprietarul de drept al bunului și nu există informații întemeiate care să pună la îndoială acest lucru; bunul nu ar trebui să fie solicitat ca element de probă într-o procedură penală în statul de executare; și drepturile persoanelor afectate, în special drepturile terților de bună credință, nu ar trebui să fie afectate. Autoritatea de executare ar trebui să restituie victimei bunurile indisponibilizate numai dacă au fost îndeplinite aceste condiții. Atunci când consideră că aceste condiții nu au fost îndeplinite, autoritatea de executare ar trebui să se consulte cu autoritatea emitentă, de exemplu pentru a solicita informații suplimentare sau pentru a discuta situația în vederea găsirii unei soluții. În cazul în care nu se poate găsi o soluție, autoritatea de executare ar trebui să poată hotărî să nu restituie victimei bunurile indisponibilizate. |
| --- | --- |

(46)

În cazul în care autoritatea de executare este informată referitor la o hotărâre emisă de autoritatea emitentă sau de o altă autoritate competentă din statul emitent, de restituire a bunurilor indisponibilizate în favoarea victimei, autoritatea de executare ar trebui să ia măsurile necesare pentru a se asigura că bunurile vizate sunt indisponibilizate și restituite victimei cât mai curând posibil. Autoritatea de executare ar trebui să poată transfera bunul către statul emitent, astfel încât acesta din urmă să poată restitui bunul în favoarea victimei, sau l-ar putea transfera direct către victimă sub rezerva consimțământului statului emitent. Obligația de a restitui victimei un bun indisponibilizat ar trebui să fie supusă următoarelor condiții: titlul victimei asupra bunului nu ar trebui să fie contestat, ceea ce înseamnă că se acceptă faptul că victima este proprietarul de drept al bunului și nu există informații întemeiate care să pună la îndoială acest lucru; bunul nu ar trebui să fie solicitat ca element de probă într-o procedură penală în statul de executare; și drepturile persoanelor afectate, în special drepturile terților de bună credință, nu ar trebui să fie afectate. Autoritatea de executare ar trebui să restituie victimei bunurile indisponibilizate numai dacă au fost îndeplinite aceste condiții. Atunci când consideră că aceste condiții nu au fost îndeplinite, autoritatea de executare ar trebui să se consulte cu autoritatea emitentă, de exemplu pentru a solicita informații suplimentare sau pentru a discuta situația în vederea găsirii unei soluții. În cazul în care nu se poate găsi o soluție, autoritatea de executare ar trebui să poată hotărî să nu restituie victimei bunurile indisponibilizate.

| (47) | Fiecare stat membru ar trebui să ia în considerare înființarea unui birou național centralizat responsabil pentru gestionarea bunurilor indisponibilizate, în vederea unei posibile confiscări ulterioare, precum și pentru gestionarea bunurilor confiscate. Bunurile indisponibilizate și bunurile confiscate ar putea fi alocate în mod prioritar unor proiecte care vizează aplicarea legii și prevenirea criminalității organizate, precum și altor proiecte de interes public și cu utilitate socială. |
| --- | --- |

(47)

Fiecare stat membru ar trebui să ia în considerare înființarea unui birou național centralizat responsabil pentru gestionarea bunurilor indisponibilizate, în vederea unei posibile confiscări ulterioare, precum și pentru gestionarea bunurilor confiscate. Bunurile indisponibilizate și bunurile confiscate ar putea fi alocate în mod prioritar unor proiecte care vizează aplicarea legii și prevenirea criminalității organizate, precum și altor proiecte de interes public și cu utilitate socială.

| (48) | Fiecare stat membru ar trebui să ia în considerare înființarea unui fond național pentru a garanta o despăgubire corespunzătoare a victimelor infracționalității, cum ar fi familiile ofițerilor de poliție și ale funcționarilor publici care au fost uciși sau au dobândit invaliditate permanentă în cursul exercitării atribuțiilor lor. Statele membre ar putea să aloce în acest scop o parte a activelor confiscate. |
| --- | --- |

(48)

Fiecare stat membru ar trebui să ia în considerare înființarea unui fond național pentru a garanta o despăgubire corespunzătoare a victimelor infracționalității, cum ar fi familiile ofițerilor de poliție și ale funcționarilor publici care au fost uciși sau au dobândit invaliditate permanentă în cursul exercitării atribuțiilor lor. Statele membre ar putea să aloce în acest scop o parte a activelor confiscate.

| (49) | Statele membre nu ar trebui să poată pretinde unul altuia compensarea costurilor care decurg din aplicarea prezentului regulament. Cu toate acestea, în cazul în care statul de executare a suportat costuri ridicate sau excepționale, de exemplu deoarece bunurile au fost indisponibilizate pentru o perioadă considerabilă, autoritatea emitentă ar trebui să ia în considerare orice propunere a autorității de executare ca aceste costuri să fie suportate în comun. |
| --- | --- |

(49)

Statele membre nu ar trebui să poată pretinde unul altuia compensarea costurilor care decurg din aplicarea prezentului regulament. Cu toate acestea, în cazul în care statul de executare a suportat costuri ridicate sau excepționale, de exemplu deoarece bunurile au fost indisponibilizate pentru o perioadă considerabilă, autoritatea emitentă ar trebui să ia în considerare orice propunere a autorității de executare ca aceste costuri să fie suportate în comun.

| (50) | Pentru a se putea găsi în viitor soluții cât mai repede posibil la problemele identificate în ceea ce privește conținutul certificatelor prevăzute în anexele la prezentul regulament, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui delegată Comisiei în ceea ce privește modificările la aceste certificate. Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți, și ca respectivele consultări să se desfășoare în conformitate cu principiile stabilite în Acordul interinstituțional din 13 aprilie 2016 privind o mai bună legiferare (14). În special, pentru a asigura participarea egală la pregătirea actelor delegate, Parlamentul European și Consiliul primesc toate documentele în același timp cu experții din statele membre, iar experții acestor instituții au acces sistematic la reuniunile grupurilor de experți ale Comisiei însărcinate cu pregătirea actelor delegate. |
| --- | --- |

(50)

Pentru a se putea găsi în viitor soluții cât mai repede posibil la problemele identificate în ceea ce privește conținutul certificatelor prevăzute în anexele la prezentul regulament, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui delegată Comisiei în ceea ce privește modificările la aceste certificate. Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți, și ca respectivele consultări să se desfășoare în conformitate cu principiile stabilite în Acordul interinstituțional din 13 aprilie 2016 privind o mai bună legiferare (14). În special, pentru a asigura participarea egală la pregătirea actelor delegate, Parlamentul European și Consiliul primesc toate documentele în același timp cu experții din statele membre, iar experții acestor instituții au acces sistematic la reuniunile grupurilor de experți ale Comisiei însărcinate cu pregătirea actelor delegate.

| (51) | Întrucât obiectivul prezentului regulament, și anume recunoașterea reciprocă și executarea ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre, dar, având în vedere amploarea și efectele sale, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este definit la articolul 5 din TUE. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul respectiv, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv. |
| --- | --- |

(51)

Întrucât obiectivul prezentului regulament, și anume recunoașterea reciprocă și executarea ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre, dar, având în vedere amploarea și efectele sale, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este definit la articolul 5 din TUE. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul respectiv, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.

| (52) | Dispozițiile privind indisponibilizarea probelor din Decizia-cadru 2003/577/JAI au fost deja înlocuite de Directiva 2014/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului (15) în ceea ce privește statele membre cărora le revin obligații în temeiul acestei directive. Dispozițiile privind indisponibilizarea bunurilor din Decizia-cadru 2003/577/JAI ar trebui înlocuite de prezentul regulament între statele membre cărora le revin obligații în temeiul acestuia. Decizia-cadru 2006/783/JAI ar trebui de asemenea să fie înlocuită de prezentul regulament între statele membre cărora le revin obligații în temeiul acestuia. Dispozițiile privind indisponibilizarea bunurilor, din Decizia-cadru 2003/577/JAI, precum și dispozițiile din Decizia-cadru 2006/783/JAI ar trebui, prin urmare, să continue să se aplice nu numai între statele membre cărora nu le revin obligații în temeiul prezentului regulament, ci și între orice stat membru căruia nu îi revin obligații în temeiul prezentului regulament și orice stat membru căruia îi revin obligații în temeiul prezentului regulament. |
| --- | --- |

(52)

Dispozițiile privind indisponibilizarea probelor din Decizia-cadru 2003/577/JAI au fost deja înlocuite de Directiva 2014/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului (15) în ceea ce privește statele membre cărora le revin obligații în temeiul acestei directive. Dispozițiile privind indisponibilizarea bunurilor din Decizia-cadru 2003/577/JAI ar trebui înlocuite de prezentul regulament între statele membre cărora le revin obligații în temeiul acestuia. Decizia-cadru 2006/783/JAI ar trebui de asemenea să fie înlocuită de prezentul regulament între statele membre cărora le revin obligații în temeiul acestuia. Dispozițiile privind indisponibilizarea bunurilor, din Decizia-cadru 2003/577/JAI, precum și dispozițiile din Decizia-cadru 2006/783/JAI ar trebui, prin urmare, să continue să se aplice nu numai între statele membre cărora nu le revin obligații în temeiul prezentului regulament, ci și între orice stat membru căruia nu îi revin obligații în temeiul prezentului regulament și orice stat membru căruia îi revin obligații în temeiul prezentului regulament.

| (53) | Forma juridică a acestui act nu ar trebui să constituie un precedent pentru viitoarele acte juridice ale Uniunii în domeniul recunoașterii reciproce a hotărârilor judecătorești și a deciziilor judiciare în materie penală. Forma juridică aleasă pentru viitoarele acte juridice ale Uniunii ar trebui să fie evaluată cu atenție de la caz la caz, luând în considerare, printre alți factori, eficacitatea actului juridic și principiile proporționalității și subsidiarității. |
| --- | --- |

(53)

Forma juridică a acestui act nu ar trebui să constituie un precedent pentru viitoarele acte juridice ale Uniunii în domeniul recunoașterii reciproce a hotărârilor judecătorești și a deciziilor judiciare în materie penală. Forma juridică aleasă pentru viitoarele acte juridice ale Uniunii ar trebui să fie evaluată cu atenție de la caz la caz, luând în considerare, printre alți factori, eficacitatea actului juridic și principiile proporționalității și subsidiarității.

| (54) | Statele membre ar trebui să se asigure că, în conformitate cu Decizia 2007/845/JAI a Consiliului (16), birourile lor de recuperare a activelor cooperează reciproc pentru a facilita urmărirea și identificarea produselor provenite din săvârșirea de infracțiuni și a altor bunuri conexe infracțiunilor, care pot deveni obiectul unui ordin de indisponibilizare sau al unui ordin de confiscare. |
| --- | --- |

(54)

Statele membre ar trebui să se asigure că, în conformitate cu Decizia 2007/845/JAI a Consiliului (16), birourile lor de recuperare a activelor cooperează reciproc pentru a facilita urmărirea și identificarea produselor provenite din săvârșirea de infracțiuni și a altor bunuri conexe infracțiunilor, care pot deveni obiectul unui ordin de indisponibilizare sau al unui ordin de confiscare.

| (55) | În conformitate cu articolul 3 și cu articolul 4a alineatul (1) din Protocolul nr. 21 privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexat la TUE și la TFUE, Regatul Unit și-a notificat intenția de a participa la adoptarea și la aplicarea prezentului regulament. |
| --- | --- |

(55)

În conformitate cu articolul 3 și cu articolul 4a alineatul (1) din Protocolul nr. 21 privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexat la TUE și la TFUE, Regatul Unit și-a notificat intenția de a participa la adoptarea și la aplicarea prezentului regulament.

| (56) | În conformitate cu articolele 1 și 2 și cu articolul 4a alineatul (1) din Protocolul nr. 21, și fără a aduce atingere articolului 4 din protocolul respectiv, Irlanda nu participă la adoptarea prezentului regulament, acesta nu este obligatoriu pentru respectivul stat membru și nu i se aplică. |
| --- | --- |

(56)

În conformitate cu articolele 1 și 2 și cu articolul 4a alineatul (1) din Protocolul nr. 21, și fără a aduce atingere articolului 4 din protocolul respectiv, Irlanda nu participă la adoptarea prezentului regulament, acesta nu este obligatoriu pentru respectivul stat membru și nu i se aplică.

| (57) | În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la TUE și la TFUE, Danemarca nu participă la adoptarea prezentului regulament, acesta nu este obligatoriu pentru respectivul stat membru și nu i se aplică, |
| --- | --- |

(57)

În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la TUE și la TFUE, Danemarca nu participă la adoptarea prezentului regulament, acesta nu este obligatoriu pentru respectivul stat membru și nu i se aplică,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

CAPITOLUL I

OBIECT, DEFINIȚII ȘI DOMENIU DE APLICARE

Articolul 1

Obiectul

(1)   Prezentul regulament stabilește normele în temeiul cărora un stat membru recunoaște și execută pe teritoriul său ordine de indisponibilizare și ordine de confiscare emise de un alt stat membru în cadrul unei proceduri în materie penală.

(2)   Prezentul regulament nu are ca efect modificarea obligației de a respecta drepturile fundamentale și principiile juridice fundamentale, consfințite la articolul 6 din TUE.

(3)   Autoritățile emitente se asigură că principiile necesității și proporționalității sunt respectate atunci când sunt emise ordine de indisponibilizare sau ordine de confiscare.

(4)   Prezentul regulament nu se aplică ordinelor de indisponibilizare și ordinelor de confiscare emise în cadrul unei proceduri civile sau administrative.

Articolul 2

Definiții

În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:

| 1. | „ordin de indisponibilizare” înseamnă o hotărâre emisă sau validată de o autoritate emitentă pentru a preveni distrugerea, transformarea, îndepărtarea, transferul sau înstrăinarea unui bun în vederea confiscării acestuia; |
| --- | --- |

1.

„ordin de indisponibilizare” înseamnă o hotărâre emisă sau validată de o autoritate emitentă pentru a preveni distrugerea, transformarea, îndepărtarea, transferul sau înstrăinarea unui bun în vederea confiscării acestuia;

| 2. | „ordin de confiscare” înseamnă o pedeapsă sau o măsură definitivă dispusă de o instanță în cadrul unei proceduri inițiate ca urmare a săvârșirii unei infracțiuni, având ca rezultat privarea definitivă a unei persoane fizice sau juridice de bunul respectiv; |
| --- | --- |

2.

„ordin de confiscare” înseamnă o pedeapsă sau o măsură definitivă dispusă de o instanță în cadrul unei proceduri inițiate ca urmare a săvârșirii unei infracțiuni, având ca rezultat privarea definitivă a unei persoane fizice sau juridice de bunul respectiv;

| 3. | „bunuri” înseamnă bunuri de orice fel, corporale sau necorporale, mobile sau imobile, precum și actele sau instrumentele juridice care dovedesc existența unui titlu sau a unui drept asupra unor astfel de bunuri, despre care autoritatea emitentă consideră că:






  (a) | reprezintă produsul unei infracțiuni ori echivalentul său, fie că este vorba de suma totală, fie doar de o parte a valorii unui astfel de produs; |
| --- | --- | --- |

3.

„bunuri” înseamnă bunuri de orice fel, corporale sau necorporale, mobile sau imobile, precum și actele sau instrumentele juridice care dovedesc existența unui titlu sau a unui drept asupra unor astfel de bunuri, despre care autoritatea emitentă consideră că:

(a)

reprezintă produsul unei infracțiuni ori echivalentul său, fie că este vorba de suma totală, fie doar de o parte a valorii unui astfel de produs;

| (b) | reprezintă instrumentul unei infracțiuni sau valoarea respectivului instrument; |
| --- | --- |

(b)

reprezintă instrumentul unei infracțiuni sau valoarea respectivului instrument;

| (c) | face obiectul confiscării prin aplicarea, în statul emitent, a oricăreia dintre competențele de confiscare prevăzute în Directiva 2014/42/UE; sau |
| --- | --- |

(c)

face obiectul confiscării prin aplicarea, în statul emitent, a oricăreia dintre competențele de confiscare prevăzute în Directiva 2014/42/UE; sau

| (d) | face obiectul confiscării în temeiul oricăror alte dispoziții privind competențele de confiscare, inclusiv confiscarea în lipsa unei condamnări definitive în temeiul legislației statului emitent, în cadrul unei proceduri inițiate ca urmare a săvârșirii unei infracțiuni; |
| --- | --- |

(d)

face obiectul confiscării în temeiul oricăror alte dispoziții privind competențele de confiscare, inclusiv confiscarea în lipsa unei condamnări definitive în temeiul legislației statului emitent, în cadrul unei proceduri inițiate ca urmare a săvârșirii unei infracțiuni;

| 4. | „produse” înseamnă orice avantaj economic obținut direct sau indirect din săvârșirea unei infracțiuni, constând în orice tip de bun și incluzând orice reinvestire sau transformare ulterioară a produselor directe, precum și orice beneficiu de valoare; |
| --- | --- |

4.

„produse” înseamnă orice avantaj economic obținut direct sau indirect din săvârșirea unei infracțiuni, constând în orice tip de bun și incluzând orice reinvestire sau transformare ulterioară a produselor directe, precum și orice beneficiu de valoare;

| 5. | „instrumente” înseamnă orice bun utilizat sau destinat a fi utilizat, în orice mod, total sau parțial, la comiterea unei infracțiuni; |
| --- | --- |

5.

„instrumente” înseamnă orice bun utilizat sau destinat a fi utilizat, în orice mod, total sau parțial, la comiterea unei infracțiuni;

| 6. | „stat emitent” înseamnă statul membru în care s-a emis un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare; |
| --- | --- |

6.

„stat emitent” înseamnă statul membru în care s-a emis un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare;

| 7. | „stat de executare” înseamnă statul membru căruia i-a fost transmis un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare, în scopul recunoașterii și executării acestuia; |
| --- | --- |

7.

„stat de executare” înseamnă statul membru căruia i-a fost transmis un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare, în scopul recunoașterii și executării acestuia;

| 8. | „autoritate emitentă” înseamnă:






  (a) | în ceea ce privește un ordin de indisponibilizare:






  (i) | un judecător, o instanță sau un procuror competent în cazul vizat; sau |
| --- | --- | --- | --- |

8.

„autoritate emitentă” înseamnă:

(a)

în ceea ce privește un ordin de indisponibilizare:

(i)

un judecător, o instanță sau un procuror competent în cazul vizat; sau

| (ii) | orice altă autoritate competentă care este desemnată ca atare de către statul emitent și care are competența în materie penală să dispună indisponibilizarea unui bun sau să execute un ordin de indisponibilizare în conformitate cu dreptul intern. În plus, înainte de a fi transmis autorității de executare, ordinul de indisponibilizare trebuie să fie validat de un judecător, de o instanță sau de un procuror din statul emitent, după examinarea conformității sale cu condițiile pentru emiterea unui astfel ordin în temeiul prezentului regulament. În cazul în care ordinul de indisponibilizare a fost validat de un judecător, de o instanță sau de un procuror, această autoritate competentă poate fi considerată, de asemenea, autoritate emitentă în scopul transmiterii ordinului; |
| --- | --- |

(ii)

orice altă autoritate competentă care este desemnată ca atare de către statul emitent și care are competența în materie penală să dispună indisponibilizarea unui bun sau să execute un ordin de indisponibilizare în conformitate cu dreptul intern. În plus, înainte de a fi transmis autorității de executare, ordinul de indisponibilizare trebuie să fie validat de un judecător, de o instanță sau de un procuror din statul emitent, după examinarea conformității sale cu condițiile pentru emiterea unui astfel ordin în temeiul prezentului regulament. În cazul în care ordinul de indisponibilizare a fost validat de un judecător, de o instanță sau de un procuror, această autoritate competentă poate fi considerată, de asemenea, autoritate emitentă în scopul transmiterii ordinului;

| (b) | în ceea ce privește un ordin de confiscare, o autoritate care este desemnată ca atare de către statul emitent și care are competența în materie penală să execute un ordin de confiscare emis de o instanță în conformitate cu dreptul intern; |
| --- | --- |

(b)

în ceea ce privește un ordin de confiscare, o autoritate care este desemnată ca atare de către statul emitent și care are competența în materie penală să execute un ordin de confiscare emis de o instanță în conformitate cu dreptul intern;

| 9. | „autoritate de executare” înseamnă o autoritate care are competența de a recunoaște un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare și de a asigura executarea acestuia în conformitate cu prezentul regulament și cu procedurile aplicabile în temeiul dreptului intern privind indisponibilizarea și confiscarea bunurilor; în cazul în care aceste proceduri implică faptul că o instanță înregistrează ordinul și autorizează executarea acestuia, autoritatea de executare include autoritatea care are competența de a solicita o astfel de înregistrare și autorizare; |
| --- | --- |

9.

„autoritate de executare” înseamnă o autoritate care are competența de a recunoaște un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare și de a asigura executarea acestuia în conformitate cu prezentul regulament și cu procedurile aplicabile în temeiul dreptului intern privind indisponibilizarea și confiscarea bunurilor; în cazul în care aceste proceduri implică faptul că o instanță înregistrează ordinul și autorizează executarea acestuia, autoritatea de executare include autoritatea care are competența de a solicita o astfel de înregistrare și autorizare;

| 10. | „persoană afectată” înseamnă persoana fizică sau juridică împotriva căreia a fost emis un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare, sau persoana fizică sau juridică care deține proprietatea asupra bunului care face obiectul ordinului respectiv, precum și orice părți terțe ale căror drepturi în raport cu bunul în cauză sunt direct afectate de respectivul ordin în temeiul legislației statului de executare. |
| --- | --- |

10.

„persoană afectată” înseamnă persoana fizică sau juridică împotriva căreia a fost emis un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare, sau persoana fizică sau juridică care deține proprietatea asupra bunului care face obiectul ordinului respectiv, precum și orice părți terțe ale căror drepturi în raport cu bunul în cauză sunt direct afectate de respectivul ordin în temeiul legislației statului de executare.

Articolul 3

Infracțiuni

(1)   Un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare se execută fără verificarea dublei incriminări a faptelor care generează astfel de ordine, dacă aceste fapte se sancționează în statul emitent cu o pedeapsă privativă de libertate cu o durată maximă de cel puțin trei ani și constituie una sau mai multe dintre următoarele infracțiuni, în temeiul legislației statului emitent:

| 1. | participarea la un grup infracțional organizat; |
| --- | --- |

1.

participarea la un grup infracțional organizat;

| 2. | terorismul; |
| --- | --- |

2.

terorismul;

| 3. | traficul de persoane; |
| --- | --- |

3.

traficul de persoane;

| 4. | exploatarea sexuală a copiilor și pornografia infantilă; |
| --- | --- |

4.

exploatarea sexuală a copiilor și pornografia infantilă;

| 5. | traficul ilicit de stupefiante și substanțe psihotrope; |
| --- | --- |

5.

traficul ilicit de stupefiante și substanțe psihotrope;

| 6. | traficul ilicit de arme, muniții și substanțe explozive; |
| --- | --- |

6.

traficul ilicit de arme, muniții și substanțe explozive;

| 7. | corupția; |
| --- | --- |

7.

corupția;

| 8. | frauda, inclusiv frauda și alte infracțiuni îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii, astfel cum sunt definite în Directiva (UE) 2017/1371 a Parlamentului European și a Consiliului (17); |
| --- | --- |

8.

frauda, inclusiv frauda și alte infracțiuni îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii, astfel cum sunt definite în Directiva (UE) 2017/1371 a Parlamentului European și a Consiliului (17);

| 9. | spălarea produselor infracțiunii; |
| --- | --- |

9.

spălarea produselor infracțiunii;

| 10. | falsificarea de monedă, inclusiv falsificarea monedei euro; |
| --- | --- |

10.

falsificarea de monedă, inclusiv falsificarea monedei euro;

| 11. | criminalitatea informatică; |
| --- | --- |

11.

criminalitatea informatică;

| 12. | infracțiunile împotriva mediului, inclusiv traficul ilicit de specii de animale pe cale de dispariție și traficul ilicit de specii și soiuri de plante pe cale de dispariție; |
| --- | --- |

12.

infracțiunile împotriva mediului, inclusiv traficul ilicit de specii de animale pe cale de dispariție și traficul ilicit de specii și soiuri de plante pe cale de dispariție;

| 13. | facilitarea intrării și șederii neautorizate; |
| --- | --- |

13.

facilitarea intrării și șederii neautorizate;

| 14. | omucidere sau vătămare corporală gravă; |
| --- | --- |

14.

omucidere sau vătămare corporală gravă;

| 15. | traficul ilicit de organe și țesuturi umane; |
| --- | --- |

15.

traficul ilicit de organe și țesuturi umane;

| 16. | răpire, sechestrare sau luare de ostatici; |
| --- | --- |

16.

răpire, sechestrare sau luare de ostatici;

| 17. | rasismul și xenofobia; |
| --- | --- |

17.

rasismul și xenofobia;

| 18. | jaful organizat sau armat; |
| --- | --- |

18.

jaful organizat sau armat;

| 19. | traficul ilicit de bunuri culturale, inclusiv antichități și opere de artă; |
| --- | --- |

19.

traficul ilicit de bunuri culturale, inclusiv antichități și opere de artă;

| 20. | înșelăciunea; |
| --- | --- |

20.

înșelăciunea;

| 21. | racketul și extorcarea de fonduri; |
| --- | --- |

21.

racketul și extorcarea de fonduri;

| 22. | contrafacerea și pirateria produselor; |
| --- | --- |

22.

contrafacerea și pirateria produselor;

| 23. | falsul și uzul de fals în înscrisuri oficiale; |
| --- | --- |

23.

falsul și uzul de fals în înscrisuri oficiale;

| 24. | falsificarea de mijloace de plată; |
| --- | --- |

24.

falsificarea de mijloace de plată;

| 25. | traficul ilicit cu substanțe hormonale și alți factori de creștere; |
| --- | --- |

25.

traficul ilicit cu substanțe hormonale și alți factori de creștere;

| 26. | traficul ilicit de materiale nucleare sau radioactive; |
| --- | --- |

26.

traficul ilicit de materiale nucleare sau radioactive;

| 27. | traficul de autovehicule furate; |
| --- | --- |

27.

traficul de autovehicule furate;

| 28. | violul; |
| --- | --- |

28.

violul;

| 29. | incendierea cu intenție; |
| --- | --- |

29.

incendierea cu intenție;

| 30. | infracțiunile de competența Curții Penale Internaționale; |
| --- | --- |

30.

infracțiunile de competența Curții Penale Internaționale;

| 31. | capturarea ilicită a aeronavelor sau a navelor; |
| --- | --- |

31.

capturarea ilicită a aeronavelor sau a navelor;

| 32. | sabotajul. |
| --- | --- |

32.

sabotajul.

(2)   Pentru alte infracțiuni decât cele menționate la alineatul (1), statul de executare poate condiționa recunoașterea și executarea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare de încadrarea faptelor care conduc la emiterea ordinului de indisponibilizare sau a ordinului de confiscare ca infracțiune în temeiul legislației statului de executare, oricare ar fi elementele sale constitutive și calificarea sa în legislația statului emitent.

CAPITOLUL II

TRANSMITEREA, RECUNOAȘTEREA ȘI EXECUTAREA ORDINELOR DE INDISPONIBILIZARE

Articolul 4

Transmiterea ordinelor de indisponibilizare

(1)   Un ordin de indisponibilizare se transmite printr-un certificat de indisponibilizare. Autoritatea emitentă transmite certificatul de indisponibilizare, prevăzut la articolul 6, direct autorității de executare sau, dacă este cazul, autorității centrale menționate la articolul 24 alineatul (2), prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă și în condiții care să permită autorității de executare să stabilească autenticitatea certificatului de indisponibilizare.

(2)   Statele membre pot să formuleze o declarație în care să precizeze că, atunci când le este transmis un certificat de indisponibilizare în vederea recunoașterii și a executării unui ordin de indisponibilizare, autoritatea emitentă trebuie să transmită, împreună cu certificatul de indisponibilizare, ordinul de indisponibilizare original sau o copie legalizată a acestuia. Cu toate acestea, numai certificatul de indisponibilizare trebuie tradus, în conformitate cu articolul 6 alineatul (2).

(3)   Statele membre pot să formuleze declarația menționată la alineatul (2) înainte de data aplicării prezentului regulament sau la o dată ulterioară. Statele membre pot retrage o astfel de declarație în orice moment. Statele membre informează Comisia în momentul în care formulează sau retrag o astfel de declarație. Comisia pune astfel de informațiile la dispoziția tuturor statelor membre și a RJE.

(4)   În ceea ce privește un ordin de indisponibilizare referitor la o sumă de bani, în cazul în care autoritatea emitentă are motive rezonabile să creadă că persoana împotriva căreia a fost emis ordinul deține proprietatea asupra bunurilor sau veniturilor într-un stat membru, transmite certificatul de indisponibilizare statului membru respectiv.

(5)   În ceea ce privește un ordin de indisponibilizare referitor la bunuri specifice, în cazul în care are motive rezonabile să creadă că bunurile se găsesc într-un stat membru, autoritatea emitentă transmite certificatul de indisponibilizare statului membru respectiv.

(6)   Certificatul de indisponibilizare:

| (a) | este însoțit de un certificat de confiscare transmis în conformitate cu articolul 14; sau |
| --- | --- |

(a)

este însoțit de un certificat de confiscare transmis în conformitate cu articolul 14; sau

| (b) | conține o dispoziție potrivit căreia bunurile rămân indisponibilizate în statul de executare în așteptarea transmiterii și a executării ordinului de confiscare în conformitate cu articolul 14, caz în care autoritatea emitentă indică data estimată pentru această transmitere în certificatul de indisponibilizare. |
| --- | --- |

(b)

conține o dispoziție potrivit căreia bunurile rămân indisponibilizate în statul de executare în așteptarea transmiterii și a executării ordinului de confiscare în conformitate cu articolul 14, caz în care autoritatea emitentă indică data estimată pentru această transmitere în certificatul de indisponibilizare.

(7)   Autoritatea emitentă informează autoritatea de executare dacă are cunoștință de existența unor persoane afectate. De asemenea, autoritatea emitentă furnizează la cerere autorității de executare orice informație relevantă pentru orice pretenție pe care astfel de persoane afectate ar putea să le aibă în legătură cu bunurile, inclusiv orice informație care permite identificarea persoanelor respective.

(8)   În cazul în care, în ciuda informației puse la dispoziție în conformitate cu articolul 24 alineatul (3), autoritatea de executare competentă nu este cunoscută autorității emitente, autoritatea emitentă face toate demersurile necesare, inclusiv prin punctele de contact ale RJE, pentru a determina autoritatea care este competentă pentru recunoașterea și executarea ordinului de indisponibilizare.

(9)   În cazul în care autoritatea din statul de executare care primește un certificat de indisponibilizare nu are competența de a recunoaște ordinul de indisponibilizare sau de a lua măsurile necesare pentru executarea sa, autoritatea respectivă transmite imediat certificatul de indisponibilizare autorității de executare competente din statul membru respectiv și informează în consecință autoritatea emitentă.

Articolul 5

Transmiterea unui ordin de indisponibilizare către unul sau mai multe state de executare

(1)   Un certificat de indisponibilizare se transmite în temeiul articolului 4 unui singur stat de executare o dată, cu excepția cazului în care se aplică condițiile menționate la alineatul (2) sau (3) de la prezentul articol.

(2)   În cazul în care un ordin de indisponibilizare se referă la anumite bunuri, certificatul de indisponibilizare poate fi transmis simultan mai multor state de executare în cazul în care:

| (a) | autoritatea emitentă are motive rezonabile să creadă că diferite bunuri vizate de ordinul de indisponibilizare se găsesc în state de executare diferite; sau |
| --- | --- |

(a)

autoritatea emitentă are motive rezonabile să creadă că diferite bunuri vizate de ordinul de indisponibilizare se găsesc în state de executare diferite; sau

| (b) | indisponibilizarea unor bunuri specifice vizate de ordinul de indisponibilizare ar implica inițierea unei acțiuni în mai multe state de executare. |
| --- | --- |

(b)

indisponibilizarea unor bunuri specifice vizate de ordinul de indisponibilizare ar implica inițierea unei acțiuni în mai multe state de executare.

(3)   În cazul în care un ordin de indisponibilizare se referă la o sumă de bani, certificatul de indisponibilizare poate fi transmis simultan mai multor state de executare, în cazul în care autoritatea emitentă consideră că există o necesitate anume în acest sens, în special în cazul în care este probabil ca valoarea estimată a bunurilor care pot fi indisponibilizate în statul emitent și în orice stat de executare în parte să nu fie suficientă pentru indisponibilizarea sumei totale prevăzute în ordinul de indisponibilizare.

Articolul 6

Certificatul de indisponibilizare standard

(1)   În vederea transmiterii unui ordin de indisponibilizare, autoritatea emitentă completează certificatul de indisponibilizare prevăzut în anexa I, îl semnează și îi certifică conținutul ca fiind exact și corect.

(2)   Autoritatea emitentă transmite autorității de executare o traducere a certificatului de indisponibilizare într-o limbă oficială a statului de executare sau în orice altă limbă pe care statul de executare o acceptă în conformitate cu alineatul (3).

(3)   Orice stat membru poate indica, în orice moment, într-o declarație depusă la Comisie, că acceptă traduceri ale certificatelor de indisponibilizare într-una sau mai multe limbi oficiale ale Uniunii, altele decât limba oficială sau limbile oficiale ale respectivului stat membru. Comisia pune declarațiile la dispoziția statelor membre și a RJE.

Articolul 7

Recunoașterea și executarea ordinelor de indisponibilizare

(1)   Autoritatea de executare recunoaște un ordin de indisponibilizare transmis în conformitate cu articolul 4 și ia măsurile necesare pentru executarea sa în aceeași manieră ca în cazul unui ordin emis la nivel intern de o autoritate a statului de executare, cu excepția cazului în care respectiva autoritate de executare invocă unul dintre motivele de nerecunoaștere și de neexecutare prevăzute la articolul 8 sau unul dintre motivele de amânare prevăzute la articolul 10.

(2)   Autoritatea de executare trimite autorității emitente un raport cu privire la executarea ordinului de indisponibilizare, inclusiv o descriere a bunurilor indisponibilizate și, atunci când este posibil, cuprinzând o estimare a valorii bunurilor. Raportarea respectivă se realizează utilizând orice mijloace care permit obținerea unei înregistrări scrise, fără întârzieri nejustificate odată ce autoritatea de executare este informată că ordinul de indisponibilizare a fost executat.

Articolul 8

Motive de nerecunoaștere și de neexecutare a ordinelor de indisponibilizare

(1)   Autoritatea de executare poate hotărî să nu recunoască și să nu execute un ordin de indisponibilizare numai dacă:

| (a) | executarea ordinului de indisponibilizare ar contraveni principiului ne bis in idem; |
| --- | --- |

(a)

executarea ordinului de indisponibilizare ar contraveni principiului ne bis in idem;

| (b) | un privilegiu sau o imunitate în temeiul legislației statului de executare ar împiedica indisponibilizarea bunului în cauză sau există norme privind stabilirea sau limitarea răspunderii penale, legate de libertatea presei sau de libertatea de exprimare în alte mijloace de informare în masă, care împiedică executarea ordinului de indisponibilizare; |
| --- | --- |

(b)

un privilegiu sau o imunitate în temeiul legislației statului de executare ar împiedica indisponibilizarea bunului în cauză sau există norme privind stabilirea sau limitarea răspunderii penale, legate de libertatea presei sau de libertatea de exprimare în alte mijloace de informare în masă, care împiedică executarea ordinului de indisponibilizare;

| (c) | certificatul de indisponibilizare este incomplet sau în mod vădit incorect și nu a fost completat în urma consultării menționate la alineatul (2); |
| --- | --- |

(c)

certificatul de indisponibilizare este incomplet sau în mod vădit incorect și nu a fost completat în urma consultării menționate la alineatul (2);

| (d) | ordinul de indisponibilizare se referă la o infracțiune săvârșită integral sau parțial în afara teritoriului statului emitent și integral sau parțial pe teritoriul statului de executare, iar fapta în legătură cu care a fost emis ordinul de indisponibilizare nu constituie o infracțiune în temeiul legislației statului de executare; |
| --- | --- |

(d)

ordinul de indisponibilizare se referă la o infracțiune săvârșită integral sau parțial în afara teritoriului statului emitent și integral sau parțial pe teritoriul statului de executare, iar fapta în legătură cu care a fost emis ordinul de indisponibilizare nu constituie o infracțiune în temeiul legislației statului de executare;

| (e) | într-unul din cazurile care intră sub incidența articolului 3 alineatul (2), fapta în legătură cu care a fost emis ordinul de indisponibilizare nu constituie o infracțiune în conformitate cu legislația statului de executare; cu toate acestea, în cazurile care implică taxe și impozite sau reglementări privind regimul vamal și schimbul valutar, executarea ordinului de indisponibilizare nu poate fi refuzată pe motiv că dreptul statului de executare nu impune același tip de taxe sau impozite sau nu stabilește același tip de norme în ceea ce privește taxele și impozitele sau același tip de reglementări privind regimul vamal și schimbul valutar ca dreptul statului emitent; |
| --- | --- |

(e)

într-unul din cazurile care intră sub incidența articolului 3 alineatul (2), fapta în legătură cu care a fost emis ordinul de indisponibilizare nu constituie o infracțiune în conformitate cu legislația statului de executare; cu toate acestea, în cazurile care implică taxe și impozite sau reglementări privind regimul vamal și schimbul valutar, executarea ordinului de indisponibilizare nu poate fi refuzată pe motiv că dreptul statului de executare nu impune același tip de taxe sau impozite sau nu stabilește același tip de norme în ceea ce privește taxele și impozitele sau același tip de reglementări privind regimul vamal și schimbul valutar ca dreptul statului emitent;

| (f) | în situații excepționale, există motive serioase să se creadă, pe baza unor probe specifice și obiective, că executarea ordinului de indisponibilizare ar conduce, în circumstanțele specifice ale cazului, la o încălcare vădită a unui drept fundamental relevant astfel cum se prevede în cartă, în special dreptul la o cale de atac efectivă, dreptul la un proces echitabil sau dreptul la apărare. |
| --- | --- |

(f)

în situații excepționale, există motive serioase să se creadă, pe baza unor probe specifice și obiective, că executarea ordinului de indisponibilizare ar conduce, în circumstanțele specifice ale cazului, la o încălcare vădită a unui drept fundamental relevant astfel cum se prevede în cartă, în special dreptul la o cale de atac efectivă, dreptul la un proces echitabil sau dreptul la apărare.

(2)   În oricare dintre cazurile menționate la alineatul (1), înainte de a hotărî nerecunoașterea sau neexecutarea ordinului de indisponibilizare în întregime sau parțial, autoritatea de executare se consultă cu autoritatea emitentă, prin orice mijloc adecvat și solicită autorității emitente, dacă este oportun, să îi furnizeze fără întârziere orice informație necesară.

(3)   Orice decizie de nerecunoaștere sau de neexecutare a ordinului de indisponibilizare se pronunță fără întârziere și se notifică imediat autorității emitente prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă.

(4)   În cazul în care autoritatea de executare a recunoscut un ordin de indisponibilizare, însă constată pe parcursul executării acestuia că se aplică unul dintre motivele de nerecunoaștere sau de neexecutare, aceasta contactează imediat autoritatea emitentă, prin orice mijloc adecvat pentru a discuta care sunt măsurile adecvate care trebuie luate. Pe acest temei, autoritatea de executare poate decide retragerea ordinului de indisponibilizare. În cazul în care în urma unor astfel de discuții nu se ajunge la nicio soluție, autoritatea de executare poate decide să oprească executarea ordinului de indisponibilizare.

Articolul 9

Termene pentru recunoașterea și executarea ordinelor de indisponibilizare

(1)   După ce a primit certificatul de indisponibilizare, autoritatea de executare pronunță o hotărâre privind recunoașterea și executarea ordinului de indisponibilizare și execută ordinul respectiv fără întârziere, cu aceeași rapiditate și cu același grad de prioritate ca într-un caz intern similar.

(2)   În cazul în care autoritatea emitentă a indicat în certificatul de indisponibilizare că executarea ordinului de indisponibilizare trebuie să se desfășoare la o anumită dată, autoritatea de executare ține seama de acest fapt în cea mai mare măsură posibilă. În cazul în care autoritatea emitentă a indicat faptul că este necesară coordonarea între statele membre implicate, autoritatea de executare și autoritatea emitentă se coordonează între ele pentru a stabili data de executare a ordinului de indisponibilizare. În cazul în care nu se poate ajunge la un acord, autoritatea de executare hotărăște data de executare a ordinului de indisponibilizare, ținând seama în cea mai mare măsură posibilă de interesele autorității emitente.

(3)   Fără a aduce atingere alineatului (5), în cazul în care autoritatea emitentă a indicat în certificatul de indisponibilizare că se impune indisponibilizarea imediată, fie pentru că există motive legitime să se considere că bunurile în cauză vor fi îndepărtate sau distruse într-un viitor apropiat, fie pentru orice nevoi de investigare sau procedurale în statul emitent, autoritatea de executare hotărăște cu privire la recunoașterea ordinului de indisponibilizare în cel mult 48 de ore de la primirea acestuia de către autoritatea de executare. În termen de cel mult 48 de ore de la pronunțarea unei astfel de hotărâri, autoritatea de executare ia măsurile concrete necesare pentru executarea ordinului.

(4)   Autoritatea de executare comunică autorității emitente fără întârziere și prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă hotărârea de recunoaștere și de executare a ordinului de indisponibilizare.

(5)   Dacă nu poate respecta într-un caz specific termenele prevăzute la alineatul (3), autoritatea de executare informează imediat autoritatea emitentă, prin orice mijloc, indicând motivele pentru care nu a fost posibilă respectarea termenelor respective, și se consultă cu autoritatea emitentă cu privire la un calendar adecvat pentru recunoașterea sau executarea ordinului de indisponibilizare.

(6)   Expirarea termenelor prevăzute la alineatul (3) nu exonerează autoritatea de executare de obligația de a pronunța imediat o hotărâre privind recunoașterea și executarea ordinului de indisponibilizare și de a executa acest ordin fără întârziere.

Articolul 10

Amânarea executării ordinelor de indisponibilizare

(1)   Autoritatea de executare poate amâna executarea unui ordin de indisponibilizare transmis în conformitate cu articolul 4:

| (a) | dacă executarea acestuia riscă să afecteze o investigație în desfășurare, caz în care executarea ordinului de indisponibilizare poate fi amânată până în momentul considerat oportun de autoritatea de executare; |
| --- | --- |

(a)

dacă executarea acestuia riscă să afecteze o investigație în desfășurare, caz în care executarea ordinului de indisponibilizare poate fi amânată până în momentul considerat oportun de autoritatea de executare;

| (b) | dacă bunul face deja obiectul unui ordin de indisponibilizare existent, caz în care executarea ordinului de indisponibilizare poate fi amânată până în momentul retragerii respectivului ordin existent; sau |
| --- | --- |

(b)

dacă bunul face deja obiectul unui ordin de indisponibilizare existent, caz în care executarea ordinului de indisponibilizare poate fi amânată până în momentul retragerii respectivului ordin existent; sau

| (c) | dacă bunul face deja obiectul unui ordin existent emis în cadrul altei proceduri în statul de executare, caz în care executarea ordinului de indisponibilizare poate fi amânată până în momentul retragerii respectivului ordin existent; cu toate acestea, prezenta dispoziție nu se aplică decât în cazul în care ordinul existent are prioritate, în temeiul dreptului intern, față de ordinele de indisponibilizare naționale ulterioare în materie penală. |
| --- | --- |

(c)

dacă bunul face deja obiectul unui ordin existent emis în cadrul altei proceduri în statul de executare, caz în care executarea ordinului de indisponibilizare poate fi amânată până în momentul retragerii respectivului ordin existent; cu toate acestea, prezenta dispoziție nu se aplică decât în cazul în care ordinul existent are prioritate, în temeiul dreptului intern, față de ordinele de indisponibilizare naționale ulterioare în materie penală.

(2)   Autoritatea de executare prezintă autorității emitente imediat și prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă un raport privind amânarea executării ordinului, indicând motivele amânării și, dacă este posibil, durata estimativă a amânării.

(3)   De îndată ce motivele amânării încetează să existe, autoritatea de executare ia imediat măsurile necesare pentru executarea ordinului și informează în acest sens autoritatea emitentă prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă.

Articolul 11

Confidențialitate

(1)   În cursul executării unui ordin de indisponibilizare, autoritatea emitentă și autoritatea de executare țin seama în mod corespunzător de confidențialitatea investigației în contextul căreia a fost emis ordinul.

(2)   Mai puțin în măsura în care este necesar pentru executarea ordinului de indisponibilizare, autoritatea de executare garantează confidențialitatea faptelor și a elementelor de fond ale ordinului de indisponibilizare, în conformitate cu dreptul său intern. Fără a se aduce atingere alineatului (3) din prezentul articol, de îndată ce ordinul de indisponibilizare a fost executat, autoritatea de executare informează persoanele afectate cu privire la acest lucru în conformitate cu articolul 32.

(3)   Pentru a proteja investigațiile în desfășurare, autoritatea emitentă poate solicita autorității de executare să amâne informarea persoanelor afectate cu privire la executarea ordinului de indisponibilizare, în conformitate cu articolul 32. De îndată ce nu mai este necesar să se amâne informarea persoanelor afectate pentru a proteja investigațiile în desfășurare, autoritatea emitentă informează în acest sens autoritatea de executare, astfel încât autoritatea de executare să poată informa persoanele afectate cu privire la executarea ordinului de indisponibilizare, în conformitate cu articolul 32.

(4)   În cazul în care nu poate respecta obligațiile de confidențialitate în sensul prezentului articol, autoritatea de executare notifică imediat acest lucru autorității emitente și, dacă este posibil, înainte de executarea ordinului de indisponibilizare.

Articolul 12

Durata ordinelor de indisponibilizare

(1)   Bunurile care fac obiectul unui ordin de indisponibilizare rămân indisponibilizate în statul de executare până când autoritatea competentă a statului respectiv răspunde definitiv unui ordin de confiscare transmis în conformitate cu articolul 14 sau până când autoritatea emitentă informează autoritatea de executare cu privire la orice hotărâre sau măsură în temeiul căreia ordinul nu mai este executoriu sau este retras, în conformitate cu articolul 27 alineatul (1).

(2)   Ținând cont de circumstanțele cazului, autoritatea de executare poate prezenta o cerere motivată autorității emitente pentru a limita perioada în care bunurile urmează a fi indisponibilizate. O astfel de cerere, inclusiv eventualele informații justificative relevante, se transmite prin orice mijloace care permit o înregistrare scrisă, în condiții care să permită autorității emitente să stabilească autenticitatea cererii. Atunci când examinează o astfel de cerere, autoritatea emitentă ține seama de toate interesele, inclusiv de cele ale autorității de executare. Autoritatea emitentă răspunde cât mai curând posibil la cerere. În cazul în care autoritatea emitentă nu este de acord cu limitarea, aceasta informează autoritatea de executare cu privire la motivele sale. În acest caz, bunurile rămân indisponibilizate în conformitate cu alineatul (1). În cazul în care autoritatea emitentă nu răspunde în termen de șase săptămâni de la primirea cererii, autoritatea de executare nu mai este obligată să execute ordinul de indisponibilizare.

Articolul 13

Imposibilitatea de a executa un ordin de indisponibilizare

(1)   Atunci când consideră că este imposibil să execute un ordin de indisponibilizare, autoritatea de executare notifică acest lucru autorității emitente fără întârziere.

(2)   Autoritatea de executare, după caz, se consultă cu autoritatea emitentă înainte de a-i transmite notificarea în conformitate cu alineatul (1).

(3)   Neexecutarea unui ordin de indisponibilizare în conformitate cu prezentul articol poate fi justificată numai în cazul în care bunurile:

| (a) | au fost deja confiscate; |
| --- | --- |

(a)

au fost deja confiscate;

| (b) | au dispărut; |
| --- | --- |

(b)

au dispărut;

| (c) | au fost distruse; |
| --- | --- |

(c)

au fost distruse;

| (d) | nu pot fi găsite la locul indicat în certificatul de indisponibilizare; sau |
| --- | --- |

(d)

nu pot fi găsite la locul indicat în certificatul de indisponibilizare; sau

| (e) | nu pot fi găsite deoarece locul lor nu a fost indicat suficient de clar, în pofida consultărilor menționate la alineatul (2). |
| --- | --- |

(e)

nu pot fi găsite deoarece locul lor nu a fost indicat suficient de clar, în pofida consultărilor menționate la alineatul (2).

(4)   În ceea ce privește situațiile menționate la alineatul (3) literele (b), (d) și (e), în cazul în care dobândește ulterior informații care îi permit să localizeze bunurile, autoritatea de executare poate executa ordinul de indisponibilizare fără a fi necesară transmiterea unui nou certificat de indisponibilizare, cu condiția ca autoritatea de executare, înainte de a executa ordinul de indisponibilizare, să verifice împreună cu autoritatea emitentă faptul că ordinul de indisponibilizare este încă valabil.

(5)   În pofida alineatului (3), în cazul în care autoritatea emitentă a indicat că pot fi indisponibilizate bunuri de o valoare echivalentă, autoritatea de executare nu este obligată să execute ordinul de indisponibilizare dacă se manifestă una dintre circumstanțele prevăzute la alineatul (3) și dacă nu există bunuri de valoare echivalentă care să poată fi indisponibilizate.

CAPITOLUL III

TRANSMITEREA, RECUNOAȘTEREA ȘI EXECUTAREA ORDINELOR DE CONFISCARE

Articolul 14

Transmiterea ordinelor de confiscare

(1)   Un ordin de confiscare se transmite prin intermediul unui certificat de confiscare. Autoritatea emitentă transmite certificatul de confiscare prevăzut la articolul 17 direct autorității de executare sau, dacă este cazul, autorității centrale menționate la articolul 24 alineatul (2), prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă în condiții care să permită autorității de executare să stabilească autenticitatea certificatului de confiscare.

(2)   Statele membre pot să facă o declarație în care să precizeze că, atunci când le este transmis un certificat de confiscare în vederea recunoașterii și a executării unui ordin de confiscare, autoritatea emitentă urmează să transmită ordinul de confiscare original sau o copie legalizată a acestuia împreună cu certificatul de confiscare. Cu toate acestea, numai certificatul de confiscare trebuie să fie tradus, în conformitate cu articolul 17 alineatul (2).

(3)   Statele membre pot să formuleze declarația menționată la alineatul (2) înainte de data aplicării prezentului regulament sau la o dată ulterioară. Statele membre pot retrage o astfel de declarație în orice moment. Statele membre informează Comisia în momentul în care fac sau retrag o astfel de declarație. Comisia pune astfel de informațiile la dispoziția tuturor statelor membre și a RJE.

(4)   În ceea ce privește un ordin de confiscare referitor la o sumă de bani, în cazul în care autoritatea emitentă are motive rezonabile să considere că persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de confiscare deține proprietatea asupra bunurilor sau veniturilor într-un stat membru, aceasta transmite certificatul de confiscare respectivului stat membru.

(5)   În ceea ce privește un ordin de confiscare referitor la anumite bunuri, în cazul în care autoritatea emitentă are motive rezonabile să considere că bunurile respective se găsesc într-un stat membru, aceasta transmite certificatul de confiscare respectivului stat membru.

(6)   Autoritatea emitentă informează autoritatea de executare dacă are cunoștință de existența unor persoane afectate. De asemenea, autoritatea emitentă furnizează la cerere autorității de executare orice informație relevantă pentru orice pretenție pe care astfel de persoane afectate ar putea să o aibă în legătură cu bunurile, inclusiv orice informație care permite identificarea persoanelor respective.

(7)   În cazul în care, în pofida informațiilor puse la dispoziție în conformitate cu articolul 24 alineatul (3), autoritatea de executare competentă nu este cunoscută autorității emitente, autoritatea emitentă face toate demersurile necesare, inclusiv prin punctele de contact ale RJE, pentru a determina autoritatea care este competentă pentru recunoașterea și executarea ordinului de confiscare.

(8)   În cazul în care autoritatea din statul de executare care primește un certificat de confiscare nu are competența de a recunoaște ordinul de confiscare sau de a lua măsurile necesare pentru executarea sa, această autoritate transmite imediat certificatul de confiscare autorității de executare competente din statul său membru și informează în consecință autoritatea emitentă.

Articolul 15

Transmiterea unui ordin de confiscare către unul sau mai multe state de executare

(1)   Un certificat de confiscare nu se transmite, în temeiul articolului 14, decât unui singur stat de executare o dată, cu excepția cazului în care se aplică alineatul (2) sau (3) de la prezentul articol.

(2)   În cazul în care un ordin de confiscare se referă la anumite bunuri, certificatul de confiscare poate fi transmis simultan mai multor state de executare în cazul în care:

| (a) | autoritatea emitentă are motive rezonabile să creadă că diferite bunuri vizate de ordinul de confiscare se găsesc în state de executare diferite; sau |
| --- | --- |

(a)

autoritatea emitentă are motive rezonabile să creadă că diferite bunuri vizate de ordinul de confiscare se găsesc în state de executare diferite; sau

| (b) | confiscarea unui bun specific vizat de ordinul de confiscare ar presupune inițierea unei acțiuni în mai multe state de executare. |
| --- | --- |

(b)

confiscarea unui bun specific vizat de ordinul de confiscare ar presupune inițierea unei acțiuni în mai multe state de executare.

(3)   În cazul în care un ordin de confiscare se referă la o sumă de bani, certificatul de confiscare poate fi transmis simultan mai multor state de executare în cazul în care autoritatea emitentă consideră că există o necesitate anume pentru a se proceda în acest sens, în special atunci când:

| (a) | bunul respectiv nu a fost indisponibilizat în temeiul prezentului regulament; sau |
| --- | --- |

(a)

bunul respectiv nu a fost indisponibilizat în temeiul prezentului regulament; sau

| (b) | este probabil ca valoarea estimată a bunurilor care pot fi confiscate în statul emitent și în orice stat de executare în parte să nu fie suficientă pentru a confisca suma totală prevăzută de ordinul de confiscare. |
| --- | --- |

(b)

este probabil ca valoarea estimată a bunurilor care pot fi confiscate în statul emitent și în orice stat de executare în parte să nu fie suficientă pentru a confisca suma totală prevăzută de ordinul de confiscare.

Articolul 16

Consecințele transmiterii ordinelor de confiscare

(1)   Transmiterea unui ordin de confiscare în conformitate cu articolele 14 și 15 nu limitează dreptul statului emitent de a executa ordinul.

(2)   Valoarea totală care rezultă din executarea unui ordin de confiscare care privește o sumă de bani nu depășește suma maximă specificată în ordinul de confiscare, indiferent dacă ordinul a fost transmis către unul sau mai multe state de executare.

(3)   Autoritatea emitentă informează imediat autoritatea de executare, prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă, în cazul în care:

| (a) | consideră că există un risc ca măsura de confiscare să vizeze o sumă mai mare decât suma maximă care trebuie confiscată, în special pe baza informațiilor primite de la autoritatea de executare în temeiul articolului 21 alineatul (1) litera (b); |
| --- | --- |

(a)

consideră că există un risc ca măsura de confiscare să vizeze o sumă mai mare decât suma maximă care trebuie confiscată, în special pe baza informațiilor primite de la autoritatea de executare în temeiul articolului 21 alineatul (1) litera (b);

| (b) | ordinul de confiscare a fost executat integral sau parțial în statul emitent sau într-un alt stat de executare, caz în care se precizează suma pentru care ordinul de confiscare nu a fost încă executat; sau |
| --- | --- |

(b)

ordinul de confiscare a fost executat integral sau parțial în statul emitent sau într-un alt stat de executare, caz în care se precizează suma pentru care ordinul de confiscare nu a fost încă executat; sau

| (c) | după transmiterea unui certificat de confiscare în conformitate cu articolul 14, o autoritate a statului emitent primește o sumă de bani care a fost plătită în temeiul ordinului de confiscare. |
| --- | --- |

(c)

după transmiterea unui certificat de confiscare în conformitate cu articolul 14, o autoritate a statului emitent primește o sumă de bani care a fost plătită în temeiul ordinului de confiscare.

În cazul în care se aplică litera (a) de la primul paragraf, autoritatea emitentă informează autoritatea de executare cât mai curând posibil atunci când riscul menționat la dispoziția respectivă nu mai există.

Articolul 17

Certificatul de confiscare standard

(1)   În vederea transmiterii ordinului de confiscare, autoritatea emitentă completează certificatul de confiscare prevăzut în anexa II, îl semnează și îi certifică conținutul ca fiind exact și corect.

(2)   Autoritatea emitentă comunică autorității de executare o traducere a certificatului de confiscare într-o limbă oficială a statului de executare sau în orice altă limbă pe care statul de executare o acceptă în conformitate cu alineatul (3).

(3)   Orice stat membru poate indica, în orice moment, într-o declarație depusă la Comisie că acceptă traduceri ale certificatului de confiscare într-una sau mai multe alte limbi oficiale ale Uniunii, altele decât limba oficială sau limbile oficiale ale respectivului stat membru. Comisia pune declarațiile la dispoziția statelor membre și a RJE.

Articolul 18

Recunoașterea și executarea ordinelor de confiscare

(1)   Autoritatea de executare recunoaște un ordin de confiscare transmis în conformitate cu articolul 14 și ia măsurile necesare executării sale, în același mod ca în cazul unui ordin de confiscare intern emis de o autoritate din statul de executare, cu excepția cazului în care autoritatea de executare invocă unul dintre motivele de nerecunoaștere și de neexecutare prevăzute la articolul 19 sau unul dintre motivele de amânare prevăzute la articolul 21.

(2)   În cazul în care un ordin de confiscare are ca obiect un bun specific, autoritatea emitentă și autoritatea de executare pot să stabilească, în cazul în care acest lucru este prevăzut în legislația statului emitent, că măsura de confiscare în statul de executare se poate îndeplini prin confiscarea unei sume de bani care să corespundă valorii bunului care urma să fie confiscat.

(3)   În cazul în care un ordin de confiscare are ca obiect o sumă de bani iar autoritatea de executare nu poate obține plata acestei sume, aceasta execută ordinul de confiscare în conformitate cu alineatul (1) asupra oricărui bun disponibil în acest scop. Dacă este necesar, autoritatea de executare transformă suma care urmează să fie confiscată în moneda statului de executare, la cursul de schimb curent al monedei euro, astfel cum este publicat în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene, la data emiterii ordinului de confiscare.

(4)   Orice parte a sumei recuperate în temeiul ordinului de confiscare în orice stat, altul decât statul de executare, este dedusă integral din suma care urmează să fie confiscată în statul de executare.

(5)   În cazul în care autoritatea emitentă a emis un ordin de confiscare, dar nu a emis un ordin de indisponibilizare, autoritatea de executare poate decide, în cadrul măsurilor prevăzute la alineatul (1), indisponibilizarea bunurile vizate, în conformitate cu dreptul său intern, în vederea executării ulterioare a ordinului de confiscare. În acest caz, autoritatea de executare informează fără întârziere autoritatea emitentă, și, dacă este posibil, înainte de indisponibilizarea bunurilor vizate.

(6)   De îndată ce s-a încheiat executarea ordinului de confiscare, autoritatea de executare informează autoritatea emitentă prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă cu privire la rezultatele executării.

Articolul 19

Motive de nerecunoaștere și de neexecutare a ordinelor de confiscare

(1)   Autoritatea de executare poate hotărî să nu recunoască sau să nu execute un ordin de confiscare numai dacă:

| (a) | executarea ordinului de confiscare ar contraveni principiului ne bis in idem; |
| --- | --- |

(a)

executarea ordinului de confiscare ar contraveni principiului ne bis in idem;

| (b) | în dreptul statului de executare se prevede un privilegiu sau o imunitate care ar împiedica confiscarea bunurilor respective sau există norme privind stabilirea sau limitarea răspunderii penale, legate de libertatea presei sau de libertatea de exprimare în alte mijloace de informare în masă, care împiedică executarea ordinului de confiscare; |
| --- | --- |

(b)

în dreptul statului de executare se prevede un privilegiu sau o imunitate care ar împiedica confiscarea bunurilor respective sau există norme privind stabilirea sau limitarea răspunderii penale, legate de libertatea presei sau de libertatea de exprimare în alte mijloace de informare în masă, care împiedică executarea ordinului de confiscare;

| (c) | certificatul de confiscare este incomplet sau în mod vădit incorect și nu a fost completat în urma consultării menționate la alineatul (2); |
| --- | --- |

(c)

certificatul de confiscare este incomplet sau în mod vădit incorect și nu a fost completat în urma consultării menționate la alineatul (2);

| (d) | ordinul de confiscare se referă la o infracțiune săvârșită integral sau parțial în afara teritoriului statului emitent și integral sau parțial pe teritoriul statului de executare, iar fapta în legătură cu care a fost emis ordinul de confiscare nu constituie o infracțiune în dreptul statului de executare; |
| --- | --- |

(d)

ordinul de confiscare se referă la o infracțiune săvârșită integral sau parțial în afara teritoriului statului emitent și integral sau parțial pe teritoriul statului de executare, iar fapta în legătură cu care a fost emis ordinul de confiscare nu constituie o infracțiune în dreptul statului de executare;

| (e) | executarea ordinului de confiscare nu este posibilă în temeiul legislației statului de executare din cauza drepturilor persoanelor afectate, inclusiv atunci când imposibilitatea decurge din exercitarea căilor de atac în conformitate cu articolul 33; |
| --- | --- |

(e)

executarea ordinului de confiscare nu este posibilă în temeiul legislației statului de executare din cauza drepturilor persoanelor afectate, inclusiv atunci când imposibilitatea decurge din exercitarea căilor de atac în conformitate cu articolul 33;

| (f) | într-unul din cazurile reglementate la articolul 3 alineatul (2), fapta în legătură cu care a fost emis ordinul de confiscare nu constituie o infracțiune în temeiul dreptului statului de executare; cu toate acestea, în cazurile care implică taxe sau impozite sau reglementări privind regimul vamal și schimbul valutar, recunoașterea sau executarea ordinului de confiscare nu poate fi refuzată pe motiv că dreptul statului de executare nu impune același tip de taxe sau impozite sau nu conține același tip de norme în ceea ce privește taxele și impozitele sau același tip de reglementări privind regimul vamal și schimbul valutar ca dreptul statului emitent; |
| --- | --- |

(f)

într-unul din cazurile reglementate la articolul 3 alineatul (2), fapta în legătură cu care a fost emis ordinul de confiscare nu constituie o infracțiune în temeiul dreptului statului de executare; cu toate acestea, în cazurile care implică taxe sau impozite sau reglementări privind regimul vamal și schimbul valutar, recunoașterea sau executarea ordinului de confiscare nu poate fi refuzată pe motiv că dreptul statului de executare nu impune același tip de taxe sau impozite sau nu conține același tip de norme în ceea ce privește taxele și impozitele sau același tip de reglementări privind regimul vamal și schimbul valutar ca dreptul statului emitent;

| (g) | în conformitate cu certificatul de confiscare, persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de confiscare nu a compărut la procesul în urma căruia a fost emis ordinul de confiscare aferent unei condamnări definitive, cu excepția cazului în care în certificatul de confiscare se menționează că, în conformitate cu alte cerințe procedurale definite în legislația statului emitent, persoana:






  (i) | a fost citată personal în timp util și, prin urmare, a fost informată privind data și locul planificate ale procesului în urma căruia a fost emis ordinul de confiscare sau a primit efectiv, prin alte mijloace, o informare oficială cu privire la data și locul planificate ale procesului, astfel încât s-a stabilit fără niciun echivoc faptul că persoana în cauză a avut cunoștință de procesul stabilit și a fost informată în timp util cu privire la faptul că un astfel de ordin de confiscare poate fi emis în cazul în care nu se prezintă la proces; |
| --- | --- | --- |

(g)

în conformitate cu certificatul de confiscare, persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de confiscare nu a compărut la procesul în urma căruia a fost emis ordinul de confiscare aferent unei condamnări definitive, cu excepția cazului în care în certificatul de confiscare se menționează că, în conformitate cu alte cerințe procedurale definite în legislația statului emitent, persoana:

(i)

a fost citată personal în timp util și, prin urmare, a fost informată privind data și locul planificate ale procesului în urma căruia a fost emis ordinul de confiscare sau a primit efectiv, prin alte mijloace, o informare oficială cu privire la data și locul planificate ale procesului, astfel încât s-a stabilit fără niciun echivoc faptul că persoana în cauză a avut cunoștință de procesul stabilit și a fost informată în timp util cu privire la faptul că un astfel de ordin de confiscare poate fi emis în cazul în care nu se prezintă la proces;

| (ii) | având cunoștință de procesul stabilit, a mandatat un avocat care a fost numit fie de către persoana în cauză, fie de către stat pentru a o apăra la proces și a fost într-adevăr apărată de avocatul respectiv la proces; sau |
| --- | --- |

(ii)

având cunoștință de procesul stabilit, a mandatat un avocat care a fost numit fie de către persoana în cauză, fie de către stat pentru a o apăra la proces și a fost într-adevăr apărată de avocatul respectiv la proces; sau

| (iii) | după ce i s-a notificat ordinul de confiscare și a fost informată în mod expres cu privire la dreptul la rejudecarea cauzei sau la depunerea unei căi de atac, la care persoana ar avea dreptul de a fi prezentă, care ar permite o reexaminare a fondului cauzei, inclusiv o examinare a dovezilor noi, și care ar putea conduce la schimbarea ordinului de confiscare inițial, aceasta a declarat în mod expres că nu contestă ordinul de confiscare sau nu a solicitat rejudecarea cauzei sau nu a introdus o cale de atac în termenele corespunzătoare; |
| --- | --- |

(iii)

după ce i s-a notificat ordinul de confiscare și a fost informată în mod expres cu privire la dreptul la rejudecarea cauzei sau la depunerea unei căi de atac, la care persoana ar avea dreptul de a fi prezentă, care ar permite o reexaminare a fondului cauzei, inclusiv o examinare a dovezilor noi, și care ar putea conduce la schimbarea ordinului de confiscare inițial, aceasta a declarat în mod expres că nu contestă ordinul de confiscare sau nu a solicitat rejudecarea cauzei sau nu a introdus o cale de atac în termenele corespunzătoare;

| (h) | în situații excepționale, există motive serioase să se creadă, pe baza unor probe specifice și obiective, că executarea ordinului de confiscare ar conduce, în circumstanțele specifice ale cazului, la o încălcare vădită a unui drept fundamental relevant menționat în cartă, în special dreptul la o cale de atac efectivă, dreptul la un proces echitabil sau dreptul la apărare. |
| --- | --- |

(h)

în situații excepționale, există motive serioase să se creadă, pe baza unor probe specifice și obiective, că executarea ordinului de confiscare ar conduce, în circumstanțele specifice ale cazului, la o încălcare vădită a unui drept fundamental relevant menționat în cartă, în special dreptul la o cale de atac efectivă, dreptul la un proces echitabil sau dreptul la apărare.

(2)   În oricare dintre cazurile menționate la alineatul (1), înainte de a hotărî nerecunoașterea sau neexecutarea ordinului de confiscare în întregime sau parțial, autoritatea de executare se consultă cu autoritatea emitentă, prin orice mijloc adecvat și solicită autorității emitente, dacă este oportun, să îi furnizeze fără întârziere orice informație necesară.

(3)   Orice hotărâre de nerecunoaștere sau de neexecutare a ordinului de confiscare se pronunță fără întârziere și se notifică imediat autorității emitente, prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă.

Articolul 20

Termene pentru recunoașterea și executarea ordinelor de confiscare

(1)   Autoritatea de executare pronunță hotărârea de recunoaștere și executare a ordinului de confiscare fără întârziere și, fără a aduce atingere alineatului (4), în termen de cel mult 45 de zile de la primirea certificatului de confiscare.

(2)   Autoritatea de executare comunică autorității emitente fără întârziere și prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă hotărârea privind recunoașterea și executarea ordinului de confiscare.

(3)   Cu excepția cazului în care există motive de amânare în temeiul articolului 21, autoritatea de executare ia măsurile concrete necesare pentru a executa fără întârziere ordinul de confiscare, cel puțin cu aceeași rapiditate și același grad de prioritate ca în cazul unui ordin de confiscare similar la nivel intern.

(4)   Dacă nu poate respecta într-un anumit caz termenul prevăzut la alineatul (1), autoritatea de executare informează fără întârziere autoritatea emitentă, prin orice mijloace, indicând motivele pentru care nu a fost posibilă respectarea termenului respectiv, și se consultă cu autoritatea emitentă cu privire la calendarul adecvat pentru recunoașterea și executarea ordinului de confiscare.

(5)   Expirarea termenelor menționate la alineatul (1) nu exonerează autoritatea de executare de obligația de a lua o hotărâre de recunoaștere și executare a ordinului de confiscare și de a executa acest ordin fără întârziere.

Articolul 21

Amânarea executării ordinelor de confiscare

(1)   Autoritatea de executare poate amâna recunoașterea sau executarea unui ordin de confiscare transmis în conformitate cu articolul 14:

| (a) | dacă executarea acestuia riscă să afecteze o investigație în desfășurare, caz în care executarea ordinului de confiscare poate fi amânată până în momentul considerat oportun de autoritatea de executare; |
| --- | --- |

(a)

dacă executarea acestuia riscă să afecteze o investigație în desfășurare, caz în care executarea ordinului de confiscare poate fi amânată până în momentul considerat oportun de autoritatea de executare;

| (b) | în ceea ce privește un ordin de confiscare referitor la o sumă de bani, dacă aceasta consideră că există un risc ca suma obținută din executarea ordinului de confiscare respectiv să fie considerabil mai mare decât suma specificată în ordinul de confiscare din cauza executării simultane a ordinului de confiscare în mai multe state membre; |
| --- | --- |

(b)

în ceea ce privește un ordin de confiscare referitor la o sumă de bani, dacă aceasta consideră că există un risc ca suma obținută din executarea ordinului de confiscare respectiv să fie considerabil mai mare decât suma specificată în ordinul de confiscare din cauza executării simultane a ordinului de confiscare în mai multe state membre;

| (c) | dacă bunul face deja obiectul unei proceduri de confiscare în desfășurare în statul de executare; sau |
| --- | --- |

(c)

dacă bunul face deja obiectul unei proceduri de confiscare în desfășurare în statul de executare; sau

| (d) | a fost invocată o cale de atac astfel cum se menționează la articolul 33. |
| --- | --- |

(d)

a fost invocată o cale de atac astfel cum se menționează la articolul 33.

(2)   În pofida articolului 18 alineatul (5), pe întreaga perioadă în care executarea ordinului de confiscare este amânată, autoritatea competentă a statului de executare ia toate măsurile pe care le-ar lua într-un caz intern similar pentru a evita o situație în care bunul să nu mai fie disponibil în scopul executării ordinului de confiscare.

(3)   Autoritatea de executare prezintă autorității emitente fără întârziere și prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă un raport privind amânarea executării ordinului de confiscare, indicând motivele amânării și, dacă este posibil, durata estimativă a amânării.

(4)   De îndată ce motivele amânării încetează să existe, autoritatea de executare ia fără întârziere măsurile necesare pentru executarea ordinului de confiscare și informează în acest sens autoritatea emitentă, prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă.

Articolul 22

Imposibilitatea de a executa un ordin de confiscare

(1)   Atunci când consideră că este imposibil să execute un ordin de confiscare, autoritatea de executare notifică acest lucru autorității emitente fără întârziere.

(2)   Înainte de a notifica acest lucru autorității emitente în conformitate cu alineatul (1), autoritatea de executare se consultă, după caz, cu autoritatea emitentă, ținând seama și de posibilitățile prevăzute la articolul 18 alineatul (2) sau (3).

(3)   Neexecutarea unui ordin de confiscare în temeiul prezentului articol poate fi justificată numai în cazul în care bunurile:

| (a) | au fost deja confiscate; |
| --- | --- |

(a)

au fost deja confiscate;

| (b) | au dispărut; |
| --- | --- |

(b)

au dispărut;

| (c) | au fost distruse; |
| --- | --- |

(c)

au fost distruse;

| (d) | nu pot fi găsite la locul indicat în certificatul de confiscare; sau |
| --- | --- |

(d)

nu pot fi găsite la locul indicat în certificatul de confiscare; sau

| (e) | nu pot fi găsite deoarece locul lor nu a fost indicat suficient de clar, în pofida consultărilor menționate la alineatul (2). |
| --- | --- |

(e)

nu pot fi găsite deoarece locul lor nu a fost indicat suficient de clar, în pofida consultărilor menționate la alineatul (2).

(4)   În ceea ce privește situațiile menționate la alineatul (3) literele (b), (d) și (e), în cazul în care obține ulterior informații care îi permit să localizeze bunurile, autoritatea de executare poate executa ordinul de confiscare fără să fie necesară transmiterea unui nou certificat de confiscare, cu condiția ca, înainte de a executa ordinul de confiscare, autoritatea de executare să verifice împreună cu autoritatea emitentă faptul că ordinul de confiscare este încă valabil.

(5)   În pofida alineatului (3), în cazul în care autoritatea emitentă a indicat că pot fi confiscate bunuri de o valoare echivalentă, autoritatea de executare nu trebuie să execute ordinul de confiscare dacă una dintre circumstanțele prevăzute la alineatul (3) este valabilă și dacă nu există bunuri de valoare echivalentă care să poată fi confiscate.

CAPITOLUL IV

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 23

Legislația care reglementează executarea

(1)   Executarea ordinului de indisponibilizare sau a ordinului de confiscare este reglementată de legislația statului de executare, iar autoritățile acestuia sunt singurele autorități competente să hotărască procedurile de executare a acestuia și să stabilească toate măsurile aferente.

(2)   Un ordin de indisponibilizare sau un ordin de confiscare emis împotriva unei persoane juridice este executat chiar dacă statul de executare nu recunoaște principiul răspunderii penale a persoanelor juridice.

(3)   În pofida articolului 18 alineatele (2) și (3), statul de executare nu poate să impună, fără consimțământul statului emitent, măsuri alternative ordinului de indisponibilizare transmis în temeiul articolului 4 sau ordinului de confiscare transmis în temeiul articolului 14.

Articolul 24

Notificarea autorităților competente

(1)   Până la 19 decembrie 2020, fiecare stat membru informează Comisia cu privire la autoritatea sau autoritățile definite la articolul 2 punctele 8 și 9 care sunt competente în temeiul legislației sale, în cazul în care respectivul stat membru este stat emitent sau stat de executare.

(2)   În cazul în care structura sistemului său juridic impune aceasta, fiecare stat membru poate desemna una sau mai multe autorități centrale responsabile pentru procedura administrativă de transmitere și primire a certificatelor de indisponibilizare și a certificatelor de confiscare și pentru sprijinirea autorităților competente. Fiecare stat membru informează Comisia cu privire la orice astfel de autoritate pe care o desemnează.

(3)   Comisia pune informațiile primite în temeiul prezentului articol la dispoziția tuturor statelor membre și a RJE.

Articolul 25

Comunicare

(1)   Dacă este necesar, autoritatea emitentă și autoritatea de executare se consultă reciproc fără întârziere, în vederea asigurării unei aplicări eficiente a prezentului regulament, utilizând orice mijloc de comunicare adecvat.

(2)   Toate comunicările, inclusiv cele destinate să trateze dificultățile legate de transmiterea sau autentificarea oricărui document necesar pentru executarea ordinului de indisponibilizare sau a ordinului de confiscare, se efectuează direct între autoritatea emitentă și autoritatea de executare, iar în cazul în care statul membru a desemnat o autoritate centrală în conformitate cu articolul 24 alineatul (2), se efectuează, după caz, cu implicarea autorității centrale respective.

Articolul 26

Ordine multiple

(1)   În cazul în care autoritatea de executare primește două sau mai multe ordine de indisponibilizare sau ordine de confiscare din state membre diferite împotriva aceleiași persoane, iar persoana respectivă nu dispune de suficiente bunuri în statul de executare pentru a satisface toate ordinele, sau în cazul în care autoritatea de executare primește două sau mai multe ordine de indisponibilizare sau ordine de confiscare pentru același bun specific, autoritatea de executare hotărăște care dintre ordine este executat în conformitate cu legislația statului de executare, fără a aduce atingere posibilității de a amâna executarea unui ordin de confiscare în conformitate cu articolul 21.

(2)   La pronunțarea hotărârii sale, autoritatea de executare acordă, dacă este posibil, prioritate intereselor victimelor. De asemenea, aceasta ține seama de toate celelalte circumstanțe relevante, inclusiv următoarele:

| (a) | dacă activele sunt deja indisponibilizate; |
| --- | --- |

(a)

dacă activele sunt deja indisponibilizate;

| (b) | datele la care au fost emise și transmise ordinele respective; |
| --- | --- |

(b)

datele la care au fost emise și transmise ordinele respective;

| (c) | gravitatea infracțiunii vizate; și |
| --- | --- |

(c)

gravitatea infracțiunii vizate; și

| (d) | locul în care a fost săvârșită infracțiunea. |
| --- | --- |

(d)

locul în care a fost săvârșită infracțiunea.

Articolul 27

Încetarea executării unui ordin de indisponibilizare sau unui ordin de confiscare

(1)   Autoritatea emitentă retrage, fără întârziere, ordinul de indisponibilizare sau ordinul de confiscare atunci când ordinul de indisponibilizare sau ordinul de confiscare nu mai este executoriu sau nu mai este valabil.

(2)   Autoritatea emitentă informează imediat autoritatea de executare, prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă, cu privire la retragerea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare, precum și cu privire la orice hotărâre sau măsură care determină retragerea unui ordin de indisponibilizare sau unui ordin de confiscare.

(3)   În măsura în care executarea nu s-a încheiat, autoritatea de executare încetează executarea ordinului de indisponibilizare sau a ordinului de confiscare de îndată ce a fost informată de către autoritatea emitentă în conformitate cu alineatul (2). Autoritatea de executare transmite statului emitent, fără întârziere și prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă, confirmarea privind încetarea.

Articolul 28

Gestionarea și înstrăinarea bunurilor indisponibilizate și confiscate

(1)   Gestionarea bunurilor indisponibilizate și a celor confiscate este reglementată de dreptul statului de executare.

(2)   Statul de executare gestionează bunurile indisponibilizate sau cele confiscate cu scopul de a preveni deprecierea valorii acestora. În acest scop, statul de executare are posibilitatea, cu respectarea articolului 10 din Directiva 2014/42/UE, de a vinde sau transfera bunurile indisponibilizate.

(3)   Bunurile indisponibilizate și banii obținuți după vânzarea acestor bunuri în conformitate cu alineatul (2) rămân în statul de executare până la transmiterea certificatului de confiscare și executarea ordinului de confiscare, fără a aduce atingere posibilității de a se restitui bunurile în temeiul articolului 29.

(4)   Statul de executare nu are obligația de a vinde sau de a restitui anumite bunuri care fac obiectul ordinului de confiscare dacă aceste bunuri constituie obiecte culturale, astfel cum sunt definite la articolul 2 punctul 1 din Directiva 2014/60/UE a Parlamentului European și a Consiliului (18). Prezentul regulament nu aduce atingere obligației de a restitui obiectele culturale în conformitate cu directiva respectivă.

Articolul 29

Restituirea în favoarea victimei a bunurilor indisponibilizate

(1)   În cazul în care autoritatea emitentă sau o altă autoritate competentă din statul emitent a pronunțat o hotărâre, în conformitate cu dreptul său intern, de restituire a bunurilor indisponibilizate în favoarea victimei, autoritatea emitentă include informații despre această hotărâre în certificatul de indisponibilizare, sau comunică informații referitoare la hotărârea respectivă autorității de executare într-o etapă ulterioară.

(2)   În cazul în care autoritatea de executare a fost informată referitor la o hotărâre de restituire în favoarea victimei a bunurilor indisponibilizate menționată la alineatul (1), aceasta ia măsurile necesare pentru a se asigura că, dacă bunurile respective au fost indisponibilizate, acestea sunt restituite cât mai curând posibil victimei, în conformitate cu normele de procedură ale statului de executare, dacă este necesar prin intermediul statului emitent, cu condiția ca:

| (a) | titlul de proprietate al victimei asupra bunului să nu fie contestat; |
| --- | --- |

(a)

titlul de proprietate al victimei asupra bunului să nu fie contestat;

| (b) | bunul să nu fie necesar ca probă în procedurile penale în statul de executare; și |
| --- | --- |

(b)

bunul să nu fie necesar ca probă în procedurile penale în statul de executare; și

| (c) | drepturile persoanelor afectate să nu fie prejudiciate. |
| --- | --- |

(c)

drepturile persoanelor afectate să nu fie prejudiciate.

Autoritatea de executare informează autoritatea emitentă în cazul în care bunul este transferat direct victimei.

(3)   Atunci când autoritatea de executare nu este convinsă că au fost îndeplinite condițiile de la alineatul (2), aceasta consultă fără întârziere autoritatea emitentă, prin orice mijloace adecvate, în vederea găsirii unei soluții. În cazul în care nu se poate găsi o soluție, autoritatea de executare poate hotărî să nu restituie victimei bunurile indisponibilizate.

Articolul 30

Înstrăinarea bunurilor confiscate sau a banilor obținuți după vânzarea acestora

(1)   În cazul în care autoritatea emitentă sau o altă autoritate competentă din statul emitent a pronunțat o hotărâre, în conformitate cu dreptul său intern, fie de restituire a bunurilor confiscate în favoarea victimei, fie de despăgubire a victimei, autoritatea emitentă include informații despre această hotărâre în certificatul de confiscare, sau comunică într-o etapă ulterioară informații referitoare la hotărârea respectivă autorității de executare.

(2)   În cazul în care autoritatea de executare a fost informată referitor la o hotărâre de restituire a bunurilor confiscate în favoarea victimei, astfel cum este menționată la alineatul (1), aceasta ia măsurile necesare pentru a se asigura că, dacă bunurile respective au fost confiscate, acestea sunt restituite cât mai curând posibil victimei, dacă este necesar prin intermediul statului emitent. Autoritatea de executare informează autoritatea emitentă în cazul în care bunul este transferat direct victimei.

(3)   În cazul în care autoritatea de executare nu poate să restituie bunul victimei în conformitate cu alineatul (2), dar s-au obținut bani ca urmare a executării unui ordin de confiscare în legătură cu bunul respectiv, suma corespunzătoare se transferă victimei în temeiul obligației de restituire, atunci când este necesar prin intermediul statului emitent. Autoritatea de executare informează autoritatea emitentă în cazul în care bunul este transferat direct victimei. Orice bunuri rămase se înstrăinează în conformitate cu alineatul (7).

(4)   În cazul în care autoritatea de executare a fost informată referitor la o hotărâre de despăgubire a victimei, astfel cum este menționată la alineatul (1), și s-au obținut bani ca urmare a executării unui ordin de confiscare, suma corespunzătoare, în măsura în care nu depășește suma indicată în certificat, este transferată victimei în temeiul obligației de despăgubire, după caz prin intermediul statului emitent. Autoritatea de executare informează autoritatea emitentă în cazul în care bunul este transferat direct victimei. Orice bunuri rămase se înstrăinează în conformitate cu alineatul (7).

(5)   În cazul în care în statul emitent sunt în desfășurare proceduri de restituire sau de despăgubire a victimei, autoritatea emitentă informează autoritatea de executare în consecință. Statul de executare se abține de la înstrăinarea bunurilor confiscate până în momentul în care informațiile privind hotărârea de restituire a bunurilor sau de despăgubire a victimei au fost comunicate autorității de executare, chiar și în cazurile în care ordinul de confiscare a fost deja executat.

(6)   Fără a aduce atingere alineatelor (1)-(5), alte bunuri decât sumele de bani obținute în urma executării ordinului de confiscare se înstrăinează în conformitate cu următoarele dispoziții:

| (a) | bunurile pot fi vândute și, în acest caz, de produsul vânzării se dispune în conformitate cu alineatul (7); |
| --- | --- |

(a)

bunurile pot fi vândute și, în acest caz, de produsul vânzării se dispune în conformitate cu alineatul (7);

| (b) | bunurile pot fi transferate statului emitent cu condiția ca, în cazul în care ordinul de confiscare are ca obiect o sumă de bani, autoritatea emitentă și-a exprimat acordul pentru transferul bunurilor către statul emitent; |
| --- | --- |

(b)

bunurile pot fi transferate statului emitent cu condiția ca, în cazul în care ordinul de confiscare are ca obiect o sumă de bani, autoritatea emitentă și-a exprimat acordul pentru transferul bunurilor către statul emitent;

| (c) | cu respectarea literei (d), dacă nu este posibil să se aplice litera (a) sau (b), bunurile se pot înstrăina în alt mod, în conformitate cu dreptul statului de executare; sau |
| --- | --- |

(c)

cu respectarea literei (d), dacă nu este posibil să se aplice litera (a) sau (b), bunurile se pot înstrăina în alt mod, în conformitate cu dreptul statului de executare; sau

| (d) | bunurile pot fi utilizate în interes public sau în scop social în statul de executare, în conformitate cu legislația sa, cu acordul statului emitent; |
| --- | --- |

(d)

bunurile pot fi utilizate în interes public sau în scop social în statul de executare, în conformitate cu legislația sa, cu acordul statului emitent;

(7)   Cu excepția cazului în care ordinul de confiscare este însoțit de o hotărâre de restituire a bunurilor în favoarea victimei sau de despăgubire a victimei în conformitate cu alineatele (1)-(5), ori în absența unui acord contrar între statele membre implicate, statul de executare dispune de banii obținuți ca urmare a executării unui ordin de confiscare după cum urmează:

| (a) | dacă suma obținută în urma executării ordinului de confiscare este mai mică sau egală cu 10 000 EUR, aceasta revine statului de executare; sau |
| --- | --- |

(a)

dacă suma obținută în urma executării ordinului de confiscare este mai mică sau egală cu 10 000 EUR, aceasta revine statului de executare; sau

| (b) | dacă suma obținută în urma executării ordinului de confiscare este mai mare de 10 000 EUR, statul de executare transferă 50 % din sumă statului emitent. |
| --- | --- |

(b)

dacă suma obținută în urma executării ordinului de confiscare este mai mare de 10 000 EUR, statul de executare transferă 50 % din sumă statului emitent.

Articolul 31

Costuri

(1)   Fiecare stat membru suportă propriile sale costuri rezultate din punerea în aplicare a prezentului regulament, fără a aduce atingere dispozițiilor referitoare la înstrăinarea bunurilor confiscate, prevăzute la articolul 28.

(2)   Autoritatea de executare poate transmite o propunere autorității emitente privind suportarea în comun a costurilor atunci când, fie înainte, fie după executarea unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare, se constată că executarea ordinului implică costuri ridicate sau excepționale.

Astfel de propuneri sunt însoțite de o defalcare detaliată a costurilor implicate realizată de către autoritatea de executare. Ca urmare a unei astfel de propuneri, autoritatea emitentă și autoritatea de executare se consultă reciproc. După caz, Eurojust poate facilita aceste consultări.

Consultările, sau cel puțin rezultatul acestora, se înregistrează prin orice mijloc care permite o înregistrare scrisă.

Articolul 32

Obligația de a informa persoanele afectate

(1)   Fără a aduce atingere articolului 11, după executarea unui ordin de indisponibilizare sau în urma hotărârii de a recunoaște și a executa un ordin de confiscare, autoritatea de executare informează, în măsura în care acest lucru este posibil, fără întârziere persoanele afectate cunoscute cu privire la această executare și hotărâre, în conformitate cu procedurile prevăzute de dreptul său intern.

(2)   Informațiile care trebuie furnizate în conformitate cu alineatul (1) menționează denumirea autorității și căile de atac disponibile în temeiul legislației statului de executare. Informațiile menționează de asemenea, cel puțin în mod succint, motivele care stau la baza ordinului.

(3)   Dacă este necesar, autoritatea de executare poate solicita autorității emitente asistență în îndeplinirea atribuțiilor menționate la alineatul (1).

Articolul 33

Căi de atac în statul de executare împotriva recunoașterii și executării unui ordin de indisponibilizare sau a unui ordin de confiscare

(1)   Persoanele afectate au dreptul la căi de atac efective în statul de executare împotriva hotărârii privind recunoașterea și executarea ordinelor de indisponibilizare în conformitate cu articolul 7 și a ordinelor de confiscare în conformitate cu articolul 18. Dreptul la o cale de atac se invocă în fața unei instanțe competente din statul de executare în conformitate cu legislația sa. În ceea ce privește ordinele de confiscare, invocarea unei căi de atac ar putea avea efect suspensiv în cazul în care legislația statului de executare prevede acest lucru.

(2)   Motivele de fond care au condus la emiterea ordinului de indisponibilizare sau a ordinului de confiscare nu pot fi contestate în fața unei instanțe a statului de executare.

(3)   Autoritatea competentă a statului emitent este informată cu privire la orice cale de atac invocată în conformitate cu alineatul (1).

(4)   Prezentul articol nu aduce atingere aplicării, în statul emitent, a unor garanții și căi de atac în conformitate cu articolul 8 din Directiva 2014/42/UE.

Articolul 34

Rambursare

(1)   Atunci când statul de executare este responsabil, în temeiul legislației sale, pentru prejudicii aduse unei persoane afectate ca urmare a executării unui ordin de indisponibilizare care i-a fost transmis în temeiul articolului 4 sau a unui ordin de confiscare care i-a fost transmis în temeiul articolului 14, statul emitent rambursează statului de executare orice despăgubiri plătite persoanei afectate. Cu toate acestea, dacă statul emitent poate demonstra statului de executare că prejudiciul sau oricare parte a acestuia s-a datorat exclusiv acțiunii statului de executare, statul emitent și statul de executare convin asupra sumei care urmează să fie rambursată.

(2)   Alineatul (1) nu aduce atingere legislației statelor membre privind cererile de despăgubire a prejudiciilor formulate de persoane fizice sau juridice.

CAPITOLUL V

DISPOZIȚII FINALE

Articolul 35

Statistici

(1)   Statele membre culeg periodic statistici cuprinzătoare din partea autorităților relevante. Statele membre conservă aceste statistici și le transmit anual Comisiei. Statisticile respective includ, în plus față de informațiile prevăzute la articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2014/42/UE, numărul ordinelor de indisponibilizare și al ordinelor de confiscare primite de un stat membru de la alte state membre care au fost recunoscute și executate și al celor cărora li s-a refuzat recunoașterea și executarea.

(2)   Statele membre trimit de asemenea anual Comisiei următoarele statistici, în cazul în care sunt disponibile la nivel central în statul membru vizat:

| (a) | numărul de cazuri în care o victimă a primit despăgubiri sau i s-au restituit bunurile ca urmare a executării unui ordin de confiscare în conformitate cu prezentul regulament; și |
| --- | --- |

(a)

numărul de cazuri în care o victimă a primit despăgubiri sau i s-au restituit bunurile ca urmare a executării unui ordin de confiscare în conformitate cu prezentul regulament; și

| (b) | durata medie necesară executării ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare în conformitate cu prezentul regulament. |
| --- | --- |

(b)

durata medie necesară executării ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare în conformitate cu prezentul regulament.

Articolul 36

Modificarea certificatului și a formularului

Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 37 cu privire la orice modificare a certificatelor prevăzute la anexele I și II. Respectivele modificări respectă prezentul regulament și nu aduc atingere acestuia.

Articolul 37

Exercitarea delegării

(1)   Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute la prezentul articol.

(2)   Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 36 se conferă Comisiei pe o perioadă nedeterminată de la 19 decembrie 2020.

(3)   Delegarea de competențe menționată la articolul 36 poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării de competențe specificate în respectiva decizie. Decizia produce efecte din ziua care urmează datei publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.

(4)   Înainte de adoptarea unui act delegat, Comisia consultă experții desemnați de fiecare stat membru în conformitate cu principiile prevăzute în Acordul interinstituțional din 13 aprilie 2016 privind o mai bună legiferare.

(5)   De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.

(6)   Un act delegat adoptat în temeiul articolului 36 intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul n au formulat obiecțiuni în termen de două luni de la notificarea actului respectiv către Parlamentul European și Consiliu, sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. Respectivul termen se prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.

Articolul 38

Raportarea și reexaminare

Până la 20 decembrie 2025 și, ulterior, la fiecare cinci ani, Comisia transmite Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Economic și Social European un raport privind aplicarea prezentului regulament, inclusiv privind:

| (a) | posibilitatea statelor membre de a formula și a retrage declarații în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) și cu articolul 14 alineatul (2); |
| --- | --- |

(a)

posibilitatea statelor membre de a formula și a retrage declarații în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) și cu articolul 14 alineatul (2);

| (b) | interacțiunea dintre respectarea drepturilor fundamentale și recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare; |
| --- | --- |

(b)

interacțiunea dintre respectarea drepturilor fundamentale și recunoașterea reciprocă a ordinelor de indisponibilizare și a ordinelor de confiscare;

| (c) | aplicarea articolelor 28, 29 și 30 în raport cu gestionarea și înstrăinarea bunurilor indisponibilizate și confiscate și cu restituirea bunurilor către victime și despăgubirea victimelor. |
| --- | --- |

(c)

aplicarea articolelor 28, 29 și 30 în raport cu gestionarea și înstrăinarea bunurilor indisponibilizate și confiscate și cu restituirea bunurilor către victime și despăgubirea victimelor.

Articolul 39

Înlocuirea

Prezentul regulament înlocuiește Decizia-cadru 2003/577/JAI în ceea ce privește indisponibilizarea bunurilor între statele membre pentru care prezentul regulament este obligatoriu, cu începere de la 19 decembrie 2020.

Prezentul regulament înlocuiește Decizia-cadru 2006/783/JAI între statele membre pentru care prezentul regulament este obligatoriu, cu începere de la 19 decembrie 2020.

Pentru statele membre pentru care prezentul regulament este obligatoriu, trimiterile la Decizia-cadru 2003/577/JAI referitoare la indisponibilizarea bunurilor și trimiterile la Decizia-cadru 2006/783/JAI se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament.

Articolul 40

Dispoziții tranzitorii

(1)   Prezentul regulament se aplică certificatelor de indisponibilizare și certificatelor de confiscare transmise începând cu 19 decembrie 2020.

(2)   Până la executarea finală a ordinului de indisponibilizare sau a ordinului de confiscare, certificatele de indisponibilizare și certificatele de confiscare transmise înainte de 19 decembrie 2020 continuă să fie reglementate, între statele membre pentru care prezentul regulament este obligatoriu, de Deciziile-cadru 2003/577/JAI și 2006/783/JAI.

Articolul 41

Intrarea în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

Se aplică de la 19 decembrie 2020.

Cu toate acestea, articolul 24 se aplică de la 18 decembrie 2018.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în statele membre în conformitate cu tratatele.

Adoptat la Strasbourg, 14 noiembrie 2018.

Pentru Parlamentul European

Președintele

A. TAJANI

Pentru Consiliu

Președintele

K. EDTSTADLER

---

(1)  Poziția Parlamentului European din 4 octombrie 2018 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 6 noiembrie 2018.

1

(2)  
  JO C 115, 4.5.2010, p. 1.

2

(3)  Decizia-cadru 2003/577/JAI a Consiliului din 22 iulie 2003 privind executarea în Uniunea Europeană a ordinelor de înghețare a bunurilor sau a probelor (JO L 196, 2.8.2003, p. 45).

3

(4)  Decizia-cadru 2006/783/JAI a Consiliului din 6 octombrie 2006 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce pentru hotărârile de confiscare (JO L 328, 24.11.2006, p. 59).

4

(5)  Directiva 2014/42/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană (JO L 127, 29.4.2014, p. 39).

5

(6)  Directiva 2010/64/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind dreptul la interpretare și traducere în cadrul procedurilor penale (JO L 280, 26.10.2010, p. 1).

6

(7)  Directiva 2012/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale (JO L 142, 1.6.2012, p. 1).

7

(8)  Directiva 2013/48/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2013 privind dreptul de a avea acces la un avocat în cadrul procedurilor penale și al procedurilor privind mandatul european de arestare, precum și dreptul ca o persoană terță să fie informată în urma privării de libertate și dreptul de a comunica cu persoane terțe și cu autorități consulare în timpul privării de libertate (JO L 294, 6.11.2013, p. 1).

8

(9)  Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale (JO L 65, 11.3.2016, p. 1).

9

(10)  Directiva (UE) 2016/800 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2016 privind garanțiile procedurale pentru copiii care sunt persoane suspectate sau acuzate în cadrul procedurilor penale (JO L 132, 21.5.2016, p. 1).

10

(11)  Directiva (UE) 2016/1919 a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2016 privind asistența juridică gratuită pentru persoanele suspectate și persoanele acuzate în cadrul procedurilor penale și pentru persoanele căutate în cadrul procedurilor privind mandatul european de arestare (JO L 297, 4.11.2016, p. 1).

11

(12)  Decizia 2008/976/JAI a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind Rețeaua Judiciară Europeană (JO L 348, 24.12.2008, p. 130).

12

(13)  Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1182/71 al Consiliului din 3 iunie 1971 privind stabilirea regulilor care se aplică termenelor, datelor și expirării termenelor (JO L 124, 8.6.1971, p. 1).

13

(14)  
  JO L 123, 12.5.2016, p. 1.

14

(15)  Directiva 2014/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind ordinul european de anchetă în materie penală (JO L 130, 1.5.2014, p. 1).

15

(16)  Decizia 2007/845/JAI a Consiliului din 6 decembrie 2007 privind cooperarea dintre oficiile de recuperare a creanțelor din statele membre în domeniul urmăririi și identificării produselor provenite din săvârșirea de infracțiuni sau a altor bunuri având legătură cu infracțiunile (JO L 332, 18.12.2007, p. 103).

16

(17)  Directiva (UE) 2017/1371 a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2017 privind combaterea fraudelor îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii prin mijloace de drept penal (JO L 198, 28.7.2017, p. 29).

17

(18)  Directiva 2014/60/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind restituirea obiectelor culturale care au părăsit ilegal teritoriul unui stat membru și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1024/2012 (JO L 159, 28.5.2014, p. 1).

18

---

ANEXA I

CERTIFICAT DE INDISPONIBILIZARE

| SECȚIUNEA A:
  Statul emitent: ...
  Autoritatea emitentă: ...
  Autoritatea de validare (dacă este cazul): ...
  Statul de executare: ...
  Autoritatea de executare (dacă este cunoscută): ... |
| --- |

SECȚIUNEA A:

Statul emitent: ...

Autoritatea emitentă: ...

Autoritatea de validare (dacă este cazul): ...

Statul de executare: ...

Autoritatea de executare (dacă este cunoscută): ...

| SECȚIUNEA B: Urgența și/sau data solicitată pentru executare
  1.   Vă rugăm să indicați motivele speciale de urgență:






  ☐ | Existența unor motive legitime pentru a considera că bunul în cauză va fi înlăturat sau distrus în mod iminent, și anume:
  ...
  ... |
| --- | --- |

SECȚIUNEA B: Urgența și/sau data solicitată pentru executare

1.   Vă rugăm să indicați motivele speciale de urgență:

☐

Existența unor motive legitime pentru a considera că bunul în cauză va fi înlăturat sau distrus în mod iminent, și anume:

...

...

| ☐ | Nevoi de investigare sau procedurale din statul emitent, și anume:
  ...
  ... |
| --- | --- |

☐

Nevoi de investigare sau procedurale din statul emitent, și anume:

...

...

2.   Data de executare:

| ☐ | Se solicită o anumită dată, și anume: ... |
| --- | --- |

☐

Se solicită o anumită dată, și anume: ...

| ☐ | Este necesară coordonarea între statele membre implicate |
| --- | --- |

☐

Este necesară coordonarea între statele membre implicate

Motivele acestei cereri:

...

...

| SECȚIUNEA C: Persoana (persoanele) afectată (afectate)
  Identitatea persoanei (persoanelor) împotriva căreia (cărora) a fost emis ordinul de indisponibilizare sau a persoanei (persoanelor) care dețin(e) proprietatea asupra bunului care face obiectul ordinului de indisponibilizare(în cazul în care sunt afectate mai multe persoane, vă rugăm să furnizați informații pentru fiecare persoană în parte):
  1.   Date de identificare
  (i)   în cazul persoanei (persoanelor) fizice
  Numele: ...
  Prenumele: ...
  Alt(e) nume relevant(e), dacă este cazul: ...
  Pseudonimul, dacă este cazul: ...
  Sexul: ...
  Cetățenia: ...
  Codul numeric personal sau numărul de asigurare socială, dacă este disponibil: ...
  Tipul și numărul documentului (documentelor) de identitate (carte de identitate sau pașaport), dacă sunt disponibile:
  ...
  Data nașterii: ...
  Locul nașterii: ...
  Domiciliul și/sau adresa cunoscută (în cazul în care nu se cunoaște adresa, ultima adresă cunoscută):
  ...
  Limba (limbile) pe care persoana afectată o (le) înțelege: ...
  Vă rugăm să descrieți statutul pe care persoana afectată îl are în cadrul procedurii:






  ☐ | persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de indisponibilizare |
| --- | --- |

SECȚIUNEA C: Persoana (persoanele) afectată (afectate)

Identitatea persoanei (persoanelor) împotriva căreia (cărora) a fost emis ordinul de indisponibilizare sau a persoanei (persoanelor) care dețin(e) proprietatea asupra bunului care face obiectul ordinului de indisponibilizare(în cazul în care sunt afectate mai multe persoane, vă rugăm să furnizați informații pentru fiecare persoană în parte):

1.   Date de identificare

(i)   în cazul persoanei (persoanelor) fizice

Numele: ...

Prenumele: ...

Alt(e) nume relevant(e), dacă este cazul: ...

Pseudonimul, dacă este cazul: ...

Sexul: ...

Cetățenia: ...

Codul numeric personal sau numărul de asigurare socială, dacă este disponibil: ...

Tipul și numărul documentului (documentelor) de identitate (carte de identitate sau pașaport), dacă sunt disponibile:

...

Data nașterii: ...

Locul nașterii: ...

Domiciliul și/sau adresa cunoscută (în cazul în care nu se cunoaște adresa, ultima adresă cunoscută):

...

Limba (limbile) pe care persoana afectată o (le) înțelege: ...

Vă rugăm să descrieți statutul pe care persoana afectată îl are în cadrul procedurii:

☐

persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de indisponibilizare

| ☐ | persoana care deține proprietatea asupra bunurilor care fac obiectul ordinului de indisponibilizare |
| --- | --- |

☐

persoana care deține proprietatea asupra bunurilor care fac obiectul ordinului de indisponibilizare

(ii)   În cazul persoanei (persoanelor) juridice

Denumirea: ...

Forma juridică: ...

Denumirea prescurtată, denumirea utilizată frecvent sau denumirea comercială, după caz: ...

Sediul social: ...

Numărul de înregistrare: ...

Adresa: ...

Numele reprezentantului: ...

Vă rugăm să descrieți statutul pe care persoana afectată îl are în cadrul procedurii:

| ☐ | persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de indisponibilizare |
| --- | --- |

☐

persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de indisponibilizare

| ☐ | persoana care deține proprietatea asupra bunurilor care fac obiectul ordinului de indisponibilizare |
| --- | --- |

☐

persoana care deține proprietatea asupra bunurilor care fac obiectul ordinului de indisponibilizare

2.   În cazul unei/unor adrese diferite de cea menționată mai sus, precizați locul în care urmează să se execute ordinul de indisponibilizare:

...

3.   Terți ale căror drepturi în legătură cu bunurile care fac obiectul ordinului de indisponibilizare sunt direct prejudiciate de ordinul respectiv (identitate și motive)

...

...

4.   Furnizați orice alte informații care vor facilita executarea ordinului de indisponibilizare:

...

| SECȚIUNEA D: Informații privind bunurile care fac obiectul ordinului
  1.   Vă rugăm să indicați dacă ordinul vizează:






  ☐ | o sumă de bani |
| --- | --- |

SECȚIUNEA D: Informații privind bunurile care fac obiectul ordinului

1.   Vă rugăm să indicați dacă ordinul vizează:

☐

o sumă de bani

| ☐ | un bun (bunuri) specific(e) [corporal(e) sau necorporal(e), mobil(e) sau imobil(e)] |
| --- | --- |

☐

un bun (bunuri) specific(e) [corporal(e) sau necorporal(e), mobil(e) sau imobil(e)]

| ☐ | bunuri de valoare echivalentă (în contextul confiscării pe baza valorii) |
| --- | --- |

☐

bunuri de valoare echivalentă (în contextul confiscării pe baza valorii)

2.   În cazul în care ordinul are ca obiect o sumă de bani sau un bunuri de o valoare echivalentă sumei de bani:

| — | Suma care urmează să fie executată în statul de executare, în cifre și litere (indicați moneda)
  ... |
| --- | --- |

—

Suma care urmează să fie executată în statul de executare, în cifre și litere (indicați moneda)

...

| — | Suma totală vizată de ordin, în cifre și litere (indicați moneda):
  ... |
| --- | --- |

—

Suma totală vizată de ordin, în cifre și litere (indicați moneda):

...

Informații suplimentare:

| — | Motivele pe care vă bazați ipoteza că persoana afectată are bunuri/venituri în statul de executare:
  ... |
| --- | --- |

—

Motivele pe care vă bazați ipoteza că persoana afectată are bunuri/venituri în statul de executare:

...

| — | Descrierea bunurilor/sursei de venit a persoanei afectate (dacă este posibil):
  ... |
| --- | --- |

—

Descrierea bunurilor/sursei de venit a persoanei afectate (dacă este posibil):

...

| — | Locul exact al bunurilor/sursei de venit a persoanei afectate (dacă acesta nu este cunoscut, precizați ultimul loc despre care aveți informații):
  ... |
| --- | --- |

—

Locul exact al bunurilor/sursei de venit a persoanei afectate (dacă acesta nu este cunoscut, precizați ultimul loc despre care aveți informații):

...

| — | Informații privind contul bancar al persoanei afectate (dacă se cunosc):
  ... |
| --- | --- |

—

Informații privind contul bancar al persoanei afectate (dacă se cunosc):

...

3.   În cazul în care ordinul are ca obiect unul sau mai multe bunuri specifice sau un bun de o valoare echivalentă cu cea a acestuia (acestora):

Motive pentru transmiterea ordinului către statul de executare:

| ☐ | bunul (bunurile) se găsește (găsesc) în statul de executare |
| --- | --- |

☐

bunul (bunurile) se găsește (găsesc) în statul de executare

| ☐ | bunul (bunurile) respectiv(e) este înregistrat (sunt înregistrate) în statul de executare |
| --- | --- |

☐

bunul (bunurile) respectiv(e) este înregistrat (sunt înregistrate) în statul de executare

| ☐ | autoritatea emitentă are motive rezonabile să creadă că toate bunurile specifice sau o parte a acestora, vizate de ordinul de confiscare se găsesc în statul de executare. |
| --- | --- |

☐

autoritatea emitentă are motive rezonabile să creadă că toate bunurile specifice sau o parte a acestora, vizate de ordinul de confiscare se găsesc în statul de executare.

Informații suplimentare:

| — | Motivele pe care vă bazați ipoteza că bunul (bunurile) specific(e) se găsește (găsesc) în statul de executare:
  ... |
| --- | --- |

—

Motivele pe care vă bazați ipoteza că bunul (bunurile) specific(e) se găsește (găsesc) în statul de executare:

...

| — | Descrierea bunului:
  ... |
| --- | --- |

—

Descrierea bunului:

...

| — | Locul în care se găsește bunul (dacă acesta nu este cunoscut, precizați ultimul loc despre care aveți informații): ...
  ... |
| --- | --- |

—

Locul în care se găsește bunul (dacă acesta nu este cunoscut, precizați ultimul loc despre care aveți informații): ...

...

| — | Alte informații relevante (ex. numirea unui administrator judiciar):
  ... |
| --- | --- |

—

Alte informații relevante (ex. numirea unui administrator judiciar):

...

| SECȚIUNEA E: Motivele emiterii ordinului de indisponibilizare
  1.   Rezumatul situației de fapt
  Precizați motivele emiterii ordinului de indisponibilizare, inclusiv:






  — | un rezumat al situației de fapt și o descriere a infracțiunii (infracțiunilor):
  ...
  ... |
| --- | --- |

SECȚIUNEA E: Motivele emiterii ordinului de indisponibilizare

1.   Rezumatul situației de fapt

Precizați motivele emiterii ordinului de indisponibilizare, inclusiv:

—

un rezumat al situației de fapt și o descriere a infracțiunii (infracțiunilor):

...

...

| — | stadiul investigării:
  ...
  ... |
| --- | --- |

—

stadiul investigării:

...

...

| — | motivele indisponibilizării:
  ...
  ... |
| --- | --- |

—

motivele indisponibilizării:

...

...

| — | alte informații relevante:
  ...
  ... |
| --- | --- |

—

alte informații relevante:

...

...

2.   Natura și încadrarea juridică a infracțiunii (infracțiunilor) în legătură cu care a fost emis ordinul de indisponibilizare și dispoziția (dispozițiile) legală (legale) aplicabilă (aplicabile):

...

...

3.   Infracțiunea în legătură cu care a fost emis ordinul de indisponibilizare în statul emitent se pedepsește cu o pedeapsă privativă de libertate pe o perioadă maximă de cel puțin trei ani și este inclusă în lista infracțiunilor care figurează mai jos? (vă rugăm să bifați căsuța corespunzătoare) Dacă ordinul de indisponibilizare se referă la mai multe infracțiuni, vă rugăm să indicați numerele în lista infracțiunilor de mai jos (care corespund infracțiunilor descrise la punctele 1 și 2 de mai sus).

| ☐ | participarea la un grup infracțional organizat |
| --- | --- |

☐

participarea la un grup infracțional organizat

| ☐ | terorismul |
| --- | --- |

☐

terorismul

| ☐ | traficul de persoane |
| --- | --- |

☐

traficul de persoane

| ☐ | exploatarea sexuală a copiilor și pornografia infantilă |
| --- | --- |

☐

exploatarea sexuală a copiilor și pornografia infantilă

| ☐ | traficul ilicit de stupefiante și de substanțe psihotrope |
| --- | --- |

☐

traficul ilicit de stupefiante și de substanțe psihotrope

| ☐ | traficul ilicit de arme, muniții și substanțe explozive |
| --- | --- |

☐

traficul ilicit de arme, muniții și substanțe explozive

| ☐ | corupția |
| --- | --- |

☐

corupția

| ☐ | frauda, inclusiv frauda și alte infracțiuni îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii, astfel cum sunt definite în Directiva (UE) 2017/1371 |
| --- | --- |

☐

frauda, inclusiv frauda și alte infracțiuni îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii, astfel cum sunt definite în Directiva (UE) 2017/1371

| ☐ | spălarea produselor infracțiunii |
| --- | --- |

☐

spălarea produselor infracțiunii

| ☐ | falsificarea de monedă, inclusiv falsificarea monedei euro |
| --- | --- |

☐

falsificarea de monedă, inclusiv falsificarea monedei euro

| ☐ | criminalitatea informatică |
| --- | --- |

☐

criminalitatea informatică

| ☐ | infracțiunile împotriva mediului, inclusiv traficul ilicit de specii de animale pe cale de dispariție și traficul ilicit de specii și soiuri de plante pe cale de dispariție |
| --- | --- |

☐

infracțiunile împotriva mediului, inclusiv traficul ilicit de specii de animale pe cale de dispariție și traficul ilicit de specii și soiuri de plante pe cale de dispariție

| ☐ | facilitarea intrării și șederii neautorizate |
| --- | --- |

☐

facilitarea intrării și șederii neautorizate

| ☐ | omucidere sau vătămare corporală gravă |
| --- | --- |

☐

omucidere sau vătămare corporală gravă

| ☐ | traficul ilicit de organe și țesuturi umane |
| --- | --- |

☐

traficul ilicit de organe și țesuturi umane

| ☐ | răpirea, lipsirea de libertate în mod ilegal sau luarea de ostatici |
| --- | --- |

☐

răpirea, lipsirea de libertate în mod ilegal sau luarea de ostatici

| ☐ | rasismul și xenofobia |
| --- | --- |

☐

rasismul și xenofobia

| ☐ | jaful organizat sau armat |
| --- | --- |

☐

jaful organizat sau armat

| ☐ | traficul ilicit de bunuri culturale, inclusiv antichități și opere de artă |
| --- | --- |

☐

traficul ilicit de bunuri culturale, inclusiv antichități și opere de artă

| ☐ | înșelăciunea |
| --- | --- |

☐

înșelăciunea

| ☐ | racketul și extorcarea de fonduri |
| --- | --- |

☐

racketul și extorcarea de fonduri

| ☐ | contrafacerea și pirateria produselor |
| --- | --- |

☐

contrafacerea și pirateria produselor

| ☐ | falsul și uzul de fals în înscrisuri oficiale |
| --- | --- |

☐

falsul și uzul de fals în înscrisuri oficiale

| ☐ | falsificarea de mijloace de plată |
| --- | --- |

☐

falsificarea de mijloace de plată

| ☐ | traficul ilicit cu substanțe hormonale și alți factori de creștere |
| --- | --- |

☐

traficul ilicit cu substanțe hormonale și alți factori de creștere

| ☐ | traficul ilicit de materiale nucleare sau radioactive |
| --- | --- |

☐

traficul ilicit de materiale nucleare sau radioactive

| ☐ | traficul de autovehicule furate |
| --- | --- |

☐

traficul de autovehicule furate

| ☐ | violul |
| --- | --- |

☐

violul

| ☐ | incendierea cu intenție |
| --- | --- |

☐

incendierea cu intenție

| ☐ | infracțiunile de competența Curții Penale Internaționale |
| --- | --- |

☐

infracțiunile de competența Curții Penale Internaționale

| ☐ | capturarea ilicită a aeronavelor sau a navelor |
| --- | --- |

☐

capturarea ilicită a aeronavelor sau a navelor

| ☐ | sabotajul |
| --- | --- |

☐

sabotajul

4.   Orice alte informații relevante (de exemplu, relația dintre bun și infracțiune)

...

| SECȚIUNEA F: Confidențialitatea ordinului și/sau solicitarea unor formalități specifice






  ☐ | Necesitatea de a menține confidențialitatea informațiilor din cuprinsul ordinului după executare:
  ... |
| --- | --- |

SECȚIUNEA F: Confidențialitatea ordinului și/sau solicitarea unor formalități specifice

☐

Necesitatea de a menține confidențialitatea informațiilor din cuprinsul ordinului după executare:

...

| ☐ | Necesitatea unor formalități specifice în momentul executării:
  ... |
| --- | --- |

☐

Necesitatea unor formalități specifice în momentul executării:

...

| SECȚIUNEA G: În cazul în care un certificat de indisponibilizare a fost transmis mai multor state de executare, indicați următoarele informații:
  1.   Un certificat de indisponibilizare a fost transmis următorului (următoarelor) alt(e) stat(e) de executare (statul și autoritate):
  ...
  ...
  2.   Un certificat de indisponibilizare a fost transmis mai multor state de executare, din următoarele motive:
  În cazul în care ordinul de indisponibilizare privește bunuri specifice:






  ☐ | există motive pentru a considera că diferitele bunuri care fac obiectul ordinului se găsesc în state de executare diferite |
| --- | --- |

SECȚIUNEA G: În cazul în care un certificat de indisponibilizare a fost transmis mai multor state de executare, indicați următoarele informații:

1.   Un certificat de indisponibilizare a fost transmis următorului (următoarelor) alt(e) stat(e) de executare (statul și autoritate):

...

...

2.   Un certificat de indisponibilizare a fost transmis mai multor state de executare, din următoarele motive:

În cazul în care ordinul de indisponibilizare privește bunuri specifice:

☐

există motive pentru a considera că diferitele bunuri care fac obiectul ordinului se găsesc în state de executare diferite

| ☐ | indisponibilizarea unui bun specific necesită acțiuni întreprinse în mai multe state de executare |
| --- | --- |

☐

indisponibilizarea unui bun specific necesită acțiuni întreprinse în mai multe state de executare

În cazul în care ordinul de indisponibilizare privește o sumă de bani:

| ☐ | este probabil ca valoarea estimată a bunului care poate fi indisponibilizat în statul emitent și în oricare stat de executare să nu fie suficientă pentru a indisponibiliza suma totală prevăzută în ordin |
| --- | --- |

☐

este probabil ca valoarea estimată a bunului care poate fi indisponibilizat în statul emitent și în oricare stat de executare să nu fie suficientă pentru a indisponibiliza suma totală prevăzută în ordin

| ☐ | alte necesități specifice:
  ... |
| --- | --- |

☐

alte necesități specifice:

...

3.   Valoarea activelor, dacă este cunoscută, în fiecare stat de executare:

...

...

4.   În cazul în care indisponibilizarea bunului (bunurilor) specific(e) necesită acțiuni întreprinse în mai multe state de executare, descrieți acțiunile care urmează să fie întreprinse în statul de executare:

...

...

| SECȚIUNEA H: Relația cu un ordin de indisponibilizare și/sau alt (alte) ordin(e) sau cerere (cereri) anterioare
  Vă rugăm să indicați dacă prezentul ordin de indisponibilizare se referă la un ordin anterior sau la o cerere anterioară (de exemplu, un ordin de indisponibilizare, un ordin european de anchetă, un mandat european de arestare și asistență judiciară reciprocă). După caz, furnizați următoarele informații relevante pentru identificarea ordinului anterior sau a cererii anterioare:






  — | Tipul de ordin/cerere:
  ... |
| --- | --- |

SECȚIUNEA H: Relația cu un ordin de indisponibilizare și/sau alt (alte) ordin(e) sau cerere (cereri) anterioare

Vă rugăm să indicați dacă prezentul ordin de indisponibilizare se referă la un ordin anterior sau la o cerere anterioară (de exemplu, un ordin de indisponibilizare, un ordin european de anchetă, un mandat european de arestare și asistență judiciară reciprocă). După caz, furnizați următoarele informații relevante pentru identificarea ordinului anterior sau a cererii anterioare:

—

Tipul de ordin/cerere:

...

| — | Data emiterii:
  ... |
| --- | --- |

—

Data emiterii:

...

| — | Autoritatea căreia i-a fost transmis ordinul/cererea:
  ... |
| --- | --- |

—

Autoritatea căreia i-a fost transmis ordinul/cererea:

...

| — | Numărul de referință atribuit de autoritatea emitentă:
  ... |
| --- | --- |

—

Numărul de referință atribuit de autoritatea emitentă:

...

| — | Numărul (numerele) de referință atribuit (atribuite) de autoritatea (autoritățile) de executare:
  ... |
| --- | --- |

—

Numărul (numerele) de referință atribuit (atribuite) de autoritatea (autoritățile) de executare:

...

| SECȚIUNEA I: Confiscare
  Vă rugăm să indicați dacă:






  ☐ | prezentul certificat de indisponibilizare este însoțit de un certificat de confiscare emis în statul emitent (numărul de referință al certificatului de confiscare):
  ... |
| --- | --- |

SECȚIUNEA I: Confiscare

Vă rugăm să indicați dacă:

☐

prezentul certificat de indisponibilizare este însoțit de un certificat de confiscare emis în statul emitent (numărul de referință al certificatului de confiscare):

...

| ☐ | bunul rămâne indisponibilizat în statul de executare până la transmiterea și executarea ordinului de confiscare (data estimată pentru transmiterea certificatului de confiscare, dacă este posibil):
  ... |
| --- | --- |

☐

bunul rămâne indisponibilizat în statul de executare până la transmiterea și executarea ordinului de confiscare (data estimată pentru transmiterea certificatului de confiscare, dacă este posibil):

...

| SECȚIUNEA J: Măsuri alternative
  1.   Vă rugăm să indicați dacă statul emitent permite aplicarea unor măsuri alternative de către statul de executare în cazul în care executarea ordinului de indisponibilizare este, parțial sau total, imposibilă:






  ☐ | Da |
| --- | --- |

SECȚIUNEA J: Măsuri alternative

1.   Vă rugăm să indicați dacă statul emitent permite aplicarea unor măsuri alternative de către statul de executare în cazul în care executarea ordinului de indisponibilizare este, parțial sau total, imposibilă:

☐

Da

| ☐ | Nu |
| --- | --- |

☐

Nu

2.   În cazul în care răspunsul este afirmativ, indicați măsurile care se pot aplica:

...

| SECȚIUNEA K: RESTITUIREA BUNURILOR INDISPONIBILIZATE
  1.   Vă rugăm să precizați dacă a fost pronunțată o hotărâre de restituire a bunurilor indisponibilizate în favoarea victimei:






  ☐ | Da |
| --- | --- |

SECȚIUNEA K: RESTITUIREA BUNURILOR INDISPONIBILIZATE

1.   Vă rugăm să precizați dacă a fost pronunțată o hotărâre de restituire a bunurilor indisponibilizate în favoarea victimei:

☐

Da

| ☐ | Nu |
| --- | --- |

☐

Nu

În cazul în care răspunsul este afirmativ, precizați următoarele în ceea ce privește hotărârea de restituire a bunurilor indisponibilizate în favoarea victimei:

Autoritatea care a emis hotărârea (denumirea oficială):

...

Data hotărârii: ...

Numărul de referință al hotărârii (dacă este disponibil): ...

Descrierea bunurilor de restituit: ...

Numele victimei: ...

Adresa victimei: ...

În cazul în care titlul victimei asupra bunului este contestat, vă rugăm să furnizați detalii (persoana care contestă titlul, motivele etc.):

...

...

În cazul în care drepturile persoanelor afectate ar putea fi prejudiciate ca urmare a restituirii, vă rugăm să furnizați detalii (persoanele afectate, drepturile care ar putea fi prejudiciate, motivele etc.):

...

...

2.   Există o cerere de restituire a bunurilor indisponibilizate în favoarea victimei în curs de soluționare în statul emitent?

| ☐ | Nu |
| --- | --- |

☐

Nu

| ☐ | Da, rezultatul va fi comunicat autorității de executare |
| --- | --- |

☐

Da, rezultatul va fi comunicat autorității de executare

Autoritatea emitentă trebuie să fie notificată în caz de transfer direct către victimă.

| SECȚIUNEA L: Căi de atac
  Autoritatea din statul emitent care poate furniza informații suplimentare cu privire la procedura de introducere a unei căi de atac în statul emitent și care poate preciza dacă sunt disponibile servicii de asistență juridică, de interpretare și de traducere:






  ☐ | Autoritatea emitentă (a se vedea secțiunea M) |
| --- | --- |

SECȚIUNEA L: Căi de atac

Autoritatea din statul emitent care poate furniza informații suplimentare cu privire la procedura de introducere a unei căi de atac în statul emitent și care poate preciza dacă sunt disponibile servicii de asistență juridică, de interpretare și de traducere:

☐

Autoritatea emitentă (a se vedea secțiunea M)

| ☐ | Autoritatea de validare (a se vedea secțiunea N) |
| --- | --- |

☐

Autoritatea de validare (a se vedea secțiunea N)

| ☐ | Altele:
  ... |
| --- | --- |

☐

Altele:

...

| SECȚIUNEA M: Detalii cu privire la autoritatea emitentă
  Bifați tipul autorității emitente:






  ☐ | judecător, instanță judecătorească, procuror |
| --- | --- |

SECȚIUNEA M: Detalii cu privire la autoritatea emitentă

Bifați tipul autorității emitente:

☐

judecător, instanță judecătorească, procuror

| ☐ | altă autoritate competentă desemnată de statul emitent |
| --- | --- |

☐

altă autoritate competentă desemnată de statul emitent

Denumirea autorității: ...

Numele persoanei de contact: ...

Funcția deținută (titlu/grad): ...

Nr. dosarului: ...

Adresă: ...

Nr. de telefon: (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității): ...

Nr. de fax: (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității): ...

E-mail: ...

Limbile în care se poate comunica cu autoritatea emitentă: ...

Dacă sunt diferite de cele de mai sus, detaliile de contact ale persoanei (persoanelor) care trebuie contactată (contactate) pentru obținerea de informații suplimentare sau pentru stabilirea modalităților practice de executare a ordinului:

Nume/Titlu/Organizație: ...

Adresă: ...

E-mail/Nr. de telefon: ...

Semnătura autorității emitente și/sau a reprezentatului acesteia certificând exactitatea și corectitudinea conținutului certificatului de indisponibilizare: ...

Numele: ...

Funcția deținută (titlu/grad): ...

Data: ...

Ștampila oficială (dacă există): ...

| SECȚIUNEA N Detalii cu privire la autoritatea care a validat ordinul de indisponibilizare
  Vă rugăm să indicați tipul autorității care a validat ordinul de indisponibilizare, dacă este cazul:






  ☐ | judecător sau instanță judecătorească |
| --- | --- |

SECȚIUNEA N Detalii cu privire la autoritatea care a validat ordinul de indisponibilizare

Vă rugăm să indicați tipul autorității care a validat ordinul de indisponibilizare, dacă este cazul:

☐

judecător sau instanță judecătorească

| ☐ | procuror |
| --- | --- |

☐

procuror

Denumirea autorității de validare: ...

Numele persoanei de contact: ...

Postul deținut (titlu/grad): ...

Nr. dosarului: ...

Adresa: ...

Nr. de telefon: (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității) ...

Nr. de fax: (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității) ...

E-mail: ...

Limbile în care se poate comunica cu autoritatea de validare: ...

Vă rugăm să precizați punctul de contact principal pentru autoritatea de executare:

| ☐ | autoritatea emitentă |
| --- | --- |

☐

autoritatea emitentă

| ☐ | autoritatea de validare |
| --- | --- |

☐

autoritatea de validare

Semnătura și detaliile cu privire la autoritatea de validare și/sau reprezentantul său:

...

Numele: ...

Postul deținut (titlu/grad): ...

Data: ...

Ștampila oficială (dacă există): ...

| SECȚIUNEA O: Autoritatea centrală.
  În cazul desemnării unei autorități centrale pentru transmiterea și primirea pe cale administrativă a certificatelor de indisponibilizare în statul emitent, vă rugăm să indicați:
  Denumirea autorității centrale: ...
  Numele persoanei de contact: ...
  Funcția deținută (titlu/grad): ...
  Numărul dosarului: ...
  Adresa: ...
  Nr. de telefon (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității): ...
  Nr. de fax (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității): ...
  E-mail: ... |
| --- |

SECȚIUNEA O: Autoritatea centrală.

În cazul desemnării unei autorități centrale pentru transmiterea și primirea pe cale administrativă a certificatelor de indisponibilizare în statul emitent, vă rugăm să indicați:

Denumirea autorității centrale: ...

Numele persoanei de contact: ...

Funcția deținută (titlu/grad): ...

Numărul dosarului: ...

Adresa: ...

Nr. de telefon (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității): ...

Nr. de fax (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității): ...

E-mail: ...

| SECȚIUNEA P: Anexe
  Vă rugăm să indicați orice anexe la certificat: ... |
| --- |

SECȚIUNEA P: Anexe

Vă rugăm să indicați orice anexe la certificat: ...

---

ANEXA II

CERTIFICATUL DE CONFISCARE

| SECȚIUNEA A:
  Statul emitent: ...
  Autoritatea emitentă: ...
  Statul de executare: ...
  Autoritatea de executare (dacă este cunoscută): ... |
| --- |

SECȚIUNEA A:

Statul emitent: ...

Autoritatea emitentă: ...

Statul de executare: ...

Autoritatea de executare (dacă este cunoscută): ...

| SECȚIUNEA B: Ordinul de confiscare
  1.   Instanța care a emis ordinul de confiscare (denumirea oficială):
  ...
  2.   Numărul de referință al ordinului de confiscare (dacă este disponibil):
  ...
  3.   Ordinul de confiscare a fost emis la (data):
  ...
  4.   Ordinul de confiscare a devenit definitiv la (data):
  ... |
| --- |

SECȚIUNEA B: Ordinul de confiscare

1.   Instanța care a emis ordinul de confiscare (denumirea oficială):

...

2.   Numărul de referință al ordinului de confiscare (dacă este disponibil):

...

3.   Ordinul de confiscare a fost emis la (data):

...

4.   Ordinul de confiscare a devenit definitiv la (data):

...

| SECȚIUNEA C: Persoana (persoanele) afectate
  Identitatea persoanei (persoanelor) împotriva căreia (cărora) a fost emis ordinul de confiscare sau a persoanei (persoanelor) care dețin(e) proprietatea asupra bunurilor care fac obiectul ordinului de confiscare(în cazul în care sunt afectate mai multe persoane, vă rugăm să furnizați informații pentru fiecare persoană în parte):
  1.   Date de identificare
  (i)   în cazul persoanei (persoanelor) fizice
  Numele: ...
  Prenumele: ...
  Alt(e) nume relevant(e), dacă este cazul: ...
  Pseudonimele, dacă este cazul: ...
  Sexul: ...
  Cetățenia: ...
  Codul numeric personal sau numărul de asigurare socială, dacă este disponibil: ...
  Tipul și numărul documentului (documentelor) de identitate (carte de identitate sau pașaport), dacă sunt disponibile: ...
  ...
  Data nașterii: ...
  Locul nașterii: ...
  Domiciliul și/sau adresa cunoscută; în cazul în care nu se cunoaște adresa, ultima adresă cunoscută:
  ...
  Limba (limbile) pe care persoana afectată o (le) înțelege: ...
  Vă rugăm să descrieți statutul pe care persoana afectată îl are în cadrul procedurii:






  ☐ | persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de confiscare |
| --- | --- |

SECȚIUNEA C: Persoana (persoanele) afectate

Identitatea persoanei (persoanelor) împotriva căreia (cărora) a fost emis ordinul de confiscare sau a persoanei (persoanelor) care dețin(e) proprietatea asupra bunurilor care fac obiectul ordinului de confiscare(în cazul în care sunt afectate mai multe persoane, vă rugăm să furnizați informații pentru fiecare persoană în parte):

1.   Date de identificare

(i)   în cazul persoanei (persoanelor) fizice

Numele: ...

Prenumele: ...

Alt(e) nume relevant(e), dacă este cazul: ...

Pseudonimele, dacă este cazul: ...

Sexul: ...

Cetățenia: ...

Codul numeric personal sau numărul de asigurare socială, dacă este disponibil: ...

Tipul și numărul documentului (documentelor) de identitate (carte de identitate sau pașaport), dacă sunt disponibile: ...

...

Data nașterii: ...

Locul nașterii: ...

Domiciliul și/sau adresa cunoscută; în cazul în care nu se cunoaște adresa, ultima adresă cunoscută:

...

Limba (limbile) pe care persoana afectată o (le) înțelege: ...

Vă rugăm să descrieți statutul pe care persoana afectată îl are în cadrul procedurii:

☐

persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de confiscare

| ☐ | persoana care deține proprietatea asupra bunurilor care fac obiectul ordinului de confiscare |
| --- | --- |

☐

persoana care deține proprietatea asupra bunurilor care fac obiectul ordinului de confiscare

(ii)   În cazul persoanei (persoanelor) juridice

Denumirea: ...

Forma juridică: ...

Denumirea prescurtată, denumirea utilizată frecvent sau denumirea comercială, după caz: ...

Sediul social: ...

Numărul de înregistrare: ...

Adresa: ...

Numele reprezentantului: ...

Vă rugăm să indicați statutul pe care persoana afectată îl are în cadrul procedurii:

| ☐ | persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de confiscare |
| --- | --- |

☐

persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de confiscare

| ☐ | persoana care deține în proprietate bunurile care fac obiectul ordinului de confiscare |
| --- | --- |

☐

persoana care deține în proprietate bunurile care fac obiectul ordinului de confiscare

2.   În cazul unei adrese diferite de cea menționată mai sus, precizați locul în care urmează să se execute ordinul de indisponibilizare:

...

3.   Terți ale căror drepturi în legătură cu bunurile care fac obiectul ordinului de indisponibilizare sunt direct prejudiciate de ordinul respectiv (identitate și motive)

...

...

4.   Furnizați orice alte informații care vor facilita executarea ordinului de confiscare:

...

| SECȚIUNEA D: Informații privind bunul care face obiectul ordinului
  1.   Instanța a decis că bunurile:






  ☐ | reprezintă produsul provenit dintr-o infracțiune ori echivalentul său, fie suma totală, fie doar o parte a valorii unui astfel de produs; |
| --- | --- |

SECȚIUNEA D: Informații privind bunul care face obiectul ordinului

1.   Instanța a decis că bunurile:

☐

reprezintă produsul provenit dintr-o infracțiune ori echivalentul său, fie suma totală, fie doar o parte a valorii unui astfel de produs;

| ☐ | constituie instrumentul unei infracțiuni sau valoarea respectivului instrument; |
| --- | --- |

☐

constituie instrumentul unei infracțiuni sau valoarea respectivului instrument;

| ☐ | fac obiectul confiscării prin aplicarea, în statul emitent, a oricăreia din competențele de confiscare prevăzute în Directiva 2014/42/UE (inclusiv confiscarea extinsă); |
| --- | --- |

☐

fac obiectul confiscării prin aplicarea, în statul emitent, a oricăreia din competențele de confiscare prevăzute în Directiva 2014/42/UE (inclusiv confiscarea extinsă);

| ☐ | fac obiectul confiscării în temeiul oricăror alte dispoziții privind competențele de confiscare, inclusiv confiscarea în absența unei condamnări definitive în temeiul legislației statului emitent, în cadrul unei proceduri inițiate ca urmare a săvârșirii unei infracțiuni. |
| --- | --- |

☐

fac obiectul confiscării în temeiul oricăror alte dispoziții privind competențele de confiscare, inclusiv confiscarea în absența unei condamnări definitive în temeiul legislației statului emitent, în cadrul unei proceduri inițiate ca urmare a săvârșirii unei infracțiuni.

2.   Vă rugăm să indicați dacă ordinul vizează:

| ☐ | o sumă de bani |
| --- | --- |

☐

o sumă de bani

| ☐ | un bun (bunuri) specific(e) [corporal(e) sau necorporal(e), mobil(e) sau imobil(e)] |
| --- | --- |

☐

un bun (bunuri) specific(e) [corporal(e) sau necorporal(e), mobil(e) sau imobil(e)]

| ☐ | bunuri de valoare echivalentă (în contextul confiscării pe baza valorii) |
| --- | --- |

☐

bunuri de valoare echivalentă (în contextul confiscării pe baza valorii)

3.   În cazul în care ordinul are ca obiect o sumă de bani sau un bun de o valoare echivalentă sumei de bani:

| — | Suma care urmează să fie executată în statul de executare, în cifre și litere (indicați moneda):
  ... |
| --- | --- |

—

Suma care urmează să fie executată în statul de executare, în cifre și litere (indicați moneda):

...

| — | Suma totală vizată de ordin, în cifre și litere (indicați moneda):
  ... |
| --- | --- |

—

Suma totală vizată de ordin, în cifre și litere (indicați moneda):

...

Informații suplimentare:

| — | Motivele pe care vă bazați ipoteza că persoana afectată are bunuri/venituri în statul de executare:
  ... |
| --- | --- |

—

Motivele pe care vă bazați ipoteza că persoana afectată are bunuri/venituri în statul de executare:

...

| — | Descrierea bunurilor/sursei de venit a persoanei afectate (dacă este posibil):
  ... |
| --- | --- |

—

Descrierea bunurilor/sursei de venit a persoanei afectate (dacă este posibil):

...

| — | Locul exact al bunurilor/sursei de venit a persoanei afectate (dacă acesta nu este cunoscut, precizați ultimul loc despre care aveți informații): ... |
| --- | --- |

—

Locul exact al bunurilor/sursei de venit a persoanei afectate (dacă acesta nu este cunoscut, precizați ultimul loc despre care aveți informații): ...

| — | Informații privind contul bancar al persoanei afectate (dacă se cunosc):
  ... |
| --- | --- |

—

Informații privind contul bancar al persoanei afectate (dacă se cunosc):

...

4.   În cazul în care ordinul are ca obiect unul sau mai multe bunuri specifice sau un bun de o valoare echivalentă cu cea a acestuia (acestora):

Motivele transmiterii ordinului către statul de executare:

| ☐ | bunul (bunurile) specific(e) se găsește (găsesc) în statul de executare |
| --- | --- |

☐

bunul (bunurile) specific(e) se găsește (găsesc) în statul de executare

| ☐ | bunul (bunurile) specific(e) este înregistrat (sunt înregistrate) în statul de executare |
| --- | --- |

☐

bunul (bunurile) specific(e) este înregistrat (sunt înregistrate) în statul de executare

| ☐ | autoritatea emitentă are motive rezonabile să creadă că toate bunurile specifice sau o parte a acestora vizate de ordinul de confiscare se găsesc în statul de executare. |
| --- | --- |

☐

autoritatea emitentă are motive rezonabile să creadă că toate bunurile specifice sau o parte a acestora vizate de ordinul de confiscare se găsesc în statul de executare.

Informații suplimentare:

| — | Motivele pe care vă bazați ipoteza că bunul (bunurile) specific(e) se găsește (găsesc) în statul de executare:
  ... |
| --- | --- |

—

Motivele pe care vă bazați ipoteza că bunul (bunurile) specific(e) se găsește (găsesc) în statul de executare:

...

| — | Descrierea bunului:
  ... |
| --- | --- |

—

Descrierea bunului:

...

| — | Locul în care se găsește bunul (dacă acesta nu este cunoscut, precizați ultimul loc despre care aveți informații): ...
  ... |
| --- | --- |

—

Locul în care se găsește bunul (dacă acesta nu este cunoscut, precizați ultimul loc despre care aveți informații): ...

...

| — | Alte informații relevante (de exemplu, numirea unui administrator judiciar):
  ... |
| --- | --- |

—

Alte informații relevante (de exemplu, numirea unui administrator judiciar):

...

5.   Informații privind conversia sau transferul de bunuri

Dacă ordinul are ca obiect un bun specific, indicați dacă în legislația statului emitent se prevede că statul de executare poate să procedeze la confiscare sub forma confiscării unei sume de bani corespunzătoare valorii bunurilor care urmează a fi confiscate:

| ☐ | Da |
| --- | --- |

☐

Da

| ☐ | Nu |
| --- | --- |

☐

Nu

| SECȚIUNEA E: Ordinul de indisponibilizare
  Vă rugăm să indicați dacă:






  ☐ | ordinul de confiscare este însoțit de un ordin de indisponibilizare emis în statul emitent (numărul de referință al certificatului de indisponibilizare):
  ... |
| --- | --- |

SECȚIUNEA E: Ordinul de indisponibilizare

Vă rugăm să indicați dacă:

☐

ordinul de confiscare este însoțit de un ordin de indisponibilizare emis în statul emitent (numărul de referință al certificatului de indisponibilizare):

...

| ☐ | bunul a fost indisponibilizat în conformitate cu un ordin de indisponibilizare anterior transmis statului de executare |
| --- | --- |

☐

bunul a fost indisponibilizat în conformitate cu un ordin de indisponibilizare anterior transmis statului de executare

| — | data emiterii ordinului de indisponibilizare: ... |
| --- | --- |

—

data emiterii ordinului de indisponibilizare: ...

| — | data transmiterii ordinului de indisponibilizare: ... |
| --- | --- |

—

data transmiterii ordinului de indisponibilizare: ...

| — | autoritatea căreia i-a fost transmis: ... |
| --- | --- |

—

autoritatea căreia i-a fost transmis: ...

| — | numărul de referință atribuit de autoritatea emitentă: ... |
| --- | --- |

—

numărul de referință atribuit de autoritatea emitentă: ...

| — | numărul de referință atribuit de autoritatea de executare: ... |
| --- | --- |

—

numărul de referință atribuit de autoritatea de executare: ...

| SECȚIUNEA F: Motivele emiterii ordinului de confiscare
  1.   Furnizați un rezumat al faptelor, precum și motivele pentru care este emis ordinul de confiscare, inclusiv o descriere a infracțiunii (infracțiunilor), precum și alte informații relevante:
  ...
  2.   Natura și încadrarea juridică a infracțiunii (infracțiunilor) în legătură cu care a fost emis ordinul de indisponibilizare și dispoziția (dispozițiile) legală (legale) aplicabilă (aplicabile):
  ...
  3.   Infracțiunea în legătură cu care a fost emis ordinul de confiscare în statul emitent se pedepsește cu o pedeapsă privativă de libertate pe o perioadă maximă de cel puțin trei ani și este inclusă în lista infracțiunilor care figurează mai jos? (vă rugăm să bifați căsuța corespunzătoare) Dacă ordinul de confiscare se referă la mai multe infracțiuni, vă rugăm să indicați numerele în lista infracțiunilor de mai jos (care corespund infracțiunilor descrise la punctele 1 și 2 de mai sus).






  ☐ | participarea la un grup infracțional organizat |
| --- | --- |

SECȚIUNEA F: Motivele emiterii ordinului de confiscare

1.   Furnizați un rezumat al faptelor, precum și motivele pentru care este emis ordinul de confiscare, inclusiv o descriere a infracțiunii (infracțiunilor), precum și alte informații relevante:

...

2.   Natura și încadrarea juridică a infracțiunii (infracțiunilor) în legătură cu care a fost emis ordinul de indisponibilizare și dispoziția (dispozițiile) legală (legale) aplicabilă (aplicabile):

...

3.   Infracțiunea în legătură cu care a fost emis ordinul de confiscare în statul emitent se pedepsește cu o pedeapsă privativă de libertate pe o perioadă maximă de cel puțin trei ani și este inclusă în lista infracțiunilor care figurează mai jos? (vă rugăm să bifați căsuța corespunzătoare) Dacă ordinul de confiscare se referă la mai multe infracțiuni, vă rugăm să indicați numerele în lista infracțiunilor de mai jos (care corespund infracțiunilor descrise la punctele 1 și 2 de mai sus).

☐

participarea la un grup infracțional organizat

| ☐ | terorismul |
| --- | --- |

☐

terorismul

| ☐ | traficul de persoane |
| --- | --- |

☐

traficul de persoane

| ☐ | exploatarea sexuală a copiilor și pornografia infantilă |
| --- | --- |

☐

exploatarea sexuală a copiilor și pornografia infantilă

| ☐ | traficul ilicit de stupefiante și de substanțe psihotrope |
| --- | --- |

☐

traficul ilicit de stupefiante și de substanțe psihotrope

| ☐ | traficul ilicit de arme, muniții și substanțe explozive |
| --- | --- |

☐

traficul ilicit de arme, muniții și substanțe explozive

| ☐ | corupția |
| --- | --- |

☐

corupția

| ☐ | frauda, inclusiv frauda și alte infracțiuni îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii, astfel cum sunt definite în Directiva (UE) 2017/1371 |
| --- | --- |

☐

frauda, inclusiv frauda și alte infracțiuni îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii, astfel cum sunt definite în Directiva (UE) 2017/1371

| ☐ | spălarea produselor infracțiunii |
| --- | --- |

☐

spălarea produselor infracțiunii

| ☐ | falsificarea de monedă, inclusiv falsificarea monedei euro |
| --- | --- |

☐

falsificarea de monedă, inclusiv falsificarea monedei euro

| ☐ | criminalitatea informatică |
| --- | --- |

☐

criminalitatea informatică

| ☐ | infracțiunile împotriva mediului, inclusiv traficul ilicit de specii de animale pe cale de dispariție și traficul ilicit de specii și soiuri de plante pe cale de dispariție |
| --- | --- |

☐

infracțiunile împotriva mediului, inclusiv traficul ilicit de specii de animale pe cale de dispariție și traficul ilicit de specii și soiuri de plante pe cale de dispariție

| ☐ | facilitarea intrării și șederii neautorizate |
| --- | --- |

☐

facilitarea intrării și șederii neautorizate

| ☐ | omorul sau vătămarea corporală gravă |
| --- | --- |

☐

omorul sau vătămarea corporală gravă

| ☐ | traficul ilicit de organe și țesuturi umane |
| --- | --- |

☐

traficul ilicit de organe și țesuturi umane

| ☐ | răpirea, lipsirea de libertate în mod ilegal sau luarea de ostatici |
| --- | --- |

☐

răpirea, lipsirea de libertate în mod ilegal sau luarea de ostatici

| ☐ | rasismul și xenofobia |
| --- | --- |

☐

rasismul și xenofobia

| ☐ | jaful organizat sau armat |
| --- | --- |

☐

jaful organizat sau armat

| ☐ | traficul ilicit de bunuri culturale, inclusiv antichități și opere de artă |
| --- | --- |

☐

traficul ilicit de bunuri culturale, inclusiv antichități și opere de artă

| ☐ | înșelăciunea |
| --- | --- |

☐

înșelăciunea

| ☐ | racketul și extorcarea de fonduri |
| --- | --- |

☐

racketul și extorcarea de fonduri

| ☐ | contrafacerea și pirateria produselor |
| --- | --- |

☐

contrafacerea și pirateria produselor

| ☐ | falsul și uzul de fals în înscrisuri oficiale |
| --- | --- |

☐

falsul și uzul de fals în înscrisuri oficiale

| ☐ | falsificarea de mijloace de plată |
| --- | --- |

☐

falsificarea de mijloace de plată

| ☐ | traficul ilicit cu substanțe hormonale și alți factori de creștere |
| --- | --- |

☐

traficul ilicit cu substanțe hormonale și alți factori de creștere

| ☐ | traficul ilicit de materiale nucleare sau radioactive |
| --- | --- |

☐

traficul ilicit de materiale nucleare sau radioactive

| ☐ | traficul de autovehicule furate |
| --- | --- |

☐

traficul de autovehicule furate

| ☐ | violul |
| --- | --- |

☐

violul

| ☐ | incendierea cu intenție |
| --- | --- |

☐

incendierea cu intenție

| ☐ | infracțiunile de competența Curții Penale Internaționale |
| --- | --- |

☐

infracțiunile de competența Curții Penale Internaționale

| ☐ | capturarea ilicită a aeronavelor sau a navelor |
| --- | --- |

☐

capturarea ilicită a aeronavelor sau a navelor

| ☐ | sabotajul |
| --- | --- |

☐

sabotajul

4.   Orice alte informații relevante (de exemplu, relația dintre bunuri și infracțiune)

...

| SECȚIUNEA G: În cazul în care un certificat de confiscare a fost transmis mai multor state de executare, indicați următoarele informații:
  1.   Un certificat de confiscare a fost transmis următorului (următoarelor) alt(e) stat(e) de executare (statul și autoritatea):
  ...
  ...
  2.   Un certificat de confiscare a fost transmis mai multor state de executare, din următoarele motive:
  În cazul în care ordinul de confiscare privește bunuri specifice:






  ☐ | există motive pentru a considera că diferitele bunuri care fac obiectul ordinului se găsesc în state de executare diferite |
| --- | --- |

SECȚIUNEA G: În cazul în care un certificat de confiscare a fost transmis mai multor state de executare, indicați următoarele informații:

1.   Un certificat de confiscare a fost transmis următorului (următoarelor) alt(e) stat(e) de executare (statul și autoritatea):

...

...

2.   Un certificat de confiscare a fost transmis mai multor state de executare, din următoarele motive:

În cazul în care ordinul de confiscare privește bunuri specifice:

☐

există motive pentru a considera că diferitele bunuri care fac obiectul ordinului se găsesc în state de executare diferite

| ☐ | confiscarea unui bun specific necesită acțiuni întreprinse în mai multe state de executare |
| --- | --- |

☐

confiscarea unui bun specific necesită acțiuni întreprinse în mai multe state de executare

În cazul în care ordinul de confiscare privește o sumă de bani:

| ☐ | bunurile în cauză nu au fost indisponibilizate în temeiul Regulamentului (UE) 2018/1805 |
| --- | --- |

☐

bunurile în cauză nu au fost indisponibilizate în temeiul Regulamentului (UE) 2018/1805

| ☐ | este probabil ca valoarea estimată a bunului care poate fi confiscat sau indisponibilizat în statul emitent și în orice stat de executare în parte să nu fie suficientă pentru a confisca suma totală prevăzută în ordin |
| --- | --- |

☐

este probabil ca valoarea estimată a bunului care poate fi confiscat sau indisponibilizat în statul emitent și în orice stat de executare în parte să nu fie suficientă pentru a confisca suma totală prevăzută în ordin

| ☐ | alte necesități specifice:
  ... |
| --- | --- |

☐

alte necesități specifice:

...

3.   Valoarea activelor, dacă este cunoscută, în fiecare stat de executare:

...

...

4.   În cazul în care confiscarea bunului (bunurilor) specific(e) necesită acțiuni întreprinse în mai multe state de executare, descrieți acțiunile care urmează să fie întreprinse în statul de executare:

...

| SECȚIUNEA H: Procedura care a condus la emiterea ordinului de confiscare
  Vă rugăm să indicați dacă persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de confiscare s-a prezentat la procesul în urma căruia a fost emis ordinul de confiscare aferent unei condamnări definitive:






  1. | ☐ | Da, persoana a compărut la proces. |
| --- | --- | --- |

SECȚIUNEA H: Procedura care a condus la emiterea ordinului de confiscare

Vă rugăm să indicați dacă persoana împotriva căreia a fost emis ordinul de confiscare s-a prezentat la procesul în urma căruia a fost emis ordinul de confiscare aferent unei condamnări definitive:

1.

☐

Da, persoana a compărut la proces.

| 2. | ☐ | Nu, persoana nu a compărut la proces |
| --- | --- | --- |

2.

☐

Nu, persoana nu a compărut la proces

| 3. | ☐ | Nu, în conformitate cu normele naționale de procedură nu au avut loc audieri. |
| --- | --- | --- |

3.

☐

Nu, în conformitate cu normele naționale de procedură nu au avut loc audieri.

| 4. | Dacă ați bifat căsuța de la punctul 2 de mai sus, vă rugăm să confirmați existența unuia dintre următoarele elemente:






  4.1a. ☐ | persoana a fost citată personal la (ziua/luna/anul) ... și, prin urmare, a fost informată cu privire la data și locul procesului în urma căruia a fost emis ordinul de confiscare și a fost informată că s-ar putea pronunța un ordin de confiscare în cazul în care nu se prezintă la proces |
| --- | --- | --- |

4.

Dacă ați bifat căsuța de la punctul 2 de mai sus, vă rugăm să confirmați existența unuia dintre următoarele elemente:

4.1a. ☐

persoana a fost citată personal la (ziua/luna/anul) ... și, prin urmare, a fost informată cu privire la data și locul procesului în urma căruia a fost emis ordinul de confiscare și a fost informată că s-ar putea pronunța un ordin de confiscare în cazul în care nu se prezintă la proces

SAU

| 4.1b. ☐ | persoana nu a fost citată personal, dar de fapt a primit informații oficiale cu privire la data stabilită și locul stabilit al procesului în urma căruia a fost emis ordinul de confiscare, astfel încât s-a constatat fără echivoc că era informată despre procesul stabilit și a fost informată că se poate pronunța un ordin de confiscare în cazul în care nu se prezintă la proces |
| --- | --- |

4.1b. ☐

persoana nu a fost citată personal, dar de fapt a primit informații oficiale cu privire la data stabilită și locul stabilit al procesului în urma căruia a fost emis ordinul de confiscare, astfel încât s-a constatat fără echivoc că era informată despre procesul stabilit și a fost informată că se poate pronunța un ordin de confiscare în cazul în care nu se prezintă la proces

SAU

| 4.2. ☐ | având cunoștință de procesul stabilit, persoana a mandatat un avocat care a fost numit fie de către persoana în cauză, fie de către stat pentru a o apăra la proces și a fost într-adevăr apărată de avocatul respectiv la proces; |
| --- | --- |

4.2. ☐

având cunoștință de procesul stabilit, persoana a mandatat un avocat care a fost numit fie de către persoana în cauză, fie de către stat pentru a o apăra la proces și a fost într-adevăr apărată de avocatul respectiv la proces;

SAU

| 4.3. | ☐ | persoanei i s-a notificat ordinul de confiscare la ... (ziua/luna/anul) ... și aceasta a fost informată în mod expres cu privire la dreptul la rejudecarea cauzei sau la o cale de atac, la care persoana a avut dreptul de a fi prezentă și care a permis reexaminarea fondului cauzei, inclusiv a dovezilor noi, și care ar putea conduce la revocarea ordinului inițial de confiscare și |
| --- | --- | --- |

4.3.

☐

persoanei i s-a notificat ordinul de confiscare la ... (ziua/luna/anul) ... și aceasta a fost informată în mod expres cu privire la dreptul la rejudecarea cauzei sau la o cale de atac, la care persoana a avut dreptul de a fi prezentă și care a permis reexaminarea fondului cauzei, inclusiv a dovezilor noi, și care ar putea conduce la revocarea ordinului inițial de confiscare și

| ☐ | persoana a declarat în mod expres că nu a contestat ordinul de confiscare |
| --- | --- |

☐

persoana a declarat în mod expres că nu a contestat ordinul de confiscare

SAU

| ☐ | persoana nu a solicitat rejudecarea cauzei sau nu a introdus o cale de atac în termenul legal. |
| --- | --- |

☐

persoana nu a solicitat rejudecarea cauzei sau nu a introdus o cale de atac în termenul legal.

| 5. | Dacă ați bifat căsuța de la punctul 4.1b, 4.2 sau 4.3, vă rugăm să furnizați informații cu privire la modul în care a fost îndeplinită condiția relevantă: ... |
| --- | --- |

5.

Dacă ați bifat căsuța de la punctul 4.1b, 4.2 sau 4.3, vă rugăm să furnizați informații cu privire la modul în care a fost îndeplinită condiția relevantă: ...

| SECȚIUNEA I: Măsuri alternative, inclusiv pedeapsa privativă de libertate
  1.   Vă rugăm să indicați dacă statul emitent autorizează aplicarea unor măsuri alternative de către statul de executare în cazul în care executarea ordinului de confiscare este, parțial sau total, imposibilă:






  ☐ | Da |
| --- | --- |

SECȚIUNEA I: Măsuri alternative, inclusiv pedeapsa privativă de libertate

1.   Vă rugăm să indicați dacă statul emitent autorizează aplicarea unor măsuri alternative de către statul de executare în cazul în care executarea ordinului de confiscare este, parțial sau total, imposibilă:

☐

Da

| ☐ | Nu |
| --- | --- |

☐

Nu

2.   În cazul în care răspunsul este afirmativ, vă rugăm să indicați măsurile care se pot aplica:

| ☐ | Detenție (durata maximă):
  ... |
| --- | --- |

☐

Detenție (durata maximă):

...

| ☐ | Activități în folosul comunității (sau o pedeapsă echivalentă) (durata maximă):
  ... |
| --- | --- |

☐

Activități în folosul comunității (sau o pedeapsă echivalentă) (durata maximă):

...

| ☐ | Alte măsuri (descriere):
  ... |
| --- | --- |

☐

Alte măsuri (descriere):

...

| SECȚIUNEA J: Hotărârea de despăgubire a victimei sau de restituire a bunului în favoarea acesteia
  1.   Vă rugăm să precizați, în cazurile în care este relevant, dacă:






  ☐ | o autoritate emitentă sau o altă autoritate competentă a statului emitent a pronunțat o hotărâre de despăgubire a victimei sau de restituire în favoarea victimei, având ca obiect următoarea sumă de bani:
  ... |
| --- | --- |

SECȚIUNEA J: Hotărârea de despăgubire a victimei sau de restituire a bunului în favoarea acesteia

1.   Vă rugăm să precizați, în cazurile în care este relevant, dacă:

☐

o autoritate emitentă sau o altă autoritate competentă a statului emitent a pronunțat o hotărâre de despăgubire a victimei sau de restituire în favoarea victimei, având ca obiect următoarea sumă de bani:

...

| ☐ | o autoritate emitentă sau o altă autoritate competentă a statului emitent a pronunțat o hotărâre de restituire în favoarea victimei a următorului bun, în afară de bani:
  ... |
| --- | --- |

☐

o autoritate emitentă sau o altă autoritate competentă a statului emitent a pronunțat o hotărâre de restituire în favoarea victimei a următorului bun, în afară de bani:

...

| ☐ | în statul emitent se desfășoară o procedură având ca obiect restituirea bunurilor sau despăgubirea victimei, iar rezultatul acestei proceduri va fi comunicat autorității de executare |
| --- | --- |

☐

în statul emitent se desfășoară o procedură având ca obiect restituirea bunurilor sau despăgubirea victimei, iar rezultatul acestei proceduri va fi comunicat autorității de executare

2.   Detaliile hotărârii de restituire a bunurilor către victimă sau de despăgubire în favoarea acesteia:

Autoritatea care a pronunțat hotărârea (denumirea oficială): ...

Data emiterii hotărârii: ...

Data rămânerii definitive a hotărârii: ...

Numărul de referință al hotărârii (dacă este disponibil): ...

Descrierea bunurilor care urmează a fi restituite: ...

Numele victimei: ...

Adresa victimei: ...

Autoritatea emitentă este notificată în caz de transfer direct către victimă.

| SECȚIUNEA K: Datele de contact ale autorității emitente
  Denumirea autorității: ...
  Numele persoanei de contact: ...
  Funcția deținută (titlu/grad): ...
  Nr. dosarului: ...
  Adresa: ...
  Nr. de telefon: (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității) ...
  Nr. de fax: (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității) ...
  E-mail: ...
  Limbile în care se poate comunica cu autoritatea emitentă: ...
  Dacă sunt diferite de cele de mai sus, informațiile de contact ale persoanei (persoanelor) care trebuie contactată (contactate) pentru obținerea de informații suplimentare sau pentru stabilirea modalităților practice de executare a ordinului sau de transfer al bunurilor: ...
  ...
  Numele/Titlul/Organizația: ...
  Adresă: ...
  E-mail/Nr. de telefon: ...
  Semnătura autorității emitente și/sau a reprezentatului acesteia certificând exactitatea și corectitudinea conținutului certificatului de confiscare: ...
  Numele: ...
  Postul deținut (titlu/grad): ...
  Data: ...
  Ștampila oficială (dacă există): ... |
| --- |

SECȚIUNEA K: Datele de contact ale autorității emitente

Denumirea autorității: ...

Numele persoanei de contact: ...

Funcția deținută (titlu/grad): ...

Nr. dosarului: ...

Adresa: ...

Nr. de telefon: (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității) ...

Nr. de fax: (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității) ...

E-mail: ...

Limbile în care se poate comunica cu autoritatea emitentă: ...

Dacă sunt diferite de cele de mai sus, informațiile de contact ale persoanei (persoanelor) care trebuie contactată (contactate) pentru obținerea de informații suplimentare sau pentru stabilirea modalităților practice de executare a ordinului sau de transfer al bunurilor: ...

...

Numele/Titlul/Organizația: ...

Adresă: ...

E-mail/Nr. de telefon: ...

Semnătura autorității emitente și/sau a reprezentatului acesteia certificând exactitatea și corectitudinea conținutului certificatului de confiscare: ...

Numele: ...

Postul deținut (titlu/grad): ...

Data: ...

Ștampila oficială (dacă există): ...

| SECȚIUNEA L: Autoritatea centrală
  În cazul desemnării unei autorități centrale pentru transmiterea și primirea pe cale administrativă a certificatelor de confiscare în statul emitent, vă rugăm să indicați:
  Denumirea autorității centrale: ...
  Numele persoanei de contact: ...
  Funcția deținută (titlu/grad): ...
  Numărul de dosar: ...
  Adresa: ...
  Nr. de telefon (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității): ...
  Nr. de fax (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității): ...
  E-mail: ... |
| --- |

SECȚIUNEA L: Autoritatea centrală

În cazul desemnării unei autorități centrale pentru transmiterea și primirea pe cale administrativă a certificatelor de confiscare în statul emitent, vă rugăm să indicați:

Denumirea autorității centrale: ...

Numele persoanei de contact: ...

Funcția deținută (titlu/grad): ...

Numărul de dosar: ...

Adresa: ...

Nr. de telefon (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității): ...

Nr. de fax (prefixul țării) (prefixul regiunii/localității): ...

E-mail: ...

| SECȚIUNEA M: Detalii de plată ale statului emitent
  IBAN: ...
  BIC: ...
  Numele titularului contului bancar: ... |
| --- |

SECȚIUNEA M: Detalii de plată ale statului emitent

IBAN: ...

BIC: ...

Numele titularului contului bancar: ...

| SECȚIUNEA N: Anexe
  Vă rugăm să indicați orice anexe la certificat: |
| --- |

SECȚIUNEA N: Anexe

Vă rugăm să indicați orice anexe la certificat:

---

| 28.11.2018 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 303/39 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2018

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 303/39

---

REGULAMENTUL (UE) 2018/1806 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI

din 14 noiembrie 2018

de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație

(text codificat)

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a),

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ parlamentelor naționale,

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (1),

întrucât:

| (1) | Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului (2) a fost modificat de mai multe ori și în mod substanțial (3). Este necesar, din motive de claritate și de raționalizare, să se codifice respectivul regulament. |
| --- | --- |

(1)

Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului (2) a fost modificat de mai multe ori și în mod substanțial (3). Este necesar, din motive de claritate și de raționalizare, să se codifice respectivul regulament.

| (2) | Prezentul regulament prevede o armonizare totală în ceea ce privește țările terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe ale statelor membre (denumită în continuare „obligația de a deține viză”) și țările terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație. |
| --- | --- |

(2)

Prezentul regulament prevede o armonizare totală în ceea ce privește țările terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe ale statelor membre (denumită în continuare „obligația de a deține viză”) și țările terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație.

| (3) | Stabilirea țărilor terțe ai căror resortisanți fac obiectul obligației de a deține viză sau sunt exonerați de această obligație ar trebui să fie făcută pe baza unei evaluări atente, de la caz la caz a unei serii de criterii. Această evaluare ar trebui să fie efectuată periodic și ar trebui să ducă la propuneri legislative de modificare a anexei I la prezentul regulament, care enumeră țările terțe ai căror cetățeni trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe ale statelor membre, și a anexei II la prezentul regulament, care enumeră țările terțe ai căror cetățeni sunt exonerați de la obligația de a deține viză pentru trecerea frontierelor externe ale statelor membre pentru șederi a căror durată totală nu depășește 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile, în pofida posibilității de a avea, în anumite circumstanțe, amendamente specifice la anexele respective, în funcție de țară, de exemplu ca rezultat al procesului de liberalizare a vizelor sau ca o consecință finală a suspendării temporare a exonerării de obligația de a deține viză. |
| --- | --- |

(3)

Stabilirea țărilor terțe ai căror resortisanți fac obiectul obligației de a deține viză sau sunt exonerați de această obligație ar trebui să fie făcută pe baza unei evaluări atente, de la caz la caz a unei serii de criterii. Această evaluare ar trebui să fie efectuată periodic și ar trebui să ducă la propuneri legislative de modificare a anexei I la prezentul regulament, care enumeră țările terțe ai căror cetățeni trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe ale statelor membre, și a anexei II la prezentul regulament, care enumeră țările terțe ai căror cetățeni sunt exonerați de la obligația de a deține viză pentru trecerea frontierelor externe ale statelor membre pentru șederi a căror durată totală nu depășește 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile, în pofida posibilității de a avea, în anumite circumstanțe, amendamente specifice la anexele respective, în funcție de țară, de exemplu ca rezultat al procesului de liberalizare a vizelor sau ca o consecință finală a suspendării temporare a exonerării de obligația de a deține viză.

| (4) | Conținutul listelor țărilor terțe care figurează în anexele I și II ar trebui să fie și să rămână conform cu criteriile stabilite în prezentul regulament. Mențiunile referitoare la țările terțe în privința cărora situația s-a modificat în ceea ce privește criteriile respective, ar trebui să fie transferate dintr-o anexă în cealaltă. |
| --- | --- |

(4)

Conținutul listelor țărilor terțe care figurează în anexele I și II ar trebui să fie și să rămână conform cu criteriile stabilite în prezentul regulament. Mențiunile referitoare la țările terțe în privința cărora situația s-a modificat în ceea ce privește criteriile respective, ar trebui să fie transferate dintr-o anexă în cealaltă.

| (5) | Anexele I și II ar trebui să reflecte evoluția dreptului internațional, care are drept consecință o schimbare a statutului sau a denumirii anumitor state sau entități. |
| --- | --- |

(5)

Anexele I și II ar trebui să reflecte evoluția dreptului internațional, care are drept consecință o schimbare a statutului sau a denumirii anumitor state sau entități.

| (6) | Întrucât Acordul privind Spațiul Economic European (4) exonerează resortisanții din Islanda, Liechtenstein și Norvegia de obligația de a deține viză, aceste țări nu ar trebui incluse în lista din anexa II. |
| --- | --- |

(6)

Întrucât Acordul privind Spațiul Economic European (4) exonerează resortisanții din Islanda, Liechtenstein și Norvegia de obligația de a deține viză, aceste țări nu ar trebui incluse în lista din anexa II.

| (7) | Întrucât Acordul privind libera circulație a persoanelor încheiat între Comunitatea Europeană și statele membre, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte (5), prevede libera circulație fără viză pentru resortisanții Elveției și ai statelor membre, Elveția nu ar trebui inclusă în lista din anexa II. |
| --- | --- |

(7)

Întrucât Acordul privind libera circulație a persoanelor încheiat între Comunitatea Europeană și statele membre, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte (5), prevede libera circulație fără viză pentru resortisanții Elveției și ai statelor membre, Elveția nu ar trebui inclusă în lista din anexa II.

| (8) | În ceea ce privește refugiații recunoscuți și apatrizii, fără a aduce atingere obligațiilor care revin în conformitate cu acordurile internaționale semnate de statele membre, în special Acordul european privind suprimarea vizelor pentru refugiați al Consiliului Europei, semnat la Strasburg la 20 aprilie 1959, decizia privind obligația sau exonerarea de viză ar trebui să fie în funcție de țara terță în care au rezidența aceste persoane și care a emis documentele lor de călătorie. Cu toate acestea, date fiind diferențele dintre dreptul intern aplicabil refugiaților recunoscuți și apatrizilor, statele membre ar trebui să poată decide dacă aceste categorii de persoane ar trebui să fie exonerate, în cazul în care țara terță în care au rezidența aceste persoane și care a emis documentele lor de călătorie este o țară terță ai cărei resortisanți sunt exonerați de obligația de a deține viză. |
| --- | --- |

(8)

În ceea ce privește refugiații recunoscuți și apatrizii, fără a aduce atingere obligațiilor care revin în conformitate cu acordurile internaționale semnate de statele membre, în special Acordul european privind suprimarea vizelor pentru refugiați al Consiliului Europei, semnat la Strasburg la 20 aprilie 1959, decizia privind obligația sau exonerarea de viză ar trebui să fie în funcție de țara terță în care au rezidența aceste persoane și care a emis documentele lor de călătorie. Cu toate acestea, date fiind diferențele dintre dreptul intern aplicabil refugiaților recunoscuți și apatrizilor, statele membre ar trebui să poată decide dacă aceste categorii de persoane ar trebui să fie exonerate, în cazul în care țara terță în care au rezidența aceste persoane și care a emis documentele lor de călătorie este o țară terță ai cărei resortisanți sunt exonerați de obligația de a deține viză.

| (9) | În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1931/2006 al Parlamentului European și al Consiliului (6) ar trebui prevăzută o exonerare de la obligativitatea vizelor pentru titularii unui permis de trecere locală a frontierei. |
| --- | --- |

(9)

În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1931/2006 al Parlamentului European și al Consiliului (6) ar trebui prevăzută o exonerare de la obligativitatea vizelor pentru titularii unui permis de trecere locală a frontierei.

| (10) | Ar trebui ca statele membre să poată prevedea exonerări de la obligativitatea vizelor pentru titularii anumitor pașapoarte, altele decât pașapoartele obișnuite. |
| --- | --- |

(10)

Ar trebui ca statele membre să poată prevedea exonerări de la obligativitatea vizelor pentru titularii anumitor pașapoarte, altele decât pașapoartele obișnuite.

| (11) | În cazuri particulare în care se justifică un regim special în materie de vize, ar trebui ca statele membre să poată exonera anumite categorii de persoane de obligația de a deține viză sau să poată impune această obligație în conformitate cu dreptul public internațional sau cutuma. |
| --- | --- |

(11)

În cazuri particulare în care se justifică un regim special în materie de vize, ar trebui ca statele membre să poată exonera anumite categorii de persoane de obligația de a deține viză sau să poată impune această obligație în conformitate cu dreptul public internațional sau cutuma.

| (12) | Ar trebui ca statele membre să poată exonera de obligativitatea vizelor refugiații statutari, toți apatrizii, atât cei care intră sub incidența Convenției Organizației Națiunilor Unite privind statutul apatrizilor din 28 septembrie 1954, cât și cei care sunt în afara domeniului de aplicare al convenției respective, precum și elevii care participă la o excursie școlară, în cazul în care persoanele din aceste categorii au reședința într-una dintre țările terțe incluse în lista din anexa II la prezentul regulament. |
| --- | --- |

(12)

Ar trebui ca statele membre să poată exonera de obligativitatea vizelor refugiații statutari, toți apatrizii, atât cei care intră sub incidența Convenției Organizației Națiunilor Unite privind statutul apatrizilor din 28 septembrie 1954, cât și cei care sunt în afara domeniului de aplicare al convenției respective, precum și elevii care participă la o excursie școlară, în cazul în care persoanele din aceste categorii au reședința într-una dintre țările terțe incluse în lista din anexa II la prezentul regulament.

| (13) | Regimul care reglementează exonerările de obligativitatea vizelor ar trebui să reflecte integral realitatea acestor practici. Anumite state membre acordă o exonerare de viză resortisanților țărilor terțe incluse în lista țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și care sunt membri ai forțelor armate și se deplasează în cadrul Organizației Tratatului Atlanticului de Nord (NATO) sau al Parteneriatului pentru pace. Din rațiuni de securitate juridică, aceste exonerări, întemeiate pe obligații internaționale din afara dreptului Uniunii, ar trebui să fie menționate în prezentul regulament. |
| --- | --- |

(13)

Regimul care reglementează exonerările de obligativitatea vizelor ar trebui să reflecte integral realitatea acestor practici. Anumite state membre acordă o exonerare de viză resortisanților țărilor terțe incluse în lista țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și care sunt membri ai forțelor armate și se deplasează în cadrul Organizației Tratatului Atlanticului de Nord (NATO) sau al Parteneriatului pentru pace. Din rațiuni de securitate juridică, aceste exonerări, întemeiate pe obligații internaționale din afara dreptului Uniunii, ar trebui să fie menționate în prezentul regulament.

| (14) | Reciprocitatea deplină a vizelor este un obiectiv pe care Uniunea ar trebui să îl urmărească în mod activ în relațiile sale cu țările terțe, contribuind astfel la îmbunătățirea credibilității și a coerenței politicii externe a Uniunii. |
| --- | --- |

(14)

Reciprocitatea deplină a vizelor este un obiectiv pe care Uniunea ar trebui să îl urmărească în mod activ în relațiile sale cu țările terțe, contribuind astfel la îmbunătățirea credibilității și a coerenței politicii externe a Uniunii.

| (15) | Ar trebui să se prevadă un mecanism al Uniunii care să permită punerea în aplicare a principiului reciprocității în cazul în care una din țările terțe incluse în lista din anexa II decide să supună resortisanții dintr-unul sau mai multe state membre obligației de a deține viză. Mecanismul respectiv ar trebui să ofere un răspuns al Uniunii ca act de solidaritate, în cazul în care o astfel de țară terță aplică obligativitatea vizei pentru resortisanții a cel puțin unui stat membru. |
| --- | --- |

(15)

Ar trebui să se prevadă un mecanism al Uniunii care să permită punerea în aplicare a principiului reciprocității în cazul în care una din țările terțe incluse în lista din anexa II decide să supună resortisanții dintr-unul sau mai multe state membre obligației de a deține viză. Mecanismul respectiv ar trebui să ofere un răspuns al Uniunii ca act de solidaritate, în cazul în care o astfel de țară terță aplică obligativitatea vizei pentru resortisanții a cel puțin unui stat membru.

| (16) | La primirea unei notificări din partea unui stat membru privind aplicarea de către o țară terță inclusă în lista din anexa II a obligativității vizei pentru resortisanții statului membru respectiv, toate statele membre ar trebui să reacționeze în comun, oferind astfel un răspuns al Uniunii la o situație care afectează întreaga Uniune și care supune cetățenii acesteia unui tratament diferit. |
| --- | --- |

(16)

La primirea unei notificări din partea unui stat membru privind aplicarea de către o țară terță inclusă în lista din anexa II a obligativității vizei pentru resortisanții statului membru respectiv, toate statele membre ar trebui să reacționeze în comun, oferind astfel un răspuns al Uniunii la o situație care afectează întreaga Uniune și care supune cetățenii acesteia unui tratament diferit.

| (17) | Pentru a asigura implicarea adecvată a Parlamentului European și a Consiliului în cea de a doua etapă a aplicării mecanismului de reciprocitate, dată fiind natura politică deosebit de sensibilă a suspendării exceptării de la obligativitatea vizelor pentru toți resortisanții unei țări terțe incluse în lista din anexa II și implicațiile orizontale ale acestei chestiuni pentru statele membre, pentru țările asociate spațiului Schengen și pentru Uniune în sine, în special pentru relațiile lor externe și pentru funcționarea globală a spațiului Schengen, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) ar trebui delegată Comisiei în ceea ce privește anumite elemente ale mecanismului de reciprocitate. Conferirea acestor competențe Comisiei ia în considerare necesitatea dezbaterilor politice privind politica Uniunii în materie de vize în spațiul Schengen. De asemenea, aceasta reflectă necesitatea asigurării transparenței și a securității juridice corespunzătoare în aplicarea mecanismului de reciprocitate tuturor resortisanților țării terțe în cauză, în special prin modificarea temporară corespunzătoare a anexei II la prezentul regulament. Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți, și ca respectivele consultări să se desfășoare în conformitate cu principiile stabilite în Acordul interinstituțional din 13 aprilie 2016 privind o mai bună legiferare (7). În special, pentru a asigura participarea egală la pregătirea actelor delegate, Parlamentul European și Consiliul primesc toate documentele în același timp cu experții din statele membre, iar experții acestor instituții au acces sistematic la reuniunile grupurilor de experți ale Comisiei însărcinate cu pregătirea actelor delegate. |
| --- | --- |

(17)

Pentru a asigura implicarea adecvată a Parlamentului European și a Consiliului în cea de a doua etapă a aplicării mecanismului de reciprocitate, dată fiind natura politică deosebit de sensibilă a suspendării exceptării de la obligativitatea vizelor pentru toți resortisanții unei țări terțe incluse în lista din anexa II și implicațiile orizontale ale acestei chestiuni pentru statele membre, pentru țările asociate spațiului Schengen și pentru Uniune în sine, în special pentru relațiile lor externe și pentru funcționarea globală a spațiului Schengen, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) ar trebui delegată Comisiei în ceea ce privește anumite elemente ale mecanismului de reciprocitate. Conferirea acestor competențe Comisiei ia în considerare necesitatea dezbaterilor politice privind politica Uniunii în materie de vize în spațiul Schengen. De asemenea, aceasta reflectă necesitatea asigurării transparenței și a securității juridice corespunzătoare în aplicarea mecanismului de reciprocitate tuturor resortisanților țării terțe în cauză, în special prin modificarea temporară corespunzătoare a anexei II la prezentul regulament. Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți, și ca respectivele consultări să se desfășoare în conformitate cu principiile stabilite în Acordul interinstituțional din 13 aprilie 2016 privind o mai bună legiferare (7). În special, pentru a asigura participarea egală la pregătirea actelor delegate, Parlamentul European și Consiliul primesc toate documentele în același timp cu experții din statele membre, iar experții acestor instituții au acces sistematic la reuniunile grupurilor de experți ale Comisiei însărcinate cu pregătirea actelor delegate.

| (18) | Prezentul regulament ar trebui să prevadă un mecanism privind suspendarea temporară a exceptării de la obligativitatea vizelor pentru o țară terță inclusă în lista din anexa II („mecanismul de suspendare”), într-o situație de urgență, atunci când este necesară o reacție promptă pentru soluționarea dificultăților cu care se confruntă cel puțin un stat membru și ținând cont de impactul general al situației de urgență asupra Uniunii în ansamblul său. |
| --- | --- |

(18)

Prezentul regulament ar trebui să prevadă un mecanism privind suspendarea temporară a exceptării de la obligativitatea vizelor pentru o țară terță inclusă în lista din anexa II („mecanismul de suspendare”), într-o situație de urgență, atunci când este necesară o reacție promptă pentru soluționarea dificultăților cu care se confruntă cel puțin un stat membru și ținând cont de impactul general al situației de urgență asupra Uniunii în ansamblul său.

| (19) | Pentru a asigura aplicarea eficientă a mecanismului de suspendare și a anumitor dispoziții din mecanismul de reciprocitate și în special pentru a permite tuturor factorilor relevanți și posibilelor implicații ale aplicării acestui mecanism să fie luate în considerare în mod corespunzător, ar trebui conferite Comisiei competențe de executare în ceea ce privește stabilirea categoriilor de resortisanți ai țării terțe în cauză care ar trebui să fie supuși unei suspendări temporare a exceptării de la obligativitatea vizelor în cadrul mecanismului de reciprocitate și a duratei corespunzătoare a suspendării respective, precum și în ceea ce privește mecanismul de suspendare. Respectivele competențe ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (8). Pentru adoptarea acestor acte de punere în aplicare ar trebui utilizată procedura de examinare. |
| --- | --- |

(19)

Pentru a asigura aplicarea eficientă a mecanismului de suspendare și a anumitor dispoziții din mecanismul de reciprocitate și în special pentru a permite tuturor factorilor relevanți și posibilelor implicații ale aplicării acestui mecanism să fie luate în considerare în mod corespunzător, ar trebui conferite Comisiei competențe de executare în ceea ce privește stabilirea categoriilor de resortisanți ai țării terțe în cauză care ar trebui să fie supuși unei suspendări temporare a exceptării de la obligativitatea vizelor în cadrul mecanismului de reciprocitate și a duratei corespunzătoare a suspendării respective, precum și în ceea ce privește mecanismul de suspendare. Respectivele competențe ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (8). Pentru adoptarea acestor acte de punere în aplicare ar trebui utilizată procedura de examinare.

| (20) | Este necesar să se evite și să se combată orice abuz ca urmare a exceptării de la obligativitatea vizelor pentru șederi de scurtă durată ale resortisanților unei țări terțe, dacă aceștia pun în pericol ordinea publică și securitatea internă a statelor membre în cauză. |
| --- | --- |

(20)

Este necesar să se evite și să se combată orice abuz ca urmare a exceptării de la obligativitatea vizelor pentru șederi de scurtă durată ale resortisanților unei țări terțe, dacă aceștia pun în pericol ordinea publică și securitatea internă a statelor membre în cauză.

| (21) | Mecanismul de suspendare ar trebui să dea posibilitatea statelor membre să notifice circumstanțele care conduc la o eventuală suspendare, iar Comisiei să declanșeze mecanismul de suspendare din proprie inițiativă. |
| --- | --- |

(21)

Mecanismul de suspendare ar trebui să dea posibilitatea statelor membre să notifice circumstanțele care conduc la o eventuală suspendare, iar Comisiei să declanșeze mecanismul de suspendare din proprie inițiativă.

| (22) | În special, utilizarea mecanismului de suspendare ar trebui să fie înlesnită prin perioade de referință și termene scurte, permițând o procedură rapidă, iar motivele posibile de suspendare ar trebui să includă o reducere a cooperării privind readmisia, precum și o creștere substanțială a riscurilor la adresa ordinii publice sau a securității interne a statelor membre. Această reducere a cooperării ar trebui să cuprindă o creștere semnificativă a ratei de refuz a cererilor de readmisie, inclusiv pentru resortisanții țărilor terțe care au tranzitat țara terță în cauză, atunci când obligația de readmisie este prevăzută printr-un acord de readmisie încheiat între Uniune sau un stat membru și acea țară terță. De asemenea, Comisia ar trebui să poată să declanșeze mecanismul de suspendare în cazul în care țara terță nu cooperează în ceea ce privește readmisia, în special în cazul în care s-a încheiat un acord de readmisie între țara terță în cauză și Uniune. |
| --- | --- |

(22)

În special, utilizarea mecanismului de suspendare ar trebui să fie înlesnită prin perioade de referință și termene scurte, permițând o procedură rapidă, iar motivele posibile de suspendare ar trebui să includă o reducere a cooperării privind readmisia, precum și o creștere substanțială a riscurilor la adresa ordinii publice sau a securității interne a statelor membre. Această reducere a cooperării ar trebui să cuprindă o creștere semnificativă a ratei de refuz a cererilor de readmisie, inclusiv pentru resortisanții țărilor terțe care au tranzitat țara terță în cauză, atunci când obligația de readmisie este prevăzută printr-un acord de readmisie încheiat între Uniune sau un stat membru și acea țară terță. De asemenea, Comisia ar trebui să poată să declanșeze mecanismul de suspendare în cazul în care țara terță nu cooperează în ceea ce privește readmisia, în special în cazul în care s-a încheiat un acord de readmisie între țara terță în cauză și Uniune.

| (23) | În sensul mecanismului de suspendare, o creștere substanțială indică o creștere care depășește un prag de 50 %. Aceasta ar putea indica, de asemenea, o creștere mai redusă dacă Comisia consideră că se aplică în cazul special notificat de statul membru în cauză. |
| --- | --- |

(23)

În sensul mecanismului de suspendare, o creștere substanțială indică o creștere care depășește un prag de 50 %. Aceasta ar putea indica, de asemenea, o creștere mai redusă dacă Comisia consideră că se aplică în cazul special notificat de statul membru în cauză.

| (24) | În sensul mecanismului de suspendare, o rată de recunoaștere scăzută indică o rată de recunoaștere a cererilor de azil de aproximativ 3-4 %. Aceasta ar putea indica, de asemenea, o rată de recunoaștere mai ridicată dacă Comisia consideră că se aplică în cazul special notificat de statul membru în cauză. |
| --- | --- |

(24)

În sensul mecanismului de suspendare, o rată de recunoaștere scăzută indică o rată de recunoaștere a cererilor de azil de aproximativ 3-4 %. Aceasta ar putea indica, de asemenea, o rată de recunoaștere mai ridicată dacă Comisia consideră că se aplică în cazul special notificat de statul membru în cauză.

| (25) | Este necesar să se evite și să se combată orice abuz privind exceptarea de la obligativitatea vizelor în cazul în care aceasta determină o creștere a presiunii exercitate de migrație, care rezultă, de exemplu, din creșterea numărului de cereri de azil neîntemeiate, precum și în cazul în care exceptarea de la obligativitatea vizelor determină apariția unor cereri neîntemeiate de permise de ședere. |
| --- | --- |

(25)

Este necesar să se evite și să se combată orice abuz privind exceptarea de la obligativitatea vizelor în cazul în care aceasta determină o creștere a presiunii exercitate de migrație, care rezultă, de exemplu, din creșterea numărului de cereri de azil neîntemeiate, precum și în cazul în care exceptarea de la obligativitatea vizelor determină apariția unor cereri neîntemeiate de permise de ședere.

| (26) | În vederea asigurării faptului că cerințele specifice, care au fost utilizate pentru evaluarea oportunității exceptării de la obligativitatea vizelor, acordată în urma finalizării cu succes a unui dialog privind liberalizarea vizelor, continuă să fie îndeplinite în timp, Comisia ar trebui să monitorizeze situația din țările terțe în cauză. Comisia ar trebui să acorde o atenție deosebită situației drepturilor omului în țările terțe în cauză. |
| --- | --- |

(26)

În vederea asigurării faptului că cerințele specifice, care au fost utilizate pentru evaluarea oportunității exceptării de la obligativitatea vizelor, acordată în urma finalizării cu succes a unui dialog privind liberalizarea vizelor, continuă să fie îndeplinite în timp, Comisia ar trebui să monitorizeze situația din țările terțe în cauză. Comisia ar trebui să acorde o atenție deosebită situației drepturilor omului în țările terțe în cauză.

| (27) | Comisia ar trebui să raporteze cu regularitate către Parlamentul European și Consiliu cel puțin o dată pe an, pentru o perioadă de șapte ani de la intrarea în vigoare a liberalizării vizelor pentru țara terță respectivă, și ulterior în cazul în care Comisia consideră că este necesar, ori la cererea Parlamentului European sau a Consiliului. |
| --- | --- |

(27)

Comisia ar trebui să raporteze cu regularitate către Parlamentul European și Consiliu cel puțin o dată pe an, pentru o perioadă de șapte ani de la intrarea în vigoare a liberalizării vizelor pentru țara terță respectivă, și ulterior în cazul în care Comisia consideră că este necesar, ori la cererea Parlamentului European sau a Consiliului.

| (28) | Înainte de a lua orice decizie de a suspenda temporar exceptarea de la obligativitatea vizelor pentru resortisanții unei țări terțe, Comisia ar trebui să țină seama de situația drepturilor omului din țara terță respectivă și de eventualele consecințe ale unei suspendări a exceptării de la obligativitatea vizelor pentru această situație. |
| --- | --- |

(28)

Înainte de a lua orice decizie de a suspenda temporar exceptarea de la obligativitatea vizelor pentru resortisanții unei țări terțe, Comisia ar trebui să țină seama de situația drepturilor omului din țara terță respectivă și de eventualele consecințe ale unei suspendări a exceptării de la obligativitatea vizelor pentru această situație.

| (29) | Suspendarea exceptării de la obligativitatea vizelor printr-un act de punere în aplicare ar trebui să vizeze anumite categorii de resortisanți ai țării terțe în cauză, prin trimitere la tipurile relevante de documente de călătorie și, după caz, la criterii suplimentare, precum persoanele care călătoresc pentru prima dată pe teritoriul statelor membre. Actul de punere în aplicare ar trebui să stabilească categoriile de resortisanți cărora ar trebui să li se aplice suspendarea, ținând seama de circumstanțele specifice notificate de unul sau mai multe state membre sau raportate de către Comisie, precum și de principiul proporționalității. |
| --- | --- |

(29)

Suspendarea exceptării de la obligativitatea vizelor printr-un act de punere în aplicare ar trebui să vizeze anumite categorii de resortisanți ai țării terțe în cauză, prin trimitere la tipurile relevante de documente de călătorie și, după caz, la criterii suplimentare, precum persoanele care călătoresc pentru prima dată pe teritoriul statelor membre. Actul de punere în aplicare ar trebui să stabilească categoriile de resortisanți cărora ar trebui să li se aplice suspendarea, ținând seama de circumstanțele specifice notificate de unul sau mai multe state membre sau raportate de către Comisie, precum și de principiul proporționalității.

| (30) | Pentru a asigura implicarea adecvată a Parlamentului European și a Consiliului în punerea în aplicare a mecanismului de suspendare, dată fiind natura politică sensibilă a unei suspendări a unei exceptări de la obligativitatea vizelor pentru toți resortisanții unei țări terțe incluse în lista din anexa II la prezentul regulament și implicațiile sale orizontale pentru statele membre și pentru Uniune în ansamblul său, în special pentru relațiile lor externe și pentru funcționarea globală a spațiului Schengen, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui delegată Comisiei în ceea ce privește suspendarea temporară a exceptării de la obligativitatea vizelor pentru resortisanții țărilor terțe în cauză. Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți, și ca respectivele consultări să se desfășoare în conformitate cu principiile stabilite în Acordul interinstituțional din 13 aprilie 2016 privind o mai bună legiferare. În special, pentru a asigura participarea egală la pregătirea actelor delegate, Parlamentul European și Consiliul primesc toate documentele în același timp cu experții din statele membre, iar experții acestor instituții au acces sistematic la reuniunile grupurilor de experți ale Comisiei însărcinate cu pregătirea actelor delegate. |
| --- | --- |

(30)

Pentru a asigura implicarea adecvată a Parlamentului European și a Consiliului în punerea în aplicare a mecanismului de suspendare, dată fiind natura politică sensibilă a unei suspendări a unei exceptări de la obligativitatea vizelor pentru toți resortisanții unei țări terțe incluse în lista din anexa II la prezentul regulament și implicațiile sale orizontale pentru statele membre și pentru Uniune în ansamblul său, în special pentru relațiile lor externe și pentru funcționarea globală a spațiului Schengen, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui delegată Comisiei în ceea ce privește suspendarea temporară a exceptării de la obligativitatea vizelor pentru resortisanții țărilor terțe în cauză. Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți, și ca respectivele consultări să se desfășoare în conformitate cu principiile stabilite în Acordul interinstituțional din 13 aprilie 2016 privind o mai bună legiferare. În special, pentru a asigura participarea egală la pregătirea actelor delegate, Parlamentul European și Consiliul primesc toate documentele în același timp cu experții din statele membre, iar experții acestor instituții au acces sistematic la reuniunile grupurilor de experți ale Comisiei însărcinate cu pregătirea actelor delegate.

| (31) | Pentru a asigura o administrare deschisă a sistemului și informarea persoanelor în cauză, statele membre ar trebui să comunice celorlalte state membre și Comisiei măsurile pe care le iau în temeiul prezentului regulament. Din aceleași motive, informațiile în cauză ar trebui publicate și în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. |
| --- | --- |

(31)

Pentru a asigura o administrare deschisă a sistemului și informarea persoanelor în cauză, statele membre ar trebui să comunice celorlalte state membre și Comisiei măsurile pe care le iau în temeiul prezentului regulament. Din aceleași motive, informațiile în cauză ar trebui publicate și în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

| (32) | Condițiile care reglementează intrarea pe teritoriul statelor membre sau eliberarea vizelor ar trebui să nu afecteze normele care guvernează recunoașterea valabilității documentelor de călătorie. |
| --- | --- |

(32)

Condițiile care reglementează intrarea pe teritoriul statelor membre sau eliberarea vizelor ar trebui să nu afecteze normele care guvernează recunoașterea valabilității documentelor de călătorie.

| (33) | În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană, pentru a asigura funcționarea eficientă a regimului comun al vizelor, este necesar și oportun să se adopte un regulament care să stabilească lista țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză la trecerea frontierelor externe și lista țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație. |
| --- | --- |

(33)

În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană, pentru a asigura funcționarea eficientă a regimului comun al vizelor, este necesar și oportun să se adopte un regulament care să stabilească lista țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză la trecerea frontierelor externe și lista țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație.

| (34) | Prezentul regulament nu ar trebui să aducă atingere aplicării acordurilor internaționale încheiate de Comunitatea Europeană înainte de intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 539/2001, care implică necesitatea de a deroga de la normele comune în materie de vize, ținându-se totodată cont de jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene. |
| --- | --- |

(34)

Prezentul regulament nu ar trebui să aducă atingere aplicării acordurilor internaționale încheiate de Comunitatea Europeană înainte de intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 539/2001, care implică necesitatea de a deroga de la normele comune în materie de vize, ținându-se totodată cont de jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene.

| (35) | În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezentul regulament constitutie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului încheiat între Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei în ceea ce privește asocierea acestor două state la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (9) care se află sub incidența articolului 1 litera B din Decizia 1999/437/CE a Consiliului (10). |
| --- | --- |

(35)

În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezentul regulament constitutie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului încheiat între Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei în ceea ce privește asocierea acestor două state la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (9) care se află sub incidența articolului 1 litera B din Decizia 1999/437/CE a Consiliului (10).

| (36) | În ceea ce privește Elveția, prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen, în înțelesul Acordului semnat între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (11), care se află sub incidența articolului 1 literele B și C din Decizia 1999/437/CE a Consiliului, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE a Consiliului (12). |
| --- | --- |

(36)

În ceea ce privește Elveția, prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen, în înțelesul Acordului semnat între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (11), care se află sub incidența articolului 1 literele B și C din Decizia 1999/437/CE a Consiliului, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE a Consiliului (12).

| (37) | În ceea ce privește Liechtenstein, prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (13), care se află sub incidența articolului 1 literele B și C din Decizia 1999/437/CE, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2011/350/UE a Consiliului (14). |
| --- | --- |

(37)

În ceea ce privește Liechtenstein, prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (13), care se află sub incidența articolului 1 literele B și C din Decizia 1999/437/CE, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2011/350/UE a Consiliului (14).

| (38) | Prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului (15); prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentului regulament, acesta nu este obligatoriu pentru respectivul stat membru și nu i se aplică. |
| --- | --- |

(38)

Prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului (15); prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentului regulament, acesta nu este obligatoriu pentru respectivul stat membru și nu i se aplică.

| (39) | Prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (16); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentului regulament, acesta nu este obligatoriu pentru respectivul stat membru și nu i se aplică, |
| --- | --- |

(39)

Prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (16); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentului regulament, acesta nu este obligatoriu pentru respectivul stat membru și nu i se aplică,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Articolul 1

Prezentul regulament stabilește țările terțe ai căror resortisanți fac obiectul obligației de a deține viză sau care sunt exonerați de această obligație, pe baza unei evaluări de la caz la caz a unei serii de criterii legate, printre altele, de imigrația ilegală, de rațiuni de ordine publică și securitate, de avantajele economice, îndeosebi în ceea ce privește turismul și comerțul exterior și relațiile externe ale Uniunii cu țările terțe relevante, incluzând, în special, considerații referitoare la drepturile omului și la libertățile fundamentale, precum și implicațiile pentru coerența regională și reciprocitate.

Articolul 2

În sensul prezentului regulament, „viză” înseamnă „viză” astfel cum a fost definită la articolul 2 punctul 2 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (17).

Articolul 3

(1)   Resortisanții țărilor terțe menționate în lista din anexa I trebuie să dețină o viză la trecerea frontierelor externe ale statelor membre.

(2)   Fără a aduce atingere obligațiilor care decurg din Acordul european privind eliminarea vizelor pentru refugiați al Consiliului Europei, semnat la Strasbourg la 20 aprilie 1959, este necesar ca refugiații statutari și apatrizii să dețină o viză la trecerea frontierelor externe ale statelor membre, în cazul în care țara terță în care au reședința și care le-a eliberat documentul de călătorie este una dintre țările terțe menționate în lista din anexa I la prezentul regulament.

Articolul 4

(1)   Resortisanții țărilor terțe menționate în lista din anexa II sunt exonerați de obligația prevăzută la articolul 3 alineatul (1) pentru șederi a căror durată totală nu depășește 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

(2)   De asemenea, sunt exonerate de obligativitatea vizelor următoarele persoane:

| (a) | resortisanții țărilor terțe menționate în lista din anexa I la prezentul regulament care sunt titulari ai unui permis de trecere locală a frontierei eliberat de statele membre în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1931/2006, în cazul în care titularii respectivi își exercită dreptul în cadrul regimului micului trafic de frontieră; |
| --- | --- |

(a)

resortisanții țărilor terțe menționate în lista din anexa I la prezentul regulament care sunt titulari ai unui permis de trecere locală a frontierei eliberat de statele membre în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1931/2006, în cazul în care titularii respectivi își exercită dreptul în cadrul regimului micului trafic de frontieră;

| (b) | elevii resortisanți ai uneia dintre țările terțe menționate în lista din anexa I la prezentul regulament, care au reședința într-un stat membru care aplică Decizia 94/795/JAI a Consiliului (18) și care participă la o excursie organizată în cadrul unui grup școlar însoțit de un cadru didactic al instituției de învățământ în cauză; |
| --- | --- |

(b)

elevii resortisanți ai uneia dintre țările terțe menționate în lista din anexa I la prezentul regulament, care au reședința într-un stat membru care aplică Decizia 94/795/JAI a Consiliului (18) și care participă la o excursie organizată în cadrul unui grup școlar însoțit de un cadru didactic al instituției de învățământ în cauză;

| (c) | refugiații statutari, apatrizii și celelalte persoane care nu dețin cetățenia niciunei țări, care au reședința într-un stat membru și care sunt titulari ai unui document de călătorie eliberat de acest stat membru. |
| --- | --- |

(c)

refugiații statutari, apatrizii și celelalte persoane care nu dețin cetățenia niciunei țări, care au reședința într-un stat membru și care sunt titulari ai unui document de călătorie eliberat de acest stat membru.

Articolul 5

Resortisanții noilor țări terțe care au fost incluse anterior între țările terțe menționate în listele din anexele I și II trebuie să respecte articolele 3 și 4 dacă și până când Consiliul nu decide altfel, în conformitate cu procedura prevăzută în dispoziția relevantă din TFUE.

Articolul 6

(1)   Un stat membru poate prevedea excepții de la obligativitatea vizelor prevăzută la articolul 3, sau de la exonerările de la obligativitatea vizelor prevăzute la articolul 4, în ceea ce privește:

| (a) | titularii de pașapoarte diplomatice, de serviciu/oficiale sau de pașapoarte speciale; |
| --- | --- |

(a)

titularii de pașapoarte diplomatice, de serviciu/oficiale sau de pașapoarte speciale;

| (b) | membrii echipajului civil al aeronavelor și navelor aflați în exercițiul funcțiunii; |
| --- | --- |

(b)

membrii echipajului civil al aeronavelor și navelor aflați în exercițiul funcțiunii;

| (c) | membrii echipajului civil al navelor, atunci când aceștia coboară pe uscat, care dețin un act de identitate pentru personal navigant eliberat în conformitate cu convențiile Organizației Internaționale a Muncii nr. 108 din 13 mai 1958 sau nr. 185 din 19 iunie 2003, sau cu Convenția Organizației Maritime Internaționale privind facilitarea traficului maritim internațional din 9 aprilie 1965; |
| --- | --- |

(c)

membrii echipajului civil al navelor, atunci când aceștia coboară pe uscat, care dețin un act de identitate pentru personal navigant eliberat în conformitate cu convențiile Organizației Internaționale a Muncii nr. 108 din 13 mai 1958 sau nr. 185 din 19 iunie 2003, sau cu Convenția Organizației Maritime Internaționale privind facilitarea traficului maritim internațional din 9 aprilie 1965;

| (d) | echipajul și membrii misiunilor de urgență sau de salvare în caz de dezastru sau de accident; |
| --- | --- |

(d)

echipajul și membrii misiunilor de urgență sau de salvare în caz de dezastru sau de accident;

| (e) | echipajul civil al navelor care navighează pe apele interioare internaționale; |
| --- | --- |

(e)

echipajul civil al navelor care navighează pe apele interioare internaționale;

| (f) | titularii de documente de călătorie eliberate de organizații internaționale interguvernamentale dintre care cel puțin un stat membru are statut de membru, sau de alte entități recunoscute de statele membre vizate ca subiecți de drept internațional, pentru funcționarii respectivelor organizații sau entități. |
| --- | --- |

(f)

titularii de documente de călătorie eliberate de organizații internaționale interguvernamentale dintre care cel puțin un stat membru are statut de membru, sau de alte entități recunoscute de statele membre vizate ca subiecți de drept internațional, pentru funcționarii respectivelor organizații sau entități.

(2)   Un stat membru poate excepta de la obligativitatea vizelor prevăzută la articolul 3:

| (a) | elevii resortisanți ai uneia dintre țările terțe menționate în lista din anexa I, care au reședința într-una dintre țările terțe menționate în lista din anexa II, în Elveția sau în Liechtenstein, și care participă la o excursie organizată în cadrul unui grup școlar însoțit de un cadru didactic al instituției de învățământ în cauză; |
| --- | --- |

(a)

elevii resortisanți ai uneia dintre țările terțe menționate în lista din anexa I, care au reședința într-una dintre țările terțe menționate în lista din anexa II, în Elveția sau în Liechtenstein, și care participă la o excursie organizată în cadrul unui grup școlar însoțit de un cadru didactic al instituției de învățământ în cauză;

| (b) | refugiații statutari și apatrizii, în cazul în care țara terță în care au reședința și care le-a eliberat documentul de călătorie este una dintre țările terțe menționate în lista din anexa II; |
| --- | --- |

(b)

refugiații statutari și apatrizii, în cazul în care țara terță în care au reședința și care le-a eliberat documentul de călătorie este una dintre țările terțe menționate în lista din anexa II;

| (c) | membrii forțelor armate care se deplasează în cadrul NATO sau al Parteneriatului pentru pace, care sunt titulari ai unor documente de identitate și ai unor ordine de misiune prevăzute de Acordul dintre statele părți la Organizația Tratatului Atlanticului de Nord privind statutul forțelor acestora din 19 iunie 1951; |
| --- | --- |

(c)

membrii forțelor armate care se deplasează în cadrul NATO sau al Parteneriatului pentru pace, care sunt titulari ai unor documente de identitate și ai unor ordine de misiune prevăzute de Acordul dintre statele părți la Organizația Tratatului Atlanticului de Nord privind statutul forțelor acestora din 19 iunie 1951;

| (d) | fără a se aduce atingere cerințelor care decurg din Acordul european privind suprimarea vizelor pentru refugiați al Consiliului Europei, semnat la Strasbourg la 20 aprilie 1959, refugiații recunoscuți, apatrizii și alte persoane care nu dețin cetățenia niciunei țări și care își au reședința pe teritoriul Regatului Unit sau al Irlandei și sunt titulari ai unui document de călătorie eliberat de Regatul Unit sau de Irlanda, care este recunoscut de statul membru vizat. |
| --- | --- |

(d)

fără a se aduce atingere cerințelor care decurg din Acordul european privind suprimarea vizelor pentru refugiați al Consiliului Europei, semnat la Strasbourg la 20 aprilie 1959, refugiații recunoscuți, apatrizii și alte persoane care nu dețin cetățenia niciunei țări și care își au reședința pe teritoriul Regatului Unit sau al Irlandei și sunt titulari ai unui document de călătorie eliberat de Regatul Unit sau de Irlanda, care este recunoscut de statul membru vizat.

(3)   Un stat membru poate prevedea excepții de la exonerarea de obligația de a deține viză prevăzută la articolul 4 pentru persoanele care desfășoară o activitate remunerată în timpul șederii lor.

Articolul 7

Atunci când o țară terță care figurează pe lista din anexa II aplică obligativitatea vizelor pentru resortisanții a cel puțin unui stat membru, se aplică următoarele dispoziții:

| (a) | în termen de 30 de zile de la momentul punerii în aplicare de către țara terță a obligativității vizelor, statul membru în cauză notifică acest lucru în scris Parlamentului European, Consiliului și Comisiei.
  Respectiva notificare:






  (i) | menționează data punerii în aplicare a obligativității vizelor și tipurile documentelor de călătorie și ale vizelor respective; |
| --- | --- | --- |

(a)

în termen de 30 de zile de la momentul punerii în aplicare de către țara terță a obligativității vizelor, statul membru în cauză notifică acest lucru în scris Parlamentului European, Consiliului și Comisiei.

Respectiva notificare:

(i)

menționează data punerii în aplicare a obligativității vizelor și tipurile documentelor de călătorie și ale vizelor respective;

| (ii) | include o explicație detaliată a măsurilor preliminare luate de statul membru în cauză în vederea asigurării unui regim de călătorii fără viză pentru țara terță în cauză, precum și toate informațiile relevante. |
| --- | --- |

(ii)

include o explicație detaliată a măsurilor preliminare luate de statul membru în cauză în vederea asigurării unui regim de călătorii fără viză pentru țara terță în cauză, precum și toate informațiile relevante.

Informațiile privind această notificare se publică fără întârziere de către Comisie în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, inclusiv informațiile privind data punerii în aplicare a obligativității vizelor și tipurile documentelor de călătorie și ale vizelor respective.

În cazul în care țara terță decide să ridice obligativitatea vizelor înainte de expirarea termenului menționat la primul paragraf din prezenta literă, notificarea nu se efectuează sau este retrasă, iar informațiile nu se publică;

| (b) | Comisia, imediat după data publicării menționată la litera (a) al treilea paragraf și în consultare cu statul membru în cauză, ia măsuri împreună cu autoritățile țării terțe în cauză, în special în domeniile politic, economic și comercial, pentru a reintroduce sau a introduce un regim de călătorii fără viză și informează fără întârziere Parlamentul European și Consiliul cu privire la respectivele măsuri; |
| --- | --- |

(b)

Comisia, imediat după data publicării menționată la litera (a) al treilea paragraf și în consultare cu statul membru în cauză, ia măsuri împreună cu autoritățile țării terțe în cauză, în special în domeniile politic, economic și comercial, pentru a reintroduce sau a introduce un regim de călătorii fără viză și informează fără întârziere Parlamentul European și Consiliul cu privire la respectivele măsuri;

| (c) | dacă, în termen de 90 de zile de la data publicării menționată la litera (a) al treilea paragraf și în ciuda tuturor măsurilor luate în conformitate cu litera (b), țara terță nu elimină obligativitatea vizelor, statul membru în cauză poate solicita Comisiei să suspende exceptarea de la obligativitatea vizelor pentru anumite categorii de resortisanți ai respectivei țări terțe. În cazul în care un stat membru formulează o astfel de solicitare, acesta informează Parlamentul European și Consiliul; |
| --- | --- |

(c)

dacă, în termen de 90 de zile de la data publicării menționată la litera (a) al treilea paragraf și în ciuda tuturor măsurilor luate în conformitate cu litera (b), țara terță nu elimină obligativitatea vizelor, statul membru în cauză poate solicita Comisiei să suspende exceptarea de la obligativitatea vizelor pentru anumite categorii de resortisanți ai respectivei țări terțe. În cazul în care un stat membru formulează o astfel de solicitare, acesta informează Parlamentul European și Consiliul;

| (d) | când are în vedere măsuri suplimentare în conformitate cu literele (e), (f) sau (h), Comisia ține seama de rezultatul măsurilor luate de statul membru în cauză în vederea asigurării unui regim de călătorii fără viză pentru țara terță în cauză, de măsurile luate în conformitate cu litera (b) și de consecințele suspendării exceptării de la obligativitatea vizelor asupra relațiilor externe ale Uniunii și ale statelor sale membre cu țara terță în cauză; |
| --- | --- |

(d)

când are în vedere măsuri suplimentare în conformitate cu literele (e), (f) sau (h), Comisia ține seama de rezultatul măsurilor luate de statul membru în cauză în vederea asigurării unui regim de călătorii fără viză pentru țara terță în cauză, de măsurile luate în conformitate cu litera (b) și de consecințele suspendării exceptării de la obligativitatea vizelor asupra relațiilor externe ale Uniunii și ale statelor sale membre cu țara terță în cauză;

| (e) | dacă țara terță în cauză nu a eliminat obligativitatea vizelor, Comisia, în termen de cel mult șase luni de la data publicării menționată la litera (a) al treilea paragraf și ulterior la intervale care să nu depășească șase luni pe o perioadă totală care nu poate fi extinsă peste data la care actul delegat menționat la litera (f) intră în vigoare sau la care se formulează obiecții în privința acestuia:






  (i) | adoptă, la solicitarea statului membru în cauză sau din proprie inițiativă, un act de punere în aplicare prin care să se suspende temporar, pentru o perioadă de până la șase luni, exceptarea de la obligativitatea vizelor pentru anumite categorii de resortisanți ai țării terțe în cauză. Respectivul act de punere în aplicare stabilește o dată, în termen de 90 de zile de la intrarea sa în vigoare, la care suspendarea exceptării de la obligativitatea vizelor produce efecte, ținând seama de resursele disponibile în consulatele statelor membre. Când adoptă acte de punere în aplicare ulterioare, Comisia poate prelungi perioada suspendării respective cu perioade suplimentare de până la șase luni și poate modifica categoriile de resortisanți ai țării terțe în cauză pentru care se suspendă exceptarea de la obligativitatea vizelor.
  Respectivele acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 11 alineatul (2). Fără a se aduce atingere aplicării articolului 6, pe perioadele de suspendare toate categoriile de resortisanți ai țării terțe la care se face referire în actul de punere în aplicare au obligația de a deține viză pentru trecerea frontierelor externe ale statelor membre; sau |
| --- | --- | --- |

(e)

dacă țara terță în cauză nu a eliminat obligativitatea vizelor, Comisia, în termen de cel mult șase luni de la data publicării menționată la litera (a) al treilea paragraf și ulterior la intervale care să nu depășească șase luni pe o perioadă totală care nu poate fi extinsă peste data la care actul delegat menționat la litera (f) intră în vigoare sau la care se formulează obiecții în privința acestuia:

(i)

adoptă, la solicitarea statului membru în cauză sau din proprie inițiativă, un act de punere în aplicare prin care să se suspende temporar, pentru o perioadă de până la șase luni, exceptarea de la obligativitatea vizelor pentru anumite categorii de resortisanți ai țării terțe în cauză. Respectivul act de punere în aplicare stabilește o dată, în termen de 90 de zile de la intrarea sa în vigoare, la care suspendarea exceptării de la obligativitatea vizelor produce efecte, ținând seama de resursele disponibile în consulatele statelor membre. Când adoptă acte de punere în aplicare ulterioare, Comisia poate prelungi perioada suspendării respective cu perioade suplimentare de până la șase luni și poate modifica categoriile de resortisanți ai țării terțe în cauză pentru care se suspendă exceptarea de la obligativitatea vizelor.

Respectivele acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 11 alineatul (2). Fără a se aduce atingere aplicării articolului 6, pe perioadele de suspendare toate categoriile de resortisanți ai țării terțe la care se face referire în actul de punere în aplicare au obligația de a deține viză pentru trecerea frontierelor externe ale statelor membre; sau

| (ii) | înaintează comitetului prevăzut la articolul 11 alineatul (1) un raport de evaluare a situației, precizând motivele pentru care a hotărât să nu suspende exceptarea de la obligativitatea vizelor și informează Parlamentul European și Consiliul.
  În raportul respectiv sunt luați în considerare toți factorii relevanți, precum cei menționați la litera (d). Parlamentul European și Consiliul pot avea o discuție politică pe baza respectivului raport; |
| --- | --- |

(ii)

înaintează comitetului prevăzut la articolul 11 alineatul (1) un raport de evaluare a situației, precizând motivele pentru care a hotărât să nu suspende exceptarea de la obligativitatea vizelor și informează Parlamentul European și Consiliul.

În raportul respectiv sunt luați în considerare toți factorii relevanți, precum cei menționați la litera (d). Parlamentul European și Consiliul pot avea o discuție politică pe baza respectivului raport;

| (f) | dacă, în termen de 24 de luni de la data publicării menționată la litera (a) al treilea paragraf, țara terță în cauză nu ridică obligativitatea vizelor, Comisia adoptă un act delegat în conformitate cu articolul 10 prin care se suspendă temporar, pentru o perioadă de 12 luni, exceptarea de la obligativitatea vizelor pentru resortisanții țării terțe respective. Actul delegat stabilește o dată, în termen de 90 de zile de la intrarea sa în vigoare, de la care suspendarea exceptării de la obligativitatea vizelor produce efecte, ținând seama de resursele disponibile în consulatele statelor membre, și modifică anexa II în consecință. Modificarea respectivă se efectuează prin introducerea, lângă numele țării terțe în cauză, a unei note de subsol care precizează că exceptarea de la obligativitatea vizelor este suspendată în ceea ce privește țara terță respectivă și care specifică perioada respectivei suspendări.
  Începând de la data la care suspendarea exceptării de la obligativitatea vizelor pentru resortisanții țării terțe în cauză produce efecte sau de la data la care este formulată o obiecție la actul delegat în temeiul articolului 10 alineatul (7), orice act de punere în aplicare adoptat în temeiul literei (e) de la prezentul articol care vizează țara terță respectivă expiră. În cazul în care Comisia transmite o propunere legislativă în conformitate cu litera (h), perioada de suspendare a exceptării de la obligativitatea vizelor prevăzută în primul paragraf din prezenta literă se prelungește cu șase luni. Nota de subsol la care face trimitere respectivul paragraf se modifică în mod corespunzător.
  Fără a se aduce atingere aplicării articolului 6, pe perioadele suspendării respective resortisanții țării terțe care fac obiectul actului delegat au obligația de a deține viză pentru trecerea frontierelor externe ale statelor membre; |
| --- | --- |

(f)

dacă, în termen de 24 de luni de la data publicării menționată la litera (a) al treilea paragraf, țara terță în cauză nu ridică obligativitatea vizelor, Comisia adoptă un act delegat în conformitate cu articolul 10 prin care se suspendă temporar, pentru o perioadă de 12 luni, exceptarea de la obligativitatea vizelor pentru resortisanții țării terțe respective. Actul delegat stabilește o dată, în termen de 90 de zile de la intrarea sa în vigoare, de la care suspendarea exceptării de la obligativitatea vizelor produce efecte, ținând seama de resursele disponibile în consulatele statelor membre, și modifică anexa II în consecință. Modificarea respectivă se efectuează prin introducerea, lângă numele țării terțe în cauză, a unei note de subsol care precizează că exceptarea de la obligativitatea vizelor este suspendată în ceea ce privește țara terță respectivă și care specifică perioada respectivei suspendări.

Începând de la data la care suspendarea exceptării de la obligativitatea vizelor pentru resortisanții țării terțe în cauză produce efecte sau de la data la care este formulată o obiecție la actul delegat în temeiul articolului 10 alineatul (7), orice act de punere în aplicare adoptat în temeiul literei (e) de la prezentul articol care vizează țara terță respectivă expiră. În cazul în care Comisia transmite o propunere legislativă în conformitate cu litera (h), perioada de suspendare a exceptării de la obligativitatea vizelor prevăzută în primul paragraf din prezenta literă se prelungește cu șase luni. Nota de subsol la care face trimitere respectivul paragraf se modifică în mod corespunzător.

Fără a se aduce atingere aplicării articolului 6, pe perioadele suspendării respective resortisanții țării terțe care fac obiectul actului delegat au obligația de a deține viză pentru trecerea frontierelor externe ale statelor membre;

| (g) | orice notificare ulterioară efectuată de un alt stat membru în temeiul literei (a), referitoare la aceeași țară terță, pe perioada aplicării măsurilor adoptate în conformitate cu litera (e) sau (f) în ceea ce privește țara terță respectivă, se integrează în procedurile respective în curs, fără ca termenele sau perioadele stabilite la respectivele litere să fie prelungite; |
| --- | --- |

(g)

orice notificare ulterioară efectuată de un alt stat membru în temeiul literei (a), referitoare la aceeași țară terță, pe perioada aplicării măsurilor adoptate în conformitate cu litera (e) sau (f) în ceea ce privește țara terță respectivă, se integrează în procedurile respective în curs, fără ca termenele sau perioadele stabilite la respectivele litere să fie prelungite;

| (h) | dacă, în termen de șase luni de la intrarea în vigoare a actului delegat menționat la litera (f), țara terță în cauză nu elimină obligația de a deține viză, Comisia poate înainta o propunere legislativă de modificare a prezentului regulament în vederea transferării trimiterii la țara terță din anexa II în anexa I; |
| --- | --- |

(h)

dacă, în termen de șase luni de la intrarea în vigoare a actului delegat menționat la litera (f), țara terță în cauză nu elimină obligația de a deține viză, Comisia poate înainta o propunere legislativă de modificare a prezentului regulament în vederea transferării trimiterii la țara terță din anexa II în anexa I;

| (i) | procedurile menționate la literele (e), (f) și (h) nu afectează dreptul Comisiei de a prezenta în orice moment o propunere legislativă de modificare a prezentului regulament în vederea transferării trimiterii la țara terță în cauză din anexa II în anexa I; |
| --- | --- |

(i)

procedurile menționate la literele (e), (f) și (h) nu afectează dreptul Comisiei de a prezenta în orice moment o propunere legislativă de modificare a prezentului regulament în vederea transferării trimiterii la țara terță în cauză din anexa II în anexa I;

| (j) | în cazul în care țara terță în cauză ridică obligativitatea vizelor, statul membru în cauză notifică imediat acest lucru Parlamentului European, Consiliului și Comisiei. Notificarea se publică fără întârziere de către Comisie în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. |
| --- | --- |

(j)

în cazul în care țara terță în cauză ridică obligativitatea vizelor, statul membru în cauză notifică imediat acest lucru Parlamentului European, Consiliului și Comisiei. Notificarea se publică fără întârziere de către Comisie în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Orice act de punere în aplicare sau act delegat adoptat în temeiul literei (e) sau (f) în ceea ce privește țara terță în cauză expiră la șapte zile de la publicarea menționată la primul paragraf din prezenta literă. În cazul în care țara terță în cauză a introdus obligativitatea vizelor pentru resortisanții a două sau mai multe state membre, actul de punere în aplicare sau actul delegat referitor la țara terță respectivă expiră la șapte zile de la publicarea notificării referitoare la ultimul stat membru ai cărui resortisanți au fost supuși obligativității vizelor de către țara terță respectivă. Nota de subsol menționată în primul paragraf al literei (f) se elimină ca urmare a expirării actului delegat în cauză. Informația referitoare la expirarea respectivă se publică fără întârziere de către Comisie în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

În cazul în care țara terță în cauză ridică obligativitatea vizelor iar statul membru în cauză nu notifică acest lucru în conformitate cu primul paragraf din prezenta literă, Comisia procedează din proprie inițiativă, fără întârziere, la publicarea menționată la paragraful respectiv și se aplică al doilea paragraf din prezenta literă.

Articolul 8

(1)   Prin derogare de la articolul 4, exceptarea de la obligativitatea vizelor pentru resortisanții unei țări terțe care figurează pe lista din anexa II se suspendă temporar, pe baza unor date obiective și relevante, în conformitate cu prezentul articol.

(2)   Un stat membru poate să notifice Comisiei dacă se confruntă, într-o perioadă de două luni, comparativ cu aceeași perioadă din anul precedent sau cu ultimele două luni care preced punerea în aplicare a exceptării de la obligativitatea vizelor pentru resortisanții unei țări terțe care figurează pe lista din anexa II, cu una sau mai multe dintre următoarele circumstanțe:

| (a) | o creștere substanțială a numărului de resortisanți ai respectivei țări terțe cărora li s-a refuzat intrarea sau care s-au dovedit a fi în situație de ședere pe teritoriul statului membru fără a avea acest drept; |
| --- | --- |

(a)

o creștere substanțială a numărului de resortisanți ai respectivei țări terțe cărora li s-a refuzat intrarea sau care s-au dovedit a fi în situație de ședere pe teritoriul statului membru fără a avea acest drept;

| (b) | o creștere substanțială a numărului de cereri de azil din partea resortisanților respectivei țări terțe pentru care rata de recunoaștere este scăzută; |
| --- | --- |

(b)

o creștere substanțială a numărului de cereri de azil din partea resortisanților respectivei țări terțe pentru care rata de recunoaștere este scăzută;

| (c) | o reducere a cooperării privind readmisia cu țara terță respectivă, susținută de date adecvate, în special o creștere semnificativă a ratei de refuz a cererilor de readmisie trimise de statul membru respectivei țări terțe pentru resortisanții proprii sau, în cazul în care un acord de readmisie încheiat între Uniune și statul membru respectiv și respectiva țară terță prevede astfel, pentru resortisanții țărilor terțe care au tranzitat țara terță respectivă; |
| --- | --- |

(c)

o reducere a cooperării privind readmisia cu țara terță respectivă, susținută de date adecvate, în special o creștere semnificativă a ratei de refuz a cererilor de readmisie trimise de statul membru respectivei țări terțe pentru resortisanții proprii sau, în cazul în care un acord de readmisie încheiat între Uniune și statul membru respectiv și respectiva țară terță prevede astfel, pentru resortisanții țărilor terțe care au tranzitat țara terță respectivă;

| (d) | un risc crescut sau o amenințare iminentă la adresa ordinii publice sau a securității interne a statelor membre, îndeosebi o creștere substanțială a numărului de infracțiuni grave, legate de resortisanți ai țării terțe respective, susținută de informații obiective, concrete și relevante și de date furnizate de autoritățile competente. |
| --- | --- |

(d)

un risc crescut sau o amenințare iminentă la adresa ordinii publice sau a securității interne a statelor membre, îndeosebi o creștere substanțială a numărului de infracțiuni grave, legate de resortisanți ai țării terțe respective, susținută de informații obiective, concrete și relevante și de date furnizate de autoritățile competente.

Notificarea menționată în primul paragraf de la prezentul alineat precizează motivele pe care aceasta se întemeiază și cuprinde date și statistici relevante, precum și o explicație detaliată a măsurilor preliminare pe care statul membru în cauză le-a luat în vederea remedierii situației. Statul membru în cauză poate specifica, în notificarea sa, ce categorii de resortisanți ai țării terțe în cauză urmează să facă obiectul unui act de punere în aplicare în temeiul alineatului (6) litera (a), indicând motivele detaliate în acest sens. Comisia informează Parlamentul European și Consiliul de îndată ce primește o astfel de notificare.

(3)   În cazul în care Comisia, ținând seama de date, rapoarte și statistici relevante, dispune de informații concrete și fiabile cu privire la circumstanțele menționate la alineatul (2) litera (a), (b), (c) sau (d), provenind dintr-unul sau mai multe state membre, sau cu privire la necooperarea țării terțe în materie de readmisie, în special în cazul în care s-a încheiat un acord de readmisie între țara terță respectivă și Uniune, Comisia informează de îndată Parlamentul European și Consiliul cu privire la analiza sa și se aplică dispozițiile de la alineatul (6).

În sensul primului paragraf, necooperarea în materie de readmisie poate consta în, de exemplu:

| — | refuzul de a prelucra cererile de readmisie sau neprelucrarea acestora în timp util; |
| --- | --- |

—

refuzul de a prelucra cererile de readmisie sau neprelucrarea acestora în timp util;

| — | neeliberarea documentelor de călătorie în timp util în scopul returnării în termenele prevăzute în acordul de readmisie sau refuzul de a accepta documentele de călătorie europene eliberate după expirarea termenelor prevăzute în acordul de readmisie; sau |
| --- | --- |

—

neeliberarea documentelor de călătorie în timp util în scopul returnării în termenele prevăzute în acordul de readmisie sau refuzul de a accepta documentele de călătorie europene eliberate după expirarea termenelor prevăzute în acordul de readmisie; sau

| — | rezilierea ori suspendarea acordului de readmisie. |
| --- | --- |

—

rezilierea ori suspendarea acordului de readmisie.

(4)   Comisia monitorizează respectarea continuă a cerințelor specifice, care se întemeiază pe articolul 1 și care au fost utilizate pentru a evalua oportunitatea acordării unei liberalizări a vizelor, de către țările terțe ai căror resortisanți au fost exonerați de obligația de a deține viză atunci când călătoresc pe teritoriul statelor membre, ca urmare a încheierii cu succes a unui dialog privind liberalizarea vizelor desfășurat între Uniune și țara terță respectivă.

În plus, Comisia transmite rapoarte cu regularitate către Parlamentul European și către Consiliu cel puțin o dată pe an, pentru o perioadă de șapte ani de la data intrării în vigoare a liberalizării vizelor pentru țara terță respectivă, și ulterior în cazul în care Comisia consideră că este necesar, ori la cererea Parlamentului European sau a Consiliului. Raportul se concentrează asupra țărilor terțe pentru care Comisia consideră, bazându-se pe informații concrete și fiabile, că anumite cerințe nu mai sunt îndeplinite.

În cazul în care un raport al Comisiei arată că una sau mai multe dintre cerințele specifice nu mai este îndeplinită în ceea ce privește o anumită țară terță, se aplică alineatul (6).

(5)   Comisia examinează orice notificare transmisă în temeiul alineatului (2), luând în considerare:

| (a) | existența oricăreia dintre circumstanțele menționate la alineatul (2); |
| --- | --- |

(a)

existența oricăreia dintre circumstanțele menționate la alineatul (2);

| (b) | numărul de state membre afectate de oricare dintre circumstanțele menționate la alineatul (2); |
| --- | --- |

(b)

numărul de state membre afectate de oricare dintre circumstanțele menționate la alineatul (2);

| (c) | impactul general al circumstanțelor menționate la alineatul (2) asupra situației migrației în Uniune, astfel cum rezultă acesta din datele furnizate de statele membre sau din datele de care dispune Comisia; |
| --- | --- |

(c)

impactul general al circumstanțelor menționate la alineatul (2) asupra situației migrației în Uniune, astfel cum rezultă acesta din datele furnizate de statele membre sau din datele de care dispune Comisia;

| (d) | rapoartele întocmite de poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european, de Biroul European de Sprijin pentru Azil sau de Agenția Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Aplicare a Legii (Europol) sau de orice altă instituție, organism, oficiu sau agenție a Uniunii sau de orice organizație internațională competentă în domeniile reglementate de prezentul regulament, dacă circumstanțele o impun în cazul respectiv; |
| --- | --- |

(d)

rapoartele întocmite de poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european, de Biroul European de Sprijin pentru Azil sau de Agenția Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Aplicare a Legii (Europol) sau de orice altă instituție, organism, oficiu sau agenție a Uniunii sau de orice organizație internațională competentă în domeniile reglementate de prezentul regulament, dacă circumstanțele o impun în cazul respectiv;

| (e) | informațiile pe care statul membru în cauză le-ar fi putut da în notificarea sa în ceea ce privește măsurile posibile în temeiul alineatului (6) litera (a); |
| --- | --- |

(e)

informațiile pe care statul membru în cauză le-ar fi putut da în notificarea sa în ceea ce privește măsurile posibile în temeiul alineatului (6) litera (a);

| (f) | chestiunea generală a ordinii publice și a securității interne, cu consultarea statului membru în cauză. |
| --- | --- |

(f)

chestiunea generală a ordinii publice și a securității interne, cu consultarea statului membru în cauză.

Comisia informează Parlamentul European și Consiliul asupra rezultatelor examinării sale.

(6)   În cazul în care, pe baza analizei menționate la alineatul (3), a raportului menționat la alineatul (4) sau a examinării menționate la alineatul (5), și luând în considerare consecințele unei suspendări a exceptării de la obligativitatea vizelor pentru relațiile externe ale Uniunii și ale statelor sale membre cu țara terță în cauză, lucrând în strânsă cooperare cu țara terță respectivă pentru a găsi soluții alternative pe termen lung, Comisia stabilește că se impun acțiuni, sau în cazul în care o majoritate simplă a statelor membre au notificat Comisia cu privire la existența circumstanțelor menționate la alineatul (2) litera (a), (b), (c) sau (d), se aplică următoarele dispoziții:

| (a) | Comisia adoptă un act de punere în aplicare care suspendă temporar exceptarea de la obligativitatea vizelor pentru resortisanții țării terțe în cauză pentru o perioadă de nouă luni. Suspendarea se aplică anumitor categorii de resortisanți ai țării terțe în cauză, prin trimitere la tipurile relevante de documente de călătorie și, după caz, la criterii suplimentare. La stabilirea categoriilor de suspendare care se aplică, Comisia, pe baza informațiilor disponibile, include categorii suficient de ample pentru a contribui în mod eficient la remedierea circumstanțelor menționate la alineatele (2), (3) și (4) în fiecare caz specific, respectând în același timp principiul proporționalității. Comisia adoptă actul de punere în aplicare în termen o lună de la:






  (i) | primirea notificării menționate la alineatul (2); |
| --- | --- | --- |

(a)

Comisia adoptă un act de punere în aplicare care suspendă temporar exceptarea de la obligativitatea vizelor pentru resortisanții țării terțe în cauză pentru o perioadă de nouă luni. Suspendarea se aplică anumitor categorii de resortisanți ai țării terțe în cauză, prin trimitere la tipurile relevante de documente de călătorie și, după caz, la criterii suplimentare. La stabilirea categoriilor de suspendare care se aplică, Comisia, pe baza informațiilor disponibile, include categorii suficient de ample pentru a contribui în mod eficient la remedierea circumstanțelor menționate la alineatele (2), (3) și (4) în fiecare caz specific, respectând în același timp principiul proporționalității. Comisia adoptă actul de punere în aplicare în termen o lună de la:

(i)

primirea notificării menționate la alineatul (2);

| (ii) | momentul în care a luat cunoștință de informațiile menționate la alineatul (3); |
| --- | --- |

(ii)

momentul în care a luat cunoștință de informațiile menționate la alineatul (3);

| (iii) | prezentarea raportului menționat la alineatul (4); sau |
| --- | --- |

(iii)

prezentarea raportului menționat la alineatul (4); sau

| (iv) | primirea notificării din partea unei majorități simple a statelor membre cu privire la existența circumstanțelor menționate la alineatul (2) litera (a), (b), (c) sau (d). |
| --- | --- |

(iv)

primirea notificării din partea unei majorități simple a statelor membre cu privire la existența circumstanțelor menționate la alineatul (2) litera (a), (b), (c) sau (d).

Respectivul act de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 11 alineatul (2). Stabilește data la care produce efecte suspendarea exceptării de la obligativitatea vizelor.

În cursul perioadei de suspendare, Comisia stabilește un dialog consolidat cu țara terță în cauză în vederea remedierii circumstanțelor respective;

| (b) | în cazul în care circumstanțele menționate la alineatele (2), (3) și (4) de la prezentul articol persistă, Comisia adoptă, cel târziu cu două luni înainte de expirarea perioadei de nouă luni menționate la litera (a) din prezentul alineat, un act delegat în conformitate cu articolul 10 prin care suspendă temporar aplicarea anexei II pe o perioadă de 18 luni pentru toți resortisanții țării terțe în cauză. Actul delegat produce efecte de la data expirării actului de punere în aplicare menționat la litera (a) din prezentul alineat și modifică anexa II în consecință. Modificarea respectivă se efectuează prin introducerea unei note de subsol, lângă numele țării terțe în cauză, care precizează că exceptarea de la obligativitatea vizelor este suspendată în ceea ce privește țara terță respectivă și care specifică perioada respectivei suspendări. |
| --- | --- |

(b)

în cazul în care circumstanțele menționate la alineatele (2), (3) și (4) de la prezentul articol persistă, Comisia adoptă, cel târziu cu două luni înainte de expirarea perioadei de nouă luni menționate la litera (a) din prezentul alineat, un act delegat în conformitate cu articolul 10 prin care suspendă temporar aplicarea anexei II pe o perioadă de 18 luni pentru toți resortisanții țării terțe în cauză. Actul delegat produce efecte de la data expirării actului de punere în aplicare menționat la litera (a) din prezentul alineat și modifică anexa II în consecință. Modificarea respectivă se efectuează prin introducerea unei note de subsol, lângă numele țării terțe în cauză, care precizează că exceptarea de la obligativitatea vizelor este suspendată în ceea ce privește țara terță respectivă și care specifică perioada respectivei suspendări.

În cazul în care Comisia a înaintat o propunere legislativă în temeiul alineatului (7), perioada de suspendare a exceptării de la obligativitatea vizelor prevăzută în actul delegat se prelungește cu șase luni. Nota de subsol se modifică în consecință.

Fără a se aduce atingere aplicării articolului 6, pe perioadele suspendării respective, resortisanții țării terțe care fac obiectul actului de punere în aplicare au obligația de a deține viză pentru trecerea frontierelor externe ale statelor membre.

Un stat membru care, în conformitate cu articolul 6, prevede noi exceptări de la obligativitatea vizelor pentru o categorie de resortisanți ai țării terțe vizate de actul care suspendă exceptarea de la obligativitatea vizelor, comunică măsurile respective în conformitate cu articolul 12.

(7)   Înainte de expirarea perioadei de valabilitate a actului delegat adoptat în temeiul alineatului (6) litera (b), Comisia prezintă un raport Parlamentului European și Consiliului. Raportul poate fi însoțit de o propunere legislativă de modificare a prezentului regulament, în vederea transferării trimiterii la țara terță în cauză de la anexa II la anexa I.

(8)   În cazul în care a înaintat o propunere legislativă în temeiul alineatului (7), Comisia poate prelungi valabilitatea actului de punere în aplicare adoptat în temeiul alineatului (6) litera (a) de la prezentul articol cu o perioadă care să nu depășească 12 luni. Decizia de prelungire a valabilității actului de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 11 alineatul (2).

Articolul 9

(1)   Până la 10 ianuarie 2018, Comisia transmite un raport Parlamentului European și Consiliului în care evaluează eficiența mecanismului de reciprocitate prevăzut la articolul 7 și, după caz, transmite o propunere legislativă de modificare a prezentului regulament. Parlamentul European și Consiliul hotărăsc asupra acestei propuneri în conformitate cu procedura legislativă ordinară.

(2)   Până la 29 martie 2021, Comisia transmite un raport Parlamentului European și Consiliului în care evaluează eficacitatea mecanismului de suspendare prevăzut la articolul 8 și, după caz, transmite o propunere legislativă de modificare a prezentului regulament. Parlamentul European și Consiliul hotărăsc asupra unei astfel de propuneri în conformitate cu procedura legislativă ordinară.

Articolul 10

(1)   Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute în prezentul articol.

(2)   Competența de a adopta actele delegate menționată la articolul 7 litera (f) se conferă Comisiei pentru o perioadă de cinci ani de la 9 ianuarie 2014. Comisia prezintă un raport privind delegarea de competențe cel târziu cu nouă luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani. Delegarea de competențe se prelungește tacit cu perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul se opun prelungirii respective cel târziu cu trei luni înainte de încheierea fiecărei perioade.

(3)   Competența de a adopta actele delegate menționată la articolul 8 alineatul (6) litera (b) se conferă Comisiei pentru o perioadă de cinci ani de la 28 martie 2017. Comisia prezintă un raport privind delegarea de competențe cel târziu cu nouă luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani. Delegarea de competențe se prelungește tacit cu perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul se opune prelungirii respective cel târziu cu trei luni înainte de încheierea fiecărei perioade.

(4)   Delegarea de competențe menționată la articolul 7 litera (f) și la articolul 8 alineatul (6) litera (b) poate fi revocată în orice moment de către Parlamentul European sau de către Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării de competențe specificate în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua care urmează datei publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.

(5)   Înainte de adoptarea unui act delegat, Comisia consultă experții desemnați de fiecare stat membru în conformitate cu principiile prevăzute în Acordul interinstituțional din 13 aprilie 2016 privind o mai bună legiferare.

(6)   De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.

(7)   Un act delegat adoptat în temeiul articolului 7 litera (f) intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de patru luni de la notificarea acestuia către Parlamentul European și Consiliu, sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. Acest termen se prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.

(8)   Un act delegat adoptat în temeiul articolului 8 alineatul (6) litera (b) intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de două luni de la notificarea acestuia către Parlamentul European și Consiliu, sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni.

Articolul 11

(1)   Comisia este asistată de un comitet. Respectivul comitet este un comitet în înțelesul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.

(2)   În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.

(3)   În cazul în care comitetul nu emite niciun aviz, Comisia nu adoptă proiectul de act de punere în aplicare și se aplică articolul 5 alineatul (4) al treilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.

Articolul 12

(1)   Statele membre comunică celorlalte state membre și Comisiei măsurile luate în temeiul articolului 6, în termen de cinci zile lucrătoare de la data adoptării acelor măsuri.

(2)   Comisia publică pentru informare măsurile comunicate în temeiul alineatului (1) în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Articolul 13

Prezentul regulament nu afectează competența statelor membre cu privire la recunoașterea statelor, a entităților teritoriale și a pașapoartelor, a documentelor de călătorie și de identitate eliberate de autoritățile lor.

Articolul 14

Regulamentul (CE) nr. 539/2001 se abrogă.

Trimiterile la regulamentul abrogat se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa IV.

Articolul 15

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre în conformitate cu tratatele.

Adoptat la Strasbourg, 14 noiembrie 2018.

Pentru Parlamentul European

Președintele

A. TAJANI

Pentru Consiliu

Președintele

K. EDTSTADLER

---

(1)  Poziția Parlamentului European din 2 octombrie 2018 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 6 noiembrie 2018.

1

(2)  Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație (JO L 81, 21.3.2001, p. 1).

2

(3)  A se vedea anexa III.

3

(4)  
  JO L 1, 3.1.1994, p. 3.

4

(5)  
  JO L 114, 30.4.2002, p. 6.

5

(6)  Regulamentul (CE) nr. 1931/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 de stabilire a normelor referitoare la micul trafic de frontieră la frontierele terestre externe ale statelor membre și de modificare a dispozițiilor Convenției Schengen (JO L 405, 30.12.2006, p. 1.)

6

(7)  
  JO L 123, 12.5.2016, p. 1.

7

(8)  Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (JO L 55, 28.2.2011, p. 13).

8

(9)  
  JO L 176, 10.7.1999, p. 36.

9

(10)  Decizia 1999/437/CE a Consiliului din 17 mai 1999 privind anumite modalități de aplicare a Acordului încheiat între Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei în ceea ce privește asocierea acestor două state în vederea punerii în aplicare, a asigurării respectării și dezvoltării acquis-ului Schengen (JO L 176, 10.7.1999, p. 31).

10

(11)  
  JO L 53, 27.2.2008, p. 52.

11

(12)  Decizia 2008/146/CE a Consiliului din 28 ianuarie 2008 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (JO L 53, 27.2.2008, p. 1).

12

(13)  
  JO L 160, 18.6.2011, p. 21.

13

(14)  Decizia 2011/350/UE a Consiliului din 7 martie 2011 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, în ceea ce privește eliminarea controalelor la frontierele interne și circulația persoanelor (JO L 160, 18.6.2011, p. 19).

14

(15)  Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000, privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 131, 1.6.2000, p. 43).

15

(16)  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

16

(17)  Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind instituirea unui Cod comunitar de vize (Codul de vize) (JO L 243, 15.9.2009, p. 1).

17

(18)  Decizia 94/795/JAI a Consiliului din 30 noiembrie 1994 privind o acțiune comună adoptată de Consiliu în temeiul articolului K.3 alineatul (2) litera (b) din Tratatul privind Uniunea Europeană în ceea ce privește facilitățile de călătorie pentru elevii resortisanți ai unor țări terțe care au reședința într-un stat membru (JO L 327, 19.12.1994, p. 1).

18

---

ANEXA I

LISTA ȚĂRILOR TERȚE AI CĂROR RESORTISANȚI TREBUIE SĂ DEȚINĂ VIZĂ PENTRU TRECEREA FRONTIERELOR EXTERNE ALE STATELOR MEMBRE

1.   STATE

Afganistan

Armenia

Angola

Azerbaidjan

Bangladesh

Burkina Faso

Bahrain

Burundi

Benin

Bolivia

Bhutan

Botswana

Belarus

Belize

Republica Democratică Congo

Republica Centrafricană

Congo

Côte d'Ivoire

Camerun

China

Cuba

Capul Verde

Djibouti

Republica Dominicană

Algeria

Ecuador

Egipt

Eritreea

Eswatini

Etiopia

Fiji

Gabon

Ghana

Gambia

Guineea

Guineea Ecuatorială

Guineea-Bissau

Guyana

Haiti

Indonezia

India

Irak

Iran

Jamaica

Iordania

Kenya

Kârgâzstan

Cambodgia

Comore

Coreea de Nord

Kuweit

Kazahstan

Laos

Liban

Sri Lanka

Liberia

Lesotho

Libia

Maroc

Madagascar

Mali

Myanmar/Birmania

Mongolia

Mauritania

Maldive

Malawi

Mozambic

Namibia

Niger

Nigeria

Nepal

Oman

Papua-Noua Guinee

Filipine

Pakistan

Qatar

Rusia

Rwanda

Arabia Saudită

Sudan

Sierra Leone

Senegal

Somalia

Suriname

Sudanul de Sud

São Tomé și Príncipe

Siria

Ciad

Togo

Thailanda

Tadjikistan

Turkmenistan

Tunisia

Turcia

Tanzania

Uganda

Uzbekistan

Vietnam

Yemen

Africa de Sud

Zambia

Zimbabwe

2.   ENTITĂȚI ȘI AUTORITĂȚI TERITORIALE NERECUNOSCUTE CA STATE DE CEL PUȚIN UN STAT MEMBRU

| — | Kosovo, definit în conformitate cu Rezoluția 1244 a Consiliului de securitate al Organizației Națiunilor Unite din 10 iunie 1999 |
| --- | --- |

—

Kosovo, definit în conformitate cu Rezoluția 1244 a Consiliului de securitate al Organizației Națiunilor Unite din 10 iunie 1999

| — | Autoritatea Palestiniană |
| --- | --- |

—

Autoritatea Palestiniană

---

ANEXA II

LISTA ȚĂRILOR TERȚE AI CĂROR RESORTISANȚI SUNT EXONERAȚI DE OBLIGAȚIA DE A DEȚINE VIZĂ PENTRU TRECEREA FRONTIERELOR EXTERNE ALE STATELOR MEMBRE PENTRU ȘEDERI A CĂROR DURATĂ TOTALĂ NU DEPĂȘEȘTE 90 DE ZILE ÎN CURSUL ORICĂREI PERIOADE DE 180 DE ZILE

1.   STATE

fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei (1)

Andorra

Emiratele Arabe Unite (2)

Antigua și Barbuda

Albania (1)

Argentina

Australia

Bosnia și Herțegovina (1)

Barbados

Brunei

Brazilia

Bahamas

Canada

Chile

Columbia

Costa Rica

Dominica (2)

Micronezia (2)

Grenada (2)

Georgia (3)

Guatemala

Honduras

Israel

Japonia

Kiribati (2)

Saint Kitts și Nevis

Coreea de Sud

Saint Lucia (2)

Monaco

Moldova (4)

Muntenegru (5)

Insulele Marshall (6)

Mauritius

Mexic

Malaysia

Nicaragua

Nauru (6)

Noua Zeelandă

Panama

Peru (6)

Palau (6)

Paraguay

Serbia [cu excepția deținătorilor de pașapoarte sârbe eliberate de către direcția de coordonare sârbă (în limba sârbă: Koordinaciona uprava)] (5)

Insulele Solomon

Seychelles

Singapore

San Marino

El Salvador

Timorul de Est (6)

Tonga (6)

Trinidad și Tobago

Tuvalu (6)

Ucraina (7)

Statele Unite ale Americii

Uruguay

Sfântul Scaun

Saint Vincent și Grenadinele (6)

Venezuela

Vanuatu (6)

Samoa

2.   REGIUNI ADMINISTRATIVE SPECIALE ALE REPUBLICII POPULARE CHINEZE

Hong Kong RAS (8)

Macao RAS (9)

3.   CETĂȚENII BRITANICI CARE NU SUNT RESORTISANȚI AI REGATULUI UNIT AL MARII BRITANII ȘI IRLANDEI DE NORD ÎN SENSUL DREPTULUI UNIUNII

Resortisanți britanici (de peste mări)

Cetățeni ai teritoriilor britanice de peste mări (CTBM)

Cetățeni britanici de peste mări (CBM)

Persoane britanice protejate (PBP)

Supuși britanici (SB)

4.   ENTITĂȚI ȘI AUTORITĂȚI TERITORIALE NERECUNOSCUTE CA STATE DE CEL PUȚIN UN STAT MEMBRU

Taiwan (10)

---

(1)  Exonerarea de obligația de a deține viză se aplică numai deținătorilor de pașapoarte biometrice.

(2)  Exceptarea de la obligativitatea vizelor se aplică de la data intrării în vigoare a unui acord privind exceptarea de la obligativitatea vizelor, care urmează să fie încheiat cu Uniunea Europeană.

(3)  Exceptarea de la obligativitatea vizelor este limitată la titularii de pașapoarte biometrice eliberate de Georgia în conformitate cu standardele Organizației Aviației Civile Internaționale (OACI).

(4)  Exonerarea de obligația de a deține viză se aplică numai titularilor de pașapoarte biometrice eliberate de Moldova în conformitate cu standardele Organizației Aviației Civile Internaționale (OACI).

(5)  Exonerarea de obligația de a deține viză se aplică numai deținătorilor de pașapoarte biometrice.

(6)  Exceptarea de la obligativitatea vizelor se aplică de la data intrării în vigoare a unui acord privind exceptarea de la obligativitatea vizelor, care urmează să fie încheiat cu Uniunea Europeană.

(7)  Exceptarea de la obligativitatea vizelor se limitează la titularii de pașapoarte biometrice eliberate de Ucraina în conformitate cu standardele Organizației Aviației Civile Internaționale (OACI).

(8)  Exceptarea de la obligativitatea vizelor se aplică numai titularilor unui pașaport al „Hong Kong Special Administrative Region”.

(9)  Exceptarea de la obligativitatea vizelor se aplică numai titularilor unui pașaport al „Região Administrativa Especial de Macau”.

(10)  Exonerarea de obligația de a deține viză se aplică numai titularilor de pașapoarte emise de Taiwan care conțin numărul cărții de identitate.

---

ANEXA III

REGULAMENT ABROGAT ȘI LISTA MODIFICĂRILOR ULTERIOARE

| Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului
  (JO L 81, 21.3.2001, p. 1) | |
| --- | --- |
| Regulamentul (CE) nr. 2414/2001 al Consiliului
  (JO L 327, 12.12.2001, p. 1) | |
| Regulamentul (CE) nr. 453/2003 al Consiliului
  (JO L 69, 13.3.2003, p. 10) | |
| Actul de aderare din 2003, anexa II, punctul 18(B) | |
| Regulamentul (CE) nr. 851/2005 al Consiliului
  (JO L 141, 4.6.2005, p. 3) | |
| Regulamentul (CE) nr. 1791/2006 al Consiliului
  (JO L 363, 20.12.2006, p. 1) | Numai articolul 1 alineatul (1) a unsprezecea liniuță cu privire la Regulamentul (CE) nr. 539/2001, și anexă punctul 11(B)(3) |
| Regulamentul (CE) nr. 1932/2006 al Consiliului
  (JO L 405, 30.12.2006, p. 23) | |
| Regulamentul (CE) nr. 1244/2009 al Consiliului
  (JO L 336, 18.12.2009, p. 1) | |
| Regulamentul (UE) nr. 1091/2010 al Parlamentului European și al Consiliului
  (JO L 329, 14.12.2010, p. 1) | |
| Regulamentul (UE) nr. 1211/2010 al Parlamentului European și al Consiliului
  (JO L 339, 22.12.2010, p. 6) | |
| Regulamentul (UE) nr. 517/2013 al Consiliului
  (JO L 158, 10.6.2013, p. 1) | Numai articolul 1 alineatul (1) litera (k) a patra liniuță, și anexă punctul 13(B)(2) |
| Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
  (JO L 182, 29.6.2013, p. 1) | Numai articolul 4 |
| Regulamentul (UE) nr. 1289/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
  (JO L 347, 20.12.2013, p. 74) | |
| Regulamentul (UE) nr. 259/2014 al Parlamentului European și al Consiliului
  (JO L 105, 8.4.2014, p. 9) | |
| Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului
  (JO L 149, 20.5.2014, p. 67) | |
| Regulamentul (UE) 2017/371 al Parlamentului European și al Consiliului
  (JO L 61, 8.3.2017, p. 1) | |
| Regulamentul (UE) 2017/372 al Parlamentului European și al Consiliului
  (JO L 61, 8.3.2017, p. 7) | |
| Regulamentul (UE) 2017/850 al Parlamentului European și al Consiliului
  (JO L 133, 22.5.2017, p. 1) | |

Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului

(JO L 81, 21.3.2001, p. 1)

Regulamentul (CE) nr. 2414/2001 al Consiliului

(JO L 327, 12.12.2001, p. 1)

Regulamentul (CE) nr. 453/2003 al Consiliului

(JO L 69, 13.3.2003, p. 10)

Actul de aderare din 2003, anexa II, punctul 18(B)

Regulamentul (CE) nr. 851/2005 al Consiliului

(JO L 141, 4.6.2005, p. 3)

Regulamentul (CE) nr. 1791/2006 al Consiliului

(JO L 363, 20.12.2006, p. 1)

Numai articolul 1 alineatul (1) a unsprezecea liniuță cu privire la Regulamentul (CE) nr. 539/2001, și anexă punctul 11(B)(3)

Regulamentul (CE) nr. 1932/2006 al Consiliului

(JO L 405, 30.12.2006, p. 23)

Regulamentul (CE) nr. 1244/2009 al Consiliului

(JO L 336, 18.12.2009, p. 1)

Regulamentul (UE) nr. 1091/2010 al Parlamentului European și al Consiliului

(JO L 329, 14.12.2010, p. 1)

Regulamentul (UE) nr. 1211/2010 al Parlamentului European și al Consiliului

(JO L 339, 22.12.2010, p. 6)

Regulamentul (UE) nr. 517/2013 al Consiliului

(JO L 158, 10.6.2013, p. 1)

Numai articolul 1 alineatul (1) litera (k) a patra liniuță, și anexă punctul 13(B)(2)

Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului

(JO L 182, 29.6.2013, p. 1)

Numai articolul 4

Regulamentul (UE) nr. 1289/2013 al Parlamentului European și al Consiliului

(JO L 347, 20.12.2013, p. 74)

Regulamentul (UE) nr. 259/2014 al Parlamentului European și al Consiliului

(JO L 105, 8.4.2014, p. 9)

Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului

(JO L 149, 20.5.2014, p. 67)

Regulamentul (UE) 2017/371 al Parlamentului European și al Consiliului

(JO L 61, 8.3.2017, p. 1)

Regulamentul (UE) 2017/372 al Parlamentului European și al Consiliului

(JO L 61, 8.3.2017, p. 7)

Regulamentul (UE) 2017/850 al Parlamentului European și al Consiliului

(JO L 133, 22.5.2017, p. 1)

---

ANEXA IV

TABEL DE CORESPONDENȚĂ

| Regulamentul (CE) nr 539/2001 | Prezentul regulament |
| --- | --- |
| Articolul -1 | Articolul 1 |
| Articolul 1 alineatul (1) primul paragraf | Articolul 3 alineatul (1) |
| Articolul 1 alineatul (1) al doilea paragraf | Articolul 3 alineatul (2) |
| Articolul 1 alineatul (2) primul paragraf | Articolul 4 alineatul (1) |
| Articolul 1 alineatul (2) al doilea paragraf, teza introductivă | Articolul 4 alineatul (2) teza introductivă |
| Articolul 1 alineatul (2) al doilea paragraf, prima liniuță | Articolul 4 alineatul (2) litera (a) |
| Articolul 1 alineatul (2) al doilea paragraf, a doua liniuță | Articolul 4 alineatul (2) litera (b) |
| Articolul 1 alineatul (2) al doilea paragraf, a treia liniuță | Articolul 4 alineatul (2) litera (c) |
| Articolul 1 alineatul (3) | Articolul 5 |
| Articolul 1 alineatul (4) | Articolul 7 |
| Articolul 1a alineatele (1) și (2) | Articolul 8 alineatele (1) și (2) |
| Articolul 1a alineatul (2a) | Articolul 8 alineatul (3) |
| Articolul 1a alineatul (2b) | Articolul 8 alineatul (4) |
| Articolul 1a alineatul (3) | Articolul 8 alineatul (5) |
| Articolul 1a alineatul (4) | Articolul 8 alineatul (6) |
| Articolul 1a alineatul (5) | Articolul 8 alineatul (7) |
| Articolul 1a alineatul (6) | Articolul 8 alineatul (8) |
| Articolul 1b | Articolul 9 alineatul (1) |
| Articolul 1c | Articolul 9 alineatul (2) |
| Articolul 2 | Articolul 2 |
| Articolul 4 | Articolul 6 |
| Articolul 4a | Articolul 11 |
| Articolul 4b alineatele (1) și (2) | Articolul 10 alineatele (1) și (2) |
| Articolul 4b alineatul (2a) | Articolul 10 alineatul (3) |
| Articolul 4b alineatul (3) | Articolul 10 alineatul (4) |
| Articolul 4b alineatul (3a) | Articolul 10 alineatul (5) |
| Articolul 4b alineatul (4) | Articolul 10 alineatul (6) |
| Articolul 4b alineatul (5) | Articolul 10 alineatul (7) |
| Articolul 4b alineatul (6) | Articolul 10 alineatul (8) |
| Articolul 5 | Articolul 12 |
| Articolul 6 | Articolul 13 |
| Articolul 7 | Articolul 14 |
| Articolul 8 | Articolul 15 |
| Anexa I | Anexa I |
| Anexa II | Anexa II |
| — | Anexa III |
| — | Anexa IV |

Regulamentul (CE) nr 539/2001

Prezentul regulament

Articolul -1

Articolul 1

Articolul 1 alineatul (1) primul paragraf

Articolul 3 alineatul (1)

Articolul 1 alineatul (1) al doilea paragraf

Articolul 3 alineatul (2)

Articolul 1 alineatul (2) primul paragraf

Articolul 4 alineatul (1)

Articolul 1 alineatul (2) al doilea paragraf, teza introductivă

Articolul 4 alineatul (2) teza introductivă

Articolul 1 alineatul (2) al doilea paragraf, prima liniuță

Articolul 4 alineatul (2) litera (a)

Articolul 1 alineatul (2) al doilea paragraf, a doua liniuță

Articolul 4 alineatul (2) litera (b)

Articolul 1 alineatul (2) al doilea paragraf, a treia liniuță

Articolul 4 alineatul (2) litera (c)

Articolul 1 alineatul (3)

Articolul 5

Articolul 1 alineatul (4)

Articolul 7

Articolul 1a alineatele (1) și (2)

Articolul 8 alineatele (1) și (2)

Articolul 1a alineatul (2a)

Articolul 8 alineatul (3)

Articolul 1a alineatul (2b)

Articolul 8 alineatul (4)

Articolul 1a alineatul (3)

Articolul 8 alineatul (5)

Articolul 1a alineatul (4)

Articolul 8 alineatul (6)

Articolul 1a alineatul (5)

Articolul 8 alineatul (7)

Articolul 1a alineatul (6)

Articolul 8 alineatul (8)

Articolul 1b

Articolul 9 alineatul (1)

Articolul 1c

Articolul 9 alineatul (2)

Articolul 2

Articolul 2

Articolul 4

Articolul 6

Articolul 4a

Articolul 11

Articolul 4b alineatele (1) și (2)

Articolul 10 alineatele (1) și (2)

Articolul 4b alineatul (2a)

Articolul 10 alineatul (3)

Articolul 4b alineatul (3)

Articolul 10 alineatul (4)

Articolul 4b alineatul (3a)

Articolul 10 alineatul (5)

Articolul 4b alineatul (4)

Articolul 10 alineatul (6)

Articolul 4b alineatul (5)

Articolul 10 alineatul (7)

Articolul 4b alineatul (6)

Articolul 10 alineatul (8)

Articolul 5

Articolul 12

Articolul 6

Articolul 13

Articolul 7

Articolul 14

Articolul 8

Articolul 15

Anexa I

Anexa I

Anexa II

Anexa II

—

Anexa III

—

Anexa IV

---

| 28.11.2018 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 303/59 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2018

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 303/59

---

REGULAMENTUL (UE) 2018/1807 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI

din 14 noiembrie 2018

privind un cadru pentru libera circulație a datelor fără caracter personal în Uniunea Europeană

(Text cu relevanță pentru SEE)

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114,

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),

după consultarea Comitetului Regiunilor,

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),

întrucât:

| (1) | Digitalizarea economiei se accelerează. Tehnologiile informației și comunicațiilor nu mai reprezintă un sector specific, ci fundamentul tuturor sistemelor economice și al societăților inovatoare moderne. Datele electronice se află în centrul acestor sisteme și pot genera o valoare semnificativă atunci când sunt analizate sau utilizate împreună cu servicii și produse. În același timp, dezvoltarea rapidă a economiei bazate pe date și a tehnologiilor emergente, cum ar fi inteligența artificială, produsele și serviciile legate de internetul obiectelor, sistemele autonome și 5G, prezintă noi aspecte juridice privind accesul la date și reutilizarea acestora, răspunderea, etica și solidaritatea. Ar trebui să se lucreze în ceea ce privește chestiunea răspunderii, în special prin implementarea unor coduri de autoreglementare și a altor bune practici, având în vedere recomandările, deciziile și acțiunile adoptate fără interacțiune umană de-a lungul întregului lanț valoric de prelucrare a datelor. Această muncă ar putea să privească de asemenea mecanismele adecvate pentru stabilirea răspunderii, pentru transferul responsabilității între serviciile care cooperează, pentru asigurări și pentru audit. |
| --- | --- |

(1)

Digitalizarea economiei se accelerează. Tehnologiile informației și comunicațiilor nu mai reprezintă un sector specific, ci fundamentul tuturor sistemelor economice și al societăților inovatoare moderne. Datele electronice se află în centrul acestor sisteme și pot genera o valoare semnificativă atunci când sunt analizate sau utilizate împreună cu servicii și produse. În același timp, dezvoltarea rapidă a economiei bazate pe date și a tehnologiilor emergente, cum ar fi inteligența artificială, produsele și serviciile legate de internetul obiectelor, sistemele autonome și 5G, prezintă noi aspecte juridice privind accesul la date și reutilizarea acestora, răspunderea, etica și solidaritatea. Ar trebui să se lucreze în ceea ce privește chestiunea răspunderii, în special prin implementarea unor coduri de autoreglementare și a altor bune practici, având în vedere recomandările, deciziile și acțiunile adoptate fără interacțiune umană de-a lungul întregului lanț valoric de prelucrare a datelor. Această muncă ar putea să privească de asemenea mecanismele adecvate pentru stabilirea răspunderii, pentru transferul responsabilității între serviciile care cooperează, pentru asigurări și pentru audit.

| (2) | Lanțurile valorice ale datelor se bazează pe diferite activități legate de date: crearea și colectarea datelor; agregarea și organizarea datelor; prelucrarea datelor; analiza, comercializarea și distribuirea datelor; utilizarea și reutilizarea datelor. Funcționarea eficace și eficientă a prelucrării datelor este o componentă fundamentală a oricărui lanț valoric al datelor. Cu toate acestea, funcționarea eficace și eficientă a prelucrării datelor și dezvoltarea economiei bazate pe date în Uniune sunt afectate, în special, de două tipuri de obstacole în calea mobilității datelor și a pieței interne: cerințele stabilite de către autoritățile statelor membre privind localizarea datelor și practicile privind dependența de furnizor („vendor lock-in”) în sectorul privat. |
| --- | --- |

(2)

Lanțurile valorice ale datelor se bazează pe diferite activități legate de date: crearea și colectarea datelor; agregarea și organizarea datelor; prelucrarea datelor; analiza, comercializarea și distribuirea datelor; utilizarea și reutilizarea datelor. Funcționarea eficace și eficientă a prelucrării datelor este o componentă fundamentală a oricărui lanț valoric al datelor. Cu toate acestea, funcționarea eficace și eficientă a prelucrării datelor și dezvoltarea economiei bazate pe date în Uniune sunt afectate, în special, de două tipuri de obstacole în calea mobilității datelor și a pieței interne: cerințele stabilite de către autoritățile statelor membre privind localizarea datelor și practicile privind dependența de furnizor („vendor lock-in”) în sectorul privat.

| (3) | Libertatea de stabilire și libertatea de a furniza servicii în temeiul Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) se aplică serviciilor de prelucrare a datelor. Totuși, furnizarea acestor servicii este îngreunată sau uneori împiedicată de anumite cerințe naționale, regionale sau locale de localizare a datelor într-un anumit teritoriu. |
| --- | --- |

(3)

Libertatea de stabilire și libertatea de a furniza servicii în temeiul Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) se aplică serviciilor de prelucrare a datelor. Totuși, furnizarea acestor servicii este îngreunată sau uneori împiedicată de anumite cerințe naționale, regionale sau locale de localizare a datelor într-un anumit teritoriu.

| (4) | Aceste obstacole în calea liberei circulații a serviciilor de prelucrare a datelor și a dreptului de stabilire a furnizorilor de servicii sunt generate de cerințele prevăzute de legislațiile statelor membre de a localiza datele într-o anumită zonă geografică sau într-un anumit teritoriu în scopul prelucrării datelor. Alte norme sau practici administrative au un efect echivalent prin impunerea unor cerințe specifice care fac mai dificilă prelucrarea datelor în afara unei anumite zone geografice sau a unui anumit teritoriu din Uniune, cum ar fi cerințele de a utiliza mijloacele tehnologice care sunt certificate sau aprobate într-un anumit stat membru. Securitatea juridică, în măsura în care privește cerințele legitime și ilegitime de localizare a datelor, limitează și mai mult opțiunile aflate la dispoziția actorilor de pe piață și a sectorului public în ceea privește localizarea prelucrării datelor. Prezentul regulament nu limitează în niciun fel libertatea întreprinderilor de a încheia contracte care precizează locul în care trebuie să se afle datele. Prezentul regulament urmărește doar să protejeze această libertate, prin garantarea faptului că locul convenit poate fi situat oriunde în Uniune. |
| --- | --- |

(4)

Aceste obstacole în calea liberei circulații a serviciilor de prelucrare a datelor și a dreptului de stabilire a furnizorilor de servicii sunt generate de cerințele prevăzute de legislațiile statelor membre de a localiza datele într-o anumită zonă geografică sau într-un anumit teritoriu în scopul prelucrării datelor. Alte norme sau practici administrative au un efect echivalent prin impunerea unor cerințe specifice care fac mai dificilă prelucrarea datelor în afara unei anumite zone geografice sau a unui anumit teritoriu din Uniune, cum ar fi cerințele de a utiliza mijloacele tehnologice care sunt certificate sau aprobate într-un anumit stat membru. Securitatea juridică, în măsura în care privește cerințele legitime și ilegitime de localizare a datelor, limitează și mai mult opțiunile aflate la dispoziția actorilor de pe piață și a sectorului public în ceea privește localizarea prelucrării datelor. Prezentul regulament nu limitează în niciun fel libertatea întreprinderilor de a încheia contracte care precizează locul în care trebuie să se afle datele. Prezentul regulament urmărește doar să protejeze această libertate, prin garantarea faptului că locul convenit poate fi situat oriunde în Uniune.

| (5) | În același timp, mobilitatea datelor în Uniune este împiedicată, de asemenea, de restricții private: aspecte juridice, contractuale și tehnice care îi stânjenesc sau îi împiedică pe utilizatorii de servicii de prelucrare a datelor să își porteze datele de la un furnizor de servicii la altul sau înapoi către propriile sisteme informatice, în special la încetarea contractului lor cu un furnizor de servicii. |
| --- | --- |

(5)

În același timp, mobilitatea datelor în Uniune este împiedicată, de asemenea, de restricții private: aspecte juridice, contractuale și tehnice care îi stânjenesc sau îi împiedică pe utilizatorii de servicii de prelucrare a datelor să își porteze datele de la un furnizor de servicii la altul sau înapoi către propriile sisteme informatice, în special la încetarea contractului lor cu un furnizor de servicii.

| (6) | Combinarea acestor obstacole a dus la o lipsă a concurenței între furnizorii de servicii de cloud din Uniune, la diferite probleme legate de dependența de furnizor și la o gravă lipsă de mobilitate a datelor. În mod similar, politicile de localizare a datelor au subminat capacitatea întreprinderilor din domeniul cercetării și dezvoltării de a facilita colaborarea între întreprinderi, universități și alte organizații de cercetare pentru a stimula inovarea. |
| --- | --- |

(6)

Combinarea acestor obstacole a dus la o lipsă a concurenței între furnizorii de servicii de cloud din Uniune, la diferite probleme legate de dependența de furnizor și la o gravă lipsă de mobilitate a datelor. În mod similar, politicile de localizare a datelor au subminat capacitatea întreprinderilor din domeniul cercetării și dezvoltării de a facilita colaborarea între întreprinderi, universități și alte organizații de cercetare pentru a stimula inovarea.

| (7) | Din motive de securitate juridică și datorită necesității unor condiții de concurență echitabile în Uniune, un set unic de norme pentru toți participanții la piață reprezintă un element-cheie pentru funcționarea pieței interne. Pentru a elimina obstacolele din calea schimburilor comerciale și denaturările concurenței generate de divergențele dintre legislațiile naționale și pentru a împiedica apariția unor noi astfel de obstacole în calea schimburilor comerciale și denaturări semnificative ale concurenței, este necesar să se adopte norme uniforme aplicabile în toate statele membre. |
| --- | --- |

(7)

Din motive de securitate juridică și datorită necesității unor condiții de concurență echitabile în Uniune, un set unic de norme pentru toți participanții la piață reprezintă un element-cheie pentru funcționarea pieței interne. Pentru a elimina obstacolele din calea schimburilor comerciale și denaturările concurenței generate de divergențele dintre legislațiile naționale și pentru a împiedica apariția unor noi astfel de obstacole în calea schimburilor comerciale și denaturări semnificative ale concurenței, este necesar să se adopte norme uniforme aplicabile în toate statele membre.

| (8) | Cadrul juridic privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind respectarea vieții private și protecția datelor cu caracter personal în comunicațiile electronice, în special Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului (3) și Directivele (UE) 2016/680 (4) și 2002/58/CE (5) ale Parlamentului European și ale Consiliului nu sunt afectate de prezentul regulament. |
| --- | --- |

(8)

Cadrul juridic privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind respectarea vieții private și protecția datelor cu caracter personal în comunicațiile electronice, în special Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului (3) și Directivele (UE) 2016/680 (4) și 2002/58/CE (5) ale Parlamentului European și ale Consiliului nu sunt afectate de prezentul regulament.

| (9) | Internetul obiectelor, inteligența artificială și învățarea automatizată, aflate în expansiune, constituie surse importante de date fără caracter personal, de exemplu ca urmare a utilizării acestora în procesele automatizate de producție industrială. Exemple specifice de date fără caracter personal includ seturile de date agregate și anonimizate utilizate pentru analiza volumelor mari de date, datele privind agricultura de precizie, care pot contribui la monitorizarea și optimizarea utilizării pesticidelor și a apei sau date privind necesitățile de întreținere a mașinilor industriale. Dacă progresele tehnologice fac posibilă transformarea datelor anonimizate în date cu caracter personal, astfel de date urmează să fie tratate ca date cu caracter personal, iar Regulamentul (UE) 2016/679 urmează să se aplice în mod corespunzător. |
| --- | --- |

(9)

Internetul obiectelor, inteligența artificială și învățarea automatizată, aflate în expansiune, constituie surse importante de date fără caracter personal, de exemplu ca urmare a utilizării acestora în procesele automatizate de producție industrială. Exemple specifice de date fără caracter personal includ seturile de date agregate și anonimizate utilizate pentru analiza volumelor mari de date, datele privind agricultura de precizie, care pot contribui la monitorizarea și optimizarea utilizării pesticidelor și a apei sau date privind necesitățile de întreținere a mașinilor industriale. Dacă progresele tehnologice fac posibilă transformarea datelor anonimizate în date cu caracter personal, astfel de date urmează să fie tratate ca date cu caracter personal, iar Regulamentul (UE) 2016/679 urmează să se aplice în mod corespunzător.

| (10) | În temeiul Regulamentului (UE) 2016/679, statele membre nu pot nici să limiteze, nici să interzică libera circulație a datelor cu caracter personal în cadrul Uniunii din motive legate de protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal. Prezentul regulament stabilește același principiu al liberei circulații în cadrul Uniunii pentru datele fără caracter personal, cu excepția cazului în care o restricție sau o interdicție este justificată din motive de securitate publică. Regulamentul (UE) 2016/679 și prezentul regulament prevăd o serie coerentă de norme care reglementează libera circulație a diferitelor tipuri de date. În plus, prezentul regulament nu impune obligația de a stoca separat diferitele tipuri de date. |
| --- | --- |

(10)

În temeiul Regulamentului (UE) 2016/679, statele membre nu pot nici să limiteze, nici să interzică libera circulație a datelor cu caracter personal în cadrul Uniunii din motive legate de protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal. Prezentul regulament stabilește același principiu al liberei circulații în cadrul Uniunii pentru datele fără caracter personal, cu excepția cazului în care o restricție sau o interdicție este justificată din motive de securitate publică. Regulamentul (UE) 2016/679 și prezentul regulament prevăd o serie coerentă de norme care reglementează libera circulație a diferitelor tipuri de date. În plus, prezentul regulament nu impune obligația de a stoca separat diferitele tipuri de date.

| (11) | În vederea creării unui cadru pentru libera circulație a datelor fără caracter personal în Uniune și a fundamentului pentru dezvoltarea unei economii bazate pe date și sporirea competitivității industriei Uniunii, este necesar să se definească un cadru juridic clar, cuprinzător și previzibil pentru prelucrarea datelor, altele decât datele cu caracter personal, în piața internă. O abordare bazată pe principii care prevede cooperarea dintre statele membre, precum și autoreglementarea ar trebui să asigure o flexibilitate suficientă a cadrului încât acesta să poată ține seama de nevoile în continuă evoluție ale utilizatorilor, ale furnizorilor de servicii și ale autorităților naționale din Uniune. Pentru a evita riscul de suprapunere cu mecanismele existente și, prin urmare, o sporire a sarcinii suportate atât de statele membre, cât și de întreprinderi, nu ar trebui stabilite norme tehnice detaliate. |
| --- | --- |

(11)

În vederea creării unui cadru pentru libera circulație a datelor fără caracter personal în Uniune și a fundamentului pentru dezvoltarea unei economii bazate pe date și sporirea competitivității industriei Uniunii, este necesar să se definească un cadru juridic clar, cuprinzător și previzibil pentru prelucrarea datelor, altele decât datele cu caracter personal, în piața internă. O abordare bazată pe principii care prevede cooperarea dintre statele membre, precum și autoreglementarea ar trebui să asigure o flexibilitate suficientă a cadrului încât acesta să poată ține seama de nevoile în continuă evoluție ale utilizatorilor, ale furnizorilor de servicii și ale autorităților naționale din Uniune. Pentru a evita riscul de suprapunere cu mecanismele existente și, prin urmare, o sporire a sarcinii suportate atât de statele membre, cât și de întreprinderi, nu ar trebui stabilite norme tehnice detaliate.

| (12) | Prezentul regulament nu ar trebui să afecteze prelucrarea datelor, în măsura în care se desfășoară ca parte dintr-o activitate care nu intră sub incidența dreptului Uniunii. În special, ar trebui reamintit faptul că, în conformitate cu articolul 4 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE), securitatea națională ține de responsabilitatea exclusivă a fiecărui stat membru. |
| --- | --- |

(12)

Prezentul regulament nu ar trebui să afecteze prelucrarea datelor, în măsura în care se desfășoară ca parte dintr-o activitate care nu intră sub incidența dreptului Uniunii. În special, ar trebui reamintit faptul că, în conformitate cu articolul 4 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE), securitatea națională ține de responsabilitatea exclusivă a fiecărui stat membru.

| (13) | Libera circulație a datelor în Uniune va juca un rol important în realizarea creșterii și a inovării bazate pe date. La fel ca întreprinderile și consumatorii, autoritățile publice și organismele de drept public ale statelor membre urmează să beneficieze de o libertate mai mare de alegere în ceea ce privește furnizorii de servicii bazate pe date, de prețuri mai competitive și de furnizarea mai eficientă a serviciilor pentru cetățeni. Având în vedere cantitățile mari de date pe care le gestionează, este extrem de important ca autoritățile publice și organismele de drept public să dea un exemplu prin utilizarea serviciilor de prelucrare a datelor și să nu impună restricții în materie de localizare a datelor când folosesc servicii de prelucrare a datelor. Prin urmare, autoritățile publice și organismele de drept public ar trebui să facă obiectul prezentului regulament. În această privință, principiul liberei circulații a datelor fără caracter personal prevăzut de prezentul regulament ar trebui să se aplice, de asemenea, practicilor administrative generale și consecvente și altor cerințe în materie de localizare a datelor în domeniul achizițiilor publice, fără a aduce atingere Directivei 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului (6). |
| --- | --- |

(13)

Libera circulație a datelor în Uniune va juca un rol important în realizarea creșterii și a inovării bazate pe date. La fel ca întreprinderile și consumatorii, autoritățile publice și organismele de drept public ale statelor membre urmează să beneficieze de o libertate mai mare de alegere în ceea ce privește furnizorii de servicii bazate pe date, de prețuri mai competitive și de furnizarea mai eficientă a serviciilor pentru cetățeni. Având în vedere cantitățile mari de date pe care le gestionează, este extrem de important ca autoritățile publice și organismele de drept public să dea un exemplu prin utilizarea serviciilor de prelucrare a datelor și să nu impună restricții în materie de localizare a datelor când folosesc servicii de prelucrare a datelor. Prin urmare, autoritățile publice și organismele de drept public ar trebui să facă obiectul prezentului regulament. În această privință, principiul liberei circulații a datelor fără caracter personal prevăzut de prezentul regulament ar trebui să se aplice, de asemenea, practicilor administrative generale și consecvente și altor cerințe în materie de localizare a datelor în domeniul achizițiilor publice, fără a aduce atingere Directivei 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului (6).

| (14) | La fel ca în cazul Directivei 2014/24/UE, prezentul regulament nu aduce atingere actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la organizarea internă a statelor membre și care atribuie, în rândul autorităților publice și organismelor de drept public, competențe și responsabilități pentru procesarea datelor, fără remunerarea contractuală a părților private, precum și actelor cu putere de lege și actelor administrative ale statelor membre care reglementează punerea în aplicare a acestor competențe și responsabilități. Chiar dacă autoritățile publice și organismele de drept public sunt încurajate să ia în considerare avantajele economice și alte beneficii ale externalizării către furnizori externi de servicii, aceștia pot avea motive legitime pentru a alege furnizarea internă a serviciilor sau internalizarea. În consecință, nicio dispoziție din prezentul regulament nu obligă statele membre să contracteze sau să externalizeze furnizarea serviciilor pe care doresc să le presteze ele însele sau să le organizeze prin alte mijloace decât prin contracte de achiziții publice. |
| --- | --- |

(14)

La fel ca în cazul Directivei 2014/24/UE, prezentul regulament nu aduce atingere actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la organizarea internă a statelor membre și care atribuie, în rândul autorităților publice și organismelor de drept public, competențe și responsabilități pentru procesarea datelor, fără remunerarea contractuală a părților private, precum și actelor cu putere de lege și actelor administrative ale statelor membre care reglementează punerea în aplicare a acestor competențe și responsabilități. Chiar dacă autoritățile publice și organismele de drept public sunt încurajate să ia în considerare avantajele economice și alte beneficii ale externalizării către furnizori externi de servicii, aceștia pot avea motive legitime pentru a alege furnizarea internă a serviciilor sau internalizarea. În consecință, nicio dispoziție din prezentul regulament nu obligă statele membre să contracteze sau să externalizeze furnizarea serviciilor pe care doresc să le presteze ele însele sau să le organizeze prin alte mijloace decât prin contracte de achiziții publice.

| (15) | Prezentul regulament ar trebui să se aplice persoanelor fizice sau juridice care furnizează servicii de prelucrare a datelor pentru utilizatori care își au reședința sau sunt stabiliți în Uniune, inclusiv celor care furnizează servicii de prelucrare a datelor pe teritoriul Uniunii fără a fi stabiliți în Uniune. Prezentul regulament nu ar trebui să se aplice, așadar, serviciilor de prelucrare a datelor care sunt furnizate în afara Uniunii și cerințelor de localizare a datelor referitoare la astfel de date. |
| --- | --- |

(15)

Prezentul regulament ar trebui să se aplice persoanelor fizice sau juridice care furnizează servicii de prelucrare a datelor pentru utilizatori care își au reședința sau sunt stabiliți în Uniune, inclusiv celor care furnizează servicii de prelucrare a datelor pe teritoriul Uniunii fără a fi stabiliți în Uniune. Prezentul regulament nu ar trebui să se aplice, așadar, serviciilor de prelucrare a datelor care sunt furnizate în afara Uniunii și cerințelor de localizare a datelor referitoare la astfel de date.

| (16) | Prezentul regulament nu prevede normele referitoare la stabilirea legii aplicabile în materie comercială și, prin urmare, nu aduce atingere dispozițiilor din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (7). În special, în măsura în care legea aplicabilă unui contract nu a fost aleasă în conformitate cu regulamentul respectiv, un contract de furnizare de servicii este, în principiu, reglementat de dreptul țării în care își are sediul obișnuit furnizorul de servicii. |
| --- | --- |

(16)

Prezentul regulament nu prevede normele referitoare la stabilirea legii aplicabile în materie comercială și, prin urmare, nu aduce atingere dispozițiilor din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (7). În special, în măsura în care legea aplicabilă unui contract nu a fost aleasă în conformitate cu regulamentul respectiv, un contract de furnizare de servicii este, în principiu, reglementat de dreptul țării în care își are sediul obișnuit furnizorul de servicii.

| (17) | Prezentul regulament ar trebui să se aplice prelucrării datelor în sensul cel mai larg, cuprinzând utilizarea tuturor tipurilor de sisteme informatice, indiferent dacă acestea se află la sediul utilizatorului sau sunt externalizate către un furnizor de servicii. Prezentul regulament ar trebui să acopere prelucrarea datelor la diferite niveluri de intensitate, de la stocarea datelor [infrastructura ca serviciu (IaaS)] la prelucrarea datelor pe platforme [platforma ca serviciu (PaaS)] sau în aplicații [software-ul ca serviciu (SaaS)]. |
| --- | --- |

(17)

Prezentul regulament ar trebui să se aplice prelucrării datelor în sensul cel mai larg, cuprinzând utilizarea tuturor tipurilor de sisteme informatice, indiferent dacă acestea se află la sediul utilizatorului sau sunt externalizate către un furnizor de servicii. Prezentul regulament ar trebui să acopere prelucrarea datelor la diferite niveluri de intensitate, de la stocarea datelor [infrastructura ca serviciu (IaaS)] la prelucrarea datelor pe platforme [platforma ca serviciu (PaaS)] sau în aplicații [software-ul ca serviciu (SaaS)].

| (18) | Cerințele de localizare a datelor reprezintă un obstacol clar în calea liberei furnizări a serviciilor de prelucrare a datelor în Uniune și în calea pieței interne. Prin urmare, acestea ar trebui interzise, cu excepția cazului în care sunt justificate din motive de siguranță publică, astfel cum sunt definite de dreptul Uniunii, în special în sensul articolului 52 din TFUE, și respectă principiul proporționalității, prevăzut la articolul 5 din TUE. Pentru a pune în aplicare principiul liberei circulații a datelor fără caracter personal la nivel transfrontalier, pentru a asigura eliminarea rapidă a cerințelor existente de localizare a datelor și pentru a permite, din motive operaționale, prelucrarea datelor în mai multe locuri din Uniune și deoarece prezentul regulament prevede măsuri de asigurare a disponibilității datelor în scopuri de control de reglementare, statele membre ar trebui să poată invoca numai siguranța publică drept justificare pentru cerințele de localizare a datelor. |
| --- | --- |

(18)

Cerințele de localizare a datelor reprezintă un obstacol clar în calea liberei furnizări a serviciilor de prelucrare a datelor în Uniune și în calea pieței interne. Prin urmare, acestea ar trebui interzise, cu excepția cazului în care sunt justificate din motive de siguranță publică, astfel cum sunt definite de dreptul Uniunii, în special în sensul articolului 52 din TFUE, și respectă principiul proporționalității, prevăzut la articolul 5 din TUE. Pentru a pune în aplicare principiul liberei circulații a datelor fără caracter personal la nivel transfrontalier, pentru a asigura eliminarea rapidă a cerințelor existente de localizare a datelor și pentru a permite, din motive operaționale, prelucrarea datelor în mai multe locuri din Uniune și deoarece prezentul regulament prevede măsuri de asigurare a disponibilității datelor în scopuri de control de reglementare, statele membre ar trebui să poată invoca numai siguranța publică drept justificare pentru cerințele de localizare a datelor.

| (19) | Conceptul de „siguranță publică”, în sensul articolului 52 din TFUE și conform interpretării date de Curtea de Justiție, cuprinde atât securitatea internă, cât și cea externă a unui stat membru, precum și aspectele siguranței publice, în special pentru a facilita investigarea, depistarea și urmărirea penală a infracțiunilor. Aceasta presupune existența unei amenințări reale și suficient de grave care afectează unul dintre interesele fundamentale ale societății, cum ar fi o amenințare la adresa funcționării instituțiilor și a serviciilor publice esențiale și la adresa supraviețuirii populației, precum și riscul unei perturbări grave a relațiilor externe sau a conviețuirii pașnice a națiunilor ori un risc la adresa intereselor militare. În conformitate cu principiul proporționalității, cerințele privind localizarea datelor care sunt justificate din motive de siguranță publică ar trebui să fie adecvate pentru îndeplinirea obiectivului urmărit și nu ar trebui să depășească ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv. |
| --- | --- |

(19)

Conceptul de „siguranță publică”, în sensul articolului 52 din TFUE și conform interpretării date de Curtea de Justiție, cuprinde atât securitatea internă, cât și cea externă a unui stat membru, precum și aspectele siguranței publice, în special pentru a facilita investigarea, depistarea și urmărirea penală a infracțiunilor. Aceasta presupune existența unei amenințări reale și suficient de grave care afectează unul dintre interesele fundamentale ale societății, cum ar fi o amenințare la adresa funcționării instituțiilor și a serviciilor publice esențiale și la adresa supraviețuirii populației, precum și riscul unei perturbări grave a relațiilor externe sau a conviețuirii pașnice a națiunilor ori un risc la adresa intereselor militare. În conformitate cu principiul proporționalității, cerințele privind localizarea datelor care sunt justificate din motive de siguranță publică ar trebui să fie adecvate pentru îndeplinirea obiectivului urmărit și nu ar trebui să depășească ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.

| (20) | Pentru a se asigura aplicarea eficace a principiului liberei circulații a datelor fără caracter personal la nivel transfrontalier și pentru a preveni apariția unor noi bariere în calea bunei funcționări a pieței interne, statele membre ar trebui să comunice imediat Comisiei orice proiect de act care introduce o nouă cerință de localizare a datelor sau modifică o cerință existentă de localizare a datelor. Aceste proiecte de acte ar trebui să fie prezentate și evaluate în conformitate cu Directiva (UE) 2015/1535 a Parlamentului European și a Consiliului (8). |
| --- | --- |

(20)

Pentru a se asigura aplicarea eficace a principiului liberei circulații a datelor fără caracter personal la nivel transfrontalier și pentru a preveni apariția unor noi bariere în calea bunei funcționări a pieței interne, statele membre ar trebui să comunice imediat Comisiei orice proiect de act care introduce o nouă cerință de localizare a datelor sau modifică o cerință existentă de localizare a datelor. Aceste proiecte de acte ar trebui să fie prezentate și evaluate în conformitate cu Directiva (UE) 2015/1535 a Parlamentului European și a Consiliului (8).

| (21) | În plus, pentru a elimina potențialele bariere existente, în decursul unei perioade de tranziție de 24 de luni de la data aplicării prezentului regulament, statele membre ar trebui să efectueze o examinare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative cu caracter general care stabilesc cerințele existente de localizare a datelor și să comunice Comisiei orice astfel de cerință de localizare a datelor pe care o consideră ca fiind conformă cu prezentul regulament, împreună cu o justificare pentru aceasta. Acest fapt ar trebui să permită Comisiei să examineze conformitatea oricăror cerințe rămase de localizare a datelor. Comisia ar trebui să poată, după caz, să trimită observații statului membru în cauză. Astfel de observații ar putea include o recomandare de modificare sau de abrogare a cerinței de localizare a datelor. |
| --- | --- |

(21)

În plus, pentru a elimina potențialele bariere existente, în decursul unei perioade de tranziție de 24 de luni de la data aplicării prezentului regulament, statele membre ar trebui să efectueze o examinare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative cu caracter general care stabilesc cerințele existente de localizare a datelor și să comunice Comisiei orice astfel de cerință de localizare a datelor pe care o consideră ca fiind conformă cu prezentul regulament, împreună cu o justificare pentru aceasta. Acest fapt ar trebui să permită Comisiei să examineze conformitatea oricăror cerințe rămase de localizare a datelor. Comisia ar trebui să poată, după caz, să trimită observații statului membru în cauză. Astfel de observații ar putea include o recomandare de modificare sau de abrogare a cerinței de localizare a datelor.

| (22) | Obligația stabilită prin prezentul regulament de a comunica Comisiei cerințele existente de localizare a datelor și proiectele de acte ar trebui să se aplice cerințelor normative de localizare a datelor și proiectelor de acte cu caracter general, dar nu deciziilor adresate unei anumite persoane fizice sau juridice. |
| --- | --- |

(22)

Obligația stabilită prin prezentul regulament de a comunica Comisiei cerințele existente de localizare a datelor și proiectele de acte ar trebui să se aplice cerințelor normative de localizare a datelor și proiectelor de acte cu caracter general, dar nu deciziilor adresate unei anumite persoane fizice sau juridice.

| (23) | În vederea asigurării transparenței cerințelor de localizare a datelor în statele membre stabilite într-un act cu putere de lege sau act administrativ cu caracter general pentru persoanele fizice și juridice, cum ar fi furnizorii de servicii și utilizatorii de servicii de prelucrare a datelor, statele membre ar trebui să publice informații privind astfel de cerințe la un punct național unic de informare online și să actualizeze periodic aceste informații. În mod alternativ, statele membre ar trebui să ofere informații actualizate cu privire la astfel de cerințe la un punct de informare central stabilit în temeiul altui act al Uniunii. Pentru a informa în mod corespunzător persoanele fizice și juridice cu privire la cerințele de localizare a datelor la nivelul întregii Uniuni, statele membre ar trebui să notifice Comisiei adresele acestor puncte unice de informare. Comisia ar trebui să publice aceste informații pe propriul site web, împreună cu o listă consolidată actualizată periodic a tuturor cerințelor de localizare a datelor în vigoare în statele membre, care include și informații pe scurt referitoare la respectivele cerințe. |
| --- | --- |

(23)

În vederea asigurării transparenței cerințelor de localizare a datelor în statele membre stabilite într-un act cu putere de lege sau act administrativ cu caracter general pentru persoanele fizice și juridice, cum ar fi furnizorii de servicii și utilizatorii de servicii de prelucrare a datelor, statele membre ar trebui să publice informații privind astfel de cerințe la un punct național unic de informare online și să actualizeze periodic aceste informații. În mod alternativ, statele membre ar trebui să ofere informații actualizate cu privire la astfel de cerințe la un punct de informare central stabilit în temeiul altui act al Uniunii. Pentru a informa în mod corespunzător persoanele fizice și juridice cu privire la cerințele de localizare a datelor la nivelul întregii Uniuni, statele membre ar trebui să notifice Comisiei adresele acestor puncte unice de informare. Comisia ar trebui să publice aceste informații pe propriul site web, împreună cu o listă consolidată actualizată periodic a tuturor cerințelor de localizare a datelor în vigoare în statele membre, care include și informații pe scurt referitoare la respectivele cerințe.

| (24) | Cerințele de localizare a datelor decurg în mod frecvent dintr-o lipsă de încredere în prelucrarea datelor la nivel transfrontalier, care rezultă din presupusa indisponibilitate a datelor pentru scopurile autorităților competente din statele membre, cum ar fi inspecția și auditul sau controlul de reglementare sau de supraveghere. Această lipsă de încredere nu poate fi depășită numai prin nulitatea clauzelor contractuale care interzic accesul legal la date din partea autorităților competente pentru îndeplinirea atribuțiilor lor oficiale. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să stipuleze în mod clar faptul că nu aduce atingere competențelor autorităților competente de a solicita și de a obține accesul la date, în conformitate cu dreptul Uniunii sau cu dreptul intern, și că autorităților competente nu le poate fi refuzat accesul la date pe motiv că datele sunt prelucrate în alt stat membru. Autoritățile competente pot impune cerințe funcționale pentru a sprijini accesul la date, cum ar fi obligația ca descrierile sistemului să fie păstrate în statul membru în cauză. |
| --- | --- |

(24)

Cerințele de localizare a datelor decurg în mod frecvent dintr-o lipsă de încredere în prelucrarea datelor la nivel transfrontalier, care rezultă din presupusa indisponibilitate a datelor pentru scopurile autorităților competente din statele membre, cum ar fi inspecția și auditul sau controlul de reglementare sau de supraveghere. Această lipsă de încredere nu poate fi depășită numai prin nulitatea clauzelor contractuale care interzic accesul legal la date din partea autorităților competente pentru îndeplinirea atribuțiilor lor oficiale. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să stipuleze în mod clar faptul că nu aduce atingere competențelor autorităților competente de a solicita și de a obține accesul la date, în conformitate cu dreptul Uniunii sau cu dreptul intern, și că autorităților competente nu le poate fi refuzat accesul la date pe motiv că datele sunt prelucrate în alt stat membru. Autoritățile competente pot impune cerințe funcționale pentru a sprijini accesul la date, cum ar fi obligația ca descrierile sistemului să fie păstrate în statul membru în cauză.

| (25) | Persoanele fizice sau juridice care sunt supuse obligațiilor de a furniza date autorităților competente se pot conforma acestor obligații prin furnizarea și garantarea accesului electronic eficace și în timp util la date pentru autoritățile competente, indiferent de statul membru pe teritoriul căruia datele sunt prelucrate. Acest acces poate fi asigurat prin intermediul termenilor și clauzelor concrete prevăzute în contractele încheiate între persoanele fizice sau juridice supuse obligației de a oferi acces și furnizorii de servicii. |
| --- | --- |

(25)

Persoanele fizice sau juridice care sunt supuse obligațiilor de a furniza date autorităților competente se pot conforma acestor obligații prin furnizarea și garantarea accesului electronic eficace și în timp util la date pentru autoritățile competente, indiferent de statul membru pe teritoriul căruia datele sunt prelucrate. Acest acces poate fi asigurat prin intermediul termenilor și clauzelor concrete prevăzute în contractele încheiate între persoanele fizice sau juridice supuse obligației de a oferi acces și furnizorii de servicii.

| (26) | În cazul în care o persoană fizică sau juridică este supusă obligației de a furniza date și nu respectă obligația respectivă, autoritatea competentă ar trebui să fie în măsură să solicite asistență din partea autorităților competente din alte state membre. În astfel de cazuri, autoritățile competente ar trebui să utilizeze instrumentele de cooperare specifice prevăzute în dreptul Uniunii sau în acordurile internaționale, în funcție de obiectul specific fiecărui caz, de exemplu, în domeniul cooperării polițienești, al justiției penale sau civile sau, respectiv, în materie administrativă, Decizia-cadru 2006/960/JAI a Consiliului (9), Directiva 2014/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului (10), Convenția Consiliului Europei privind criminalitatea informatică (11), Regulamentul (CE) nr. 1206/2001 al Consiliului (12), Directiva 2006/112/CE a Consiliului (13) și Regulamentul (UE) nr. 904/2010 al Consiliului (14). În absența unor astfel de mecanisme de cooperare specifice, autoritățile competente ar trebui să coopereze pentru a oferi acces la datele solicitate, prin intermediul punctelor unice de contact desemnate. |
| --- | --- |

(26)

În cazul în care o persoană fizică sau juridică este supusă obligației de a furniza date și nu respectă obligația respectivă, autoritatea competentă ar trebui să fie în măsură să solicite asistență din partea autorităților competente din alte state membre. În astfel de cazuri, autoritățile competente ar trebui să utilizeze instrumentele de cooperare specifice prevăzute în dreptul Uniunii sau în acordurile internaționale, în funcție de obiectul specific fiecărui caz, de exemplu, în domeniul cooperării polițienești, al justiției penale sau civile sau, respectiv, în materie administrativă, Decizia-cadru 2006/960/JAI a Consiliului (9), Directiva 2014/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului (10), Convenția Consiliului Europei privind criminalitatea informatică (11), Regulamentul (CE) nr. 1206/2001 al Consiliului (12), Directiva 2006/112/CE a Consiliului (13) și Regulamentul (UE) nr. 904/2010 al Consiliului (14). În absența unor astfel de mecanisme de cooperare specifice, autoritățile competente ar trebui să coopereze pentru a oferi acces la datele solicitate, prin intermediul punctelor unice de contact desemnate.

| (27) | În cazul în care o cerere de asistență implică obținerea accesului la orice spațiu al unei persoane fizice sau juridice, inclusiv la orice echipamente și mijloace de prelucrare a datelor, de către autoritatea solicitată, acest acces trebuie să fie conform cu dreptul Uniunii sau cu dreptul procedural intern, inclusiv orice obligație de a obține o autorizație judiciară prealabilă. |
| --- | --- |

(27)

În cazul în care o cerere de asistență implică obținerea accesului la orice spațiu al unei persoane fizice sau juridice, inclusiv la orice echipamente și mijloace de prelucrare a datelor, de către autoritatea solicitată, acest acces trebuie să fie conform cu dreptul Uniunii sau cu dreptul procedural intern, inclusiv orice obligație de a obține o autorizație judiciară prealabilă.

| (28) | Prezentul regulament nu ar trebui să permită utilizatorilor să încerce să eludeze aplicarea dreptului intern. Prin urmare, statele membre ar trebui să prevadă sancțiuni eficace, proporționale și disuasive pentru utilizatorii care împiedică autoritățile competente să primească acces la datele lor necesare pentru îndeplinirea sarcinilor oficiale ale autorităților competente în conformitate cu dreptul Uniunii și dreptul intern. În cazuri urgente, atunci când un utilizator abuzează de dreptul său, statele membre ar trebui să aibă capacitatea să impună măsuri strict proporționale și provizorii. Orice măsură provizorie care necesită relocalizarea datelor pentru o perioadă mai lungă de 180 de zile de la relocalizare s-ar îndepărta de principiul liberei circulații a datelor pentru o perioadă semnificativă și, așadar, ar trebui să fie comunicată Comisiei pentru verificarea compatibilității sale cu dreptul Uniunii. |
| --- | --- |

(28)

Prezentul regulament nu ar trebui să permită utilizatorilor să încerce să eludeze aplicarea dreptului intern. Prin urmare, statele membre ar trebui să prevadă sancțiuni eficace, proporționale și disuasive pentru utilizatorii care împiedică autoritățile competente să primească acces la datele lor necesare pentru îndeplinirea sarcinilor oficiale ale autorităților competente în conformitate cu dreptul Uniunii și dreptul intern. În cazuri urgente, atunci când un utilizator abuzează de dreptul său, statele membre ar trebui să aibă capacitatea să impună măsuri strict proporționale și provizorii. Orice măsură provizorie care necesită relocalizarea datelor pentru o perioadă mai lungă de 180 de zile de la relocalizare s-ar îndepărta de principiul liberei circulații a datelor pentru o perioadă semnificativă și, așadar, ar trebui să fie comunicată Comisiei pentru verificarea compatibilității sale cu dreptul Uniunii.

| (29) | Capacitatea de a porta datele fără obstacole este un factor esențial în facilitarea posibilității de alegere a utilizatorului și a concurenței eficace pe piețele de servicii de prelucrare a datelor. Dificultățile reale sau percepute de a porta datele la nivel transfrontalier subminează, de asemenea, încrederea utilizatorilor profesioniști atunci când acceptă ofertele transfrontaliere și, prin urmare, încrederea acestora în piața internă. În timp ce consumatorii individuali beneficiază de dreptul existent al Uniunii, capacitatea de a schimba furnizorii de servicii nu este facilitată pentru utilizatori în cadrul activităților comerciale sau profesionale ale acestora. Existența unor cerințe tehnice consecvente pe întreg teritoriul Uniunii, fie în legătură cu armonizarea tehnică, fie prin recunoaștere reciprocă sau armonizare voluntară contribuie, de asemenea, la dezvoltarea unei piețe interne competitive a serviciilor de prelucrare a datelor. |
| --- | --- |

(29)

Capacitatea de a porta datele fără obstacole este un factor esențial în facilitarea posibilității de alegere a utilizatorului și a concurenței eficace pe piețele de servicii de prelucrare a datelor. Dificultățile reale sau percepute de a porta datele la nivel transfrontalier subminează, de asemenea, încrederea utilizatorilor profesioniști atunci când acceptă ofertele transfrontaliere și, prin urmare, încrederea acestora în piața internă. În timp ce consumatorii individuali beneficiază de dreptul existent al Uniunii, capacitatea de a schimba furnizorii de servicii nu este facilitată pentru utilizatori în cadrul activităților comerciale sau profesionale ale acestora. Existența unor cerințe tehnice consecvente pe întreg teritoriul Uniunii, fie în legătură cu armonizarea tehnică, fie prin recunoaștere reciprocă sau armonizare voluntară contribuie, de asemenea, la dezvoltarea unei piețe interne competitive a serviciilor de prelucrare a datelor.

| (30) | Pentru a beneficia pe deplin de mediul concurențial, utilizatorii profesioniști ar trebui să fie în măsură să facă alegeri în cunoștință de cauză și să compare cu ușurință componentele individuale ale diverselor servicii de prelucrare a datelor oferite pe piața internă, inclusiv în ceea ce privește termenii și clauzele contractuale de portare a datelor la încheierea unui contract. În vederea alinierii la potențialul de inovare al pieței și pentru a lua în considerare experiența și cunoștințele de specialitate ale furnizorilor de servicii și ale utilizatorilor profesioniști de servicii de prelucrare a datelor, informațiile detaliate și cerințele operaționale pentru portarea datelor ar trebui să fie definite de actorii de pe piață prin autoreglementare, încurajată, facilitată și monitorizată de Comisie, sub formă de coduri de conduită ale Uniunii care ar putea include un model de termeni și clauze contractuale. |
| --- | --- |

(30)

Pentru a beneficia pe deplin de mediul concurențial, utilizatorii profesioniști ar trebui să fie în măsură să facă alegeri în cunoștință de cauză și să compare cu ușurință componentele individuale ale diverselor servicii de prelucrare a datelor oferite pe piața internă, inclusiv în ceea ce privește termenii și clauzele contractuale de portare a datelor la încheierea unui contract. În vederea alinierii la potențialul de inovare al pieței și pentru a lua în considerare experiența și cunoștințele de specialitate ale furnizorilor de servicii și ale utilizatorilor profesioniști de servicii de prelucrare a datelor, informațiile detaliate și cerințele operaționale pentru portarea datelor ar trebui să fie definite de actorii de pe piață prin autoreglementare, încurajată, facilitată și monitorizată de Comisie, sub formă de coduri de conduită ale Uniunii care ar putea include un model de termeni și clauze contractuale.

| (31) | Pentru a fi eficiente și pentru a facilita schimbarea furnizorului de servicii și portarea datelor, astfel de coduri de conduită ar trebui să fie cuprinzătoare și să includă cel puțin aspectele esențiale importante în cadrul procesului de portare a datelor, precum procesele folosite pentru copiile de siguranță ale datelor și locația acestora; formatele și suporturile disponibile ale datelor; configurația informatică necesară și lărgimea minimă de bandă; perioada de timp necesară înainte de a începe procesul de portare și perioada de timp pe parcursul căreia datele vor rămâne disponibile pentru portare; și garanțiile privind accesarea datelor în cazul falimentului furnizorului de servicii. De asemenea, codurile de conduită ar trebui să precizeze clar că dependența de furnizor nu este o practică comercială acceptabilă, să prevadă tehnologii care să mărească încrederea clienților și să fie actualizate periodic pentru a ține pasul cu evoluțiile tehnologice. Comisia ar trebui să se asigure că toate părțile interesate relevante, inclusiv asociațiile de întreprinderi mici și mijlocii (IMM-uri) și de întreprinderi nou-înființate, utilizatorii și furnizorii de servicii de tip cloud să fie consultate în acest proces. Comisia ar trebui să evalueze elaborarea și eficacitatea aplicării unor astfel de coduri de conduită. |
| --- | --- |

(31)

Pentru a fi eficiente și pentru a facilita schimbarea furnizorului de servicii și portarea datelor, astfel de coduri de conduită ar trebui să fie cuprinzătoare și să includă cel puțin aspectele esențiale importante în cadrul procesului de portare a datelor, precum procesele folosite pentru copiile de siguranță ale datelor și locația acestora; formatele și suporturile disponibile ale datelor; configurația informatică necesară și lărgimea minimă de bandă; perioada de timp necesară înainte de a începe procesul de portare și perioada de timp pe parcursul căreia datele vor rămâne disponibile pentru portare; și garanțiile privind accesarea datelor în cazul falimentului furnizorului de servicii. De asemenea, codurile de conduită ar trebui să precizeze clar că dependența de furnizor nu este o practică comercială acceptabilă, să prevadă tehnologii care să mărească încrederea clienților și să fie actualizate periodic pentru a ține pasul cu evoluțiile tehnologice. Comisia ar trebui să se asigure că toate părțile interesate relevante, inclusiv asociațiile de întreprinderi mici și mijlocii (IMM-uri) și de întreprinderi nou-înființate, utilizatorii și furnizorii de servicii de tip cloud să fie consultate în acest proces. Comisia ar trebui să evalueze elaborarea și eficacitatea aplicării unor astfel de coduri de conduită.

| (32) | În cazul în care o autoritate competentă dintr-un stat membru solicită asistență din partea unui alt stat membru pentru a obține acces la date în temeiul prezentului regulament, aceasta ar trebui ca, printr-un punct unic de contact desemnat, să transmită punctului unic de contact desemnat din cel din urmă stat membru o cerere motivată în mod corespunzător, care ar trebui să includă o explicație scrisă a motivelor și temeiurile juridice pentru solicitarea accesului la date. Punctul unic de contact desemnat de statul membru a cărui asistență este solicitată ar trebui să faciliteze transmiterea cererii către autoritatea competentă relevantă din statul membru solicitat. Pentru a se asigura o cooperare eficace, autoritatea căreia îi este transmisă cererea ar trebui să ofere asistență fără întârzieri nejustificate ca răspuns la o anumită cerere sau să furnizeze informații privind dificultățile întâmpinate în soluționarea unei astfel de cereri sau privind motivele de refuz al acesteia. |
| --- | --- |

(32)

În cazul în care o autoritate competentă dintr-un stat membru solicită asistență din partea unui alt stat membru pentru a obține acces la date în temeiul prezentului regulament, aceasta ar trebui ca, printr-un punct unic de contact desemnat, să transmită punctului unic de contact desemnat din cel din urmă stat membru o cerere motivată în mod corespunzător, care ar trebui să includă o explicație scrisă a motivelor și temeiurile juridice pentru solicitarea accesului la date. Punctul unic de contact desemnat de statul membru a cărui asistență este solicitată ar trebui să faciliteze transmiterea cererii către autoritatea competentă relevantă din statul membru solicitat. Pentru a se asigura o cooperare eficace, autoritatea căreia îi este transmisă cererea ar trebui să ofere asistență fără întârzieri nejustificate ca răspuns la o anumită cerere sau să furnizeze informații privind dificultățile întâmpinate în soluționarea unei astfel de cereri sau privind motivele de refuz al acesteia.

| (33) | Consolidarea încrederii în securitatea prelucrării datelor la nivel transfrontalier ar trebui să reducă tendința actorilor de pe piață și a sectorului public de a utiliza localizarea datelor ca un indicator pentru securitatea datelor. De asemenea, aceasta ar trebui să îmbunătățească securitatea juridică pentru întreprinderi cu privire la îndeplinirea cerințelor de securitate aplicabile atunci când își externalizează activitățile de prelucrare a datelor către furnizorii de servicii, inclusiv către cei din alte state membre. |
| --- | --- |

(33)

Consolidarea încrederii în securitatea prelucrării datelor la nivel transfrontalier ar trebui să reducă tendința actorilor de pe piață și a sectorului public de a utiliza localizarea datelor ca un indicator pentru securitatea datelor. De asemenea, aceasta ar trebui să îmbunătățească securitatea juridică pentru întreprinderi cu privire la îndeplinirea cerințelor de securitate aplicabile atunci când își externalizează activitățile de prelucrare a datelor către furnizorii de servicii, inclusiv către cei din alte state membre.

| (34) | Orice cerințe de securitate legate de prelucrarea datelor care se aplică în mod justificat și proporțional în temeiul dreptului Uniunii sau al dreptului intern în conformitate cu dreptul Uniunii în statul membru de ședere sau de stabilire al persoanelor fizice sau juridice ale căror date sunt vizate ar trebui să continue să se aplice pentru prelucrarea acestor date în alt stat membru. Respectivele persoane fizice sau juridice ar trebui să fie în măsură să îndeplinească aceste cerințe fie direct, fie prin intermediul unor clauze contractuale prevăzute în contractele încheiate cu furnizorii de servicii. |
| --- | --- |

(34)

Orice cerințe de securitate legate de prelucrarea datelor care se aplică în mod justificat și proporțional în temeiul dreptului Uniunii sau al dreptului intern în conformitate cu dreptul Uniunii în statul membru de ședere sau de stabilire al persoanelor fizice sau juridice ale căror date sunt vizate ar trebui să continue să se aplice pentru prelucrarea acestor date în alt stat membru. Respectivele persoane fizice sau juridice ar trebui să fie în măsură să îndeplinească aceste cerințe fie direct, fie prin intermediul unor clauze contractuale prevăzute în contractele încheiate cu furnizorii de servicii.

| (35) | Cerințele de securitate stabilite la nivel național ar trebui să fie necesare și proporționale cu riscurile la adresa securității prelucrării datelor din domeniul de aplicare al dreptului intern în care sunt stabilite aceste cerințe. |
| --- | --- |

(35)

Cerințele de securitate stabilite la nivel național ar trebui să fie necesare și proporționale cu riscurile la adresa securității prelucrării datelor din domeniul de aplicare al dreptului intern în care sunt stabilite aceste cerințe.

| (36) | Directiva (UE) 2016/1148 a Parlamentului European și a Consiliului (15) prevede măsuri juridice pentru sporirea nivelului global al securității cibernetice în Uniune. Serviciile de prelucrare a datelor se numără printre serviciile digitale care intră sub incidența directivei menționate. Conform directivei menționate, statele membre urmează să se asigure că furnizorii de servicii digitale identifică și iau măsuri tehnice și organizatorice adecvate și proporționale pentru a gestiona riscurile la adresa securității rețelelor și a sistemelor informatice pe care le utilizează. Aceste măsuri ar trebui să asigure un nivel de securitate adecvat riscului existent și să țină cont de securitatea sistemelor și a instalațiilor, de gestionarea incidentelor, de gestionarea continuității activității, de monitorizare, auditare și testare, precum și de conformitatea cu standardele internaționale. Aceste elemente urmează să fie precizate de către Comisie în actele de punere în aplicare în temeiul directivei menționate. |
| --- | --- |

(36)

Directiva (UE) 2016/1148 a Parlamentului European și a Consiliului (15) prevede măsuri juridice pentru sporirea nivelului global al securității cibernetice în Uniune. Serviciile de prelucrare a datelor se numără printre serviciile digitale care intră sub incidența directivei menționate. Conform directivei menționate, statele membre urmează să se asigure că furnizorii de servicii digitale identifică și iau măsuri tehnice și organizatorice adecvate și proporționale pentru a gestiona riscurile la adresa securității rețelelor și a sistemelor informatice pe care le utilizează. Aceste măsuri ar trebui să asigure un nivel de securitate adecvat riscului existent și să țină cont de securitatea sistemelor și a instalațiilor, de gestionarea incidentelor, de gestionarea continuității activității, de monitorizare, auditare și testare, precum și de conformitatea cu standardele internaționale. Aceste elemente urmează să fie precizate de către Comisie în actele de punere în aplicare în temeiul directivei menționate.

| (37) | Comisia ar trebui să prezinte un raport cu privire la punerea în aplicare a prezentului regulament, în special pentru a stabili dacă este necesar să se efectueze modificări ca urmare a evoluțiilor tehnologice sau ale pieței. Acest raport ar trebui să evalueze îndeosebi punerea în aplicare a prezentului regulament în ceea ce privește seturile de date compuse din date cu caracter personal și date fără caracter personal, precum și punerea în aplicare a excepției privind siguranța publică. Înainte ca prezentul regulament să înceapă să se aplice, Comisia ar trebui de asemenea să publice orientări cu caracter informativ cu privire la modalitatea de gestionare a seturilor de date compuse din date cu caracter personal și date fără caracter personal, pentru ca întreprinderile, inclusiv IMM-urile, să înțeleagă mai bine interacțiunea dintre prezentul regulament și Regulamentul (UE) 2016/679 și să asigure conformitatea cu ambele. |
| --- | --- |

(37)

Comisia ar trebui să prezinte un raport cu privire la punerea în aplicare a prezentului regulament, în special pentru a stabili dacă este necesar să se efectueze modificări ca urmare a evoluțiilor tehnologice sau ale pieței. Acest raport ar trebui să evalueze îndeosebi punerea în aplicare a prezentului regulament în ceea ce privește seturile de date compuse din date cu caracter personal și date fără caracter personal, precum și punerea în aplicare a excepției privind siguranța publică. Înainte ca prezentul regulament să înceapă să se aplice, Comisia ar trebui de asemenea să publice orientări cu caracter informativ cu privire la modalitatea de gestionare a seturilor de date compuse din date cu caracter personal și date fără caracter personal, pentru ca întreprinderile, inclusiv IMM-urile, să înțeleagă mai bine interacțiunea dintre prezentul regulament și Regulamentul (UE) 2016/679 și să asigure conformitatea cu ambele.

| (38) | Prezentul regulament respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute, în special, de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, și ar trebui să fie interpretat și aplicat în conformitate cu aceste drepturi și principii, inclusiv dreptul la protecția datelor cu caracter personal, libertatea de expresie și de informare și libertatea de a desfășura o activitate comercială. |
| --- | --- |

(38)

Prezentul regulament respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute, în special, de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, și ar trebui să fie interpretat și aplicat în conformitate cu aceste drepturi și principii, inclusiv dreptul la protecția datelor cu caracter personal, libertatea de expresie și de informare și libertatea de a desfășura o activitate comercială.

| (39) | Deoarece obiectivul prezentului regulament, și anume asigurarea liberei circulații a datelor, altele decât datele cu caracter personal în Uniune, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre, dar, având în vedere amploarea și efectele sale, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din TUE. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este definit la articolul menționat, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea acestui obiectiv, |
| --- | --- |

(39)

Deoarece obiectivul prezentului regulament, și anume asigurarea liberei circulații a datelor, altele decât datele cu caracter personal în Uniune, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre, dar, având în vedere amploarea și efectele sale, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din TUE. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este definit la articolul menționat, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea acestui obiectiv,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Articolul 1

Obiect

Prezentul regulament urmărește să asigure libera circulație a datelor, altele decât datele cu caracter personal, în cadrul Uniunii, prin stabilirea de norme privind cerințele de localizare a datelor, disponibilitatea datelor pentru autoritățile competente și portarea datelor pentru utilizatorii profesioniști.

Articolul 2

Domeniul de aplicare

(1)   Prezentul regulament se aplică prelucrării datelor electronice, altele decât datele cu caracter personal, în Uniune, care:

| (a) | este furnizată ca serviciu utilizatorilor ce își au reședința ori au sunt stabiliți în Uniune, indiferent dacă furnizorul de servicii este stabilit sau nu în Uniune; sau |
| --- | --- |

(a)

este furnizată ca serviciu utilizatorilor ce își au reședința ori au sunt stabiliți în Uniune, indiferent dacă furnizorul de servicii este stabilit sau nu în Uniune; sau

| (b) | este efectuată de o persoană fizică sau juridică ce își are reședința ori este stabilită în Uniune pentru propriile sale nevoi. |
| --- | --- |

(b)

este efectuată de o persoană fizică sau juridică ce își are reședința ori este stabilită în Uniune pentru propriile sale nevoi.

(2)   În cazul unui set de date compus atât din date cu caracter personal, cât și din date fără caracter personal, prezentul regulament se aplică părții din set cu date fără caracter personal. În cazul în care datele cu caracter personal și cele fără caracter personal dintr-un set de date sunt legate între ele în mod indisolubil, prezentul regulament nu aduce atingere aplicării Regulamentului (UE) 2016/679.

(3)   Prezentul regulament nu se aplică

unei activități care nu intră sub incidența dreptului Uniunii. Prezentul regulament nu aduce atingere actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la organizarea internă a statelor membre și care atribuie în rândul autorităților publice și al organismelor de drept public, astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (1) punctul 4 din Directiva 2014/24/UE, competențe și responsabilități în materie de prelucrare a datelor, fără remunerarea contractuală a părților private, și nici actelor cu putere de lege și actelor administrative ale statelor membre care reglementează punerea în aplicare a acestor competențe și responsabilități.

Articolul 3

Definiții

În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:

| 1. | „date” înseamnă date, altele decât datele cu caracter personal definite la articolul 4 punctul 1 din Regulamentul (UE) 2016/679; |
| --- | --- |

1.

„date” înseamnă date, altele decât datele cu caracter personal definite la articolul 4 punctul 1 din Regulamentul (UE) 2016/679;

| 2. | „prelucrare” înseamnă orice operațiune sau serie de operațiuni efectuate asupra datelor sau a seturilor de date în format electronic, cu sau fără utilizarea de mijloace automatizate, cum ar fi colectarea, înregistrarea, organizarea, structurarea, stocarea, adaptarea sau modificarea, extragerea, consultarea, utilizarea, dezvăluirea prin transmitere, diseminarea sau punerea la dispoziție în orice alt mod, alinierea sau combinarea, restricționarea, ștergerea sau distrugerea; |
| --- | --- |

2.

„prelucrare” înseamnă orice operațiune sau serie de operațiuni efectuate asupra datelor sau a seturilor de date în format electronic, cu sau fără utilizarea de mijloace automatizate, cum ar fi colectarea, înregistrarea, organizarea, structurarea, stocarea, adaptarea sau modificarea, extragerea, consultarea, utilizarea, dezvăluirea prin transmitere, diseminarea sau punerea la dispoziție în orice alt mod, alinierea sau combinarea, restricționarea, ștergerea sau distrugerea;

| 3. | „proiect de act” înseamnă un text redactat în vederea adoptării ca act cu putere de lege sau act administrativ cu caracter general, textul respectiv fiind în stadiul de elaborare în care i se pot încă aduce modificări de fond; |
| --- | --- |

3.

„proiect de act” înseamnă un text redactat în vederea adoptării ca act cu putere de lege sau act administrativ cu caracter general, textul respectiv fiind în stadiul de elaborare în care i se pot încă aduce modificări de fond;

| 4. | „furnizor de servicii” înseamnă o persoană fizică sau juridică ce furnizează servicii de prelucrare a datelor; |
| --- | --- |

4.

„furnizor de servicii” înseamnă o persoană fizică sau juridică ce furnizează servicii de prelucrare a datelor;

| 5. | „cerință de localizare a datelor” înseamnă orice obligație, interdicție, condiție, limită sau altă cerință prevăzută în actele cu putere de lege sau actele administrative ale unui stat membru sau care rezultă din practicile administrative generale și consecvente ale unui stat membru și ale organismelor de drept public, inclusiv în domeniul achizițiilor publice, fără a aduce atingere Directivei 2014/24/UE, care impune prelucrarea datelor pe teritoriul unui anumit stat membru sau împiedică prelucrarea datelor în orice alt stat membru; |
| --- | --- |

5.

„cerință de localizare a datelor” înseamnă orice obligație, interdicție, condiție, limită sau altă cerință prevăzută în actele cu putere de lege sau actele administrative ale unui stat membru sau care rezultă din practicile administrative generale și consecvente ale unui stat membru și ale organismelor de drept public, inclusiv în domeniul achizițiilor publice, fără a aduce atingere Directivei 2014/24/UE, care impune prelucrarea datelor pe teritoriul unui anumit stat membru sau împiedică prelucrarea datelor în orice alt stat membru;

| 6. | „autoritate competentă” înseamnă o autoritate a unui stat membru sau orice altă entitate autorizată în temeiul dreptului intern să exercite o funcție publică sau autoritate oficială, care are competența de a obține acces la datele prelucrate de o persoană fizică ori juridică în exercitarea atribuțiilor sale oficiale, în conformitate cu dreptul Uniunii sau dreptul intern; |
| --- | --- |

6.

„autoritate competentă” înseamnă o autoritate a unui stat membru sau orice altă entitate autorizată în temeiul dreptului intern să exercite o funcție publică sau autoritate oficială, care are competența de a obține acces la datele prelucrate de o persoană fizică ori juridică în exercitarea atribuțiilor sale oficiale, în conformitate cu dreptul Uniunii sau dreptul intern;

| 7. | „utilizator” înseamnă o persoană fizică sau juridică, inclusiv o autoritate publică sau un organism de drept public, ce utilizează ori solicită un serviciu de prelucrare a datelor; |
| --- | --- |

7.

„utilizator” înseamnă o persoană fizică sau juridică, inclusiv o autoritate publică sau un organism de drept public, ce utilizează ori solicită un serviciu de prelucrare a datelor;

| 8. | „utilizator profesionist” înseamnă o persoană fizică sau juridică, inclusiv o autoritate publică sau un organism de drept public, care utilizează ori solicită un serviciu de prelucrare a datelor în scopuri legate de activitatea sa comercială, industrială, artizanală sau profesională ori de sarcinile sale. |
| --- | --- |

8.

„utilizator profesionist” înseamnă o persoană fizică sau juridică, inclusiv o autoritate publică sau un organism de drept public, care utilizează ori solicită un serviciu de prelucrare a datelor în scopuri legate de activitatea sa comercială, industrială, artizanală sau profesională ori de sarcinile sale.

Articolul 4

Libera circulație a datelor în cadrul Uniunii

(1)   Cerințele de localizare a datelor sunt interzise, cu excepția cazului în care acestea sunt justificate din motive de siguranță publică, în conformitate cu principiul proporționalității.

Primul paragraf de la prezentul alineat nu aduce atingere alineatului (3) și cerințelor de localizare a datelor stabilite în temeiul legislației existente a Uniunii.

(2)   Statele membre comunică imediat Comisiei orice proiect de act care introduce o nouă cerință de localizare a datelor sau care aduce modificări unei cerințe existente de localizare a datelor, în conformitate cu procedurile stabilite la articolele 5, 6 și 7 din Directiva (UE) 2015/1535.

(3)   Până la 30 mai 2021, statele membre se asigură că orice cerință de localizare a datelor existentă, care este prevăzută într-un act cu putere de lege sau dispoziție act administrativ cu caracter general și care nu respectă alineatul (1) de la prezentul articol este eliminată.

Până la 30 mai 2021, dacă un stat membru consideră că o măsură existentă care conține o cerință de localizare a datelor respectă alineatul (1) de la prezentul articol și poate, prin urmare, să rămână în vigoare, acesta comunică Comisiei măsura respectivă, împreună cu o justificare pentru menținerea sa în vigoare. Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 258 din TFUE, Comisia, în termen de șase luni de la data primirii unei astfel de comunicări, examinează conformitatea măsurii respective cu alineatul (1) de la prezentul articol și, dacă este cazul, trimite observații statului membru în cauză, inclusiv, dacă este necesar, recomandând modificarea sau abrogarea măsurii respective.

(4)   Statele membre se asigură că informațiile referitoare la orice cerință de localizare a datelor prevăzută într-un act cu putere de lege sau într-un act administrativ cu caracter general și care este aplicabilă pe teritoriul lor sunt disponibile publicului prin intermediul unui punct unic de informare online național, pe care îl actualizează periodic, sau furnizează informații actualizate cu privire la orice astfel de cerințe de localizare unui punct central de informare creat în temeiul unui alt act al Uniunii.

(5)   Statele membre informează Comisia cu privire la adresa punctului unic de informare menționat la alineatul (4). Comisia publică linkurile către aceste puncte pe site-ul său web, împreună cu o listă consolidată, actualizată periodic, a tuturor cerințelor de localizare a datelor menționate la alineatul (4), inclusiv informații de sinteză despre cerințele respective.

Articolul 5

Disponibilitatea datelor pentru autoritățile competente

(1)   Prezentul regulament nu aduce atingere competențelor autorităților competente de a solicita sau de a obține acces la date pentru îndeplinirea atribuțiilor lor oficiale în conformitate cu dreptul Uniunii sau cu dreptul intern. Accesul la date al autorităților competente nu poate fi refuzat pe motiv că datele sunt prelucrate în alt stat membru.

(2)   În cazul în care o autoritate competentă nu obține acces la datele unui utilizator după ce a solicitat acest lucru și dacă, în temeiul dreptului Uniunii sau al acordurilor internaționale, nu există un mecanism specific de cooperare pentru schimbul de date între autoritățile competente din diferite state membre, respectiva autoritate competentă poate solicita asistență autorității competente dintr-un alt stat membru, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 7.

(3)   În cazul în care o cerere de asistență implică obținerea accesului autorității solicitate la orice spațiu al unei persoane fizice sau juridice, inclusiv la orice echipamente și mijloace de prelucrare a datelor, acest acces trebuie să fie conform cu dreptul Uniunii sau cu dreptul procedural intern.

(4)   Statele membre pot impune sancțiuni eficace, proporționale și disuasive pentru nerespectarea unei obligații de a furniza date, în conformitate cu legislația Uniunii și cu cea națională.

În cazul unui abuz de drept din partea unui utilizator, un stat membru poate să îi impună acestui utilizator măsuri provizorii strict proporționale, atunci când acest lucru este justificat de urgența accesului la date și ținând seama de interesele părților în cauză. În cazul în care o măsură provizorie impune relocalizarea datelor pentru o perioadă care depășește 180 de zile de la relocalizare, acest lucru este comunicat Comisiei în decursul respectivei perioade de 180 de zile. Comisia examinează măsura în cauză și compatibilitatea sa cu dreptul Uniunii în cel mai scurt timp posibil și ia măsurile necesare, acolo unde este cazul. Comisia face schimb de informații cu punctele unice de contact din statele membre prevăzute la articolul 7, cu privire la experiența dobândită în această privință.

Articolul 6

Portarea datelor

(1)   Comisia încurajează și facilitează elaborarea unor coduri de conduită de autoreglementare la nivelul Uniunii („coduri de conduită”), pentru a contribui la o economie competitivă a datelor, care să fie bazate pe principiile transparenței și interoperabilității, să țină seama în mod corespunzător de standardele deschise și să acopere, printre altele, următoarele aspecte:

| (a) | cele mai bune practici pentru a facilita schimbarea furnizorilor de servicii și portarea datelor într-un format structurat, utilizat în mod curent și care poate fi prelucrat electronic, inclusiv formate de standarde deschise dacă sunt impuse sau solicitate de furnizorul de servicii care primește datele; |
| --- | --- |

(a)

cele mai bune practici pentru a facilita schimbarea furnizorilor de servicii și portarea datelor într-un format structurat, utilizat în mod curent și care poate fi prelucrat electronic, inclusiv formate de standarde deschise dacă sunt impuse sau solicitate de furnizorul de servicii care primește datele;

| (b) | cerințe minime în materie de informare, pentru a asigura că utilizatorilor profesioniști li se oferă, înainte de încheierea unui contract de prelucrare a datelor, informații suficient de detaliate, clare și transparente, cu privire la procesele, cerințele tehnice, termenele și tarifele care se aplică în cazul în care un utilizator profesionist dorește să schimbe un furnizor de servicii sau să își porteze datele înapoi către propriile sisteme informatice; |
| --- | --- |

(b)

cerințe minime în materie de informare, pentru a asigura că utilizatorilor profesioniști li se oferă, înainte de încheierea unui contract de prelucrare a datelor, informații suficient de detaliate, clare și transparente, cu privire la procesele, cerințele tehnice, termenele și tarifele care se aplică în cazul în care un utilizator profesionist dorește să schimbe un furnizor de servicii sau să își porteze datele înapoi către propriile sisteme informatice;

| (c) | abordări în materie de sisteme de certificare care să faciliteze compararea produselor și serviciilor de prelucrare a datelor pentru utilizatorii profesioniști, ținând seama de normele internaționale sau naționale stabilite, pentru a facilita comparabilitatea acestor produse și servicii. Aceste abordări pot include, printre altele, managementul calității, al securității informațiilor, al continuității activității și managementul de mediu; |
| --- | --- |

(c)

abordări în materie de sisteme de certificare care să faciliteze compararea produselor și serviciilor de prelucrare a datelor pentru utilizatorii profesioniști, ținând seama de normele internaționale sau naționale stabilite, pentru a facilita comparabilitatea acestor produse și servicii. Aceste abordări pot include, printre altele, managementul calității, al securității informațiilor, al continuității activității și managementul de mediu;

| (d) | foile de parcurs de comunicare concentrate asupra unei abordări multidisciplinare pentru a sensibiliza într-o mai mare măsură părțile interesate cu privire la codurile de conduită. |
| --- | --- |

(d)

foile de parcurs de comunicare concentrate asupra unei abordări multidisciplinare pentru a sensibiliza într-o mai mare măsură părțile interesate cu privire la codurile de conduită.

(2)   Comisia se asigură că codurile de conduită sunt elaborate în strânsă cooperare cu toate părțile interesate relevante, inclusiv asociațiile de IMM-uri și de întreprinderi nou-înființate, utilizatorii și furnizorii de servicii de tip cloud.

(3)   Comisia încurajează furnizorii de servicii să finalizeze redactarea codurilor de conduită până la 29 noiembrie 2019 și să le aplice efectiv până la 29 mai 2020.

Articolul 7

Procedura de cooperare între autorități

(1)   Fiecare stat membru desemnează un punct unic de contact care asigură legătura cu punctele unice de contact din celelalte state membre și cu Comisia în ceea ce privește aplicarea prezentului regulament. Statele membre notifică Comisiei punctele unice de contact desemnate și orice modificare ulterioară a acestora.

(2)   În cazul în care o autoritate competentă dintr-un stat membru solicită asistență din partea unui alt stat membru, în temeiul articolului 5 alineatul (2), pentru a obține acces la date, aceasta transmite punctului unic de contact desemnat din cel din urmă stat membru o cerere motivată în mod corespunzător. Cererea include o explicație scrisă a motivelor și temeiurile juridice pentru solicitarea accesului la date.

(3)   Punctul unic de contact identifică autoritatea competentă relevantă din statul său membru și transmite cererea primită în temeiul alineatului (2) către respectiva autoritate competentă.

(4)   Fără întârzieri nejustificate și într-un interval de timp proporțional cu urgența cererii, autoritatea competentă relevantă răspunde fie comunicând datele solicitate, fie informând autoritatea competentă solicitantă că nu consideră că au fost îndeplinite condițiile pentru solicitarea asistenței în temeiul prezentului regulament.

(5)   Orice informație transmisă în contextul asistenței solicitate și acordate în temeiul articolului 5 alineatul (2) se utilizează numai în scopul pentru care a fost solicitată.

(6)   Punctele unice de contact le oferă utilizatorilor informații generale referitoare la dispozițiile prezentului regulament, inclusiv cu privire la codurile de conduită.

Articolul 8

Evaluare și orientări

(1)   Până la 29 noiembrie 2022, Comisia prezintă Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Economic și Social European un raport de evaluare a punerii în aplicare a prezentului regulament, în special în ceea ce privește:

| (a) | aplicarea prezentului regulament, în special cu privire la seturile de date compuse din date cu caracter personal și date fără caracter personal, având în vedere evoluțiile tehnologiei și ale pieței care ar putea înmulți posibilitățile de dezanonimizare a datelor; |
| --- | --- |

(a)

aplicarea prezentului regulament, în special cu privire la seturile de date compuse din date cu caracter personal și date fără caracter personal, având în vedere evoluțiile tehnologiei și ale pieței care ar putea înmulți posibilitățile de dezanonimizare a datelor;

| (b) | punerea în aplicare de către statele membre a articolului 4 alineatul (1), și în special a excepției privind siguranța publică; și |
| --- | --- |

(b)

punerea în aplicare de către statele membre a articolului 4 alineatul (1), și în special a excepției privind siguranța publică; și

| (c) | elaborarea și aplicarea efectivă a codurilor de conduită și furnizarea efectivă de informații de către furnizorii de servicii. |
| --- | --- |

(c)

elaborarea și aplicarea efectivă a codurilor de conduită și furnizarea efectivă de informații de către furnizorii de servicii.

(2)   Statele membre furnizează Comisiei informațiile necesare pentru elaborarea raportului menționat la alineatul (1).

(3)   Până la 29 mai 2019, Comisia publică orientări informative privind interacțiunea dintre prezentul regulament și Regulamentul (UE) 2016/679, în special în ce privește seturile de date compuse din date cu caracter personal și date fără caracter personal.

Articolul 9

Dispoziții finale

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

Prezentul regulament se aplică la șase luni de la data publicării.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.

Adoptat la Strasbourg, 14 noiembrie 2018.

Pentru Parlamentul European

Președintele

A. TAJANI

Pentru Consiliu

Președintele

K. EDTSTADLER

---

(1)  
  JO C 227, 28.6.2018, p. 78.

1

(2)  Poziția Parlamentului European din 4 octombrie 2018 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 6 noiembrie 2018.

2

(3)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO L 119, 4.5.2016, p. 1).

3

(4)  Directiva (UE) 2016/680 a Parlamentului European și a Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice referitor la prelucrarea datelor cu caracter personal de către autoritățile competente în scopul prevenirii, depistării, investigării sau urmăririi penale a infracțiunilor sau al executării pedepselor și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Deciziei-cadru 2008/977/JAI a Consiliului (JO L 119, 4.5.2016, p. 89).

4

(5)  Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice) (JO L 201, 31.7.2002, p. 37).

5

(6)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94, 28.3.2014, p. 65).

6

(7)  Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) (JO L 177, 4.7.2008, p. 6).

7

(8)  Directiva (UE) 2015/1535 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 septembrie 2015 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale (JO L 241, 17.9.2015, p. 1).

8

(9)  Decizia-cadru 2006/960/JAI a Consiliului din 18 decembrie 2006 privind simplificarea schimbului de informații și date operative între autoritățile de aplicare a legii ale statelor membre ale Uniunii Europene (JO L 386, 29.12.2006, p. 89).

9

(10)  Directiva 2014/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind ordinul european de anchetă în materie penală (JO L 130, 1.5.2014, p. 1).

10

(11)  Convenția Consiliului Europei privind criminalitatea informatică, STCE nr. 185.

11

(12)  Regulamentul (CE) nr. 1206/2001 al Consiliului din 28 mai 2001 privind cooperarea între instanțele statelor membre în domeniul obținerii de probe în materie civilă sau comercială (JO L 174, 27.6.2001, p. 1).

12

(13)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, 11.12.2006, p. 1).

13

(14)  Regulamentul (UE) nr. 904/2010 al Consiliului din 7 octombrie 2010 privind cooperarea administrativă și combaterea fraudei în domeniul taxei pe valoarea adăugată (JO L 268, 12.10.2010, p. 1).

14

(15)  Directiva (UE) 2016/1148 a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iulie 2016 privind măsuri pentru un nivel comun ridicat de securitate a rețelelor și a sistemelor informatice în Uniune (JO L 194, 19.7.2016, p. 1).

15

---

DIRECTIVE

| 28.11.2018 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 303/69 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2018

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 303/69

---

DIRECTIVA (UE) 2018/1808 A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

din 14 noiembrie 2018

de modificare a Directivei 2010/13/UE privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) având în vedere evoluția realităților pieței

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 53 alineatul (1) și articolul 62,

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2),

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (3),

întrucât:

| (1) | Ultima modificare substanțială a Directivei 89/552/CEE a Consiliului (4), ulterior codificată prin Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului (5), a fost efectuată în 2007, odată cu adoptarea Directivei 2007/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului (6). De atunci, piața serviciilor mass-media audiovizuale a evoluat în mod semnificativ și rapid datorită convergenței care are loc între televiziune și serviciile prin internet. Progresele tehnice au permis noi tipuri de servicii și de experiențe ale utilizatorilor. Obiceiurile de vizionare, în special cele ale generațiilor mai tinere, s-au modificat în mod semnificativ. Deși ecranul principal al televizorului rămâne un instrument important pentru a face schimb de experiențe audiovizuale, o mare parte a publicului a trecut la alte dispozitive, portabile, pentru a viziona conținutul audiovizual. Conținutul TV tradițional încă reprezintă o mare parte din media zilnică a timpului de vizionare.
  Cu toate acestea, noi tipuri de conținut, cum ar fi videoclipurile sau conținutul generat de utilizatori, au devenit tot mai importante și noi actori, inclusiv furnizorii de servicii video la cerere și de platforme de partajare a materialelor video, sunt în prezent consacrați. Această convergență media necesită un cadru juridic actualizat pentru a reflecta evoluțiile de pe piață și pentru a atinge un echilibru între accesul la serviciile de conținut online, protecția consumatorilor și competitivitate. |
| --- | --- |

(1)

Ultima modificare substanțială a Directivei 89/552/CEE a Consiliului (4), ulterior codificată prin Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului (5), a fost efectuată în 2007, odată cu adoptarea Directivei 2007/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului (6). De atunci, piața serviciilor mass-media audiovizuale a evoluat în mod semnificativ și rapid datorită convergenței care are loc între televiziune și serviciile prin internet. Progresele tehnice au permis noi tipuri de servicii și de experiențe ale utilizatorilor. Obiceiurile de vizionare, în special cele ale generațiilor mai tinere, s-au modificat în mod semnificativ. Deși ecranul principal al televizorului rămâne un instrument important pentru a face schimb de experiențe audiovizuale, o mare parte a publicului a trecut la alte dispozitive, portabile, pentru a viziona conținutul audiovizual. Conținutul TV tradițional încă reprezintă o mare parte din media zilnică a timpului de vizionare.

Cu toate acestea, noi tipuri de conținut, cum ar fi videoclipurile sau conținutul generat de utilizatori, au devenit tot mai importante și noi actori, inclusiv furnizorii de servicii video la cerere și de platforme de partajare a materialelor video, sunt în prezent consacrați. Această convergență media necesită un cadru juridic actualizat pentru a reflecta evoluțiile de pe piață și pentru a atinge un echilibru între accesul la serviciile de conținut online, protecția consumatorilor și competitivitate.

| (2) | La 6 mai 2015, Comisia a adoptat o comunicare intitulată „O strategie privind piața unică digitală pentru Europa”, în care a anunțat o revizuire a Directivei 2010/13/UE. |
| --- | --- |

(2)

La 6 mai 2015, Comisia a adoptat o comunicare intitulată „O strategie privind piața unică digitală pentru Europa”, în care a anunțat o revizuire a Directivei 2010/13/UE.

| (3) | Directiva 2010/13/UE ar trebui să rămână aplicabilă numai serviciilor al căror scop principal este furnizarea de programe în scop informativ, de divertisment sau educativ. Cerința privind scopul principal ar trebui, de asemenea, să fie considerată ca fiind îndeplinită dacă serviciul are un conținut audiovizual și o formă care pot fi disociate de activitatea principală a furnizorului serviciului, cum ar fi elementele autonome ale ziarelor online care prezintă programe audiovizuale sau materiale video generate de utilizatori, în cazul în care respectivele elemente pot fi considerate disociabile de activitatea lor principală. Un serviciu ar trebui considerat ca fiind doar un complement indisociabil al activității principale ca urmare a legăturilor dintre oferta audiovizuală și activitatea principală, cum ar fi furnizarea de știri în format scris. Ca atare, canalele sau orice alt serviciu audiovizual sub responsabilitatea editorială a unui furnizor pot constitui în sine servicii mass-media audiovizuale, chiar dacă acestea sunt oferite printr-o platformă de partajare a materialelor video care se caracterizează prin lipsa responsabilității editoriale. În astfel de cazuri, furnizorilor cu responsabilitate editorială le va reveni obligația de a respecta Directiva 2010/13/UE. |
| --- | --- |

(3)

Directiva 2010/13/UE ar trebui să rămână aplicabilă numai serviciilor al căror scop principal este furnizarea de programe în scop informativ, de divertisment sau educativ. Cerința privind scopul principal ar trebui, de asemenea, să fie considerată ca fiind îndeplinită dacă serviciul are un conținut audiovizual și o formă care pot fi disociate de activitatea principală a furnizorului serviciului, cum ar fi elementele autonome ale ziarelor online care prezintă programe audiovizuale sau materiale video generate de utilizatori, în cazul în care respectivele elemente pot fi considerate disociabile de activitatea lor principală. Un serviciu ar trebui considerat ca fiind doar un complement indisociabil al activității principale ca urmare a legăturilor dintre oferta audiovizuală și activitatea principală, cum ar fi furnizarea de știri în format scris. Ca atare, canalele sau orice alt serviciu audiovizual sub responsabilitatea editorială a unui furnizor pot constitui în sine servicii mass-media audiovizuale, chiar dacă acestea sunt oferite printr-o platformă de partajare a materialelor video care se caracterizează prin lipsa responsabilității editoriale. În astfel de cazuri, furnizorilor cu responsabilitate editorială le va reveni obligația de a respecta Directiva 2010/13/UE.

| (4) | Serviciile de platformă de partajare a materialelor video oferă conținut audiovizual care este accesat din ce în ce mai mult de către publicul larg, în special de către tineri. Aceasta se aplică și serviciilor oferite de mijloacele de comunicare socială, care au devenit un mediu important pentru schimbul de informații și pentru divertisment și pentru educație, inclusiv prin asigurarea accesului la programe și la materiale video generate de utilizatori. Este necesar ca respectivele servicii să fie incluse în domeniul de aplicare al Directivei 2010/13/UE, deoarece concurează pentru același public și aceleași venituri ca serviciile mass-media audiovizuale. În plus, acestea au, de asemenea, un impact considerabil prin faptul că facilitează posibilitatea utilizatorilor de a modela și influența opiniile altor utilizatori. Prin urmare, pentru a-i proteja pe minori de conținutul dăunător și pe toți cetățenii de incitarea la ură, la violență și la terorism, serviciile respective ar trebui să facă obiectul Directivei 2010/13/UE în măsura în care respectă definiția unui serviciu de platformă de partajare a materialelor video. |
| --- | --- |

(4)

Serviciile de platformă de partajare a materialelor video oferă conținut audiovizual care este accesat din ce în ce mai mult de către publicul larg, în special de către tineri. Aceasta se aplică și serviciilor oferite de mijloacele de comunicare socială, care au devenit un mediu important pentru schimbul de informații și pentru divertisment și pentru educație, inclusiv prin asigurarea accesului la programe și la materiale video generate de utilizatori. Este necesar ca respectivele servicii să fie incluse în domeniul de aplicare al Directivei 2010/13/UE, deoarece concurează pentru același public și aceleași venituri ca serviciile mass-media audiovizuale. În plus, acestea au, de asemenea, un impact considerabil prin faptul că facilitează posibilitatea utilizatorilor de a modela și influența opiniile altor utilizatori. Prin urmare, pentru a-i proteja pe minori de conținutul dăunător și pe toți cetățenii de incitarea la ură, la violență și la terorism, serviciile respective ar trebui să facă obiectul Directivei 2010/13/UE în măsura în care respectă definiția unui serviciu de platformă de partajare a materialelor video.

| (5) | Deși scopul Directivei 2010/13/UE nu este de a reglementa serviciile oferite de mijloacele de comunicare socială ca atare, un serviciu oferit de mijloacele de comunicare socială ar trebui să facă obiectul directivei în cazul în care furnizarea de programe și de materiale video generate de utilizatori constituie o funcționalitate esențială a serviciului respectiv. Furnizarea de programe și de materiale video generate de utilizatori ar putea fi considerată drept funcționalitate esențială a serviciului oferit de mijloacele de comunicare socială în cazul în care conținutul audiovizual nu este doar un element auxiliar al activităților serviciului oferit de mijloacele de comunicare socială sau nu constituie doar o parte minoră a acestor activități. Pentru a asigura claritatea, eficacitatea și coerența punerii în aplicare, Comisia, după consultarea Comitetului de contact, ar trebui, dacă este necesar, să elaboreze orientări cu privire la aplicarea practică a criteriului funcționalității esențiale din cadrul definiției „serviciului de platformă de partajare a materialelor video”. Respectivele orientări ar trebui să fie redactate luând în considerare în mod corespunzător obiectivele de interes public general care trebuie îndeplinite prin măsuri care urmează să fie luate de furnizorii de platforme de partajare a materialelor video, precum și dreptul la libertatea de exprimare. |
| --- | --- |

(5)

Deși scopul Directivei 2010/13/UE nu este de a reglementa serviciile oferite de mijloacele de comunicare socială ca atare, un serviciu oferit de mijloacele de comunicare socială ar trebui să facă obiectul directivei în cazul în care furnizarea de programe și de materiale video generate de utilizatori constituie o funcționalitate esențială a serviciului respectiv. Furnizarea de programe și de materiale video generate de utilizatori ar putea fi considerată drept funcționalitate esențială a serviciului oferit de mijloacele de comunicare socială în cazul în care conținutul audiovizual nu este doar un element auxiliar al activităților serviciului oferit de mijloacele de comunicare socială sau nu constituie doar o parte minoră a acestor activități. Pentru a asigura claritatea, eficacitatea și coerența punerii în aplicare, Comisia, după consultarea Comitetului de contact, ar trebui, dacă este necesar, să elaboreze orientări cu privire la aplicarea practică a criteriului funcționalității esențiale din cadrul definiției „serviciului de platformă de partajare a materialelor video”. Respectivele orientări ar trebui să fie redactate luând în considerare în mod corespunzător obiectivele de interes public general care trebuie îndeplinite prin măsuri care urmează să fie luate de furnizorii de platforme de partajare a materialelor video, precum și dreptul la libertatea de exprimare.

| (6) | În cazul în care o secțiune disociabilă a unui serviciu constituie un serviciu de platformă de partajare a materialelor video în sensul Directivei 2010/13/UE, numai secțiunea respectivă ar trebui să fie reglementată de directiva menționată și numai în ceea ce privește programele și materialele video generate de utilizatori. Videoclipurile integrate în conținutul editorial al versiunilor electronice ale ziarelor și revistelor și imaginile animate precum cele în format GIF nu ar trebui să fie reglementate de Directiva 2010/13/UE. Definiția unui serviciu de platformă de partajare a materialelor video nu ar trebui să acopere activitățile neeconomice, precum furnizarea de conținut audiovizual pe site-urile internet private și în cadrul comunităților de interese fără caracter comercial. |
| --- | --- |

(6)

În cazul în care o secțiune disociabilă a unui serviciu constituie un serviciu de platformă de partajare a materialelor video în sensul Directivei 2010/13/UE, numai secțiunea respectivă ar trebui să fie reglementată de directiva menționată și numai în ceea ce privește programele și materialele video generate de utilizatori. Videoclipurile integrate în conținutul editorial al versiunilor electronice ale ziarelor și revistelor și imaginile animate precum cele în format GIF nu ar trebui să fie reglementate de Directiva 2010/13/UE. Definiția unui serviciu de platformă de partajare a materialelor video nu ar trebui să acopere activitățile neeconomice, precum furnizarea de conținut audiovizual pe site-urile internet private și în cadrul comunităților de interese fără caracter comercial.

| (7) | Pentru a asigura punerea în aplicare efectivă a Directivei 2010/13/UE, este esențial ca statele membre să instituie și să mențină registre actualizate ale furnizorilor de servicii mass-media și de platforme de partajare a materialelor video aflați în jurisdicția lor și să transmită periodic aceste registre autorităților și/sau organismelor lor de reglementare independente competente și Comisiei. Aceste registre ar trebui să includă informații cu privire la criteriile pe care se întemeiază jurisdicția. |
| --- | --- |

(7)

Pentru a asigura punerea în aplicare efectivă a Directivei 2010/13/UE, este esențial ca statele membre să instituie și să mențină registre actualizate ale furnizorilor de servicii mass-media și de platforme de partajare a materialelor video aflați în jurisdicția lor și să transmită periodic aceste registre autorităților și/sau organismelor lor de reglementare independente competente și Comisiei. Aceste registre ar trebui să includă informații cu privire la criteriile pe care se întemeiază jurisdicția.

| (8) | Stabilirea jurisdicției necesită o evaluare a situațiilor de fapt pe baza criteriilor stabilite în Directiva 2010/13/UE. Evaluarea respectivelor situații de fapt ar putea conduce la rezultate contradictorii. În aplicarea procedurilor privind cooperarea prevăzute în respectiva directivă, este important ca Comisia să își poată întemeia constatările pe date fiabile. Grupul autorităților europene de reglementare pentru serviciile mass-media audiovizuale (ERGA) ar trebui, prin urmare, să fie împuternicit să emită avize privind jurisdicția la solicitarea Comisiei. În cazul în care Comisia, în aplicarea respectivelor proceduri privind cooperarea, decide să consulte ERGA în acest sens, ar trebui să furnizeze Comitetului de contact informații, inclusiv cu privire la notificările primite de la statele membre în cadrul respectivelor proceduri de cooperare, precum și cu privire la avizul ERGA. |
| --- | --- |

(8)

Stabilirea jurisdicției necesită o evaluare a situațiilor de fapt pe baza criteriilor stabilite în Directiva 2010/13/UE. Evaluarea respectivelor situații de fapt ar putea conduce la rezultate contradictorii. În aplicarea procedurilor privind cooperarea prevăzute în respectiva directivă, este important ca Comisia să își poată întemeia constatările pe date fiabile. Grupul autorităților europene de reglementare pentru serviciile mass-media audiovizuale (ERGA) ar trebui, prin urmare, să fie împuternicit să emită avize privind jurisdicția la solicitarea Comisiei. În cazul în care Comisia, în aplicarea respectivelor proceduri privind cooperarea, decide să consulte ERGA în acest sens, ar trebui să furnizeze Comitetului de contact informații, inclusiv cu privire la notificările primite de la statele membre în cadrul respectivelor proceduri de cooperare, precum și cu privire la avizul ERGA.

| (9) | Procedurile și condițiile de restricționare a libertății de a presta și de a beneficia de servicii mass-media audiovizuale ar trebui să fie aceleași atât pentru serviciile liniare cât și pentru cele neliniare. |
| --- | --- |

(9)

Procedurile și condițiile de restricționare a libertății de a presta și de a beneficia de servicii mass-media audiovizuale ar trebui să fie aceleași atât pentru serviciile liniare cât și pentru cele neliniare.

| (10) | În conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene (denumită în continuare „Curtea”), este posibil ca libertatea de a presta servicii, garantată în temeiul tratatului, să fie restrânsă din motive imperative de interes public general, cum ar fi obținerea unui nivel ridicat de protecție a consumatorilor, cu condiția ca astfel de restricții să fie justificate, proporționale și necesare. Prin urmare, un stat membru ar trebui să poată lua anumite măsuri care să asigure respectarea normelor sale de protecție a consumatorilor care nu intră în domeniile coordonate de Directiva 2010/13/UE. Măsurile luate de un stat membru pentru asigurarea punerii în aplicare a regimului său național în materie de protecție a consumatorilor, inclusiv în ceea ce privește publicitatea pentru jocurile de noroc, ar trebui să fie justificate, proporționale cu obiectivul urmărit și necesare, în conformitate cu jurisprudența Curții. În orice caz, un stat membru de recepție nu trebuie să ia nicio măsură care ar împiedica retransmiterea pe teritoriul său a transmisiilor de televiziune care provin dintr-un alt stat membru. |
| --- | --- |

(10)

În conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene (denumită în continuare „Curtea”), este posibil ca libertatea de a presta servicii, garantată în temeiul tratatului, să fie restrânsă din motive imperative de interes public general, cum ar fi obținerea unui nivel ridicat de protecție a consumatorilor, cu condiția ca astfel de restricții să fie justificate, proporționale și necesare. Prin urmare, un stat membru ar trebui să poată lua anumite măsuri care să asigure respectarea normelor sale de protecție a consumatorilor care nu intră în domeniile coordonate de Directiva 2010/13/UE. Măsurile luate de un stat membru pentru asigurarea punerii în aplicare a regimului său național în materie de protecție a consumatorilor, inclusiv în ceea ce privește publicitatea pentru jocurile de noroc, ar trebui să fie justificate, proporționale cu obiectivul urmărit și necesare, în conformitate cu jurisprudența Curții. În orice caz, un stat membru de recepție nu trebuie să ia nicio măsură care ar împiedica retransmiterea pe teritoriul său a transmisiilor de televiziune care provin dintr-un alt stat membru.

| (11) | Atunci când un stat membru notifică Comisiei că un furnizor de servicii mass-media s-a stabilit în statul membru de jurisdicție pentru a eluda normele mai stricte în domeniile coordonate de Directiva 2010/13/UE, care s-ar aplica respectivului furnizor în cazul în care s-ar fi stabilit pe teritoriul statului membru care a formulat notificarea, statul membru respectiv ar trebui să prezinte dovezi credibile și justificate corespunzător în acest sens. Astfel de dovezi ar trebui să descrie în detaliu o serie de fapte coroborate care să permită stabilirea în mod rezonabil a unei astfel de eludări. |
| --- | --- |

(11)

Atunci când un stat membru notifică Comisiei că un furnizor de servicii mass-media s-a stabilit în statul membru de jurisdicție pentru a eluda normele mai stricte în domeniile coordonate de Directiva 2010/13/UE, care s-ar aplica respectivului furnizor în cazul în care s-ar fi stabilit pe teritoriul statului membru care a formulat notificarea, statul membru respectiv ar trebui să prezinte dovezi credibile și justificate corespunzător în acest sens. Astfel de dovezi ar trebui să descrie în detaliu o serie de fapte coroborate care să permită stabilirea în mod rezonabil a unei astfel de eludări.

| (12) | În comunicarea sa către Parlamentul European și Consiliu privind o mai bună legiferare pentru rezultate mai bune – O agendă a UE, Comisia a subliniat faptul că, atunci când analizează soluții de politică, va avea în vedere atât mijloace de reglementare, cât și modalități de altă natură, elaborate după modelul comunității de practici și al principiilor pentru o mai bună autoreglementare și coreglementare. O serie de coduri de conduită instituite în domeniile coordonate de Directiva 2010/13/UE s-au dovedit a fi bine concepute, în conformitate cu principiile pentru o mai bună autoreglementare și coreglementare. Existența unei protecții legislative a fost considerată un factor important de succes în promovarea conformității cu un cod de autoreglementare sau coreglementare. Este la fel de important ca astfel de coduri să stabilească ținte și obiective specifice care să permită monitorizarea și evaluarea în mod regulat, transparent și independent a obiectivelor urmărite de codurile de conduită. Codurile de conduită ar trebui, de asemenea, să asigure respectarea efectivă a dispozițiilor directivei. Aceste principii ar trebui să fie urmate de coduri de autoreglementare și coreglementare adoptate în domeniile coordonate de Directiva 2010/13/UE. |
| --- | --- |

(12)

În comunicarea sa către Parlamentul European și Consiliu privind o mai bună legiferare pentru rezultate mai bune – O agendă a UE, Comisia a subliniat faptul că, atunci când analizează soluții de politică, va avea în vedere atât mijloace de reglementare, cât și modalități de altă natură, elaborate după modelul comunității de practici și al principiilor pentru o mai bună autoreglementare și coreglementare. O serie de coduri de conduită instituite în domeniile coordonate de Directiva 2010/13/UE s-au dovedit a fi bine concepute, în conformitate cu principiile pentru o mai bună autoreglementare și coreglementare. Existența unei protecții legislative a fost considerată un factor important de succes în promovarea conformității cu un cod de autoreglementare sau coreglementare. Este la fel de important ca astfel de coduri să stabilească ținte și obiective specifice care să permită monitorizarea și evaluarea în mod regulat, transparent și independent a obiectivelor urmărite de codurile de conduită. Codurile de conduită ar trebui, de asemenea, să asigure respectarea efectivă a dispozițiilor directivei. Aceste principii ar trebui să fie urmate de coduri de autoreglementare și coreglementare adoptate în domeniile coordonate de Directiva 2010/13/UE.

| (13) | Experiența a relevat faptul că atât instrumentele de autoreglementare, cât și cele de coreglementare, puse în aplicare în conformitate cu diversele tradiții juridice ale statelor membre, pot avea un rol important în asigurarea unui nivel ridicat de protecție a consumatorului. Măsurile destinate să asigure îndeplinirea obiectivelor de interes public general în sectorul noilor servicii mass-media audiovizuale sunt mai eficace dacă sunt luate cu sprijinul activ al furnizorilor de servicii înșiși. |
| --- | --- |

(13)

Experiența a relevat faptul că atât instrumentele de autoreglementare, cât și cele de coreglementare, puse în aplicare în conformitate cu diversele tradiții juridice ale statelor membre, pot avea un rol important în asigurarea unui nivel ridicat de protecție a consumatorului. Măsurile destinate să asigure îndeplinirea obiectivelor de interes public general în sectorul noilor servicii mass-media audiovizuale sunt mai eficace dacă sunt luate cu sprijinul activ al furnizorilor de servicii înșiși.

| (14) | Autoreglementarea constituie un tip de inițiativă voluntară care permite operatorilor economici, partenerilor sociali, organizațiilor și asociațiilor neguvernamentale să adopte orientări comune între ele și pentru ele. Acestea sunt responsabile pentru dezvoltarea, monitorizarea, și asigurarea respectării aplicării orientărilor respective. Statele membre ar trebui să recunoască, în conformitate cu diversele tradiții juridice proprii, rolul pe care o autoreglementare eficace îl poate avea ca instrument complementar față de mecanismele legislative, judiciare și administrative instituite, precum și contribuția utilă a acesteia la îndeplinirea obiectivelor Directivei 2010/13/UE. Cu toate acestea, deși ar putea constitui o metodă complementară de punere în aplicare a anumitor dispoziții ale Directivei 2010/13/UE, autoreglementarea nu ar trebui să constituie un înlocuitor pentru obligațiile legiuitorului național. Coreglementarea asigură, în forma sa minimă, o legătură juridică între autoreglementare și legiuitorul național, în conformitate cu tradițiile juridice ale statelor membre. În cazul coreglementării, rolul de reglementare este partajat între părțile interesate și guvern sau autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare. Rolul autorităților publice relevante include recunoașterea schemei de coreglementare, auditul proceselor sale și finanțarea acestei scheme. Coreglementarea ar trebui să permită posibilitatea intervenției statului în cazul neîndeplinirii obiectivelor sale. Fără a aduce atingere obligațiilor formale ale statelor membre cu privire la transpunere, Directiva 2010/13/UE încurajează utilizarea autoreglementării și coreglementării. Aceasta nu ar trebui să constituie o obligație a statelor membre de a institui regimuri de autoreglementare și/sau de coreglementare și nici nu ar trebui să perturbe sau să pună în pericol actualele inițiative de coreglementare care există deja în cadrul statelor membre și care funcționează în mod eficace. |
| --- | --- |

(14)

Autoreglementarea constituie un tip de inițiativă voluntară care permite operatorilor economici, partenerilor sociali, organizațiilor și asociațiilor neguvernamentale să adopte orientări comune între ele și pentru ele. Acestea sunt responsabile pentru dezvoltarea, monitorizarea, și asigurarea respectării aplicării orientărilor respective. Statele membre ar trebui să recunoască, în conformitate cu diversele tradiții juridice proprii, rolul pe care o autoreglementare eficace îl poate avea ca instrument complementar față de mecanismele legislative, judiciare și administrative instituite, precum și contribuția utilă a acesteia la îndeplinirea obiectivelor Directivei 2010/13/UE. Cu toate acestea, deși ar putea constitui o metodă complementară de punere în aplicare a anumitor dispoziții ale Directivei 2010/13/UE, autoreglementarea nu ar trebui să constituie un înlocuitor pentru obligațiile legiuitorului național. Coreglementarea asigură, în forma sa minimă, o legătură juridică între autoreglementare și legiuitorul național, în conformitate cu tradițiile juridice ale statelor membre. În cazul coreglementării, rolul de reglementare este partajat între părțile interesate și guvern sau autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare. Rolul autorităților publice relevante include recunoașterea schemei de coreglementare, auditul proceselor sale și finanțarea acestei scheme. Coreglementarea ar trebui să permită posibilitatea intervenției statului în cazul neîndeplinirii obiectivelor sale. Fără a aduce atingere obligațiilor formale ale statelor membre cu privire la transpunere, Directiva 2010/13/UE încurajează utilizarea autoreglementării și coreglementării. Aceasta nu ar trebui să constituie o obligație a statelor membre de a institui regimuri de autoreglementare și/sau de coreglementare și nici nu ar trebui să perturbe sau să pună în pericol actualele inițiative de coreglementare care există deja în cadrul statelor membre și care funcționează în mod eficace.

| (15) | Transparența în ceea ce privește proprietatea asupra mass-mediei este direct legată de libertatea de exprimare, un element fundamental al sistemelor democratice. În cazul în care această proprietate se traduce prin exercitarea controlului sau a unei influențe considerabile asupra conținutului serviciilor furnizate, informațiile privind structura de proprietate a furnizorilor de servicii mass-media permit utilizatorilor să aibă o apreciere în cunoștință de cauză cu privire la acest conținut. Statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a stabili dacă și în ce măsură informațiile despre structura de proprietate asupra unui furnizor de servicii mass-media ar trebui să fie accesibile utilizatorilor, cu condiția ca esența drepturilor și libertăților fundamentale în cauză să fie respectată și ca aceste măsuri să fie necesare și proporționale. |
| --- | --- |

(15)

Transparența în ceea ce privește proprietatea asupra mass-mediei este direct legată de libertatea de exprimare, un element fundamental al sistemelor democratice. În cazul în care această proprietate se traduce prin exercitarea controlului sau a unei influențe considerabile asupra conținutului serviciilor furnizate, informațiile privind structura de proprietate a furnizorilor de servicii mass-media permit utilizatorilor să aibă o apreciere în cunoștință de cauză cu privire la acest conținut. Statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a stabili dacă și în ce măsură informațiile despre structura de proprietate asupra unui furnizor de servicii mass-media ar trebui să fie accesibile utilizatorilor, cu condiția ca esența drepturilor și libertăților fundamentale în cauză să fie respectată și ca aceste măsuri să fie necesare și proporționale.

| (16) | Dată fiind natura specifică a serviciilor mass-media audiovizuale, în special impactul acestor servicii asupra modului în care se formează opinia publică, utilizatorii au un interes legitim în cunoașterea persoanei responsabile de conținutul acestor servicii. Pentru a consolida libertatea de exprimare și, prin extensie, pentru a promova pluralismul în mass-media și a evita conflictele de interese, este important ca statele membre să se asigure că utilizatorii beneficiază în orice moment de acces simplu și direct la informații privind furnizorii de servicii mass-media. Este la latitudinea fiecărui stat membru să ia o decizie, în special în ceea ce privește informațiile care pot fi furnizate cu privire la structura de proprietate și beneficiarii efectivi. |
| --- | --- |

(16)

Dată fiind natura specifică a serviciilor mass-media audiovizuale, în special impactul acestor servicii asupra modului în care se formează opinia publică, utilizatorii au un interes legitim în cunoașterea persoanei responsabile de conținutul acestor servicii. Pentru a consolida libertatea de exprimare și, prin extensie, pentru a promova pluralismul în mass-media și a evita conflictele de interese, este important ca statele membre să se asigure că utilizatorii beneficiază în orice moment de acces simplu și direct la informații privind furnizorii de servicii mass-media. Este la latitudinea fiecărui stat membru să ia o decizie, în special în ceea ce privește informațiile care pot fi furnizate cu privire la structura de proprietate și beneficiarii efectivi.

| (17) | Pentru a garanta coerența și securitatea juridică pentru întreprinderi și autoritățile statelor membre, noțiunea de „incitare la violență sau la ură” ar trebui, în măsura corespunzătoare, să fie înțeleasă în sensul Deciziei-cadru 2008/913/JAI a Consiliului (7). |
| --- | --- |

(17)

Pentru a garanta coerența și securitatea juridică pentru întreprinderi și autoritățile statelor membre, noțiunea de „incitare la violență sau la ură” ar trebui, în măsura corespunzătoare, să fie înțeleasă în sensul Deciziei-cadru 2008/913/JAI a Consiliului (7).

| (18) | Ținând seama de evoluția mijloacelor prin care conținutul este difuzat prin intermediul rețelelor de comunicații electronice, este important ca publicul larg să fie protejat de incitarea la terorism. Directiva 2010/13/UE ar trebui, prin urmare, să asigure că serviciile mass-media audiovizuale nu conțin instigări publice la săvârșirea de infracțiuni de terorism. Pentru a garanta coerența și securitatea juridică pentru întreprinderi și autoritățile statelor membre, noțiunea de „instigare publică la săvârșirea unei infracțiuni de terorism” ar trebui să fie înțeleasă în sensul Directivei (UE) 2017/541 a Parlamentului European și a Consiliului (8). |
| --- | --- |

(18)

Ținând seama de evoluția mijloacelor prin care conținutul este difuzat prin intermediul rețelelor de comunicații electronice, este important ca publicul larg să fie protejat de incitarea la terorism. Directiva 2010/13/UE ar trebui, prin urmare, să asigure că serviciile mass-media audiovizuale nu conțin instigări publice la săvârșirea de infracțiuni de terorism. Pentru a garanta coerența și securitatea juridică pentru întreprinderi și autoritățile statelor membre, noțiunea de „instigare publică la săvârșirea unei infracțiuni de terorism” ar trebui să fie înțeleasă în sensul Directivei (UE) 2017/541 a Parlamentului European și a Consiliului (8).

| (19) | Pentru a permite publicului, inclusiv părinților și minorilor, să ia decizii în cunoștință de cauză cu privire la conținutul care urmează să fie vizionat, este necesar ca furnizorii de servicii mass-media să ofere informații suficiente referitoare la conținutul care poate afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală a minorilor. Acest lucru ar putea fi realizat, de exemplu, prin intermediul unui sistem de descriptori de conținut, al unei avertizări sonore, al unui simbol vizual sau prin orice alt mijloc care descrie natura conținutului. |
| --- | --- |

(19)

Pentru a permite publicului, inclusiv părinților și minorilor, să ia decizii în cunoștință de cauză cu privire la conținutul care urmează să fie vizionat, este necesar ca furnizorii de servicii mass-media să ofere informații suficiente referitoare la conținutul care poate afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală a minorilor. Acest lucru ar putea fi realizat, de exemplu, prin intermediul unui sistem de descriptori de conținut, al unei avertizări sonore, al unui simbol vizual sau prin orice alt mijloc care descrie natura conținutului.

| (20) | Măsurile corespunzătoare pentru protecția minorilor aplicabile serviciilor de televiziune ar trebui să se aplice și serviciilor mass-media audiovizuale la cerere. Aceasta ar trebui să sporească nivelul de protecție. Abordarea armonizării minime permite statelor membre să dezvolte un grad mai ridicat de protecție pentru conținutul care poate afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală a minorilor. Conținutul cel mai dăunător, care poate afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală a minorilor, dar care nu constituie neapărat o infracțiune, ar trebui să facă obiectul celor mai stricte măsuri, cum ar fi criptarea și sistemele eficace de control parental, fără a se aduce atingere posibilității adoptării unor măsuri mai stricte de către statele membre. |
| --- | --- |

(20)

Măsurile corespunzătoare pentru protecția minorilor aplicabile serviciilor de televiziune ar trebui să se aplice și serviciilor mass-media audiovizuale la cerere. Aceasta ar trebui să sporească nivelul de protecție. Abordarea armonizării minime permite statelor membre să dezvolte un grad mai ridicat de protecție pentru conținutul care poate afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală a minorilor. Conținutul cel mai dăunător, care poate afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală a minorilor, dar care nu constituie neapărat o infracțiune, ar trebui să facă obiectul celor mai stricte măsuri, cum ar fi criptarea și sistemele eficace de control parental, fără a se aduce atingere posibilității adoptării unor măsuri mai stricte de către statele membre.

| (21) | Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului (9) recunoaște faptul că, în ceea ce privește prelucrarea datelor lor cu caracter personal, copiii au nevoie de o protecție specifică. Instituirea de mecanisme de protecție a copiilor de către furnizorii de servicii mass-media conduce în mod inevitabil la prelucrarea datelor cu caracter personal ale minorilor. Având în vedere că aceste mecanisme au drept scop protecția copiilor, datele cu caracter personal ale minorilor prelucrate în cadrul măsurilor tehnice de protecție a copilului nu ar trebui utilizate în scopuri comerciale. |
| --- | --- |

(21)

Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului (9) recunoaște faptul că, în ceea ce privește prelucrarea datelor lor cu caracter personal, copiii au nevoie de o protecție specifică. Instituirea de mecanisme de protecție a copiilor de către furnizorii de servicii mass-media conduce în mod inevitabil la prelucrarea datelor cu caracter personal ale minorilor. Având în vedere că aceste mecanisme au drept scop protecția copiilor, datele cu caracter personal ale minorilor prelucrate în cadrul măsurilor tehnice de protecție a copilului nu ar trebui utilizate în scopuri comerciale.

| (22) | Asigurarea accesibilității conținutului audiovizual reprezintă o cerință esențială în contextul angajamentelor asumate în temeiul Convenției Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap. În contextul Directivei 2010/13/UE, termenul „persoane cu handicap” ar trebui să fie interpretat ținând seama de natura serviciilor care fac obiectul directivei menționate, și anume servicii mass-media audiovizuale. Dreptul persoanelor cu handicap și al persoanelor în vârstă de a participa și de a se integra în viața socială și culturală a Uniunii este legat de furnizarea de servicii mass-media audiovizuale accesibile. Prin urmare, statele membre ar trebui să se asigure, fără întârzieri nejustificate, că furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor depun eforturi active pentru a face accesibile conținuturi pentru persoanele cu handicap, în special pentru cele cu deficiențe de vedere sau de auz. Cerințele de accesibilitate ar trebui să fie îndeplinite printr-un proces progresiv și continuu, ținând seama, în același timp, de constrângerile practice și inevitabile care ar putea împiedica accesibilitatea deplină, cum ar fi difuzarea programelor sau a evenimentelor în timp real. Pentru a măsura progresul pe care furnizorii de servicii mass-media l-au înregistrat în sporirea treptată a accesibilității serviciilor lor pentru persoanele cu deficiențe de văz sau de auz, statele membre ar trebui să solicite furnizorilor de servicii mass-media stabiliți pe teritoriul lor să le prezinte rapoarte în mod periodic. |
| --- | --- |

(22)

Asigurarea accesibilității conținutului audiovizual reprezintă o cerință esențială în contextul angajamentelor asumate în temeiul Convenției Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap. În contextul Directivei 2010/13/UE, termenul „persoane cu handicap” ar trebui să fie interpretat ținând seama de natura serviciilor care fac obiectul directivei menționate, și anume servicii mass-media audiovizuale. Dreptul persoanelor cu handicap și al persoanelor în vârstă de a participa și de a se integra în viața socială și culturală a Uniunii este legat de furnizarea de servicii mass-media audiovizuale accesibile. Prin urmare, statele membre ar trebui să se asigure, fără întârzieri nejustificate, că furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor depun eforturi active pentru a face accesibile conținuturi pentru persoanele cu handicap, în special pentru cele cu deficiențe de vedere sau de auz. Cerințele de accesibilitate ar trebui să fie îndeplinite printr-un proces progresiv și continuu, ținând seama, în același timp, de constrângerile practice și inevitabile care ar putea împiedica accesibilitatea deplină, cum ar fi difuzarea programelor sau a evenimentelor în timp real. Pentru a măsura progresul pe care furnizorii de servicii mass-media l-au înregistrat în sporirea treptată a accesibilității serviciilor lor pentru persoanele cu deficiențe de văz sau de auz, statele membre ar trebui să solicite furnizorilor de servicii mass-media stabiliți pe teritoriul lor să le prezinte rapoarte în mod periodic.

| (23) | Modalitățile de realizare a accesibilității serviciilor mass-media audiovizuale în temeiul Directivei 2010/13/UE ar trebui să includă, fără a se limita la acestea, limbajul semnelor, subtitrarea pentru persoanele surde și cu deficiențe de auz, subtitrările vorbite și descrierea audio. Cu toate acestea, respectiva directivă nu reglementează caracteristicile sau serviciile care oferă acces la servicii mass-media audiovizuale și nici caracteristicile de accesibilitate ale grilelor electronice de programe (EPG). Prin urmare, respectiva directivă nu aduce atingere dreptului Uniunii care vizează armonizarea în ceea ce privește accesibilitatea serviciilor care asigură accesul la serviciile mass-media audiovizuale, cum ar fi site-urile internet, aplicațiile online și EPG, sau în ceea ce privește furnizarea de informații privind accesibilitatea și în formate accesibile. |
| --- | --- |

(23)

Modalitățile de realizare a accesibilității serviciilor mass-media audiovizuale în temeiul Directivei 2010/13/UE ar trebui să includă, fără a se limita la acestea, limbajul semnelor, subtitrarea pentru persoanele surde și cu deficiențe de auz, subtitrările vorbite și descrierea audio. Cu toate acestea, respectiva directivă nu reglementează caracteristicile sau serviciile care oferă acces la servicii mass-media audiovizuale și nici caracteristicile de accesibilitate ale grilelor electronice de programe (EPG). Prin urmare, respectiva directivă nu aduce atingere dreptului Uniunii care vizează armonizarea în ceea ce privește accesibilitatea serviciilor care asigură accesul la serviciile mass-media audiovizuale, cum ar fi site-urile internet, aplicațiile online și EPG, sau în ceea ce privește furnizarea de informații privind accesibilitatea și în formate accesibile.

| (24) | În anumite cazuri, nu ar fi posibil să se poată furniza informații cu caracter urgent într-o manieră care să fie accesibilă persoanelor cu handicap. Cu toate acestea, astfel de cazuri excepționale nu ar trebui să împiedice difuzarea publică a informațiilor de urgență prin intermediul serviciilor mass-media audiovizuale. |
| --- | --- |

(24)

În anumite cazuri, nu ar fi posibil să se poată furniza informații cu caracter urgent într-o manieră care să fie accesibilă persoanelor cu handicap. Cu toate acestea, astfel de cazuri excepționale nu ar trebui să împiedice difuzarea publică a informațiilor de urgență prin intermediul serviciilor mass-media audiovizuale.

| (25) | Directiva 2010/13/UE nu aduce atingere competenței statelor membre de a impune obligații pentru a garanta vizibilitatea corespunzătoare a conținutului de interes general în cadrul obiectivelor de interes general definite, cum ar fi pluralismul în mass-media, libertatea de exprimare și diversitatea culturală. Aceste obligații ar trebui să fie impuse numai în cazul în care sunt necesare pentru îndeplinirea obiectivelor de interes general clar definite de statele membre, în conformitate cu dreptul Uniunii. În cazul în care statele membre decid să impună norme privind acordarea unei vizibilități corespunzătoare, acestea ar trebui să impună întreprinderilor doar obligații proporționale, din rațiuni legitime ce țin de politicile publice. |
| --- | --- |

(25)

Directiva 2010/13/UE nu aduce atingere competenței statelor membre de a impune obligații pentru a garanta vizibilitatea corespunzătoare a conținutului de interes general în cadrul obiectivelor de interes general definite, cum ar fi pluralismul în mass-media, libertatea de exprimare și diversitatea culturală. Aceste obligații ar trebui să fie impuse numai în cazul în care sunt necesare pentru îndeplinirea obiectivelor de interes general clar definite de statele membre, în conformitate cu dreptul Uniunii. În cazul în care statele membre decid să impună norme privind acordarea unei vizibilități corespunzătoare, acestea ar trebui să impună întreprinderilor doar obligații proporționale, din rațiuni legitime ce țin de politicile publice.

| (26) | Pentru a se proteja responsabilitatea editorială a furnizorilor de servicii mass-media și lanțul valoric audiovizual, este esențial să se poată garanta integritatea programelor și a serviciilor mass-media audiovizuale furnizate de către furnizorii de servicii mass-media. Programele și serviciile mass-media audiovizuale nu ar trebui transmise într-o formă prescurtată, modificate sau întrerupte, ori să existe inserări în scopuri comerciale fără consimțământului explicit al furnizorului de servicii mass-media. Statele membre ar trebui să se asigure că inserările inițiate sau autorizate exclusiv în scop privat de către utilizatorul serviciului, cum ar fi inserările generate de serviciile destinate comunicărilor individuale, nu necesită consimțământul furnizorului de servicii mass-media. Elementele de control ale oricărei interfețe de utilizator necesare pentru funcționarea dispozitivului sau pentru navigarea în cadrul programului, ca de exemplu indicatorii de volum, funcțiile de căutare, meniurile de navigare sau listele de canale, nu ar trebui să fie incluse. De asemenea, nu ar trebui să fie vizate inserările legitime, cum ar fi inserările de tip informații de avertizare, informații de interes public general, subtitrări sau comunicări comerciale oferite de furnizorul de servicii mass-media. Fără a aduce atingere articolului 3 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2015/2120 al Parlamentului European și al Consiliului (10), nu ar trebui să fie incluse nici tehnicile de compresie a datelor prin care se reduce dimensiunea fișierului de date și nici alte tehnici de adaptare a unui serviciu la mijloacele de distribuție, cum ar fi rezoluția și codificarea, fără să aducă nicio modificare conținutului.
  Măsurile pentru protecția integrității programelor și a serviciilor mass-media audiovizuale ar trebui să fie impuse în cazul în care sunt necesare pentru îndeplinirea obiectivelor de interes general clar definite de statele membre, în conformitate cu dreptul Uniunii. Astfel de măsuri ar trebui să impună întreprinderilor obligații proporționale, din considerații ce țin de interesul public legitim. |
| --- | --- |

(26)

Pentru a se proteja responsabilitatea editorială a furnizorilor de servicii mass-media și lanțul valoric audiovizual, este esențial să se poată garanta integritatea programelor și a serviciilor mass-media audiovizuale furnizate de către furnizorii de servicii mass-media. Programele și serviciile mass-media audiovizuale nu ar trebui transmise într-o formă prescurtată, modificate sau întrerupte, ori să existe inserări în scopuri comerciale fără consimțământului explicit al furnizorului de servicii mass-media. Statele membre ar trebui să se asigure că inserările inițiate sau autorizate exclusiv în scop privat de către utilizatorul serviciului, cum ar fi inserările generate de serviciile destinate comunicărilor individuale, nu necesită consimțământul furnizorului de servicii mass-media. Elementele de control ale oricărei interfețe de utilizator necesare pentru funcționarea dispozitivului sau pentru navigarea în cadrul programului, ca de exemplu indicatorii de volum, funcțiile de căutare, meniurile de navigare sau listele de canale, nu ar trebui să fie incluse. De asemenea, nu ar trebui să fie vizate inserările legitime, cum ar fi inserările de tip informații de avertizare, informații de interes public general, subtitrări sau comunicări comerciale oferite de furnizorul de servicii mass-media. Fără a aduce atingere articolului 3 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2015/2120 al Parlamentului European și al Consiliului (10), nu ar trebui să fie incluse nici tehnicile de compresie a datelor prin care se reduce dimensiunea fișierului de date și nici alte tehnici de adaptare a unui serviciu la mijloacele de distribuție, cum ar fi rezoluția și codificarea, fără să aducă nicio modificare conținutului.

Măsurile pentru protecția integrității programelor și a serviciilor mass-media audiovizuale ar trebui să fie impuse în cazul în care sunt necesare pentru îndeplinirea obiectivelor de interes general clar definite de statele membre, în conformitate cu dreptul Uniunii. Astfel de măsuri ar trebui să impună întreprinderilor obligații proporționale, din considerații ce țin de interesul public legitim.

| (27) | Cu excepția sponsorizării și a plasării de produse, comunicările comerciale audiovizuale pentru băuturile alcoolice din cadrul serviciilor mass-media audiovizuale la cerere ar trebui să fie conforme cu criteriile aplicabile publicității televizate și teleshoppingului pentru băuturi alcoolice prevăzute în Directiva 2010/13/UE. Criteriile mai detaliate aplicabile publicității televizate și teleshoppingului pentru băuturi alcoolice se limitează la spoturile publicitare, care, prin natura lor, sunt separate de program și, prin urmare, exclud alte comunicări comerciale care au legătură cu programul sau fac parte integrantă din program, cum ar fi sponsorizarea și plasarea de produse. Prin urmare, respectivele criterii nu ar trebui să se aplice sponsorizării și plasării de produse în cadrul serviciilor mass-media audiovizuale la cerere. |
| --- | --- |

(27)

Cu excepția sponsorizării și a plasării de produse, comunicările comerciale audiovizuale pentru băuturile alcoolice din cadrul serviciilor mass-media audiovizuale la cerere ar trebui să fie conforme cu criteriile aplicabile publicității televizate și teleshoppingului pentru băuturi alcoolice prevăzute în Directiva 2010/13/UE. Criteriile mai detaliate aplicabile publicității televizate și teleshoppingului pentru băuturi alcoolice se limitează la spoturile publicitare, care, prin natura lor, sunt separate de program și, prin urmare, exclud alte comunicări comerciale care au legătură cu programul sau fac parte integrantă din program, cum ar fi sponsorizarea și plasarea de produse. Prin urmare, respectivele criterii nu ar trebui să se aplice sponsorizării și plasării de produse în cadrul serviciilor mass-media audiovizuale la cerere.

| (28) | La nivel național și internațional există anumite orientări în materie de nutriție recunoscute pe scară largă, cum ar fi modelul de profil nutrițional al Biroului regional pentru Europa al Organizației Mondiale a Sănătății, în vederea diferențierii produselor alimentare pe baza compoziției lor nutriționale în contextul publicității televizate a produselor alimentare adresate copiilor. Statele membre ar trebui încurajate să asigure faptul că se utilizează autoreglementarea și coreglementarea, inclusiv prin intermediul unor coduri de conduită, pentru a reduce în mod efectiv expunerea copiilor la comunicările comerciale audiovizuale privind produsele alimentare și băuturile cu un conținut ridicat de sare, zaharuri, grăsimi, grăsimi saturate sau acizi grași trans ori care nu corespund în alt mod respectivelor orientări în materie de nutriție de la nivel național sau internațional. |
| --- | --- |

(28)

La nivel național și internațional există anumite orientări în materie de nutriție recunoscute pe scară largă, cum ar fi modelul de profil nutrițional al Biroului regional pentru Europa al Organizației Mondiale a Sănătății, în vederea diferențierii produselor alimentare pe baza compoziției lor nutriționale în contextul publicității televizate a produselor alimentare adresate copiilor. Statele membre ar trebui încurajate să asigure faptul că se utilizează autoreglementarea și coreglementarea, inclusiv prin intermediul unor coduri de conduită, pentru a reduce în mod efectiv expunerea copiilor la comunicările comerciale audiovizuale privind produsele alimentare și băuturile cu un conținut ridicat de sare, zaharuri, grăsimi, grăsimi saturate sau acizi grași trans ori care nu corespund în alt mod respectivelor orientări în materie de nutriție de la nivel național sau internațional.

| (29) | În mod similar, statele membre ar trebui încurajate să asigure utilizarea codurilor de conduită de autoreglementare și coreglementare pentru a se reduce în mod efectiv expunerea copiilor și a minorilor la comunicările comerciale audiovizuale pentru băuturi alcoolice. La nivelul Uniunii și la nivel național există anumite sisteme de autoreglementare sau de coreglementare pentru comercializarea responsabilă a băuturilor alcoolice, inclusiv în comunicările comerciale audiovizuale. Aceste sisteme ar trebui încurajate în continuare, în special cele care au drept scop asigurarea faptului că mesajele privind consumul responsabil de alcool însoțesc comunicările comerciale audiovizuale pentru băuturi alcoolice. |
| --- | --- |

(29)

În mod similar, statele membre ar trebui încurajate să asigure utilizarea codurilor de conduită de autoreglementare și coreglementare pentru a se reduce în mod efectiv expunerea copiilor și a minorilor la comunicările comerciale audiovizuale pentru băuturi alcoolice. La nivelul Uniunii și la nivel național există anumite sisteme de autoreglementare sau de coreglementare pentru comercializarea responsabilă a băuturilor alcoolice, inclusiv în comunicările comerciale audiovizuale. Aceste sisteme ar trebui încurajate în continuare, în special cele care au drept scop asigurarea faptului că mesajele privind consumul responsabil de alcool însoțesc comunicările comerciale audiovizuale pentru băuturi alcoolice.

| (30) | Este important ca minorii să fie protejați în mod efectiv de expunerea la comunicările comerciale audiovizuale privind promovarea jocurilor de noroc. În acest context, la nivelul Uniunii și la nivel național există mai multe sisteme de autoreglementare sau de coreglementare pentru promovarea practicării responsabile a jocurilor de noroc, inclusiv în comunicările comerciale audiovizuale. |
| --- | --- |

(30)

Este important ca minorii să fie protejați în mod efectiv de expunerea la comunicările comerciale audiovizuale privind promovarea jocurilor de noroc. În acest context, la nivelul Uniunii și la nivel național există mai multe sisteme de autoreglementare sau de coreglementare pentru promovarea practicării responsabile a jocurilor de noroc, inclusiv în comunicările comerciale audiovizuale.

| (31) | Pentru a elimina obstacolele din calea liberei circulații a serviciilor transfrontaliere în cadrul Uniunii, este necesar să se asigure eficacitatea măsurilor de autoreglementare și coreglementare care vizează, în special, protecția consumatorilor sau a sănătății publice. |
| --- | --- |

(31)

Pentru a elimina obstacolele din calea liberei circulații a serviciilor transfrontaliere în cadrul Uniunii, este necesar să se asigure eficacitatea măsurilor de autoreglementare și coreglementare care vizează, în special, protecția consumatorilor sau a sănătății publice.

| (32) | Piața transmisiilor de televiziune a evoluat și, prin urmare, este nevoie de o mai mare flexibilitate în ceea ce privește comunicările comerciale audiovizuale, în special de reguli cantitative pentru serviciile mass-media audiovizuale liniare și pentru plasarea de produse. Apariția unor noi servicii, inclusiv acelea fără publicitate, a dus la o paletă mai largă de opțiuni pentru public, care poate trece cu ușurință la alte oferte. |
| --- | --- |

(32)

Piața transmisiilor de televiziune a evoluat și, prin urmare, este nevoie de o mai mare flexibilitate în ceea ce privește comunicările comerciale audiovizuale, în special de reguli cantitative pentru serviciile mass-media audiovizuale liniare și pentru plasarea de produse. Apariția unor noi servicii, inclusiv acelea fără publicitate, a dus la o paletă mai largă de opțiuni pentru public, care poate trece cu ușurință la alte oferte.

| (33) | Liberalizarea plasării de produse nu a condus la dezvoltarea preconizată a acestei forme de comunicare comercială audiovizuală. În special, interdicția generală a plasării de produse, deși aceasta cuprinde unele excepții, nu a creat un climat de securitate juridică pentru furnizorii de servicii mass-media. Plasarea de produse ar trebui, prin urmare, să fie autorizată în toate serviciile mass-media audiovizuale și serviciile de platformă de partajare a materialelor video, sub rezerva unor excepții. |
| --- | --- |

(33)

Liberalizarea plasării de produse nu a condus la dezvoltarea preconizată a acestei forme de comunicare comercială audiovizuală. În special, interdicția generală a plasării de produse, deși aceasta cuprinde unele excepții, nu a creat un climat de securitate juridică pentru furnizorii de servicii mass-media. Plasarea de produse ar trebui, prin urmare, să fie autorizată în toate serviciile mass-media audiovizuale și serviciile de platformă de partajare a materialelor video, sub rezerva unor excepții.

| (34) | Plasarea de produse nu ar trebui să fie permisă în programele de știri și de actualități, în programele dedicate consumatorilor, în programele religioase și în programele pentru copii. În special, există dovezi conform cărora plasarea de produse și mesajele publicitare încorporate pot afecta comportamentul copiilor, deoarece adesea aceștia nu sunt în măsură să recunoască un conținut comercial. Prin urmare, este necesar să se interzică în continuare plasarea de produse în programele pentru copii. Programele dedicate consumatorilor sunt programe care oferă consiliere publicului sau care conțin evaluări privind achiziționarea de produse și servicii. Permiterea plasării de produse în cadrul unor astfel de programe ar estompa distincția dintre publicitate și conținut editorial din perspectiva publicului, care se poate aștepta la o evaluare reală și onestă a produselor sau a serviciilor în cadrul unor astfel de programe. |
| --- | --- |

(34)

Plasarea de produse nu ar trebui să fie permisă în programele de știri și de actualități, în programele dedicate consumatorilor, în programele religioase și în programele pentru copii. În special, există dovezi conform cărora plasarea de produse și mesajele publicitare încorporate pot afecta comportamentul copiilor, deoarece adesea aceștia nu sunt în măsură să recunoască un conținut comercial. Prin urmare, este necesar să se interzică în continuare plasarea de produse în programele pentru copii. Programele dedicate consumatorilor sunt programe care oferă consiliere publicului sau care conțin evaluări privind achiziționarea de produse și servicii. Permiterea plasării de produse în cadrul unor astfel de programe ar estompa distincția dintre publicitate și conținut editorial din perspectiva publicului, care se poate aștepta la o evaluare reală și onestă a produselor sau a serviciilor în cadrul unor astfel de programe.

| (35) | Furnizorii de servicii mass-media audiovizuale la cerere ar trebui să promoveze producția și distribuția de opere europene prin asigurarea faptului că propriile cataloage conțin o cotă minimă de opere europene și că acestea sunt puse suficient în evidență. Etichetarea în metadate a conținutului audiovizual care se califică drept operă europeană ar trebui încurajată, astfel încât aceste metadate să fie disponibile pentru furnizorii de servicii mass-media. Punerea în evidență implică promovarea operelor europene prin facilitarea accesului la acestea. Punerea în evidență poate fi asigurată prin diferite mijloace, cum ar fi o secțiune dedicată operelor europene care să fie accesibilă de la pagina de pornire a serviciului, posibilitatea căutării de opere europene în instrumentul de căutare disponibil în cadrul respectivului serviciu, utilizarea de opere europene în campanii ale respectivului serviciu sau asigurarea unui procentaj minim de opere europene promovate din catalogul respectivului serviciu, de exemplu prin utilizarea bannerelor sau a unor instrumente similare. |
| --- | --- |

(35)

Furnizorii de servicii mass-media audiovizuale la cerere ar trebui să promoveze producția și distribuția de opere europene prin asigurarea faptului că propriile cataloage conțin o cotă minimă de opere europene și că acestea sunt puse suficient în evidență. Etichetarea în metadate a conținutului audiovizual care se califică drept operă europeană ar trebui încurajată, astfel încât aceste metadate să fie disponibile pentru furnizorii de servicii mass-media. Punerea în evidență implică promovarea operelor europene prin facilitarea accesului la acestea. Punerea în evidență poate fi asigurată prin diferite mijloace, cum ar fi o secțiune dedicată operelor europene care să fie accesibilă de la pagina de pornire a serviciului, posibilitatea căutării de opere europene în instrumentul de căutare disponibil în cadrul respectivului serviciu, utilizarea de opere europene în campanii ale respectivului serviciu sau asigurarea unui procentaj minim de opere europene promovate din catalogul respectivului serviciu, de exemplu prin utilizarea bannerelor sau a unor instrumente similare.

| (36) | Pentru asigurarea unor niveluri adecvate ale investițiilor în opere europene, statele membre ar trebui să poată impune obligații financiare furnizorilor de servicii mass-media stabiliți pe teritoriul lor. Obligațiile respective pot lua forma unor contribuții directe la producția operelor europene și la achiziționarea de drepturi asupra acestora. Statele membre ar putea, de asemenea, să impună taxe care să se plătească unui fond, în funcție de veniturile obținute din serviciile mass-media audiovizuale care sunt furnizate pe teritoriul lor și sunt orientate către teritoriul lor. Prezenta directivă clarifică faptul că, având în vedere legătura directă dintre obligațiile financiare și politicile culturale diferite ale statelor membre, un stat membru este autorizat, de asemenea, să impună astfel de obligații financiare furnizorilor de servicii mass-media stabiliți într-un alt stat membru care oferă servicii orientate către teritoriul său. În acest caz, obligațiile financiare ar trebui să vizeze doar veniturile generate prin intermediul publicului din statul membru vizat. Furnizorii de servicii mass-media cărora li se impune să contribuie la schemele de finanțare a cinematografiei dintr-un stat membru vizat ar trebui să beneficieze în mod nediscriminatoriu, chiar și fără a fi stabiliți în statul membru respectiv, de ajutoarele disponibile pentru furnizorii de servicii mass-media în cadrul schemelor respective de finanțare a cinematografiei. |
| --- | --- |

(36)

Pentru asigurarea unor niveluri adecvate ale investițiilor în opere europene, statele membre ar trebui să poată impune obligații financiare furnizorilor de servicii mass-media stabiliți pe teritoriul lor. Obligațiile respective pot lua forma unor contribuții directe la producția operelor europene și la achiziționarea de drepturi asupra acestora. Statele membre ar putea, de asemenea, să impună taxe care să se plătească unui fond, în funcție de veniturile obținute din serviciile mass-media audiovizuale care sunt furnizate pe teritoriul lor și sunt orientate către teritoriul lor. Prezenta directivă clarifică faptul că, având în vedere legătura directă dintre obligațiile financiare și politicile culturale diferite ale statelor membre, un stat membru este autorizat, de asemenea, să impună astfel de obligații financiare furnizorilor de servicii mass-media stabiliți într-un alt stat membru care oferă servicii orientate către teritoriul său. În acest caz, obligațiile financiare ar trebui să vizeze doar veniturile generate prin intermediul publicului din statul membru vizat. Furnizorii de servicii mass-media cărora li se impune să contribuie la schemele de finanțare a cinematografiei dintr-un stat membru vizat ar trebui să beneficieze în mod nediscriminatoriu, chiar și fără a fi stabiliți în statul membru respectiv, de ajutoarele disponibile pentru furnizorii de servicii mass-media în cadrul schemelor respective de finanțare a cinematografiei.

| (37) | Radiodifuzorii investesc în prezent în operele audiovizuale europene mai mult decât furnizorii de servicii mass-media audiovizuale la cerere. Prin urmare, în cazul în care un stat membru vizat alege să impună o obligație financiară unui radiodifuzor aflat în jurisdicția altui stat membru, ar trebui să se țină seama de contribuțiile directe la producția și achiziționarea de drepturi asupra operelor europene, în special a coproducțiilor, realizate de respectivul radiodifuzor, acordându-se atenția cuvenită principiului proporționalității. Acest lucru nu aduce atingere competenței statelor membre de a stabili, în conformitate cu politica lor culturală și sub rezerva compatibilității cu normele privind ajutoarele de stat, nivelul contribuțiilor financiare de plătit de către furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor. |
| --- | --- |

(37)

Radiodifuzorii investesc în prezent în operele audiovizuale europene mai mult decât furnizorii de servicii mass-media audiovizuale la cerere. Prin urmare, în cazul în care un stat membru vizat alege să impună o obligație financiară unui radiodifuzor aflat în jurisdicția altui stat membru, ar trebui să se țină seama de contribuțiile directe la producția și achiziționarea de drepturi asupra operelor europene, în special a coproducțiilor, realizate de respectivul radiodifuzor, acordându-se atenția cuvenită principiului proporționalității. Acest lucru nu aduce atingere competenței statelor membre de a stabili, în conformitate cu politica lor culturală și sub rezerva compatibilității cu normele privind ajutoarele de stat, nivelul contribuțiilor financiare de plătit de către furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor.

| (38) | Un stat membru, atunci când evaluează, de la caz la caz, dacă un serviciu mass-media audiovizual la cerere stabilit într-un alt stat membru vizează publicul de pe teritoriul său, ar trebui să se raporteze la indicatori cum ar fi publicitatea sau alte acțiuni de promovare orientate în mod specific către clienții de pe teritoriul său, principala limbă a serviciului sau existența unui conținut ori a unor comunicări comerciale care sunt orientate în mod specific către publicul din statul membru de recepție. |
| --- | --- |

(38)

Un stat membru, atunci când evaluează, de la caz la caz, dacă un serviciu mass-media audiovizual la cerere stabilit într-un alt stat membru vizează publicul de pe teritoriul său, ar trebui să se raporteze la indicatori cum ar fi publicitatea sau alte acțiuni de promovare orientate în mod specific către clienții de pe teritoriul său, principala limbă a serviciului sau existența unui conținut ori a unor comunicări comerciale care sunt orientate în mod specific către publicul din statul membru de recepție.

| (39) | Atunci când un stat membru impune contribuții financiare furnizorilor de servicii mass-media, aceste contribuții ar trebui să urmărească promovarea corespunzătoare a operelor europene, evitând totodată riscul dublei impuneri pentru furnizorii de servicii mass-media. În acest mod, dacă statul membru în care este stabilit furnizorul de servicii mass-media impune o astfel de contribuție financiară, acesta ar trebui să țină seama de orice contribuție financiară impusă de statele membre vizate. |
| --- | --- |

(39)

Atunci când un stat membru impune contribuții financiare furnizorilor de servicii mass-media, aceste contribuții ar trebui să urmărească promovarea corespunzătoare a operelor europene, evitând totodată riscul dublei impuneri pentru furnizorii de servicii mass-media. În acest mod, dacă statul membru în care este stabilit furnizorul de servicii mass-media impune o astfel de contribuție financiară, acesta ar trebui să țină seama de orice contribuție financiară impusă de statele membre vizate.

| (40) | Pentru a asigura faptul că obligațiile privind promovarea operelor europene nu subminează dezvoltarea pieței și pentru a permite intrarea pe piață a unor actori noi, furnizorii care nu au o prezență semnificativă pe piață nu ar trebui să facă obiectul acestor cerințe. Acest lucru este valabil în special pentru furnizorii cu o cifră de afaceri redusă sau cu un nivel scăzut de audiență. Un nivel scăzut de audiență poate fi stabilit, de exemplu, pe baza timpului de vizionare sau a vânzărilor, în funcție de natura serviciului, în timp ce la stabilirea unei cifre de afaceri reduse ar trebui să se țină seama de dimensiunile diferite ale piețelor audiovizuale din statele membre. De asemenea, ar putea fi neadecvat să se impună astfel de cerințe în cazurile în care – dată fiind natura sau tema serviciilor mass-media audiovizuale – acestea ar fi imposibil de respectat ori nejustificate. |
| --- | --- |

(40)

Pentru a asigura faptul că obligațiile privind promovarea operelor europene nu subminează dezvoltarea pieței și pentru a permite intrarea pe piață a unor actori noi, furnizorii care nu au o prezență semnificativă pe piață nu ar trebui să facă obiectul acestor cerințe. Acest lucru este valabil în special pentru furnizorii cu o cifră de afaceri redusă sau cu un nivel scăzut de audiență. Un nivel scăzut de audiență poate fi stabilit, de exemplu, pe baza timpului de vizionare sau a vânzărilor, în funcție de natura serviciului, în timp ce la stabilirea unei cifre de afaceri reduse ar trebui să se țină seama de dimensiunile diferite ale piețelor audiovizuale din statele membre. De asemenea, ar putea fi neadecvat să se impună astfel de cerințe în cazurile în care – dată fiind natura sau tema serviciilor mass-media audiovizuale – acestea ar fi imposibil de respectat ori nejustificate.

| (41) | Este important ca radiodifuzorii să beneficieze de o mai mare flexibilitate și să fie în măsură să decidă când plasează publicitatea pentru a maximiza cererea de difuzare de publicitate și fluxul de telespectatori. Însă este, de asemenea, necesar să se mențină un nivel adecvat de protecție a consumatorilor în această privință deoarece o astfel de flexibilitate ar putea expune publicul la un volum excesiv de publicitate în perioada de audiență maximă. Ar trebui, prin urmare să se aplice limite specifice în intervalul orar cuprins între 6.00 și 18.00 și în cel cuprins între 18.00 și 24.00. |
| --- | --- |

(41)

Este important ca radiodifuzorii să beneficieze de o mai mare flexibilitate și să fie în măsură să decidă când plasează publicitatea pentru a maximiza cererea de difuzare de publicitate și fluxul de telespectatori. Însă este, de asemenea, necesar să se mențină un nivel adecvat de protecție a consumatorilor în această privință deoarece o astfel de flexibilitate ar putea expune publicul la un volum excesiv de publicitate în perioada de audiență maximă. Ar trebui, prin urmare să se aplice limite specifice în intervalul orar cuprins între 6.00 și 18.00 și în cel cuprins între 18.00 și 24.00.

| (42) | Cadrele neutre separă conținutul editorial de spoturile de publicitate televizată sau de teleshopping, precum și spoturile individuale. Ele permit publicului să distingă cu claritate momentul în care un tip de conținut audiovizual se încheie și un altul începe. Este necesar să se clarifice că în limitele cantitative de publicitate stabilite pentru publicitatea televizată nu sunt luate în calcul cadrele neutre. Scopul acestei dispoziții este de a garanta că timpul utilizat pentru cadrele neutre nu are nicio influență asupra timpului utilizat pentru publicitate și că veniturile provenite din publicitate nu sunt afectate în mod negativ. |
| --- | --- |

(42)

Cadrele neutre separă conținutul editorial de spoturile de publicitate televizată sau de teleshopping, precum și spoturile individuale. Ele permit publicului să distingă cu claritate momentul în care un tip de conținut audiovizual se încheie și un altul începe. Este necesar să se clarifice că în limitele cantitative de publicitate stabilite pentru publicitatea televizată nu sunt luate în calcul cadrele neutre. Scopul acestei dispoziții este de a garanta că timpul utilizat pentru cadrele neutre nu are nicio influență asupra timpului utilizat pentru publicitate și că veniturile provenite din publicitate nu sunt afectate în mod negativ.

| (43) | Timpul de emisie alocat anunțurilor prezentate de radiodifuzor în legătură cu propriile sale programe și cu produse auxiliare derivate direct din respectivele programe, sau consacrat anunțurilor din partea serviciilor publice și solicitărilor de ajutor umanitar, difuzate gratuit, cu excepția cheltuielilor suportate pentru transmiterea unor astfel de solicitări, nu ar trebui să fie inclus în timpul de emisie maxim care poate fi alocat publicității televizate și teleshoppingului. În plus, numeroși radiodifuzori fac parte din grupuri de radiodifuziune mai mari și prezintă anunțuri nu numai în legătură cu propriile programe și cu produse auxiliare derivate direct din aceste programe, ci și în legătură cu programe și servicii mass-media audiovizuale ale altor entități care aparțin aceluiași grup de radiodifuziune. Nici timpul de emisie alocat unor astfel de anunțuri nu ar trebui să fie inclus în timpul de emisie maxim care poate fi alocat publicității televizate și teleshoppingului. |
| --- | --- |

(43)

Timpul de emisie alocat anunțurilor prezentate de radiodifuzor în legătură cu propriile sale programe și cu produse auxiliare derivate direct din respectivele programe, sau consacrat anunțurilor din partea serviciilor publice și solicitărilor de ajutor umanitar, difuzate gratuit, cu excepția cheltuielilor suportate pentru transmiterea unor astfel de solicitări, nu ar trebui să fie inclus în timpul de emisie maxim care poate fi alocat publicității televizate și teleshoppingului. În plus, numeroși radiodifuzori fac parte din grupuri de radiodifuziune mai mari și prezintă anunțuri nu numai în legătură cu propriile programe și cu produse auxiliare derivate direct din aceste programe, ci și în legătură cu programe și servicii mass-media audiovizuale ale altor entități care aparțin aceluiași grup de radiodifuziune. Nici timpul de emisie alocat unor astfel de anunțuri nu ar trebui să fie inclus în timpul de emisie maxim care poate fi alocat publicității televizate și teleshoppingului.

| (44) | Furnizorii de platforme de partajare a materialelor video care intră sub incidența Directivei 2010/13/UE oferă servicii ale societății informaționale în sensul Directivei 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului (11). Prin urmare, acești furnizori fac obiectul dispozițiilor privind piața internă prevăzute în directiva menționată, în cazul în care sunt stabiliți într-un stat membru. Este oportun să se asigure faptul că aceleași norme se aplică furnizorilor de platforme de partajare a materialelor video care nu sunt stabiliți într-un stat membru, în vederea garantării eficacității măsurilor de protecție a minorilor și a publicului larg prevăzute în Directiva 2010/13/UE și în vederea asigurării, cât mai mult posibil, a unor condiții de concurență echitabile, în măsura în care furnizorii respectivi au fie o societate-mamă, fie o filială care este stabilită într-un stat membru sau în cazul în care furnizorii respectivi fac parte dintr-un grup și o altă întreprindere din grupul respectiv este stabilită într-un stat membru. Prin urmare, definițiile stabilite în Directiva 2010/13/UE ar trebui să fie bazate pe principii și să asigure că nu este posibil ca o întreprindere să se autoexcludă din domeniul de aplicare al respectivei directive prin crearea unei structuri de grup care să conțină straturi multiple de întreprinderi stabilite în interiorul ori în afara Uniunii. În temeiul normelor privind stabilirea prevăzute în Directivele 2000/31/CE și 2010/13/UE, Comisia ar trebui să fie informată cu privire la furnizorii aflați în jurisdicția fiecărui stat membru. |
| --- | --- |

(44)

Furnizorii de platforme de partajare a materialelor video care intră sub incidența Directivei 2010/13/UE oferă servicii ale societății informaționale în sensul Directivei 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului (11). Prin urmare, acești furnizori fac obiectul dispozițiilor privind piața internă prevăzute în directiva menționată, în cazul în care sunt stabiliți într-un stat membru. Este oportun să se asigure faptul că aceleași norme se aplică furnizorilor de platforme de partajare a materialelor video care nu sunt stabiliți într-un stat membru, în vederea garantării eficacității măsurilor de protecție a minorilor și a publicului larg prevăzute în Directiva 2010/13/UE și în vederea asigurării, cât mai mult posibil, a unor condiții de concurență echitabile, în măsura în care furnizorii respectivi au fie o societate-mamă, fie o filială care este stabilită într-un stat membru sau în cazul în care furnizorii respectivi fac parte dintr-un grup și o altă întreprindere din grupul respectiv este stabilită într-un stat membru. Prin urmare, definițiile stabilite în Directiva 2010/13/UE ar trebui să fie bazate pe principii și să asigure că nu este posibil ca o întreprindere să se autoexcludă din domeniul de aplicare al respectivei directive prin crearea unei structuri de grup care să conțină straturi multiple de întreprinderi stabilite în interiorul ori în afara Uniunii. În temeiul normelor privind stabilirea prevăzute în Directivele 2000/31/CE și 2010/13/UE, Comisia ar trebui să fie informată cu privire la furnizorii aflați în jurisdicția fiecărui stat membru.

| (45) | Au apărut noi provocări, în special în ceea ce privește platformele de partajare a materialelor video, pe care utilizatorii, în special minorii, consumă din ce în ce mai mult conținut audiovizual. În acest context, conținutul dăunător și discursurile de incitare la ură difuzate prin servicii de platformă de partajare a materialelor video au suscitat tot mai multe preocupări. Pentru a asigura protecția minorilor și a publicului larg de un astfel de conținut, este necesar să se stabilească norme proporționale cu privire la aceste aspecte. |
| --- | --- |

(45)

Au apărut noi provocări, în special în ceea ce privește platformele de partajare a materialelor video, pe care utilizatorii, în special minorii, consumă din ce în ce mai mult conținut audiovizual. În acest context, conținutul dăunător și discursurile de incitare la ură difuzate prin servicii de platformă de partajare a materialelor video au suscitat tot mai multe preocupări. Pentru a asigura protecția minorilor și a publicului larg de un astfel de conținut, este necesar să se stabilească norme proporționale cu privire la aceste aspecte.

| (46) | Comunicările comerciale din cadrul serviciilor de platformă de partajare a materialelor video sunt deja reglementate de Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului (12), care interzice practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor față de consumatori, inclusiv practicile înșelătoare și agresive care apar în cadrul serviciilor societății informaționale.
  În ceea ce privește comunicările comerciale referitoare la produsele din tutun și produsele conexe de pe platformele de partajare a materialelor video, interdicțiile existente prevăzute în Directiva 2003/33/CE a Parlamentului European și a Consiliului (13), precum și interdicțiile aplicabile comunicărilor comerciale privind țigaretele electronice și flacoanele de reumplere în temeiul Directivei 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului (14) asigură o protecție suficientă a consumatorilor împotriva produselor din tutun și a produselor conexe. Deoarece utilizatorii se bazează tot mai mult pe serviciile de platformă de partajare a materialelor video în accesarea de conținut audiovizual, este necesar să se asigure un nivel suficient de protecție a consumatorilor, prin alinierea normelor privind comunicările comerciale audiovizuale, în măsura adecvată, la nivelul tuturor furnizorilor. Prin urmare, este important ca, pe platformele de partajare a materialelor video, comunicările comerciale audiovizuale să fie clar identificate și să respecte un set de cerințe calitative minime. |
| --- | --- |

(46)

Comunicările comerciale din cadrul serviciilor de platformă de partajare a materialelor video sunt deja reglementate de Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului (12), care interzice practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor față de consumatori, inclusiv practicile înșelătoare și agresive care apar în cadrul serviciilor societății informaționale.

În ceea ce privește comunicările comerciale referitoare la produsele din tutun și produsele conexe de pe platformele de partajare a materialelor video, interdicțiile existente prevăzute în Directiva 2003/33/CE a Parlamentului European și a Consiliului (13), precum și interdicțiile aplicabile comunicărilor comerciale privind țigaretele electronice și flacoanele de reumplere în temeiul Directivei 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului (14) asigură o protecție suficientă a consumatorilor împotriva produselor din tutun și a produselor conexe. Deoarece utilizatorii se bazează tot mai mult pe serviciile de platformă de partajare a materialelor video în accesarea de conținut audiovizual, este necesar să se asigure un nivel suficient de protecție a consumatorilor, prin alinierea normelor privind comunicările comerciale audiovizuale, în măsura adecvată, la nivelul tuturor furnizorilor. Prin urmare, este important ca, pe platformele de partajare a materialelor video, comunicările comerciale audiovizuale să fie clar identificate și să respecte un set de cerințe calitative minime.

| (47) | O parte importantă a conținutului difuzat prin servicii de platformă de partajare a materialelor video nu se află sub responsabilitatea editorială a furnizorilor de platforme de partajare a materialelor video. Totuși, furnizorii respectivi stabilesc, de regulă, modul de organizare a conținutului, și anume a programelor, a materialelor video generate de utilizatori și a comunicărilor comerciale audiovizuale, inclusiv prin mijloace automate sau algoritmi. Prin urmare, furnizorilor menționați ar trebui să li se impună să ia măsuri corespunzătoare pentru a-i proteja pe minori de conținutul care le poate afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală. Acestora ar trebui, de asemenea, să li se impună să ia măsuri corespunzătoare pentru a proteja publicul larg de conținut care cuprinde incitări la violență sau la ură împotriva unui grup sau a unui membru al unui grup pe baza oricăruia dintre motivele menționate la articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene („Carta”) sau a cărui difuzare constituie o infracțiune în temeiul dreptului Uniunii. |
| --- | --- |

(47)

O parte importantă a conținutului difuzat prin servicii de platformă de partajare a materialelor video nu se află sub responsabilitatea editorială a furnizorilor de platforme de partajare a materialelor video. Totuși, furnizorii respectivi stabilesc, de regulă, modul de organizare a conținutului, și anume a programelor, a materialelor video generate de utilizatori și a comunicărilor comerciale audiovizuale, inclusiv prin mijloace automate sau algoritmi. Prin urmare, furnizorilor menționați ar trebui să li se impună să ia măsuri corespunzătoare pentru a-i proteja pe minori de conținutul care le poate afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală. Acestora ar trebui, de asemenea, să li se impună să ia măsuri corespunzătoare pentru a proteja publicul larg de conținut care cuprinde incitări la violență sau la ură împotriva unui grup sau a unui membru al unui grup pe baza oricăruia dintre motivele menționate la articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene („Carta”) sau a cărui difuzare constituie o infracțiune în temeiul dreptului Uniunii.

| (48) | Având în vedere natura implicării furnizorilor în ceea ce privește conținutul difuzat prin servicii de platformă de partajare a materialelor video, măsurile corespunzătoare pentru a proteja minorii și publicul larg ar trebui să se refere la organizarea conținutului, și nu la conținutul ca atare. Cerințele în această privință prevăzute în Directiva 2010/13/UE ar trebui, prin urmare, să se aplice fără a aduce atingere articolelor 12-14 din Directiva 2000/31/CE, care prevăd exonerarea de răspundere pentru informațiile ilicite transmise sau stocate în mod automat, intermediar și temporar sau stocate de anumiți furnizori de servicii ale societății informaționale. Atunci când se furnizează serviciile care intră sub incidența articolelor 12-14 din Directiva 2000/31/CE, aceste cerințe ar trebui, de asemenea, să se aplice fără a aduce atingere articolului 15 din directiva menționată, care interzice ca acestor furnizori să li se impună obligații generale de a supraveghea respectivele informații și de a căuta în mod activ fapte sau circumstanțe din care să rezulte că activitățile sunt ilicite, fără însă ca această interdicție să privească obligațiile de supraveghere aplicabile într-un caz specific și, mai ales, fără să afecteze deciziile autorităților naționale luate în conformitate cu dreptul intern. |
| --- | --- |

(48)

Având în vedere natura implicării furnizorilor în ceea ce privește conținutul difuzat prin servicii de platformă de partajare a materialelor video, măsurile corespunzătoare pentru a proteja minorii și publicul larg ar trebui să se refere la organizarea conținutului, și nu la conținutul ca atare. Cerințele în această privință prevăzute în Directiva 2010/13/UE ar trebui, prin urmare, să se aplice fără a aduce atingere articolelor 12-14 din Directiva 2000/31/CE, care prevăd exonerarea de răspundere pentru informațiile ilicite transmise sau stocate în mod automat, intermediar și temporar sau stocate de anumiți furnizori de servicii ale societății informaționale. Atunci când se furnizează serviciile care intră sub incidența articolelor 12-14 din Directiva 2000/31/CE, aceste cerințe ar trebui, de asemenea, să se aplice fără a aduce atingere articolului 15 din directiva menționată, care interzice ca acestor furnizori să li se impună obligații generale de a supraveghea respectivele informații și de a căuta în mod activ fapte sau circumstanțe din care să rezulte că activitățile sunt ilicite, fără însă ca această interdicție să privească obligațiile de supraveghere aplicabile într-un caz specific și, mai ales, fără să afecteze deciziile autorităților naționale luate în conformitate cu dreptul intern.

| (49) | Este oportun ca furnizorii de platforme de partajare a materialelor video să fie implicați cât mai mult posibil la punerea în aplicare a măsurilor corespunzătoare care trebuie luate în temeiul Directivei 2010/13/UE. Prin urmare, coreglementarea ar trebui încurajată. De asemenea, ar trebui ca furnizorii de platforme de partajare a materialelor video să aibă în continuare posibilitatea de a lua măsuri mai stricte în mod voluntar, în conformitate cu dreptul Uniunii, respectând libertatea de exprimare și de informare și pluralismul în mass-media. |
| --- | --- |

(49)

Este oportun ca furnizorii de platforme de partajare a materialelor video să fie implicați cât mai mult posibil la punerea în aplicare a măsurilor corespunzătoare care trebuie luate în temeiul Directivei 2010/13/UE. Prin urmare, coreglementarea ar trebui încurajată. De asemenea, ar trebui ca furnizorii de platforme de partajare a materialelor video să aibă în continuare posibilitatea de a lua măsuri mai stricte în mod voluntar, în conformitate cu dreptul Uniunii, respectând libertatea de exprimare și de informare și pluralismul în mass-media.

| (50) | Dreptul la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil sunt drepturi fundamentale prevăzute la articolul 47 din Cartă. Prin urmare, dispozițiile Directivei 2010/13/UE nu ar trebui interpretate într-un mod care să împiedice părțile să își exercite dreptul de acces la sistemul judiciar. |
| --- | --- |

(50)

Dreptul la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil sunt drepturi fundamentale prevăzute la articolul 47 din Cartă. Prin urmare, dispozițiile Directivei 2010/13/UE nu ar trebui interpretate într-un mod care să împiedice părțile să își exercite dreptul de acces la sistemul judiciar.

| (51) | Atunci când se iau măsurile corespunzătoare pentru a asigura protecția minorilor de conținutul dăunător și a publicului larg de conținutul care cuprinde incitări la violență, la ură și la terorism, în conformitate cu Directiva 2010/13/UE, drepturile fundamentale aplicabile prevăzute în Cartă ar trebui să fie atent echilibrate. Acest fapt se referă în special, după caz, la dreptul la respectarea vieții private și de familie și la protecția datelor cu caracter personal, la libertatea de exprimare și de informare, la libertatea de a desfășura o activitate comercială, la interzicerea discriminării și la drepturile copilului. |
| --- | --- |

(51)

Atunci când se iau măsurile corespunzătoare pentru a asigura protecția minorilor de conținutul dăunător și a publicului larg de conținutul care cuprinde incitări la violență, la ură și la terorism, în conformitate cu Directiva 2010/13/UE, drepturile fundamentale aplicabile prevăzute în Cartă ar trebui să fie atent echilibrate. Acest fapt se referă în special, după caz, la dreptul la respectarea vieții private și de familie și la protecția datelor cu caracter personal, la libertatea de exprimare și de informare, la libertatea de a desfășura o activitate comercială, la interzicerea discriminării și la drepturile copilului.

| (52) | Comitetul de contact are drept scop facilitarea punerii în aplicare eficace a Directivei 2010/13/UE și ar trebui să fie consultat în mod regulat cu privire la orice problemă practică apărută în aplicarea ei. Activitatea Comitetului de contact nu ar trebui să se limiteze la aspectele curente legate de politica în domeniul audiovizualului, ci ar trebui să acopere, de asemenea, evoluțiile relevante survenite în acest sector. În componența acestuia intră reprezentanți ai autorităților naționale competente ale statelor membre. Atunci când își numesc reprezentanții, statele membre sunt încurajate să promoveze paritatea de gen în componența Comitetului de contact. |
| --- | --- |

(52)

Comitetul de contact are drept scop facilitarea punerii în aplicare eficace a Directivei 2010/13/UE și ar trebui să fie consultat în mod regulat cu privire la orice problemă practică apărută în aplicarea ei. Activitatea Comitetului de contact nu ar trebui să se limiteze la aspectele curente legate de politica în domeniul audiovizualului, ci ar trebui să acopere, de asemenea, evoluțiile relevante survenite în acest sector. În componența acestuia intră reprezentanți ai autorităților naționale competente ale statelor membre. Atunci când își numesc reprezentanții, statele membre sunt încurajate să promoveze paritatea de gen în componența Comitetului de contact.

| (53) | Statele membre ar trebui să se asigure că autoritățile și/sau organismele lor naționale de reglementare sunt distincte din punct de vedere juridic de guvern. Cu toate acestea, acest lucru nu ar trebui să împiedice statele membre să își exercite competențele de supraveghere în conformitate cu dreptul constituțional național. Ar trebui să se considere că autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare au atins gradul necesar de independență în cazul în care autoritățile și/sau organismele respective, inclusiv cele care sunt constituite ca autorități sau organisme publice, sunt în mod efectiv independente din punct de vedere funcțional de guvernele lor respective și de orice alt organism public sau privat. Acest aspect este considerat esențial pentru a asigura imparțialitatea deciziilor luate de o autoritate și/sau de un organism național de reglementare. Cerința de independență nu ar trebui să afecteze posibilitatea statelor membre de a institui autorități de reglementare care să aibă competențe de supraveghere asupra unor sectoare diferite, cum ar fi sectorul audiovizual și cel al telecomunicațiilor. Autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare ar trebui să dețină competențele de asigurare a respectării normelor și resursele necesare pentru îndeplinirea sarcinilor care le revin în ceea ce privește personalul, expertiza și mijloacele financiare. Activitățile autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare instituite în temeiul Directivei 2010/13/UE ar trebui să asigure respectarea obiectivelor pe care le reprezintă pluralismul în mass-media, diversitatea culturală, protecția consumatorilor, buna funcționare a pieței interne și promovarea concurenței loiale. |
| --- | --- |

(53)

Statele membre ar trebui să se asigure că autoritățile și/sau organismele lor naționale de reglementare sunt distincte din punct de vedere juridic de guvern. Cu toate acestea, acest lucru nu ar trebui să împiedice statele membre să își exercite competențele de supraveghere în conformitate cu dreptul constituțional național. Ar trebui să se considere că autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare au atins gradul necesar de independență în cazul în care autoritățile și/sau organismele respective, inclusiv cele care sunt constituite ca autorități sau organisme publice, sunt în mod efectiv independente din punct de vedere funcțional de guvernele lor respective și de orice alt organism public sau privat. Acest aspect este considerat esențial pentru a asigura imparțialitatea deciziilor luate de o autoritate și/sau de un organism național de reglementare. Cerința de independență nu ar trebui să afecteze posibilitatea statelor membre de a institui autorități de reglementare care să aibă competențe de supraveghere asupra unor sectoare diferite, cum ar fi sectorul audiovizual și cel al telecomunicațiilor. Autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare ar trebui să dețină competențele de asigurare a respectării normelor și resursele necesare pentru îndeplinirea sarcinilor care le revin în ceea ce privește personalul, expertiza și mijloacele financiare. Activitățile autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare instituite în temeiul Directivei 2010/13/UE ar trebui să asigure respectarea obiectivelor pe care le reprezintă pluralismul în mass-media, diversitatea culturală, protecția consumatorilor, buna funcționare a pieței interne și promovarea concurenței loiale.

| (54) | Întrucât unul dintre scopurile serviciilor mass-media audiovizuale este să servească intereselor persoanelor și să formeze opinia publică, este esențial ca aceste servicii să fie în măsură să informeze societatea și membrii acesteia într-un mod cât mai complet și mai variat posibil. Acest scop poate fi atins numai în cazul în care deciziile editoriale rămân libere de orice intervenție a statului sau de orice influență din partea autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare care depășește simpla punere în aplicare a legii și care nu servește la asigurarea unui drept protejat prin lege, a cărui protecție nu trebuie să fie condiționată de o anumită opinie. |
| --- | --- |

(54)

Întrucât unul dintre scopurile serviciilor mass-media audiovizuale este să servească intereselor persoanelor și să formeze opinia publică, este esențial ca aceste servicii să fie în măsură să informeze societatea și membrii acesteia într-un mod cât mai complet și mai variat posibil. Acest scop poate fi atins numai în cazul în care deciziile editoriale rămân libere de orice intervenție a statului sau de orice influență din partea autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare care depășește simpla punere în aplicare a legii și care nu servește la asigurarea unui drept protejat prin lege, a cărui protecție nu trebuie să fie condiționată de o anumită opinie.

| (55) | Ar trebui să existe mecanisme eficace de exercitare a unei căi de atac la nivel național. Organul relevant de soluționare a căii de atac ar trebui să fie independent de părțile implicate. Acest organism poate fi o instanță. Procedura de exercitare a unei căi de atac nu ar trebui să aducă atingere repartizării competențelor în cadrul sistemelor judiciare naționale. |
| --- | --- |

(55)

Ar trebui să existe mecanisme eficace de exercitare a unei căi de atac la nivel național. Organul relevant de soluționare a căii de atac ar trebui să fie independent de părțile implicate. Acest organism poate fi o instanță. Procedura de exercitare a unei căi de atac nu ar trebui să aducă atingere repartizării competențelor în cadrul sistemelor judiciare naționale.

| (56) | În vederea asigurării aplicării coerente a cadrului de reglementare al Uniunii în domeniul audiovizualului în toate statele membre, Comisia a instituit ERGA prin Decizia Comisiei din 3 februarie 2014 (15). Rolul ERGA este de a furniza Comisiei expertiză tehnică în activitatea sa de asigurare a unei puneri în aplicare coerente a Directivei 2010/13/UE în toate statele membre, precum și de a facilita cooperarea în rândul autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare și cooperarea dintre autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare și Comisie. |
| --- | --- |

(56)

În vederea asigurării aplicării coerente a cadrului de reglementare al Uniunii în domeniul audiovizualului în toate statele membre, Comisia a instituit ERGA prin Decizia Comisiei din 3 februarie 2014 (15). Rolul ERGA este de a furniza Comisiei expertiză tehnică în activitatea sa de asigurare a unei puneri în aplicare coerente a Directivei 2010/13/UE în toate statele membre, precum și de a facilita cooperarea în rândul autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare și cooperarea dintre autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare și Comisie.

| (57) | ERGA a avut o contribuție pozitivă la asigurarea unei practici de reglementare coerente și a furnizat Comisiei consiliere la nivel înalt privind aspectele în materie de punere în aplicare. Acest fapt impune recunoașterea formală și consolidarea rolului său în Directiva 2010/13/UE. Prin urmare, ERGA ar trebui să fie instituit în temeiul respectivei directive. |
| --- | --- |

(57)

ERGA a avut o contribuție pozitivă la asigurarea unei practici de reglementare coerente și a furnizat Comisiei consiliere la nivel înalt privind aspectele în materie de punere în aplicare. Acest fapt impune recunoașterea formală și consolidarea rolului său în Directiva 2010/13/UE. Prin urmare, ERGA ar trebui să fie instituit în temeiul respectivei directive.

| (58) | Comisia ar trebui să aibă libertatea de a consulta ERGA cu privire la orice aspect referitor la serviciile mass-media audiovizuale și la platformele de partajare a materialelor video. ERGA ar trebui să asiste Comisia prin furnizarea de expertiză și de consiliere tehnică și prin facilitarea schimbului de bune practici, inclusiv cu privire la codurile de conduită în materie de autoreglementare și de coreglementare. În special, Comisia ar trebui să consulte ERGA în ceea ce privește aplicarea Directivei 2010/13/UE pentru a facilita punerea în aplicare convergentă a acesteia. La solicitarea Comisiei, ERGA ar trebui să emită avize fără caracter obligatoriu referitoare la jurisdicție, la măsurile de derogare de la principiul libertății de recepționare și la măsurile care vizează eludarea jurisdicției. ERGA ar trebui, de asemenea, să fie în măsură să furnizeze consiliere tehnică cu privire la orice problemă de reglementare referitoare la cadrul de servicii mass-media audiovizuale, inclusiv în domeniul discursurilor de incitare la ură și al protecției minorilor, precum și cu privire la conținutul comunicărilor comerciale audiovizuale pentru produsele alimentare cu conținut ridicat de grăsimi, sare sau sodiu și zaharuri. |
| --- | --- |

(58)

Comisia ar trebui să aibă libertatea de a consulta ERGA cu privire la orice aspect referitor la serviciile mass-media audiovizuale și la platformele de partajare a materialelor video. ERGA ar trebui să asiste Comisia prin furnizarea de expertiză și de consiliere tehnică și prin facilitarea schimbului de bune practici, inclusiv cu privire la codurile de conduită în materie de autoreglementare și de coreglementare. În special, Comisia ar trebui să consulte ERGA în ceea ce privește aplicarea Directivei 2010/13/UE pentru a facilita punerea în aplicare convergentă a acesteia. La solicitarea Comisiei, ERGA ar trebui să emită avize fără caracter obligatoriu referitoare la jurisdicție, la măsurile de derogare de la principiul libertății de recepționare și la măsurile care vizează eludarea jurisdicției. ERGA ar trebui, de asemenea, să fie în măsură să furnizeze consiliere tehnică cu privire la orice problemă de reglementare referitoare la cadrul de servicii mass-media audiovizuale, inclusiv în domeniul discursurilor de incitare la ură și al protecției minorilor, precum și cu privire la conținutul comunicărilor comerciale audiovizuale pentru produsele alimentare cu conținut ridicat de grăsimi, sare sau sodiu și zaharuri.

| (59) | „Educația în domeniul mass-mediei” se referă la abilități, cunoștințe și capacități de înțelegere care permit cetățenilor să utilizeze mijloacele de informare în mod eficient și în condiții de siguranță. Pentru a permite cetățenilor să aibă acces la informații și să utilizeze, să evalueze în mod critic și să creeze un conținut mass-media în mod responsabil și în condiții de siguranță, aceștia trebuie să dispună de competențe avansate în domeniul mass-mediei. Educația în domeniul mass-mediei nu ar trebui să se limiteze la cunoașterea instrumentelor și a tehnologiilor, ci ar trebui să aibă ca scop înzestrarea cetățenilor cu capacități de gândire critică necesare pentru a-și folosi discernământul, pentru a analiza realități complexe și pentru a recunoaște diferența dintre opinii și fapte. Prin urmare, este necesar ca atât furnizorii de servicii mass-media, cât și furnizorii de platforme de partajare a materialelor video, în cooperare cu toți actorii relevanți, să promoveze dezvoltarea educației în domeniul mass-mediei la toate nivelurile societății, pentru cetățenii de toate vârstele și în privința tuturor tipurilor de mass-media precum și să fie urmărite îndeaproape progresele în acest domeniu. |
| --- | --- |

(59)

„Educația în domeniul mass-mediei” se referă la abilități, cunoștințe și capacități de înțelegere care permit cetățenilor să utilizeze mijloacele de informare în mod eficient și în condiții de siguranță. Pentru a permite cetățenilor să aibă acces la informații și să utilizeze, să evalueze în mod critic și să creeze un conținut mass-media în mod responsabil și în condiții de siguranță, aceștia trebuie să dispună de competențe avansate în domeniul mass-mediei. Educația în domeniul mass-mediei nu ar trebui să se limiteze la cunoașterea instrumentelor și a tehnologiilor, ci ar trebui să aibă ca scop înzestrarea cetățenilor cu capacități de gândire critică necesare pentru a-și folosi discernământul, pentru a analiza realități complexe și pentru a recunoaște diferența dintre opinii și fapte. Prin urmare, este necesar ca atât furnizorii de servicii mass-media, cât și furnizorii de platforme de partajare a materialelor video, în cooperare cu toți actorii relevanți, să promoveze dezvoltarea educației în domeniul mass-mediei la toate nivelurile societății, pentru cetățenii de toate vârstele și în privința tuturor tipurilor de mass-media precum și să fie urmărite îndeaproape progresele în acest domeniu.

| (60) | Directiva 2010/13/UE nu aduce atingere obligației statelor membre de a respecta și de a proteja demnitatea umană. Aceasta respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în special de Cartă. În special, Directiva 2010/13/UE urmărește să asigure respectarea deplină a dreptului la libertatea de exprimare, a libertății de a desfășura o activitate comercială și a dreptului la controlul jurisdicțional și să promoveze aplicarea drepturilor copilului, consacrate în Cartă. |
| --- | --- |

(60)

Directiva 2010/13/UE nu aduce atingere obligației statelor membre de a respecta și de a proteja demnitatea umană. Aceasta respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în special de Cartă. În special, Directiva 2010/13/UE urmărește să asigure respectarea deplină a dreptului la libertatea de exprimare, a libertății de a desfășura o activitate comercială și a dreptului la controlul jurisdicțional și să promoveze aplicarea drepturilor copilului, consacrate în Cartă.

| (61) | Orice măsură adoptată de statele membre în temeiul Directivei 2010/13/UE trebuie să respecte libertatea de exprimare și de informare și pluralismul în mass-media, precum și diversitatea culturală și lingvistică, în conformitate cu Convenția UNESCO privind protecția și promovarea diversității formelor de expresie culturală. |
| --- | --- |

(61)

Orice măsură adoptată de statele membre în temeiul Directivei 2010/13/UE trebuie să respecte libertatea de exprimare și de informare și pluralismul în mass-media, precum și diversitatea culturală și lingvistică, în conformitate cu Convenția UNESCO privind protecția și promovarea diversității formelor de expresie culturală.

| (62) | Dreptul de acces la programele de știri politice este esențial pentru garantarea libertății fundamentale de a primi informații și pentru asigurarea protejării pe deplin și în mod corespunzător a intereselor publicului din Uniune. Dată fiind importanța tot mai mare a serviciilor mass-media audiovizuale pentru societăți și pentru democrație, radiodifuzarea știrilor politice ar trebui, în cea mai mare măsură posibilă și fără a aduce atingere normelor privind drepturile de autor, să fie disponibilă la nivel transfrontalier în Uniune. |
| --- | --- |

(62)

Dreptul de acces la programele de știri politice este esențial pentru garantarea libertății fundamentale de a primi informații și pentru asigurarea protejării pe deplin și în mod corespunzător a intereselor publicului din Uniune. Dată fiind importanța tot mai mare a serviciilor mass-media audiovizuale pentru societăți și pentru democrație, radiodifuzarea știrilor politice ar trebui, în cea mai mare măsură posibilă și fără a aduce atingere normelor privind drepturile de autor, să fie disponibilă la nivel transfrontalier în Uniune.

| (63) | Directiva 2010/13/UE nu vizează norme ale dreptului internațional privat, în special normele care reglementează competența instanțelor și legislația aplicabilă obligațiilor contractuale și necontractuale. |
| --- | --- |

(63)

Directiva 2010/13/UE nu vizează norme ale dreptului internațional privat, în special normele care reglementează competența instanțelor și legislația aplicabilă obligațiilor contractuale și necontractuale.

| (64) | În conformitate cu Declarația politică comună a statelor membre și a Comisiei din 28 septembrie 2011 privind documentele explicative (16), statele membre s-au angajat ca, în cazurile justificate, la notificarea măsurilor de transpunere să transmită, de asemenea, unul sau mai multe documente care să explice relația dintre componentele unei directive și părțile corespunzătoare din instrumentele naționale de transpunere. În ceea ce privește prezenta directivă, legiuitorul consideră că este justificată transmiterea unor astfel de documente. |
| --- | --- |

(64)

În conformitate cu Declarația politică comună a statelor membre și a Comisiei din 28 septembrie 2011 privind documentele explicative (16), statele membre s-au angajat ca, în cazurile justificate, la notificarea măsurilor de transpunere să transmită, de asemenea, unul sau mai multe documente care să explice relația dintre componentele unei directive și părțile corespunzătoare din instrumentele naționale de transpunere. În ceea ce privește prezenta directivă, legiuitorul consideră că este justificată transmiterea unor astfel de documente.

| (65) | Prin urmare, Directiva 2010/13/UE ar trebui modificată în consecință, |
| --- | --- |

(65)

Prin urmare, Directiva 2010/13/UE ar trebui modificată în consecință,

ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:

Articolul 1

Directiva 2010/13/UE se modifică după cum urmează:

| 1. | La articolul 1, alineatul (1) se modifică după cum urmează:






  (a) | litera (a) se înlocuiește cu următorul text:






  „(a) | «serviciu mass-media audiovizual» înseamnă:






  (i) | un serviciu astfel cum este definit la articolele 56 și 57 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, scopul principal al serviciului respectiv sau al unei secțiuni disociabile a acestuia fiind furnizarea de programe, sub responsabilitatea editorială a unui furnizor de servicii mass-media, către publicul larg, în scop informativ, de divertisment sau educativ, prin rețele de comunicații electronice în înțelesul articolului 2 litera (a) din Directiva 2002/21/CE; un astfel de serviciu mass-media audiovizual reprezintă fie o transmisie de televiziune, astfel cum este definită la litera (e) de la prezentul alineat, fie un serviciu mass-media audiovizual la cerere, astfel cum este definit la litera (g) de la prezentul alineat; |
| --- | --- | --- | --- | --- |

1.

La articolul 1, alineatul (1) se modifică după cum urmează:

(a)

litera (a) se înlocuiește cu următorul text:

„(a)

«serviciu mass-media audiovizual» înseamnă:

(i)

un serviciu astfel cum este definit la articolele 56 și 57 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, scopul principal al serviciului respectiv sau al unei secțiuni disociabile a acestuia fiind furnizarea de programe, sub responsabilitatea editorială a unui furnizor de servicii mass-media, către publicul larg, în scop informativ, de divertisment sau educativ, prin rețele de comunicații electronice în înțelesul articolului 2 litera (a) din Directiva 2002/21/CE; un astfel de serviciu mass-media audiovizual reprezintă fie o transmisie de televiziune, astfel cum este definită la litera (e) de la prezentul alineat, fie un serviciu mass-media audiovizual la cerere, astfel cum este definit la litera (g) de la prezentul alineat;

| (ii) | comunicări comerciale audiovizuale;”; |
| --- | --- |

(ii)

comunicări comerciale audiovizuale;”;

| (b) | se introduce următoarea literă:






  „(aa) | «serviciu de platformă de partajare a materialelor video» înseamnă un serviciu astfel cum este definit la articolele 56 și 57 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, scopul principal al serviciului respectiv sau al unei secțiuni disociabile a acestuia sau o funcționalitate esențială a acestuia fiind furnizarea către publicul larg de programe, de materiale video generate de utilizatori, sau de ambele, în scop informativ, de divertisment sau educativ, pentru care furnizorul platformei de partajare a materialelor video nu are responsabilitate editorială, prin rețele de comunicații electronice în înțelesul articolului 2 litera (a) din Directiva 2002/21/CE, și a căror organizare este stabilită de către furnizorul platformei de partajare a materialelor video, inclusiv prin mijloace automate sau algoritmi, în special prin afișare, marcare și secvenționare;”; |
| --- | --- | --- |

(b)

se introduce următoarea literă:

„(aa)

«serviciu de platformă de partajare a materialelor video» înseamnă un serviciu astfel cum este definit la articolele 56 și 57 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, scopul principal al serviciului respectiv sau al unei secțiuni disociabile a acestuia sau o funcționalitate esențială a acestuia fiind furnizarea către publicul larg de programe, de materiale video generate de utilizatori, sau de ambele, în scop informativ, de divertisment sau educativ, pentru care furnizorul platformei de partajare a materialelor video nu are responsabilitate editorială, prin rețele de comunicații electronice în înțelesul articolului 2 litera (a) din Directiva 2002/21/CE, și a căror organizare este stabilită de către furnizorul platformei de partajare a materialelor video, inclusiv prin mijloace automate sau algoritmi, în special prin afișare, marcare și secvenționare;”;

| (c) | litera (b) se înlocuiește cu următorul text:






  „(b) | «program» înseamnă o serie de imagini în mișcare cu sau fără sunet care constituie un element distinct, indiferent de lungimea acestuia, în cadrul unei grile sau al unui catalog realizat de un furnizor de servicii mass-media, inclusiv filme artistice de lung metraj, videoclipuri, evenimente sportive, comedii de situație, documentare, programe pentru copii, precum și filme și seriale pentru televiziune;”; |
| --- | --- | --- |

(c)

litera (b) se înlocuiește cu următorul text:

„(b)

«program» înseamnă o serie de imagini în mișcare cu sau fără sunet care constituie un element distinct, indiferent de lungimea acestuia, în cadrul unei grile sau al unui catalog realizat de un furnizor de servicii mass-media, inclusiv filme artistice de lung metraj, videoclipuri, evenimente sportive, comedii de situație, documentare, programe pentru copii, precum și filme și seriale pentru televiziune;”;

| (d) | se introduc următoarele litere:






  „(ba) | «material video generat de utilizator» înseamnă o serie de imagini în mișcare cu sau fără sunet care constituie un element distinct, indiferent de lungimea acestuia, care este creat de un utilizator și este încărcat pe o platformă de partajare a materialelor video de către utilizatorul respectiv sau de către orice alt utilizator; |
| --- | --- | --- |

(d)

se introduc următoarele litere:

„(ba)

«material video generat de utilizator» înseamnă o serie de imagini în mișcare cu sau fără sunet care constituie un element distinct, indiferent de lungimea acestuia, care este creat de un utilizator și este încărcat pe o platformă de partajare a materialelor video de către utilizatorul respectiv sau de către orice alt utilizator;

| (bb) | «decizie editorială» înseamnă o decizie luată în mod periodic în scopul exercitării responsabilității editoriale și în legătură cu funcționarea de zi cu zi a serviciului mass-media audiovizual;”; |
| --- | --- |

(bb)

«decizie editorială» înseamnă o decizie luată în mod periodic în scopul exercitării responsabilității editoriale și în legătură cu funcționarea de zi cu zi a serviciului mass-media audiovizual;”;

| (e) | se introduce următoarea literă:






  „(da) | «furnizor de platformă de partajare a materialelor video» înseamnă persoana fizică sau juridică ce oferă un serviciu de platformă de partajare a materialelor video;”; |
| --- | --- | --- |

(e)

se introduce următoarea literă:

„(da)

«furnizor de platformă de partajare a materialelor video» înseamnă persoana fizică sau juridică ce oferă un serviciu de platformă de partajare a materialelor video;”;

| (f) | litera (h) se înlocuiește cu următorul text:






  „(h) | «comunicare comercială audiovizuală» înseamnă imagini cu sau fără sunet care sunt destinate să promoveze, direct sau indirect, bunurile, serviciile sau imaginea unei persoane fizice sau juridice care desfășoară o activitate economică; imaginile respective însoțesc sau sunt incluse într-un program sau într-un material video generat de utilizator în schimbul unei plăți sau retribuții similare sau în scopul autopromovării. Formele de comunicare comercială audiovizuală includ, printre altele, publicitatea televizată, sponsorizarea, teleshoppingul și plasarea de produse;”; |
| --- | --- | --- |

(f)

litera (h) se înlocuiește cu următorul text:

„(h)

«comunicare comercială audiovizuală» înseamnă imagini cu sau fără sunet care sunt destinate să promoveze, direct sau indirect, bunurile, serviciile sau imaginea unei persoane fizice sau juridice care desfășoară o activitate economică; imaginile respective însoțesc sau sunt incluse într-un program sau într-un material video generat de utilizator în schimbul unei plăți sau retribuții similare sau în scopul autopromovării. Formele de comunicare comercială audiovizuală includ, printre altele, publicitatea televizată, sponsorizarea, teleshoppingul și plasarea de produse;”;

| (g) | litera (k) se înlocuiește cu următorul text:






  „(k) | «sponsorizare» înseamnă orice contribuție la finanțarea de servicii mass-media audiovizuale, de servicii de platformă de partajare a materialelor video, de materiale video generate de utilizatori sau de programe, efectuată de întreprinderi publice sau private sau de persoane fizice neangajate în activități de furnizare de servicii mass-media audiovizuale sau de servicii de platformă de partajare a materialelor video sau în realizarea de opere audiovizuale, în vederea promovării numelui, a mărcii, a imaginii, a activității sau a produselor proprii;”; |
| --- | --- | --- |

(g)

litera (k) se înlocuiește cu următorul text:

„(k)

«sponsorizare» înseamnă orice contribuție la finanțarea de servicii mass-media audiovizuale, de servicii de platformă de partajare a materialelor video, de materiale video generate de utilizatori sau de programe, efectuată de întreprinderi publice sau private sau de persoane fizice neangajate în activități de furnizare de servicii mass-media audiovizuale sau de servicii de platformă de partajare a materialelor video sau în realizarea de opere audiovizuale, în vederea promovării numelui, a mărcii, a imaginii, a activității sau a produselor proprii;”;

| (h) | litera (m) se înlocuiește cu următorul text:






  „(m) | «plasare de produse» înseamnă orice formă de comunicare comercială audiovizuală constând în includerea sau în menționarea unui produs, a unui serviciu sau a mărcilor acestora, prin inserarea în cadrul unui program sau al unui material video generat de utilizator, în schimbul unei plăți sau retribuții similare;”. |
| --- | --- | --- |

(h)

litera (m) se înlocuiește cu următorul text:

„(m)

«plasare de produse» înseamnă orice formă de comunicare comercială audiovizuală constând în includerea sau în menționarea unui produs, a unui serviciu sau a mărcilor acestora, prin inserarea în cadrul unui program sau al unui material video generat de utilizator, în schimbul unei plăți sau retribuții similare;”.

| 2. | Titlul capitolului II se înlocuiește cu următorul text:

  „
  DISPOZIȚII GENERALE PRIVIND SERVICIILE MASS-MEDIA AUDIOVIZUALE
  ”. |
| --- | --- |

2.

Titlul capitolului II se înlocuiește cu următorul text:

„
  DISPOZIȚII GENERALE PRIVIND SERVICIILE MASS-MEDIA AUDIOVIZUALE
  ”.

| 3. | Articolul 2 se modifică după cum urmează:






  (a) | la alineatul (3), litera (b) se înlocuiește cu următorul text:






  „(b) | în cazul în care un furnizor de servicii mass-media are sediul principal într-un stat membru, dar deciziile editoriale privind serviciul mass-media audiovizual se adoptă într-un alt stat membru, se consideră că furnizorul de servicii mass-media este stabilit în statul membru în care activează o parte considerabilă a forței de muncă implicate în activitățile legate de programele furnizate de serviciul mass-media audiovizual. În cazul în care o parte considerabilă a forței de muncă implicate în activități legate de programele furnizate de serviciul mass-media audiovizual își desfășoară activitatea în fiecare dintre statele membre respective, se consideră că furnizorul de servicii mass-media este stabilit în statul membru în care are sediul principal. În cazul în care o parte considerabilă a forței de muncă implicate în activități legate de programele furnizate de serviciul mass-media audiovizual nu își desfășoară activitatea în niciunul dintre statele membre respective, se consideră că furnizorul de servicii mass-media este stabilit în statul membru în care și-a început pentru prima oară activitatea, în conformitate cu dreptul statului membru respectiv, cu condiția să mențină o legătură stabilă și efectivă cu economia statului membru respectiv;”; |
| --- | --- | --- | --- |

3.

Articolul 2 se modifică după cum urmează:

(a)

la alineatul (3), litera (b) se înlocuiește cu următorul text:

„(b)

în cazul în care un furnizor de servicii mass-media are sediul principal într-un stat membru, dar deciziile editoriale privind serviciul mass-media audiovizual se adoptă într-un alt stat membru, se consideră că furnizorul de servicii mass-media este stabilit în statul membru în care activează o parte considerabilă a forței de muncă implicate în activitățile legate de programele furnizate de serviciul mass-media audiovizual. În cazul în care o parte considerabilă a forței de muncă implicate în activități legate de programele furnizate de serviciul mass-media audiovizual își desfășoară activitatea în fiecare dintre statele membre respective, se consideră că furnizorul de servicii mass-media este stabilit în statul membru în care are sediul principal. În cazul în care o parte considerabilă a forței de muncă implicate în activități legate de programele furnizate de serviciul mass-media audiovizual nu își desfășoară activitatea în niciunul dintre statele membre respective, se consideră că furnizorul de servicii mass-media este stabilit în statul membru în care și-a început pentru prima oară activitatea, în conformitate cu dreptul statului membru respectiv, cu condiția să mențină o legătură stabilă și efectivă cu economia statului membru respectiv;”;

| (b) | se introduc următoarele alineate:

  „(5a)   Statele membre se asigură că furnizorii de servicii mass-media informează autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare competente cu privire la orice schimbare care ar putea afecta stabilirea jurisdicției în conformitate cu alineatele (2), (3) și (4).


  (5b)   Statele membre întocmesc și păstrează o listă actualizată a furnizorilor de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor și precizează criteriile pe care se întemeiază jurisdicția lor, dintre criteriile stabilite la alineatele (2)-(5). Statele membre transmit Comisiei respectiva listă, inclusiv eventualele actualizări ale acesteia.
  Comisia se asigură că listele respective sunt puse la dispoziție într-o bază de date centralizată. În caz de neconcordanțe între liste, Comisia contactează statele membre în cauză pentru a găsi o soluție. Comisia se asigură că autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare au acces la această bază de date. Comisia pune informațiile din baza de date la dispoziția publicului.


  (5c)   În cazul în care, în aplicarea articolului 3 sau 4, statele membre în cauză nu ajung la un acord cu privire la statul membru care are jurisdicție, respectivele state membre aduc acest lucru la cunoștința Comisiei, fără întârzieri nejustificate. Comisia poate solicita Grupului autorităților europene de reglementare pentru serviciile mass-media audiovizuale (ERGA) să emită un aviz cu privire la această chestiune în conformitate cu articolul 30b alineatul (3) litera (d). ERGA emite un astfel de aviz în termen de 15 zile lucrătoare de la transmiterea solicitării Comisiei. Comisia informează Comitetul de contact instituit prin articolul 29 în mod corespunzător.
  Atunci când Comisia adoptă o decizie în temeiul articolului 3 alineatul (2) sau (3) ori al articolului 4 alineatul (5), aceasta decide, de asemenea, cu privire la statul membru care are jurisdicție.” |
| --- | --- |

(b)

se introduc următoarele alineate:

„(5a)   Statele membre se asigură că furnizorii de servicii mass-media informează autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare competente cu privire la orice schimbare care ar putea afecta stabilirea jurisdicției în conformitate cu alineatele (2), (3) și (4).

(5b)   Statele membre întocmesc și păstrează o listă actualizată a furnizorilor de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor și precizează criteriile pe care se întemeiază jurisdicția lor, dintre criteriile stabilite la alineatele (2)-(5). Statele membre transmit Comisiei respectiva listă, inclusiv eventualele actualizări ale acesteia.

Comisia se asigură că listele respective sunt puse la dispoziție într-o bază de date centralizată. În caz de neconcordanțe între liste, Comisia contactează statele membre în cauză pentru a găsi o soluție. Comisia se asigură că autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare au acces la această bază de date. Comisia pune informațiile din baza de date la dispoziția publicului.

(5c)   În cazul în care, în aplicarea articolului 3 sau 4, statele membre în cauză nu ajung la un acord cu privire la statul membru care are jurisdicție, respectivele state membre aduc acest lucru la cunoștința Comisiei, fără întârzieri nejustificate. Comisia poate solicita Grupului autorităților europene de reglementare pentru serviciile mass-media audiovizuale (ERGA) să emită un aviz cu privire la această chestiune în conformitate cu articolul 30b alineatul (3) litera (d). ERGA emite un astfel de aviz în termen de 15 zile lucrătoare de la transmiterea solicitării Comisiei. Comisia informează Comitetul de contact instituit prin articolul 29 în mod corespunzător.

Atunci când Comisia adoptă o decizie în temeiul articolului 3 alineatul (2) sau (3) ori al articolului 4 alineatul (5), aceasta decide, de asemenea, cu privire la statul membru care are jurisdicție.”

| 4. | Articolul 3 se înlocuiește cu următorul text:

  „Articolul 3

  (1)   Statele membre garantează libertatea de recepționare și nu restricționează retransmisia pe teritoriul lor a serviciilor mass-media audiovizuale provenind din alte state membre din motive care se încadrează în domeniile coordonate de prezenta directivă.


  (2)   Un stat membru poate deroga provizoriu de la alineatul (1) de la prezentul articol în cazul în care un serviciu mass-media audiovizual prestat de un furnizor de servicii mass-media aflat în jurisdicția altui stat membru încalcă manifest, serios și grav articolul 6 alineatul (1) litera (a) sau articolul 6a alineatul (1) sau aduce atingere ori prezintă un risc serios și grav de a aduce atingere sănătății publice.
  Derogarea menționată la primul paragraf este supusă următoarelor condiții:






  (a) | în cursul ultimelor 12 luni, furnizorul de servicii mass-media a fost, de cel puțin două ori, autorul unuia sau mai multora dintre comportamentele descrise la primul paragraf; |
| --- | --- | --- |

4.

Articolul 3 se înlocuiește cu următorul text:

„Articolul 3

(1)   Statele membre garantează libertatea de recepționare și nu restricționează retransmisia pe teritoriul lor a serviciilor mass-media audiovizuale provenind din alte state membre din motive care se încadrează în domeniile coordonate de prezenta directivă.

(2)   Un stat membru poate deroga provizoriu de la alineatul (1) de la prezentul articol în cazul în care un serviciu mass-media audiovizual prestat de un furnizor de servicii mass-media aflat în jurisdicția altui stat membru încalcă manifest, serios și grav articolul 6 alineatul (1) litera (a) sau articolul 6a alineatul (1) sau aduce atingere ori prezintă un risc serios și grav de a aduce atingere sănătății publice.

Derogarea menționată la primul paragraf este supusă următoarelor condiții:

(a)

în cursul ultimelor 12 luni, furnizorul de servicii mass-media a fost, de cel puțin două ori, autorul unuia sau mai multora dintre comportamentele descrise la primul paragraf;

| (b) | statul membru în cauză a notificat în scris furnizorului de servicii mass-media, statului membru care are jurisdicție asupra furnizorului respectiv și Comisiei presupusele încălcări și măsurile proporționale pe care intenționează să le ia în cazul în care orice astfel de încălcare se repetă; |
| --- | --- |

(b)

statul membru în cauză a notificat în scris furnizorului de servicii mass-media, statului membru care are jurisdicție asupra furnizorului respectiv și Comisiei presupusele încălcări și măsurile proporționale pe care intenționează să le ia în cazul în care orice astfel de încălcare se repetă;

| (c) | statul membru în cauză a respectat dreptul la apărare al furnizorului de servicii mass-media și, în special, a oferit furnizorului respectiv posibilitatea de a-și exprima opiniile cu privire la presupusele încălcări; și |
| --- | --- |

(c)

statul membru în cauză a respectat dreptul la apărare al furnizorului de servicii mass-media și, în special, a oferit furnizorului respectiv posibilitatea de a-și exprima opiniile cu privire la presupusele încălcări; și

| (d) | consultările cu statul membru care are jurisdicție asupra furnizorului de servicii mass-media și cu Comisia nu au condus la o soluționare amiabilă în termen de o lună de la primirea de către Comisie a notificării menționate la litera (b). |
| --- | --- |

(d)

consultările cu statul membru care are jurisdicție asupra furnizorului de servicii mass-media și cu Comisia nu au condus la o soluționare amiabilă în termen de o lună de la primirea de către Comisie a notificării menționate la litera (b).

În termen de trei luni de la primirea notificării privind măsurile luate de către statul membru respectiv și după ce a solicitat ERGA să emită un aviz în conformitate cu articolul 30b alineatul (3) litera (d), Comisia ia o decizie privind compatibilitatea sau incompatibilitatea acestor măsuri cu dreptul Uniunii. Comisia informează Comitetul de contact în mod corespunzător. În cazul în care decide că măsurile respective nu sunt compatibile cu dreptul Uniunii, Comisia impune statului membru în cauză să pună capăt de urgență respectivelor măsuri.

(3)   Un stat membru poate deroga provizoriu de la alineatul (1) de la prezentul articol în cazul în care un serviciu mass-media audiovizual prestat de un furnizor de servicii mass-media aflat în jurisdicția altui stat membru încalcă manifest, serios și grav articolul 6 alineatul (1) litera (b) sau aduce atingere ori prezintă un risc serios și grav de a aduce atingere securității publice, inclusiv protecției securității și apărării naționale.

Derogarea menționată la primul paragraf este supusă următoarelor condiții:

| (a) | în cursul ultimelor 12 luni, comportamentul menționat la primul paragraf a mai avut loc cel puțin încă o dată;
  și |
| --- | --- |

(a)

în cursul ultimelor 12 luni, comportamentul menționat la primul paragraf a mai avut loc cel puțin încă o dată;

și

| (b) | statul membru în cauză a notificat în scris furnizorului de servicii mass-media, statului membru care are jurisdicție asupra furnizorului respectiv și Comisiei presupusa încălcare și măsurile proporționale pe care intenționează să le ia în cazul în care orice astfel de încălcare se repetă. |
| --- | --- |

(b)

statul membru în cauză a notificat în scris furnizorului de servicii mass-media, statului membru care are jurisdicție asupra furnizorului respectiv și Comisiei presupusa încălcare și măsurile proporționale pe care intenționează să le ia în cazul în care orice astfel de încălcare se repetă.

Statul membru în cauză respectă dreptul la apărare al furnizorului de servicii mass-media în cauză și, în special, oferă furnizorului respectiv posibilitatea de a-și exprima opiniile cu privire la presupusele încălcări.

În termen de trei luni de la primirea notificării privind măsurile luate de către statul membru în cauză și după ce a solicitat ERGA să emită un aviz în conformitate cu articolul 30b alineatul (3) litera (d), Comisia ia o decizie privind compatibilitatea sau incompatibilitatea acestor măsuri cu dreptul Uniunii. Comisia informează Comitetul de contact în mod corespunzător. În cazul în care decide că măsurile respective nu sunt compatibile cu dreptul Uniunii, Comisia impune statului membru în cauză să pună capăt de urgență respectivelor măsuri.

(4)   Alineatele (2) și (3) nu aduc atingere aplicării oricărei proceduri, căi de atac sau sancțiuni care vizează încălcările în cauză în statul membru în a cărui jurisdicție se află respectivul furnizor de servicii mass-media.

(5)   În cazuri urgente, statele membre pot, în cel mult o lună de la presupusa încălcare, să deroge de la condițiile stabilite la alineatul (3) literele (a) și (b). În acest caz, măsurile luate se notifică în cel mai scurt timp posibil Comisiei și statului membru în a cărui jurisdicție se află furnizorul de servicii mass-media, indicând motivele pentru care statul membru consideră că există urgență. Comisia examinează compatibilitatea măsurilor notificate cu dreptul Uniunii în cel mai scurt timp posibil. În cazul în care ajunge la concluzia că măsurile sunt incompatibile cu dreptul Uniunii, Comisia impune statului membru în cauză să pună capăt de urgență respectivelor măsuri.

(6)   În cazul în care nu dispune de informațiile necesare pentru a lua o decizie în temeiul alineatului (2) sau (3), în termen de o lună de la primirea notificării, Comisia solicită statului membru în cauză toate informațiile necesare pentru a ajunge la decizia respectivă. Termenul în care Comisia trebuie să ia decizia se suspendă până în momentul în care statul membru respectiv a furnizat informațiile necesare respective. În orice caz, suspendarea termenului nu poate depăși o lună.

(7)   În cadrul Comitetului de contact și în cadrul ERGA, statele membre și Comisia fac în mod regulat schimb de experiență și de bune practici în ceea ce privește procedura stabilită la prezentul articol.”

| 5. | Articolul 4 se înlocuiește cu următorul text:

  „Articolul 4

  (1)   Statele membre le pot impune furnizorilor de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor să respecte norme mai detaliate sau mai stricte în domeniile coordonate de prezenta directivă, cu condiția ca normele respective să fie conforme cu dreptul Uniunii.


  (2)   În cazul în care un stat membru:






  (a) | și-a exercitat libertatea prevăzută la alineatul (1) pentru adoptarea unor norme mai detaliate sau mai stricte de interes public general, și |
| --- | --- | --- |

5.

Articolul 4 se înlocuiește cu următorul text:

„Articolul 4

(1)   Statele membre le pot impune furnizorilor de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor să respecte norme mai detaliate sau mai stricte în domeniile coordonate de prezenta directivă, cu condiția ca normele respective să fie conforme cu dreptul Uniunii.

(2)   În cazul în care un stat membru:

(a)

și-a exercitat libertatea prevăzută la alineatul (1) pentru adoptarea unor norme mai detaliate sau mai stricte de interes public general, și

| (b) | apreciază că un furnizor de servicii mass-media aflat în jurisdicția unui alt stat membru furnizează un serviciu mass-media audiovizual care este orientat în întregime sau în cea mai mare parte către teritoriul său, |
| --- | --- |

(b)

apreciază că un furnizor de servicii mass-media aflat în jurisdicția unui alt stat membru furnizează un serviciu mass-media audiovizual care este orientat în întregime sau în cea mai mare parte către teritoriul său,

acesta poate solicita statului membru de jurisdicție să abordeze orice problemă identificată în legătură cu prezentul alineat. Ambele state membre cooperează loial și rapid pentru a ajunge la o soluție satisfăcătoare pentru ambele părți.

La primirea unei cereri motivate în temeiul primului paragraf, statul membru de jurisdicție solicită furnizorului de servicii mass-media să se conformeze normelor respective de interes public general. Statul membru de jurisdicție informează periodic statul membru solicitant cu privire la măsurile luate pentru a aborda problemele identificate. În termen de două luni de la primirea cererii, statul membru de jurisdicție informează statul membru solicitant și Comisia cu privire la rezultatele obținute și, dacă este cazul, explică motivele pentru care nu a putut fi găsită o soluție.

Oricare dintre cele două state membre poate invita în orice moment Comitetul de contact să analizeze cazul.

(3)   Statul membru în cauză poate adopta măsuri corespunzătoare împotriva furnizorului de servicii mass-media respectiv în cazul în care:

| (a) | apreciază că rezultatele obținute prin aplicarea alineatului (2) nu sunt satisfăcătoare; și |
| --- | --- |

(a)

apreciază că rezultatele obținute prin aplicarea alineatului (2) nu sunt satisfăcătoare; și

| (b) | a prezentat dovezi care arată că furnizorul de servicii mass-media în cauză s-a stabilit în statul membru de jurisdicție pentru a eluda normele mai stricte, în domeniile coordonate de prezenta directivă, care i s-ar aplica în cazul în care s-ar fi stabilit pe teritoriul statului membru în cauză; aceste dovezi trebuie să permită stabilirea în mod rezonabil a unei astfel de eludări, fără a fi nevoie să se demonstreze intenția furnizorului de servicii mass-media de a eluda respectivele norme mai stricte. |
| --- | --- |

(b)

a prezentat dovezi care arată că furnizorul de servicii mass-media în cauză s-a stabilit în statul membru de jurisdicție pentru a eluda normele mai stricte, în domeniile coordonate de prezenta directivă, care i s-ar aplica în cazul în care s-ar fi stabilit pe teritoriul statului membru în cauză; aceste dovezi trebuie să permită stabilirea în mod rezonabil a unei astfel de eludări, fără a fi nevoie să se demonstreze intenția furnizorului de servicii mass-media de a eluda respectivele norme mai stricte.

Măsurile respective trebuie să fie necesare din punct de vedere obiectiv, aplicate nediscriminatoriu și proporționale cu obiectivele pe care le urmăresc.

(4)   Un stat membru poate lua măsuri în temeiul alineatului (3) numai în cazul în care sunt îndeplinite următoarele condiții:

| (a) | a notificat Comisiei și statului membru în care este stabilit furnizorul de servicii mass-media intenția sa de a lua măsurile respective, prezentând totodată motivele pe care își întemeiază evaluarea; |
| --- | --- |

(a)

a notificat Comisiei și statului membru în care este stabilit furnizorul de servicii mass-media intenția sa de a lua măsurile respective, prezentând totodată motivele pe care își întemeiază evaluarea;

| (b) | a respectat dreptul la apărare al furnizorului de servicii mass-media în cauză și, în special, a oferit furnizorului de servicii mass-media respectiv posibilitatea de a-și exprima opiniile cu privire la presupusa eludare și la măsurile pe care intenționează să le ia statul membru care a efectuat notificarea; și |
| --- | --- |

(b)

a respectat dreptul la apărare al furnizorului de servicii mass-media în cauză și, în special, a oferit furnizorului de servicii mass-media respectiv posibilitatea de a-și exprima opiniile cu privire la presupusa eludare și la măsurile pe care intenționează să le ia statul membru care a efectuat notificarea; și

| (c) | Comisia a decis, după ce a solicitat ERGA să emită un aviz în conformitate cu articolul 30b alineatul (3) litera (d), că măsurile sunt compatibile cu dreptul Uniunii, în special că evaluările efectuate de statul membru care ia măsurile în temeiul alineatelor (2) și (3) de la prezentul articol sunt corect fundamentate; Comisia informează Comitetul de contact în mod corespunzător. |
| --- | --- |

(c)

Comisia a decis, după ce a solicitat ERGA să emită un aviz în conformitate cu articolul 30b alineatul (3) litera (d), că măsurile sunt compatibile cu dreptul Uniunii, în special că evaluările efectuate de statul membru care ia măsurile în temeiul alineatelor (2) și (3) de la prezentul articol sunt corect fundamentate; Comisia informează Comitetul de contact în mod corespunzător.

(5)   În termen de trei luni de la primirea notificării prevăzute la alineatul (4) litera (a), Comisia ia decizia privind compatibilitatea sau incompatibilitatea acestor măsuri cu dreptul Uniunii. În cazul în care decide că măsurile respective nu sunt compatibile cu dreptul Uniunii, Comisia impune statului membru în cauză să se abțină de la luarea măsurilor preconizate.

În cazul în care nu dispune de informațiile necesare pentru a lua decizia în temeiul primului paragraf, în termen de o lună de la primirea notificării, Comisia solicită statului membru în cauză toate informațiile necesare pentru a ajunge la decizia respectivă. Termenul în care Comisia trebuie să ia decizia se suspendă până în momentul în care statul membru respectiv a furnizat informațiile necesare respective. În orice caz, suspendarea termenului nu durează mai mult de o lună.

(6)   Statele membre garantează, prin mijloace adecvate, în limitele dreptului lor intern, respectarea efectivă a prezentei directive de către furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor.

(7)   În absența unor dispoziții contrare în prezenta directivă, se aplică Directiva 2000/31/CE. În caz de conflict între Directiva 2000/31/CE și prezenta directivă, în absența unor dispoziții contrare din prezenta directivă, prevalează prezenta directivă.”

| 6. | Se introduce următorul articol:

  „Articolul 4a

  (1)   Statele membre încurajează utilizarea coreglementării și promovarea autoreglementării prin intermediul unor coduri de conduită adoptate la nivel național în domeniile coordonate de prezenta directivă, în măsura permisă de sistemele lor juridice. Aceste coduri:






  (a) | trebuie să fie concepute astfel încât să fie acceptate la scară largă de principalele părți interesate din statele membre în cauză; |
| --- | --- | --- |

6.

Se introduce următorul articol:

„Articolul 4a

(1)   Statele membre încurajează utilizarea coreglementării și promovarea autoreglementării prin intermediul unor coduri de conduită adoptate la nivel național în domeniile coordonate de prezenta directivă, în măsura permisă de sistemele lor juridice. Aceste coduri:

(a)

trebuie să fie concepute astfel încât să fie acceptate la scară largă de principalele părți interesate din statele membre în cauză;

| (b) | își stabilesc în mod clar și neechivoc obiectivele; |
| --- | --- |

(b)

își stabilesc în mod clar și neechivoc obiectivele;

| (c) | prevăd dispoziții privind monitorizarea și evaluarea în mod regulat, transparent și independent a îndeplinirii obiectivelor pe care le vizează; și |
| --- | --- |

(c)

prevăd dispoziții privind monitorizarea și evaluarea în mod regulat, transparent și independent a îndeplinirii obiectivelor pe care le vizează; și

| (d) | prevăd dispoziții privind asigurarea efectivă a respectării normelor, inclusiv sancțiuni eficace și proporționale. |
| --- | --- |

(d)

prevăd dispoziții privind asigurarea efectivă a respectării normelor, inclusiv sancțiuni eficace și proporționale.

(2)   Statele membre și Comisia pot promova autoreglementarea prin intermediul unor coduri de conduită ale Uniunii întocmite de furnizorii de servicii mass-media, de furnizorii de servicii de platformă de partajare a materialelor video sau de organizațiile care îi reprezintă, în cooperare, după caz, cu alte sectoare, precum sectorul industrial, sectorul comercial și asociațiile sau organizațiile profesionale și de consumatori. Codurile respective trebuie să fie concepute astfel încât să fie acceptate la scară largă de către principalele părți interesate de la nivelul Uniunii și respectă dispozițiile alineatului (1) literele (b)-(d). Codurile de conduită ale Uniunii nu aduc atingere codurilor de conduită naționale.

În cooperare cu statele membre, Comisia facilitează elaborarea codurilor de conduită ale Uniunii, după caz, în conformitate cu principiile subsidiarității și proporționalității.

Semnatarii codurilor de conduită ale Uniunii transmit Comisiei proiectele respectivelor coduri și modificările aduse acestora. Comisia consultă Comitetul de contact cu privire la aceste proiecte de coduri sau la modificările acestora.

Comisia pune codurile de conduită ale Uniunii la dispoziția publicului și le poate oferi o publicitate adecvată.

(3)   Statele membre își păstrează libertatea de a impune furnizorilor de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor să respecte norme mai detaliate sau mai stricte conforme cu prezenta directivă și cu dreptul Uniunii, inclusiv în cazul în care autoritățile și/sau organismele lor naționale de reglementare independente ajung la concluzia că un cod de conduită sau anumite părți din acesta s-au dovedit a nu fi suficient de eficiente. Statele membre raportează aceste norme Comisiei fără întârzieri nejustificate.”

| 7. | Titlul capitolului III se înlocuiește cu următorul text:

  „
  DISPOZIȚII APLICABILE SERVICIILOR MASS-MEDIA AUDIOVIZUALE
  ”. |
| --- | --- |

7.

Titlul capitolului III se înlocuiește cu următorul text:

„
  DISPOZIȚII APLICABILE SERVICIILOR MASS-MEDIA AUDIOVIZUALE
  ”.

DISPOZIȚII APLICABILE SERVICIILOR MASS-MEDIA AUDIOVIZUALE

| 8. | Articolul 5 se înlocuiește cu următorul text:

  „Articolul 5

  (1)   Fiecare stat membru se asigură că furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția sa fac posibil accesul simplu, direct și permanent al destinatarilor unui serviciu cel puțin la următoarele informații:






  (a) | denumirea lor; |
| --- | --- | --- |

8.

Articolul 5 se înlocuiește cu următorul text:

„Articolul 5

(1)   Fiecare stat membru se asigură că furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția sa fac posibil accesul simplu, direct și permanent al destinatarilor unui serviciu cel puțin la următoarele informații:

(a)

denumirea lor;

| (b) | adresa geografică la care sunt stabiliți; |
| --- | --- |

(b)

adresa geografică la care sunt stabiliți;

| (c) | datele lor de contact, inclusiv adresa de e-mail sau site-ul web, care permit contactarea lor rapidă și în mod direct și eficace; |
| --- | --- |

(c)

datele lor de contact, inclusiv adresa de e-mail sau site-ul web, care permit contactarea lor rapidă și în mod direct și eficace;

| (d) | statul membru care are jurisdicție asupra lor și autoritățile și/sau organismele de reglementare competente sau organismele de supraveghere. |
| --- | --- |

(d)

statul membru care are jurisdicție asupra lor și autoritățile și/sau organismele de reglementare competente sau organismele de supraveghere.

(2)   Statele membre pot adopta măsuri legislative care să prevadă că, pe lângă informațiile enumerate la alineatul (1), furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor pun la dispoziție informații privind structura lor de proprietate, inclusiv beneficiarii efectivi. Astfel de măsuri respectă drepturile fundamentale în cauză, cum ar fi viața privată și de familie a beneficiarilor efectivi. Aceste măsuri trebuie să fie necesare și proporționale și să urmărească un obiectiv de interes general.”

| 9. | Articolul 6 se înlocuiește cu următorul text:

  „Articolul 6

  (1)   Fără a aduce atingere obligației statelor membre de a respecta și de a proteja demnitatea umană, statele membre se asigură prin mijloace corespunzătoare că serviciile mass-media audiovizuale prestate de furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor nu conțin:






  (a) | incitări la violență sau la ură împotriva unui grup de persoane ori a unui membru al unui grup, bazate pe oricare dintre motivele menționate la articolul 21 din Cartă; |
| --- | --- | --- |

9.

Articolul 6 se înlocuiește cu următorul text:

„Articolul 6

(1)   Fără a aduce atingere obligației statelor membre de a respecta și de a proteja demnitatea umană, statele membre se asigură prin mijloace corespunzătoare că serviciile mass-media audiovizuale prestate de furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor nu conțin:

(a)

incitări la violență sau la ură împotriva unui grup de persoane ori a unui membru al unui grup, bazate pe oricare dintre motivele menționate la articolul 21 din Cartă;

| (b) | instigări publice la săvârșirea de infracțiuni de terorism, astfel cum sunt prevăzute la articolul 5 din Directiva (UE) 2017/541. |
| --- | --- |

(b)

instigări publice la săvârșirea de infracțiuni de terorism, astfel cum sunt prevăzute la articolul 5 din Directiva (UE) 2017/541.

(2)   Măsurile luate în sensul prezentului articol trebuie să fie necesare și proporționale și să respecte drepturile și principiile prevăzute în Cartă.”

| 10. | Se introduce următorul articol:

  „Articolul 6a

  (1)   Statele membre iau măsurile corespunzătoare pentru a garanta că serviciile mass-media audiovizuale prestate de furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor care pot afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală a minorilor sunt puse la dispoziție numai într-un mod care să asigure că, în mod normal, minorii nu le vor auzi sau vedea. Printre măsurile respective se pot număra selectarea orei de difuzare, instrumente de verificare a vârstei sau alte măsuri tehnice. Acestea trebuie să fie proporționale cu potențialele efecte negative ale programului.
  Conținutul cel mai dăunător, cum ar fi violența nejustificată și pornografia, face obiectul celor mai stricte măsuri.


  (2)   Datele cu caracter personal ale minorilor colectate sau altfel generate de furnizorii de servicii mass-media în temeiul alineatului (1) nu sunt prelucrate în scopuri comerciale, cum ar fi marketingul direct, crearea de profiluri și publicitatea orientată în funcție de comportament.


  (3)   Statele membre se asigură că furnizorii de servicii mass-media oferă publicului informații suficiente cu privire la conținutul care poate afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală a minorilor. În acest scop, furnizorii de servicii mass-media utilizează un sistem care descrie natura potențial dăunătoare a conținutului unui serviciu mass-media audiovizual.
  Pentru punerea în aplicare a prezentului alineat, statele membre încurajează utilizarea coreglementării, astfel cum se prevede la articolul 4a alineatul (1).


  (4)   Comisia încurajează furnizorii de servicii mass-media să facă schimb de bune practici privind codurile de conduită în materie de coreglementare. Statele membre și Comisia pot promova autoreglementarea, în sensul prezentului articol, prin intermediul codurilor de conduită ale Uniunii, astfel cum se menționează la articolul 4a alineatul (2).” |
| --- | --- |

10.

Se introduce următorul articol:

„Articolul 6a

(1)   Statele membre iau măsurile corespunzătoare pentru a garanta că serviciile mass-media audiovizuale prestate de furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor care pot afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală a minorilor sunt puse la dispoziție numai într-un mod care să asigure că, în mod normal, minorii nu le vor auzi sau vedea. Printre măsurile respective se pot număra selectarea orei de difuzare, instrumente de verificare a vârstei sau alte măsuri tehnice. Acestea trebuie să fie proporționale cu potențialele efecte negative ale programului.

Conținutul cel mai dăunător, cum ar fi violența nejustificată și pornografia, face obiectul celor mai stricte măsuri.

(2)   Datele cu caracter personal ale minorilor colectate sau altfel generate de furnizorii de servicii mass-media în temeiul alineatului (1) nu sunt prelucrate în scopuri comerciale, cum ar fi marketingul direct, crearea de profiluri și publicitatea orientată în funcție de comportament.

(3)   Statele membre se asigură că furnizorii de servicii mass-media oferă publicului informații suficiente cu privire la conținutul care poate afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală a minorilor. În acest scop, furnizorii de servicii mass-media utilizează un sistem care descrie natura potențial dăunătoare a conținutului unui serviciu mass-media audiovizual.

Pentru punerea în aplicare a prezentului alineat, statele membre încurajează utilizarea coreglementării, astfel cum se prevede la articolul 4a alineatul (1).

(4)   Comisia încurajează furnizorii de servicii mass-media să facă schimb de bune practici privind codurile de conduită în materie de coreglementare. Statele membre și Comisia pot promova autoreglementarea, în sensul prezentului articol, prin intermediul codurilor de conduită ale Uniunii, astfel cum se menționează la articolul 4a alineatul (2).”

| 11. | Articolul 7 se înlocuiește cu următorul text:

  „Articolul 7

  (1)   Statele membre se asigură, fără întârzieri nejustificate, că serviciile prestate de furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor devin continuu și treptat mai accesibile persoanelor cu handicap, prin intermediul unor măsuri proporționale.


  (2)   Statele membre se asigură că furnizorii de servicii mass-media prezintă rapoarte în mod periodic autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare cu privire la punerea în aplicare a măsurilor menționate la alineatul (1). Până la 19 decembrie 2022 și, ulterior, o dată la trei ani, statele membre înaintează un raport Comisiei cu privire la punerea în aplicare a alineatului (1).


  (3)   Statele membre încurajează furnizorii de servicii mass-media să elaboreze planuri de acțiune privind accesibilitatea în vederea îmbunătățirii continue și treptate a accesibilității serviciilor lor pentru persoanele cu handicap. Orice astfel de plan de acțiune se comunică autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare.


  (4)   Fiecare stat membru desemnează un punct de contact online unic, ușor accesibil, inclusiv pentru persoanele cu handicap, precum și disponibil publicului pentru furnizarea de informații și primirea de plângeri cu privire la oricare dintre chestiunile legate de accesibilitate menționate la prezentul articol.


  (5)   Statele membre se asigură că informațiile de urgență, inclusiv comunicările și anunțurile publice transmise în situația unor dezastre naturale, care se publică prin intermediul serviciilor mass-media audiovizuale, sunt furnizate într-un mod accesibil pentru persoanele cu handicap.” |
| --- | --- |

11.

Articolul 7 se înlocuiește cu următorul text:

„Articolul 7

(1)   Statele membre se asigură, fără întârzieri nejustificate, că serviciile prestate de furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor devin continuu și treptat mai accesibile persoanelor cu handicap, prin intermediul unor măsuri proporționale.

(2)   Statele membre se asigură că furnizorii de servicii mass-media prezintă rapoarte în mod periodic autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare cu privire la punerea în aplicare a măsurilor menționate la alineatul (1). Până la 19 decembrie 2022 și, ulterior, o dată la trei ani, statele membre înaintează un raport Comisiei cu privire la punerea în aplicare a alineatului (1).

(3)   Statele membre încurajează furnizorii de servicii mass-media să elaboreze planuri de acțiune privind accesibilitatea în vederea îmbunătățirii continue și treptate a accesibilității serviciilor lor pentru persoanele cu handicap. Orice astfel de plan de acțiune se comunică autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare.

(4)   Fiecare stat membru desemnează un punct de contact online unic, ușor accesibil, inclusiv pentru persoanele cu handicap, precum și disponibil publicului pentru furnizarea de informații și primirea de plângeri cu privire la oricare dintre chestiunile legate de accesibilitate menționate la prezentul articol.

(5)   Statele membre se asigură că informațiile de urgență, inclusiv comunicările și anunțurile publice transmise în situația unor dezastre naturale, care se publică prin intermediul serviciilor mass-media audiovizuale, sunt furnizate într-un mod accesibil pentru persoanele cu handicap.”

| 12. | Se inserează următoarele articole:

  „Articolul 7a
  Statele membre pot lua măsuri pentru a asigura vizibilitatea corespunzătoare a serviciilor mass-media audiovizuale de interes general.


  Articolul 7b
  Statele membre iau măsuri adecvate și proporționale pentru a se asigura că serviciile mass-media audiovizuale prestate de furnizorii de servicii mass-media nu fac obiectul inserărilor în scopuri comerciale sau al modificărilor fără acordul explicit al furnizorilor respectivi.
  În sensul prezentului articol, statele membre precizează detaliile de reglementare, inclusiv excepțiile, în special în ceea ce privește protejarea intereselor legitime ale utilizatorilor, ținând totodată seama de interesele legitime ale furnizorilor de servicii mass-media care au oferit inițial serviciile mass-media audiovizuale.” |
| --- | --- |

12.

Se inserează următoarele articole:

„Articolul 7a

Statele membre pot lua măsuri pentru a asigura vizibilitatea corespunzătoare a serviciilor mass-media audiovizuale de interes general.

Articolul 7b

Statele membre iau măsuri adecvate și proporționale pentru a se asigura că serviciile mass-media audiovizuale prestate de furnizorii de servicii mass-media nu fac obiectul inserărilor în scopuri comerciale sau al modificărilor fără acordul explicit al furnizorilor respectivi.

În sensul prezentului articol, statele membre precizează detaliile de reglementare, inclusiv excepțiile, în special în ceea ce privește protejarea intereselor legitime ale utilizatorilor, ținând totodată seama de interesele legitime ale furnizorilor de servicii mass-media care au oferit inițial serviciile mass-media audiovizuale.”

| 13. | Articolul 9 se înlocuiește cu următorul text:

  „Articolul 9

  (1)   Statele membre se asigură că comunicările comerciale audiovizuale prestate de furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor îndeplinesc următoarele cerințe:






  (a) | comunicările comerciale audiovizuale pot fi ușor recunoscute ca atare; comunicările audiovizuale cu conținut comercial mascat sunt interzise; |
| --- | --- | --- |

13.

Articolul 9 se înlocuiește cu următorul text:

„Articolul 9

(1)   Statele membre se asigură că comunicările comerciale audiovizuale prestate de furnizorii de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor îndeplinesc următoarele cerințe:

(a)

comunicările comerciale audiovizuale pot fi ușor recunoscute ca atare; comunicările audiovizuale cu conținut comercial mascat sunt interzise;

| (b) | comunicările comerciale audiovizuale nu fac uz de tehnici subliminale; |
| --- | --- |

(b)

comunicările comerciale audiovizuale nu fac uz de tehnici subliminale;

| (c) | comunicările comerciale audiovizuale:






  (i) | nu aduc atingere respectului pentru demnitatea umană; |
| --- | --- | --- |

(c)

comunicările comerciale audiovizuale:

(i)

nu aduc atingere respectului pentru demnitatea umană;

| (ii) | nu includ și nu promovează acte de discriminare bazată pe sex, origine rasială sau etnică, naționalitate, religie sau credință, handicap, vârstă sau orientare sexuală; |
| --- | --- |

(ii)

nu includ și nu promovează acte de discriminare bazată pe sex, origine rasială sau etnică, naționalitate, religie sau credință, handicap, vârstă sau orientare sexuală;

| (iii) | nu încurajează comportamente care dăunează sănătății sau siguranței; |
| --- | --- |

(iii)

nu încurajează comportamente care dăunează sănătății sau siguranței;

| (iv) | nu încurajează comportamente care dăunează în mod grav protecției mediului; |
| --- | --- |

(iv)

nu încurajează comportamente care dăunează în mod grav protecției mediului;

| (d) | sunt interzise toate comunicările comerciale audiovizuale pentru țigări și alte produse din tutun, precum și pentru țigarete electronice și flacoane de reumplere; |
| --- | --- |

(d)

sunt interzise toate comunicările comerciale audiovizuale pentru țigări și alte produse din tutun, precum și pentru țigarete electronice și flacoane de reumplere;

| (e) | comunicările comerciale audiovizuale pentru băuturi alcoolice nu vizează în mod special minorii și nu încurajează consumul excesiv de astfel de băuturi; |
| --- | --- |

(e)

comunicările comerciale audiovizuale pentru băuturi alcoolice nu vizează în mod special minorii și nu încurajează consumul excesiv de astfel de băuturi;

| (f) | sunt interzise comunicările comerciale audiovizuale având ca obiect medicamentele și tratamentele medicale disponibile numai pe bază de prescripție în statul membru în a cărui jurisdicție se află furnizorul de servicii mass-media; |
| --- | --- |

(f)

sunt interzise comunicările comerciale audiovizuale având ca obiect medicamentele și tratamentele medicale disponibile numai pe bază de prescripție în statul membru în a cărui jurisdicție se află furnizorul de servicii mass-media;

| (g) | comunicările comerciale audiovizuale nu afectează negativ minorii din punct de vedere fizic, mintal sau moral; prin urmare, acestea nu incită în mod direct minorii să cumpere sau să închirieze un produs sau serviciu exploatând lipsa de experiență sau credulitatea acestora, nu îi încurajează în mod direct să își convingă părinții sau alte persoane să cumpere bunurile sau serviciile cărora li se face publicitate, nu exploatează încrederea specială pe care minorii o au în părinți, profesori sau alte persoane și nu prezintă în mod nejustificat minori în situații periculoase. |
| --- | --- |

(g)

comunicările comerciale audiovizuale nu afectează negativ minorii din punct de vedere fizic, mintal sau moral; prin urmare, acestea nu incită în mod direct minorii să cumpere sau să închirieze un produs sau serviciu exploatând lipsa de experiență sau credulitatea acestora, nu îi încurajează în mod direct să își convingă părinții sau alte persoane să cumpere bunurile sau serviciile cărora li se face publicitate, nu exploatează încrederea specială pe care minorii o au în părinți, profesori sau alte persoane și nu prezintă în mod nejustificat minori în situații periculoase.

(2)   Comunicările comerciale audiovizuale pentru băuturi alcoolice în cadrul serviciilor mass-media audiovizuale la cerere, cu excepția sponsorizării și a plasării de produse, respectă criteriile prevăzute la articolul 22.

(3)   Statele membre încurajează utilizarea coreglementării și promovarea autoreglementării prin intermediul codurilor de conduită, astfel cum se prevede la articolul 4a alineatul (1), în ceea ce privește comunicările comerciale audiovizuale inadecvate pentru băuturi alcoolice. Aceste coduri au ca scop reducerea în mod efectiv a expunerii minorilor la comunicările comerciale audiovizuale având ca obiect băuturile alcoolice.

(4)   Statele membre încurajează utilizarea coreglementării și promovarea autoreglementării prin intermediul codurilor de conduită, astfel cum se prevede la articolul 4a alineatul (1), în ceea ce privește comunicările comerciale audiovizuale inadecvate care însoțesc programele pentru copii sau sunt incluse în acestea, privind produse alimentare și băuturi care conțin substanțe nutritive și substanțe cu efect nutrițional sau fiziologic, în special grăsimi, acizi grași trans, sare sau sodiu și zaharuri, al căror consum excesiv nu este recomandat în regimul alimentar global.

Aceste coduri au ca scop reducerea în mod efectiv a expunerii copiilor la comunicările comerciale audiovizuale pentru astfel de produse alimentare și băuturi. Aceste coduri au ca scop să dispună ca astfel de comunicări comerciale audiovizuale să nu scoată în evidență calitatea pozitivă a aspectelor nutriționale ale unor astfel de produse alimentare și băuturi.

(5)   Statele membre și Comisia pot promova autoreglementarea, în sensul prezentului articol, prin intermediul codurilor de conduită ale Uniunii astfel cum se menționează la articolul 4a alineatul (2).”

| 14. | Articolul 10 se modifică după cum urmează:






  (a) | alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

  „(2)   Serviciile sau programele mass-media audiovizuale nu sunt sponsorizate de întreprinderi a căror activitate principală o constituie fabricarea sau vânzarea de țigări și de alte produse din tutun, precum și de țigarete electronice și de flacoane de reumplere.”; |
| --- | --- | --- |

14.

Articolul 10 se modifică după cum urmează:

(a)

alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

„(2)   Serviciile sau programele mass-media audiovizuale nu sunt sponsorizate de întreprinderi a căror activitate principală o constituie fabricarea sau vânzarea de țigări și de alte produse din tutun, precum și de țigarete electronice și de flacoane de reumplere.”;

| (b) | alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text:

  „(4)   Nu pot fi sponsorizate programele de știri și de actualități. Statele membre pot interzice sponsorizarea programelor pentru copii. Statele membre pot opta pentru interzicerea prezentării unei sigle de sponsorizare în timpul programelor pentru copii, în timpul documentarelor și al programelor religioase.” |
| --- | --- |

(b)

alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text:

„(4)   Nu pot fi sponsorizate programele de știri și de actualități. Statele membre pot interzice sponsorizarea programelor pentru copii. Statele membre pot opta pentru interzicerea prezentării unei sigle de sponsorizare în timpul programelor pentru copii, în timpul documentarelor și al programelor religioase.”

| 15. | Articolul 11 se înlocuiește cu următorul text:

  „Articolul 11

  (1)   Prezentul articol se aplică numai programelor produse ulterior datei de 19 decembrie 2009.


  (2)   Plasarea de produse este permisă în toate serviciile mass-media audiovizuale, cu excepția programelor de știri și de actualități, a programelor dedicate consumatorilor, a programelor religioase și a programelor pentru copii.


  (3)   Programele care conțin plasări de produse îndeplinesc următoarele cerințe:






  (a) | conținutul și organizarea în cadrul unei grile, în cazul transmisiilor de televiziune, sau în cadrul unui catalog, în cazul serviciilor mass-media audiovizuale la cerere, nu sunt în nicio circumstanță influențate într-un mod care să afecteze responsabilitatea și independența editorială a furnizorului de servicii mass-media; |
| --- | --- | --- |

15.

Articolul 11 se înlocuiește cu următorul text:

„Articolul 11

(1)   Prezentul articol se aplică numai programelor produse ulterior datei de 19 decembrie 2009.

(2)   Plasarea de produse este permisă în toate serviciile mass-media audiovizuale, cu excepția programelor de știri și de actualități, a programelor dedicate consumatorilor, a programelor religioase și a programelor pentru copii.

(3)   Programele care conțin plasări de produse îndeplinesc următoarele cerințe:

(a)

conținutul și organizarea în cadrul unei grile, în cazul transmisiilor de televiziune, sau în cadrul unui catalog, în cazul serviciilor mass-media audiovizuale la cerere, nu sunt în nicio circumstanță influențate într-un mod care să afecteze responsabilitatea și independența editorială a furnizorului de servicii mass-media;

| (b) | acestea nu încurajează în mod direct cumpărarea sau închirierea de bunuri sau servicii, mai ales prin trimiteri exprese cu caracter promoțional la bunurile sau serviciile respective; |
| --- | --- |

(b)

acestea nu încurajează în mod direct cumpărarea sau închirierea de bunuri sau servicii, mai ales prin trimiteri exprese cu caracter promoțional la bunurile sau serviciile respective;

| (c) | acestea nu pun în mod nejustificat în evidență produsul în cauză; |
| --- | --- |

(c)

acestea nu pun în mod nejustificat în evidență produsul în cauză;

| (d) | publicul este informat în mod clar cu privire la existența plasării de produse printr-o identificare corespunzătoare la începutul și la sfârșitul programului, precum și atunci când programul se reia după o pauză publicitară, astfel încât să se evite orice confuzie din partea publicului. |
| --- | --- |

(d)

publicul este informat în mod clar cu privire la existența plasării de produse printr-o identificare corespunzătoare la începutul și la sfârșitul programului, precum și atunci când programul se reia după o pauză publicitară, astfel încât să se evite orice confuzie din partea publicului.

Statele membre pot acorda derogări de la cerințele prevăzute la litera (d), cu excepția programelor produse sau comandate de către un furnizor de servicii mass-media sau de către o societate afiliată furnizorului de servicii mass-media respectiv.

(4)   În niciun caz, programele nu trebuie să cuprindă plasări de produse pentru:

| (a) | țigări și alte produse din tutun, precum și pentru țigarete electronice și flacoane de reumplere sau plasări de produse ale întreprinderilor a căror activitate principală o constituie fabricarea sau vânzarea produselor respective; |
| --- | --- |

(a)

țigări și alte produse din tutun, precum și pentru țigarete electronice și flacoane de reumplere sau plasări de produse ale întreprinderilor a căror activitate principală o constituie fabricarea sau vânzarea produselor respective;

| (b) | medicamente sau tratamente medicale specifice care sunt disponibile numai pe bază de prescripție în statul membru în a cărui jurisdicție se află furnizorul de servicii mass-media.” |
| --- | --- |

(b)

medicamente sau tratamente medicale specifice care sunt disponibile numai pe bază de prescripție în statul membru în a cărui jurisdicție se află furnizorul de servicii mass-media.”

| 16. | Titlul capitolului IV se elimină. |
| --- | --- |

16.

Titlul capitolului IV se elimină.

| 17. | Articolul 12 se elimină. |
| --- | --- |

17.

Articolul 12 se elimină.

| 18. | Articolul 13 se înlocuiește cu următorul text:

  „Articolul 13

  (1)   Statele membre se asigură că furnizorii de servicii mass-media audiovizuale la cerere aflați în jurisdicția lor alocă cel puțin 30 % din cataloagele lor operelor europene și că aceștia asigură punerea în evidență a operelor respective.


  (2)   În cazul în care statele membre impun furnizorilor de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor să contribuie din punct de vedere financiar la producția de opere europene, inclusiv prin investiții directe în conținut și contribuții la fonduri naționale, acestea pot, de asemenea, să impună furnizorilor de servicii mass-media care vizează un public situat pe teritoriul lor, dar care este stabilit în alte state membre, să facă astfel de contribuții financiare, care trebuie să fie proporționale și nediscriminatorii.


  (3)   În cazul menționat la alineatul (2), contribuția financiară se bazează numai pe veniturile câștigate în statele membre vizate. Dacă statul membru în care este stabilit furnizorul impune o astfel de contribuție financiară, acesta ține seama de orice contribuție financiară impusă de statele membre vizate. Orice contribuție financiară trebuie să fie conformă cu dreptul Uniunii, în special cu normele privind ajutoarele de stat.


  (4)   Statele membre raportează Comisiei până la 19 decembrie 2021 și, ulterior, o dată la doi ani, cu privire la punerea în aplicare a alineatelor (1) și (2).


  (5)   Pe baza informațiilor furnizate de statele membre și a unui studiu independent, Comisia raportează Parlamentului European și Consiliului cu privire la aplicarea alineatelor (1) și (2), ținând seama de evoluția pieței și a tehnologiilor, precum și de obiectivul diversității culturale.


  (6)   Obligația impusă în temeiul alineatului (1) și cerința referitoare la furnizorii de servicii mass-media care vizează publicul din alte state membre, menționată la alineatul (2), nu se aplică furnizorilor de servicii mass-media cu o cifră de afaceri redusă sau cu un nivel scăzut de audiență. Statele membre pot, de asemenea, să acorde derogări de la obligațiile sau cerințele respective în cazurile în care acestea ar fi imposibil de respectat sau nejustificate, dată fiind natura ori tema serviciilor mass-media audiovizuale.


  (7)   Comisia emite orientări în ceea ce privește calcularea cotei de opere europene menționate la alineatul (1) și în ceea ce privește definiția nivelului scăzut de audiență și a cifrei de afaceri reduse menționate la alineatul (6), după consultarea Comitetului de contact.” |
| --- | --- |

18.

Articolul 13 se înlocuiește cu următorul text:

„Articolul 13

(1)   Statele membre se asigură că furnizorii de servicii mass-media audiovizuale la cerere aflați în jurisdicția lor alocă cel puțin 30 % din cataloagele lor operelor europene și că aceștia asigură punerea în evidență a operelor respective.

(2)   În cazul în care statele membre impun furnizorilor de servicii mass-media aflați în jurisdicția lor să contribuie din punct de vedere financiar la producția de opere europene, inclusiv prin investiții directe în conținut și contribuții la fonduri naționale, acestea pot, de asemenea, să impună furnizorilor de servicii mass-media care vizează un public situat pe teritoriul lor, dar care este stabilit în alte state membre, să facă astfel de contribuții financiare, care trebuie să fie proporționale și nediscriminatorii.

(3)   În cazul menționat la alineatul (2), contribuția financiară se bazează numai pe veniturile câștigate în statele membre vizate. Dacă statul membru în care este stabilit furnizorul impune o astfel de contribuție financiară, acesta ține seama de orice contribuție financiară impusă de statele membre vizate. Orice contribuție financiară trebuie să fie conformă cu dreptul Uniunii, în special cu normele privind ajutoarele de stat.

(4)   Statele membre raportează Comisiei până la 19 decembrie 2021 și, ulterior, o dată la doi ani, cu privire la punerea în aplicare a alineatelor (1) și (2).

(5)   Pe baza informațiilor furnizate de statele membre și a unui studiu independent, Comisia raportează Parlamentului European și Consiliului cu privire la aplicarea alineatelor (1) și (2), ținând seama de evoluția pieței și a tehnologiilor, precum și de obiectivul diversității culturale.

(6)   Obligația impusă în temeiul alineatului (1) și cerința referitoare la furnizorii de servicii mass-media care vizează publicul din alte state membre, menționată la alineatul (2), nu se aplică furnizorilor de servicii mass-media cu o cifră de afaceri redusă sau cu un nivel scăzut de audiență. Statele membre pot, de asemenea, să acorde derogări de la obligațiile sau cerințele respective în cazurile în care acestea ar fi imposibil de respectat sau nejustificate, dată fiind natura ori tema serviciilor mass-media audiovizuale.

(7)   Comisia emite orientări în ceea ce privește calcularea cotei de opere europene menționate la alineatul (1) și în ceea ce privește definiția nivelului scăzut de audiență și a cifrei de afaceri reduse menționate la alineatul (6), după consultarea Comitetului de contact.”

| 19. | La articolul 19, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

  „(2)   Se pot admite spoturi izolate de publicitate televizată și de teleshopping în cadrul transmisiilor sportive. Spoturile izolate de publicitate televizată și de teleshopping, altele decât în cadrul transmisiilor sportive trebuie să rămână o excepție.” |
| --- | --- |

19.

La articolul 19, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

„(2)   Se pot admite spoturi izolate de publicitate televizată și de teleshopping în cadrul transmisiilor sportive. Spoturile izolate de publicitate televizată și de teleshopping, altele decât în cadrul transmisiilor sportive trebuie să rămână o excepție.”

| 20. | La articolul 20, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

  „(2)   Transmisia filmelor realizate pentru televiziune (cu excepția serialelor, foiletoanelor și documentarelor), a operelor cinematografice și a programelor de știri poate fi întreruptă de publicitate televizată, de teleshopping, sau de ambele, o singură dată în timpul unei durate programate de cel puțin 30 de minute. Transmisia programelor pentru copii poate fi întreruptă de publicitate televizată o singură dată în timpul unei durate programate de cel puțin 30 de minute, cu condiția ca durata prevăzută a programului să depășească 30 de minute. Transmisia de teleshopping este interzisă în timpul programelor pentru copii. Nu este permisă inserarea de publicitate televizată sau de teleshopping în timpul transmiterii serviciilor religioase.” |
| --- | --- |

20.

La articolul 20, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

„(2)   Transmisia filmelor realizate pentru televiziune (cu excepția serialelor, foiletoanelor și documentarelor), a operelor cinematografice și a programelor de știri poate fi întreruptă de publicitate televizată, de teleshopping, sau de ambele, o singură dată în timpul unei durate programate de cel puțin 30 de minute. Transmisia programelor pentru copii poate fi întreruptă de publicitate televizată o singură dată în timpul unei durate programate de cel puțin 30 de minute, cu condiția ca durata prevăzută a programului să depășească 30 de minute. Transmisia de teleshopping este interzisă în timpul programelor pentru copii. Nu este permisă inserarea de publicitate televizată sau de teleshopping în timpul transmiterii serviciilor religioase.”

| 21. | Articolul 23 se înlocuiește cu următorul text:

  „Articolul 23

  (1)   Proporția de spoturi publicitare televizate și de spoturi de teleshopping cuprinsă în intervalul orar 6.00-18.00 nu poate depăși 20 % din intervalul respectiv. Proporția de spoturi publicitare televizate și de spoturi de teleshopping cuprinsă în intervalul orar 18.00-24.00 nu poate depăși 20 % din intervalul respectiv.


  (2)   Alineatul (1) nu se aplică:






  (a) | anunțurilor făcute de radiodifuzor în legătură cu propriile programe și cu produsele auxiliare derivate direct din aceste programe sau în legătură cu programele și serviciile mass-media audiovizuale ale altor entități care aparțin aceluiași grup de radiodifuziune; |
| --- | --- | --- |

21.

Articolul 23 se înlocuiește cu următorul text:

„Articolul 23

(1)   Proporția de spoturi publicitare televizate și de spoturi de teleshopping cuprinsă în intervalul orar 6.00-18.00 nu poate depăși 20 % din intervalul respectiv. Proporția de spoturi publicitare televizate și de spoturi de teleshopping cuprinsă în intervalul orar 18.00-24.00 nu poate depăși 20 % din intervalul respectiv.

(2)   Alineatul (1) nu se aplică:

(a)

anunțurilor făcute de radiodifuzor în legătură cu propriile programe și cu produsele auxiliare derivate direct din aceste programe sau în legătură cu programele și serviciile mass-media audiovizuale ale altor entități care aparțin aceluiași grup de radiodifuziune;

| (b) | anunțurilor de sponsorizare; |
| --- | --- |

(b)

anunțurilor de sponsorizare;

| (c) | plasărilor de produse; |
| --- | --- |

(c)

plasărilor de produse;

| (d) | cadrelor neutre cuprinse între conținutul editorial și spoturile de publicitate televizată sau de teleshopping, precum și între spoturile individuale.” |
| --- | --- |

(d)

cadrelor neutre cuprinse între conținutul editorial și spoturile de publicitate televizată sau de teleshopping, precum și între spoturile individuale.”

| 22. | Capitolul VIII se elimină. |
| --- | --- |

22.

Capitolul VIII se elimină.

| 23. | Se introduce următorul capitol:


  „CAPITOLUL IXA


  DISPOZIȚII APLICABILE SERVICIILOR DE PLATFORMĂ DE PARTAJARE A MATERIALELOR VIDEO



  Articolul 28a

  (1)   În sensul prezentei directive, un furnizor de platformă de partajare a materialelor video stabilit pe teritoriul unui stat membru în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2000/31/CE se află în jurisdicția statului membru respectiv.


  (2)   Un furnizor de platformă de partajare a materialelor video care nu este stabilit pe teritoriul unui stat membru în temeiul alineatului (1) este considerat a fi stabilit pe teritoriul unui stat membru în sensul prezentei directive în cazul în care respectivul furnizor al platformei de partajare a materialelor video:






  (a) | are o societate-mamă sau o filială care este stabilită pe teritoriul statului membru respectiv; sau |
| --- | --- | --- |

23.

Se introduce următorul capitol:

„CAPITOLUL IXA

DISPOZIȚII APLICABILE SERVICIILOR DE PLATFORMĂ DE PARTAJARE A MATERIALELOR VIDEO

Articolul 28a

(1)   În sensul prezentei directive, un furnizor de platformă de partajare a materialelor video stabilit pe teritoriul unui stat membru în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2000/31/CE se află în jurisdicția statului membru respectiv.

(2)   Un furnizor de platformă de partajare a materialelor video care nu este stabilit pe teritoriul unui stat membru în temeiul alineatului (1) este considerat a fi stabilit pe teritoriul unui stat membru în sensul prezentei directive în cazul în care respectivul furnizor al platformei de partajare a materialelor video:

(a)

are o societate-mamă sau o filială care este stabilită pe teritoriul statului membru respectiv; sau

| (b) | face parte dintr-un grup și o altă întreprindere din grupul respectiv este stabilită pe teritoriul statului membru respectiv. |
| --- | --- |

(b)

face parte dintr-un grup și o altă întreprindere din grupul respectiv este stabilită pe teritoriul statului membru respectiv.

În sensul prezentului articol:

| (a) | «societate-mamă» înseamnă o întreprindere care controlează una sau mai multe filiale; |
| --- | --- |

(a)

«societate-mamă» înseamnă o întreprindere care controlează una sau mai multe filiale;

| (b) | «filială» înseamnă o întreprindere controlată de o societate-mamă, inclusiv orice filială a societății-mamă de cel mai înalt rang; |
| --- | --- |

(b)

«filială» înseamnă o întreprindere controlată de o societate-mamă, inclusiv orice filială a societății-mamă de cel mai înalt rang;

| (c) | «grup» înseamnă o societate-mamă, toate filialele acesteia și toate celelalte întreprinderi care au legături organizaționale de ordin economic și juridic cu acestea. |
| --- | --- |

(c)

«grup» înseamnă o societate-mamă, toate filialele acesteia și toate celelalte întreprinderi care au legături organizaționale de ordin economic și juridic cu acestea.

(3)   În scopul aplicării alineatului (2), în cazul în care societatea-mamă, filiala sau celelalte întreprinderi din grup sunt fiecare stabilite în state membre diferite, se consideră că furnizorul platformei de partajare a materialelor video este stabilit în statul membru în care este stabilită societatea sa mamă sau, în absența unei astfel de stabiliri într-un stat membru, se consideră că este stabilit în statul membru în care este stabilită filiala sa sau, în absența unei astfel de stabiliri într-un stat membru, se consideră că este stabilit în statul membru în care este stabilită cealaltă întreprindere din grup.

(4)   În scopul aplicării alineatului (3), în cazul în care există mai multe filiale și fiecare dintre acestea este stabilită într-un stat membru diferit, se consideră că furnizorul platformei de partajare a materialelor video este stabilit în statul membru în care una dintre filiale și-a început pentru prima oară activitatea, cu condiția să mențină o legătură stabilă și efectivă cu economia statului membru respectiv.

În cazul în care există mai multe alte filiale care fac parte din grup și fiecare dintre acestea este stabilită într-un stat membru diferit, se consideră că furnizorul platformei de partajare a materialelor video este stabilit în statul membru în care una dintre aceste filiale și-a început pentru prima oară activitatea, cu condiția să mențină o legătură stabilă și efectivă cu economia statului membru respectiv.

(5)   În sensul prezentei directive, articolul 3 și articolele 12-15 din Directiva 2000/31/CE se aplică furnizorilor de platforme de partajare a materialelor video considerați ca fiind stabiliți într-un stat membru în conformitate cu alineatul (2) de la prezentul articol.

(6)   Statele membre întocmesc și păstrează o listă actualizată a furnizorilor de platforme de partajare a materialelor video stabiliți sau considerați ca fiind stabiliți pe teritoriul lor și precizează criteriile pe care se întemeiază jurisdicția lor, dintre criteriile stabilite la alineatele (1)-(4). Statele membre transmit Comisiei respectiva listă, inclusiv eventualele actualizări ale acesteia.

Comisia se asigură că listele respective sunt puse la dispoziție într-o bază de date centralizată. În caz de neconcordanțe între liste, Comisia contactează statele membre în cauză pentru a găsi o soluție. Comisia se asigură că autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare au acces la această bază de date. Comisia pune informațiile din baza de date la dispoziția publicului.

(7)   În cazul în care, în aplicarea prezentului articol, statele membre în cauză nu ajung la un acord cu privire la statul membru care are jurisdicție, respectivele state membre aduc acest lucru la cunoștința Comisiei, fără întârzieri nejustificate. Comisia poate solicita ERGA să emită un aviz cu privire la această chestiune în conformitate cu articolul 30b alineatul (3) litera (d). ERGA emite un astfel de aviz în termen de 15 zile lucrătoare de la prezentarea solicitării Comisiei. Comisia informează Comitetul de contact în mod corespunzător.

Articolul 28b

(1)   Fără a aduce atingere articolelor 12-15 din Directiva 2000/31/CE, statele membre se asigură că furnizorii de platforme de partajare a materialelor video aflați în jurisdicția lor iau măsuri corespunzătoare pentru a proteja:

| (a) | minorii de programele, de materialele video generate de utilizatori și de comunicările comerciale audiovizuale care le pot afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală, în conformitate cu articolul 6a alineatul (1); |
| --- | --- |

(a)

minorii de programele, de materialele video generate de utilizatori și de comunicările comerciale audiovizuale care le pot afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală, în conformitate cu articolul 6a alineatul (1);

| (b) | publicul larg de programele, de materialele video generate de utilizatori și de comunicările comerciale audiovizuale care conțin incitări la violență sau la ură împotriva unui grup de persoane ori a unui membru al unui grup, bazate pe oricare dintre motivele menționate la articolul 21 din Cartă; |
| --- | --- |

(b)

publicul larg de programele, de materialele video generate de utilizatori și de comunicările comerciale audiovizuale care conțin incitări la violență sau la ură împotriva unui grup de persoane ori a unui membru al unui grup, bazate pe oricare dintre motivele menționate la articolul 21 din Cartă;

| (c) | publicul larg de programele, de materialele video generate de utilizatori și de comunicările comerciale audiovizuale având un conținut a cărui difuzare constituie infracțiune în temeiul dreptului Uniunii, și anume instigare publică la săvârșirea unei infracțiuni de terorism astfel cum se prevede la articolul 5 din Directiva (UE) 2017/541, infracțiuni legate de pornografia infantilă astfel cum se prevede la articolul 5 alineatul (4) din Directiva 2011/93/UE a Parlamentului European și a Consiliului (*1) sau infracțiuni de natură rasistă și xenofobă astfel cum se prevede la articolul 1 din Decizia-cadru 2008/913/JAI. |
| --- | --- |

(c)

publicul larg de programele, de materialele video generate de utilizatori și de comunicările comerciale audiovizuale având un conținut a cărui difuzare constituie infracțiune în temeiul dreptului Uniunii, și anume instigare publică la săvârșirea unei infracțiuni de terorism astfel cum se prevede la articolul 5 din Directiva (UE) 2017/541, infracțiuni legate de pornografia infantilă astfel cum se prevede la articolul 5 alineatul (4) din Directiva 2011/93/UE a Parlamentului European și a Consiliului (*1) sau infracțiuni de natură rasistă și xenofobă astfel cum se prevede la articolul 1 din Decizia-cadru 2008/913/JAI.

(2)   Statele membre se asigură că furnizorii de platforme de partajare a materialelor video aflați în jurisdicția lor respectă cerințele prevăzute la articolul 9 alineatul (1) cu privire la comunicările comerciale audiovizuale care sunt promovate, comercializate sau organizate de către respectivii furnizori de platforme de partajare a materialelor video.

Statele membre se asigură că furnizorii de platforme de partajare a materialelor video aflați în jurisdicția lor iau măsuri corespunzătoare pentru a respecta cerințele prevăzute la articolul 9 alineatul (1) cu privire la comunicările comerciale audiovizuale care nu sunt promovate, comercializate sau organizate de către respectivii furnizori de platforme de partajare a materialelor video, ținând seama de controlul limitat exercitat de platformele de partajare a materialelor video respective asupra acestor comunicărilor comerciale audiovizuale.

Statele membre se asigură că furnizorii de platforme de partajare a materialelor video informează în mod clar utilizatorii atunci când programele și materialele video generate de utilizatori conțin comunicări comerciale audiovizuale, cu condiția ca aceste comunicări să fie declarate în conformitate cu alineatul (3) al treilea paragraf litera (c) sau dacă furnizorul are cunoștință de acest lucru.

Statele membre încurajează utilizarea coreglementării și promovarea autoreglementării prin intermediul codurilor de conduită, astfel cum se prevede la articolul 4a alineatul (1), în vederea reducerii în mod efectiv a expunerii copiilor la comunicările comerciale audiovizuale privind produse alimentare și băuturi care conțin substanțe nutritive și substanțe cu efect nutrițional sau fiziologic, în special grăsimi, acizi grași trans, sare sau sodiu și zaharuri, al căror consum excesiv nu este recomandat în regimul alimentar global. Respectivele coduri au ca scop să dispună ca astfel de comunicări comerciale audiovizuale să nu scoată în evidență calitatea pozitivă a aspectelor nutriționale ale unor astfel de produse alimentare și băuturi.

(3)   În sensul alineatelor (1) și (2), măsurile corespunzătoare se stabilesc în funcție de natura conținutului în cauză, de daunele pe care le poate cauza, de caracteristicile categoriei de persoane care trebuie protejate, precum și de drepturile și interesele legitime aflate în joc, inclusiv cele ale furnizorilor de platforme de partajare a materialelor video și ale utilizatorilor care au creat și/sau au încărcat conținutul, precum și de interesul public general.

Statele membre se asigură că toți furnizorii de platforme de partajare a materialelor video aflați în jurisdicția lor aplică aceste măsuri. Măsurile respective trebuie să fie fezabile și proporționale, ținând seama de amploarea serviciului de platformă de partajare a materialelor video și de natura serviciului furnizat. Respectivele măsuri nu conduc la nicio măsură de control ex-ante sau la filtrarea conținutului la încărcare care nu sunt în conformitate cu articolul 15 din Directiva 2000/31/CE. În scopul protecției minorilor, prevăzut la alineatul (1) litera (a) de la prezentul articol, conținutul cel mai dăunător face obiectul celor mai stricte măsuri de control al accesului.

După caz, aceste măsuri constau în:

| (a) | includerea și aplicarea, în termenii și condițiile serviciilor de platformă de partajare a materialelor video, a cerințelor menționate la alineatul (1); |
| --- | --- |

(a)

includerea și aplicarea, în termenii și condițiile serviciilor de platformă de partajare a materialelor video, a cerințelor menționate la alineatul (1);

| (b) | includerea și aplicarea, în termenii și condițiile serviciilor de platformă de partajare a materialelor video, a cerințelor prevăzute la articolul 9 alineatul (1) privind comunicările comerciale audiovizuale care nu sunt promovate, comercializate sau organizate de către furnizorii de platforme de partajare a materialelor video; |
| --- | --- |

(b)

includerea și aplicarea, în termenii și condițiile serviciilor de platformă de partajare a materialelor video, a cerințelor prevăzute la articolul 9 alineatul (1) privind comunicările comerciale audiovizuale care nu sunt promovate, comercializate sau organizate de către furnizorii de platforme de partajare a materialelor video;

| (c) | includerea unei funcționalități prin care utilizatorii care încarcă materiale video generate de utilizatori să declare dacă astfel de materiale video conțin comunicări comerciale audiovizuale în măsura în care aceștia au cunoștință de acest lucru sau în măsura în care se poate presupune în mod rezonabil că aceștia au cunoștință de acest lucru; |
| --- | --- |

(c)

includerea unei funcționalități prin care utilizatorii care încarcă materiale video generate de utilizatori să declare dacă astfel de materiale video conțin comunicări comerciale audiovizuale în măsura în care aceștia au cunoștință de acest lucru sau în măsura în care se poate presupune în mod rezonabil că aceștia au cunoștință de acest lucru;

| (d) | instituirea și utilizarea unor mecanisme transparente și ușor de utilizat care să le permită utilizatorilor de platforme de partajare a materialelor video să raporteze sau să semnaleze respectivului furnizor al platformei de partajare a materialelor video conținutul menționat la alineatul (1) care este furnizat pe platforma sa; |
| --- | --- |

(d)

instituirea și utilizarea unor mecanisme transparente și ușor de utilizat care să le permită utilizatorilor de platforme de partajare a materialelor video să raporteze sau să semnaleze respectivului furnizor al platformei de partajare a materialelor video conținutul menționat la alineatul (1) care este furnizat pe platforma sa;

| (e) | instituirea și utilizarea unor sisteme prin intermediul cărora furnizorii de platforme de partajare a materialelor video să le explice utilizatorilor acestor platforme care au fost efectele raportării și ale semnalării menționate la litera (d); |
| --- | --- |

(e)

instituirea și utilizarea unor sisteme prin intermediul cărora furnizorii de platforme de partajare a materialelor video să le explice utilizatorilor acestor platforme care au fost efectele raportării și ale semnalării menționate la litera (d);

| (f) | instituirea și utilizarea unor sisteme care să permită verificarea vârstei utilizatorilor de platforme de partajare a materialelor video în ceea ce privește conținutul care poate afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală a minorilor; |
| --- | --- |

(f)

instituirea și utilizarea unor sisteme care să permită verificarea vârstei utilizatorilor de platforme de partajare a materialelor video în ceea ce privește conținutul care poate afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală a minorilor;

| (g) | instituirea și utilizarea unor sisteme ușor de utilizat care să le permită utilizatorilor de platforme de partajare a materialelor video să clasifice conținutul menționat la alineatul (1); |
| --- | --- |

(g)

instituirea și utilizarea unor sisteme ușor de utilizat care să le permită utilizatorilor de platforme de partajare a materialelor video să clasifice conținutul menționat la alineatul (1);

| (h) | furnizarea unor sisteme de control parental aflate sub controlul utilizatorilor finali în ceea ce privește conținutul care poate afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală a minorilor; |
| --- | --- |

(h)

furnizarea unor sisteme de control parental aflate sub controlul utilizatorilor finali în ceea ce privește conținutul care poate afecta dezvoltarea fizică, mintală sau morală a minorilor;

| (i) | instituirea și utilizarea unor proceduri transparente, ușor de utilizat și eficace de gestionare și soluționare a plângerilor utilizatorilor către furnizorul de platforme de partajare a materialelor video în ceea ce privește aplicarea măsurilor menționate la literele (d)-(h); |
| --- | --- |

(i)

instituirea și utilizarea unor proceduri transparente, ușor de utilizat și eficace de gestionare și soluționare a plângerilor utilizatorilor către furnizorul de platforme de partajare a materialelor video în ceea ce privește aplicarea măsurilor menționate la literele (d)-(h);

| (j) | instituirea unor măsuri și instrumente eficace privind educația în domeniul mass-mediei și sporirea gradului de informare a utilizatorilor cu privire la respectivele măsuri și instrumente. |
| --- | --- |

(j)

instituirea unor măsuri și instrumente eficace privind educația în domeniul mass-mediei și sporirea gradului de informare a utilizatorilor cu privire la respectivele măsuri și instrumente.

Datele cu caracter personal ale minorilor care sunt colectate sau generate prin orice altă modalitate de către furnizorii de platforme de partajare a materialelor video în temeiul celui de-al treilea paragraf literele (f) și (h) nu sunt prelucrate în scopuri comerciale, cum ar fi marketingul direct, crearea de profiluri și publicitatea orientată în funcție de comportament.

(4)   În scopul punerii în aplicare a măsurilor menționate la alineatele (1) și (3) de la prezentul articol, statele membre încurajează utilizarea coreglementării, astfel cum se prevede la articolul 4a alineatul (1).

(5)   Statele membre instituie mecanismele necesare pentru a evalua pertinența măsurilor menționate la alineatul (3), luate de către furnizorii de platforme de partajare a materialelor video. Statele membre încredințează evaluarea măsurilor respective autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare.

(6)   Statele membre pot impune furnizorilor de platforme de partajare a materialelor video măsuri mai detaliate sau mai stricte decât cele prevăzute la alineatul (3) de la prezentul articol. Atunci când adoptă astfel de măsuri, statele membre respectă cerințele stabilite de dreptul aplicabil al Uniunii, cum ar fi cele prevăzute la articolele 12-15 din Directiva 2000/31/CE sau la articolul 25 din Directiva 2011/93/UE.

(7)   Statele membre se asigură că există mecanisme extrajudiciare de soluționare a litigiilor dintre utilizatori și furnizorii de platforme de partajare a materialelor video referitoare la aplicarea alineatelor (1) și (3). Aceste mecanisme permit soluționarea imparțială a litigiilor și nu privează utilizatorul de protecția juridică pe care o oferă dreptul intern.

(8)   Statele membre se asigură că utilizatorii își pot exercita în fața unei instanțe, drepturile care decurg din relația cu furnizorii de platforme de partajare a materialelor video, în temeiul alineatelor (1) și (3).

(9)   Comisia încurajează furnizorii de platforme de partajare a materialelor video să facă schimb de bune practici privind codurile de conduită în materie de coreglementare menționate la alineatul (4).

(10)   Statele membre și Comisia pot promova autoreglementarea prin intermediul codurilor de conduită ale Uniunii menționate la articolul 4a alineatul (2).

(*1)  Directiva 2011/93/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind combaterea abuzului sexual asupra copiilor, a exploatării sexuale a copiilor și a pornografiei infantile și de înlocuire a Deciziei-cadru 2004/68/JAI a Consiliului (JO L 335, 17.12.2011, p. 1).”
  "

*1

| 24. | Titlul capitolului XI se înlocuiește cu următorul text:

  „
  AUTORITĂȚILE ȘI/SAU ORGANISMELE DE REGLEMENTARE ALE STATELOR MEMBRE
  ”. |
| --- | --- |

24.

Titlul capitolului XI se înlocuiește cu următorul text:

„
  AUTORITĂȚILE ȘI/SAU ORGANISMELE DE REGLEMENTARE ALE STATELOR MEMBRE
  ”.

AUTORITĂȚILE ȘI/SAU ORGANISMELE DE REGLEMENTARE ALE STATELOR MEMBRE

| 25. | Articolul 30 se înlocuiește cu următorul text:

  „Articolul 30

  (1)   Fiecare stat membru desemnează una sau mai multe autorități naționale de reglementare și/sau unul sau mai multe organisme naționale de reglementare. Statele membre se asigură că acestea sunt distincte din punct de vedere juridic de guvern și independente din punct de vedere funcțional de guvernele lor respective și de orice alt organism public sau privat. Această dispoziție nu aduce atingere posibilității statelor membre de a institui autorități de reglementare care să aibă competențe de supraveghere asupra unor sectoare diferite.


  (2)   Statele membre se asigură că autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare își exercită competențele în mod imparțial și transparent și în conformitate cu obiectivele prezentei directive, în special pluralismul în mass-media, diversitatea culturală și lingvistică, protecția consumatorilor, accesibilitatea, nediscriminarea, buna funcționare a pieței interne și promovarea concurenței loiale.
  Autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare nu solicită și nu acceptă instrucțiuni din partea niciunui alt organism în legătură cu îndeplinirea sarcinilor care le revin în temeiul dreptului intern de punere în aplicare a dreptului Uniunii. Acest lucru nu exclude supravegherea în conformitate cu dreptul constituțional național.


  (3)   Statele membre se asigură că competențele și prerogativele autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare, precum și modalitățile de tragere la răspundere a acestora sunt clar definite în dreptul lor intern.


  (4)   Statele membre se asigură că autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare dispun de resurse financiare și umane adecvate și de competențe adecvate de asigurare a respectării normelor pentru a-și îndeplini funcțiile în mod eficace și pentru a contribui la activitatea ERGA. Statele membre se asigură că autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare li se asigură propriile bugete anuale, care se publică.


  (5)   Statele membre prevăd în dreptul lor intern condițiile și procedurile pentru numirea și demiterea șefilor autorităților și organismelor naționale de reglementare sau a membrilor organismului colectiv care îndeplinește această funcție, inclusiv durata mandatului. Procedurile trebuie să fie transparente și nediscriminatorii și să garanteze gradul necesar de independență. Șeful unei autorități și/sau al unui organism național de reglementare sau membrii organismului colectiv care îndeplinește această funcție în cadrul unei autorități și/sau al unui organism național de reglementare pot fi demiși în cazul în care nu mai îndeplinesc condițiile necesare pentru exercitarea atribuțiilor lor, care sunt prevăzute în prealabil la nivel național. Decizia de demitere se motivează în mod corespunzător, face obiectul unei notificări prealabile și se publică.


  (6)   Statele membre se asigură că există, la nivel național, mecanisme eficace de exercitare a unei căi de atac. Organismul competent să soluționeze calea de atac, care poate fi o instanță judecătorească, trebuie să fie independent de părțile implicate în calea de atac.
  Până la soluționarea căii de atac, se aplică decizia autorității și/sau a organismului național de reglementare, cu excepția cazului în care sunt stabilite măsuri provizorii în conformitate cu dreptul intern.” |
| --- | --- |

25.

Articolul 30 se înlocuiește cu următorul text:

„Articolul 30

(1)   Fiecare stat membru desemnează una sau mai multe autorități naționale de reglementare și/sau unul sau mai multe organisme naționale de reglementare. Statele membre se asigură că acestea sunt distincte din punct de vedere juridic de guvern și independente din punct de vedere funcțional de guvernele lor respective și de orice alt organism public sau privat. Această dispoziție nu aduce atingere posibilității statelor membre de a institui autorități de reglementare care să aibă competențe de supraveghere asupra unor sectoare diferite.

(2)   Statele membre se asigură că autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare își exercită competențele în mod imparțial și transparent și în conformitate cu obiectivele prezentei directive, în special pluralismul în mass-media, diversitatea culturală și lingvistică, protecția consumatorilor, accesibilitatea, nediscriminarea, buna funcționare a pieței interne și promovarea concurenței loiale.

Autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare nu solicită și nu acceptă instrucțiuni din partea niciunui alt organism în legătură cu îndeplinirea sarcinilor care le revin în temeiul dreptului intern de punere în aplicare a dreptului Uniunii. Acest lucru nu exclude supravegherea în conformitate cu dreptul constituțional național.

(3)   Statele membre se asigură că competențele și prerogativele autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare, precum și modalitățile de tragere la răspundere a acestora sunt clar definite în dreptul lor intern.

(4)   Statele membre se asigură că autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare dispun de resurse financiare și umane adecvate și de competențe adecvate de asigurare a respectării normelor pentru a-și îndeplini funcțiile în mod eficace și pentru a contribui la activitatea ERGA. Statele membre se asigură că autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare li se asigură propriile bugete anuale, care se publică.

(5)   Statele membre prevăd în dreptul lor intern condițiile și procedurile pentru numirea și demiterea șefilor autorităților și organismelor naționale de reglementare sau a membrilor organismului colectiv care îndeplinește această funcție, inclusiv durata mandatului. Procedurile trebuie să fie transparente și nediscriminatorii și să garanteze gradul necesar de independență. Șeful unei autorități și/sau al unui organism național de reglementare sau membrii organismului colectiv care îndeplinește această funcție în cadrul unei autorități și/sau al unui organism național de reglementare pot fi demiși în cazul în care nu mai îndeplinesc condițiile necesare pentru exercitarea atribuțiilor lor, care sunt prevăzute în prealabil la nivel național. Decizia de demitere se motivează în mod corespunzător, face obiectul unei notificări prealabile și se publică.

(6)   Statele membre se asigură că există, la nivel național, mecanisme eficace de exercitare a unei căi de atac. Organismul competent să soluționeze calea de atac, care poate fi o instanță judecătorească, trebuie să fie independent de părțile implicate în calea de atac.

Până la soluționarea căii de atac, se aplică decizia autorității și/sau a organismului național de reglementare, cu excepția cazului în care sunt stabilite măsuri provizorii în conformitate cu dreptul intern.”

| 26. | Se inserează următoarele articole:

  „Articolul 30a

  (1)   Statele membre se asigură că autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare adoptă măsurile adecvate pentru a-și furniza reciproc și pentru a furniza Comisiei informațiile necesare pentru aplicarea prezentei directive, în special a articolelor 2, 3 și 4.


  (2)   În contextul schimbului de informații în temeiul alineatului (1), atunci când autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare primesc de la un furnizor de servicii mass-media aflat în jurisdicția lor informații potrivit cărora acesta urmează să furnizeze un serviciu orientat în întregime sau în cea mai mare parte către publicul dintr-un alt stat membru, autoritatea și/sau organismul național de reglementare din statul membru de jurisdicție informează autoritatea și/sau organismul național de reglementare a statului membru vizat.


  (3)   În cazul în care autoritatea și/sau organismul de reglementare a(l) unui stat membru al cărui teritoriu este vizat de un furnizor de servicii mass-media aflat în jurisdicția unui alt stat membru transmit(e) o cerere privind activitățile respectivului furnizor către autoritatea și/sau organismul de reglementare a statului membru care are jurisdicție asupra furnizorului în cauză, această (acest) din urmă autoritate și/sau organism de reglementare depun(e) toate eforturile pentru a soluționa cererea în termen de două luni, fără a aduce atingere termenelor mai stricte aplicabile în temeiul prezentei directive. La cerere, autoritatea și/sau organismul de reglementare a(l) statului membru vizat furnizează autorității și/sau organismului de reglementare a(l) statului membru de jurisdicție orice informație care o (îl) poate ajuta în soluționarea cererii.



  Articolul 30b

  (1)   Se instituie Grupul autorităților europene de reglementare pentru serviciile mass-media audiovizuale (ERGA).


  (2)   Acesta este compus din reprezentanți ai autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare în domeniul serviciilor mass-media audiovizuale având ca principală responsabilitate supravegherea serviciilor mass-media audiovizuale sau, în cazul în care nu există o autoritate și/sau un organism național de reglementare, din alți reprezentanți, aleși conform procedurilor lor. Un reprezentant al Comisiei participă la reuniunile ERGA.


  (3)   ERGA are următoarele sarcini:






  (a) | să furnizeze expertiză tehnică Comisiei:






  — | în cadrul sarcinii acesteia de asigurare a unei puneri în aplicare coerente a prezentei directive în toate statele membre; |
| --- | --- | --- | --- |

26.

Se inserează următoarele articole:

„Articolul 30a

(1)   Statele membre se asigură că autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare adoptă măsurile adecvate pentru a-și furniza reciproc și pentru a furniza Comisiei informațiile necesare pentru aplicarea prezentei directive, în special a articolelor 2, 3 și 4.

(2)   În contextul schimbului de informații în temeiul alineatului (1), atunci când autoritățile și/sau organismele naționale de reglementare primesc de la un furnizor de servicii mass-media aflat în jurisdicția lor informații potrivit cărora acesta urmează să furnizeze un serviciu orientat în întregime sau în cea mai mare parte către publicul dintr-un alt stat membru, autoritatea și/sau organismul național de reglementare din statul membru de jurisdicție informează autoritatea și/sau organismul național de reglementare a statului membru vizat.

(3)   În cazul în care autoritatea și/sau organismul de reglementare a(l) unui stat membru al cărui teritoriu este vizat de un furnizor de servicii mass-media aflat în jurisdicția unui alt stat membru transmit(e) o cerere privind activitățile respectivului furnizor către autoritatea și/sau organismul de reglementare a statului membru care are jurisdicție asupra furnizorului în cauză, această (acest) din urmă autoritate și/sau organism de reglementare depun(e) toate eforturile pentru a soluționa cererea în termen de două luni, fără a aduce atingere termenelor mai stricte aplicabile în temeiul prezentei directive. La cerere, autoritatea și/sau organismul de reglementare a(l) statului membru vizat furnizează autorității și/sau organismului de reglementare a(l) statului membru de jurisdicție orice informație care o (îl) poate ajuta în soluționarea cererii.

Articolul 30b

(1)   Se instituie Grupul autorităților europene de reglementare pentru serviciile mass-media audiovizuale (ERGA).

(2)   Acesta este compus din reprezentanți ai autorităților și/sau organismelor naționale de reglementare în domeniul serviciilor mass-media audiovizuale având ca principală responsabilitate supravegherea serviciilor mass-media audiovizuale sau, în cazul în care nu există o autoritate și/sau un organism național de reglementare, din alți reprezentanți, aleși conform procedurilor lor. Un reprezentant al Comisiei participă la reuniunile ERGA.

(3)   ERGA are următoarele sarcini:

(a)

să furnizeze expertiză tehnică Comisiei:

—

în cadrul sarcinii acesteia de asigurare a unei puneri în aplicare coerente a prezentei directive în toate statele membre;

| — | în legătură cu aspectele legate de serviciile mass-media audiovizuale care țin de competența sa; |
| --- | --- |

—

în legătură cu aspectele legate de serviciile mass-media audiovizuale care țin de competența sa;

| (b) | să facă schimb de experiență și de bune practici în ceea ce privește aplicarea cadrului de reglementare privind serviciile mass-media audiovizuale, inclusiv cu privire la accesibilitate și la competențele în domeniul mass-mediei; |
| --- | --- |

(b)

să facă schimb de experiență și de bune practici în ceea ce privește aplicarea cadrului de reglementare privind serviciile mass-media audiovizuale, inclusiv cu privire la accesibilitate și la competențele în domeniul mass-mediei;

| (c) | să coopereze și să furnizeze membrilor săi informațiile necesare pentru aplicarea prezentei directive, în special în ceea ce privește articolele 3, 4 și 7; |
| --- | --- |

(c)

să coopereze și să furnizeze membrilor săi informațiile necesare pentru aplicarea prezentei directive, în special în ceea ce privește articolele 3, 4 și 7;

| (d) | să emită avize, la solicitarea Comisiei, cu privire la aspectele tehnice și de fapt ale chestiunilor, în temeiul articolului 2 alineatul (5c), articolului 3 alineatele (2) și (3), articolului 4 alineatul (4) litera (c) și articolului 28a alineatul (7). |
| --- | --- |

(d)

să emită avize, la solicitarea Comisiei, cu privire la aspectele tehnice și de fapt ale chestiunilor, în temeiul articolului 2 alineatul (5c), articolului 3 alineatele (2) și (3), articolului 4 alineatul (4) litera (c) și articolului 28a alineatul (7).

(4)   ERGA își adoptă propriul regulament de procedură.”

| 27. | Articolul 33 se înlocuiește cu următorul text:

  „Articolul 33
  Comisia monitorizează aplicarea de către statele membre a prezentei directive.
  Până la 19 decembrie 2022 și, ulterior, o dată la trei ani, Comisia prezintă Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Economic și Social European un raport privind aplicarea prezentei directive.
  Până la 19 decembrie 2026, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului o evaluare ex post, însoțită, după caz, de propuneri privind revizuirea directivei, privind impactul și valoarea adăugată a acesteia.
  Comisia informează periodic și în mod corespunzător Comitetul de contact și ERGA cu privire la lucrările și la activitățile celuilalt for.
  Comisia se asigură că informațiile primite de la statele membre cu privire la orice măsură pe care au adoptat-o în domeniile coordonate de prezenta directivă sunt comunicate Comitetului de contact și ERGA.” |
| --- | --- |

27.

Articolul 33 se înlocuiește cu următorul text:

„Articolul 33

Comisia monitorizează aplicarea de către statele membre a prezentei directive.

Până la 19 decembrie 2022 și, ulterior, o dată la trei ani, Comisia prezintă Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Economic și Social European un raport privind aplicarea prezentei directive.

Până la 19 decembrie 2026, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului o evaluare ex post, însoțită, după caz, de propuneri privind revizuirea directivei, privind impactul și valoarea adăugată a acesteia.

Comisia informează periodic și în mod corespunzător Comitetul de contact și ERGA cu privire la lucrările și la activitățile celuilalt for.

Comisia se asigură că informațiile primite de la statele membre cu privire la orice măsură pe care au adoptat-o în domeniile coordonate de prezenta directivă sunt comunicate Comitetului de contact și ERGA.”

| 28. | Se introduce următorul articol:

  „Articolul 33a

  (1)   Statele membre promovează dezvoltarea educației în domeniul mass-mediei și iau măsuri în acest sens.


  (2)   Până la 19 decembrie 2022 și, ulterior, o dată la trei ani, statele membre prezintă un raport Comisiei cu privire la punerea în aplicare a alineatului (1).


  (3)   După consultarea Comitetului de contact, Comisia emite orientări privind domeniul de aplicare al acestor rapoarte.” |
| --- | --- |

28.

Se introduce următorul articol:

„Articolul 33a

(1)   Statele membre promovează dezvoltarea educației în domeniul mass-mediei și iau măsuri în acest sens.

(2)   Până la 19 decembrie 2022 și, ulterior, o dată la trei ani, statele membre prezintă un raport Comisiei cu privire la punerea în aplicare a alineatului (1).

(3)   După consultarea Comitetului de contact, Comisia emite orientări privind domeniul de aplicare al acestor rapoarte.”

Articolul 2

(1)   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive cel târziu până la 19 septembrie 2020. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul actelor respective.

Atunci când statele membre adoptă actele respective, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.

(2)   Statele membre transmit Comisiei textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.

Articolul 3

Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Articolul 4

Prezenta directivă se adresează statelor membre.

Adoptată la Strasbourg, 14 noiembrie 2018.

Pentru Parlamentul European

Președintele

A. TAJANI

Pentru Consiliu

Președintele

K. EDTSTADLER

---

(1)  
  JO C 34, 2.2.2017, p. 157.

1

(2)  
  JO C 185, 9.6.2017, p. 41.

2

(3)  Poziția Parlamentului European din 2 octombrie 2018 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 6 noiembrie 2018.

3

(4)  Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 298, 17.10.1989, p. 23).

4

(5)  Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 martie 2010 privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) (JO L 95, 15.4.2010, p. 1).

5

(6)  Directiva 2007/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 de modificare a Directivei 89/552/CEE a Consiliului privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 332, 18.12.2007, p. 27).

6

(7)  Decizia-cadru 2008/913/JAI a Consiliului din 28 noiembrie 2008 privind combaterea anumitor forme și expresii ale rasismului și xenofobiei prin intermediul dreptului penal (JO L 328, 6.12.2008, p. 55).

7

(8)  Directiva (UE) 2017/541 a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2017 privind combaterea terorismului și de înlocuire a Deciziei-cadru 2002/475/JAI a Consiliului și de modificare a Deciziei 2005/671/JAI a Consiliului (JO L 88, 31.3.2017, p. 6).

8

(9)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO L 119, 4.5.2016, p. 1).

9

(10)  Regulamentul (UE) 2015/2120 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 noiembrie 2015 de stabilire a unor măsuri privind accesul la internetul deschis și de modificare a Directivei 2002/22/CE privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații și a Regulamentului (UE) nr. 531/2012 privind roamingul în rețelele publice de comunicații mobile în interiorul Uniunii (JO L 310, 26.11.2015, p. 1).

10

(11)  Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (JO L 178, 17.7.2000, p. 1).

11

(12)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO L 149, 11.6.2005, p. 22).

12

(13)  Directiva 2003/33/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 privind armonizarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în materie de publicitate și sponsorizare în favoarea produselor din tutun (JO L 152, 20.6.2003, p. 16).

13

(14)  Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE (JO L 127, 29.4.2014, p. 1).

14

(15)  Decizia C(2014) 462 final a Comisiei din 3 februarie 2014 privind instituirea Grupului autorităților europene de reglementare din domeniul serviciilor mass-media audiovizuale.

15

(16)  
  JO C 369, 17.12.2011, p. 14.

16

---