# Europeiska unionens L 303/2018

| | ISSN 1977-0820 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | L 303 |
| | |
| Svensk utgåva | Lagstiftning | 61 årgången28 november 2018 |

ISSN 1977-0820

Europeiska unionens

officiella tidning

L 303

Svensk utgåva

Lagstiftning

61 årgången28 november 2018

---

| Innehållsförteckning | | I   Lagstiftningsakter | Sida |
| --- | --- | --- | --- |
| | | FÖRORDNINGAR |
| | * | Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1805 av den 14 november 2018 om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande | 1 |
| | * | Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1806 av den 14 november 2018 om fastställande av förteckningen över tredjeländer vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredjeländer vars medborgare är undantagna från detta krav | 39 |
| | * | Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1807 av den 14 november 2018 om en ram för det fria flödet av andra data än personuppgifter i Europeiska unionen (
  1
  ) | 59 |
| | | DIREKTIV |
| | * | Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1808 av den 14 november 2018 om ändring av direktiv 2010/13/EU om samordning av vissa bestämmelser som fastställs i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella medietjänster (direktivet om audiovisuella medietjänster), mot bakgrund av ändrade marknadsförhållanden | 69 |

Innehållsförteckning

I   Lagstiftningsakter

Sida

FÖRORDNINGAR

*

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1805 av den 14 november 2018 om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande

1

*

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1806 av den 14 november 2018 om fastställande av förteckningen över tredjeländer vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredjeländer vars medborgare är undantagna från detta krav

39

*

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1807 av den 14 november 2018 om en ram för det fria flödet av andra data än personuppgifter i Europeiska unionen (
  1
  )

1

59

DIREKTIV

*

Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1808 av den 14 november 2018 om ändring av direktiv 2010/13/EU om samordning av vissa bestämmelser som fastställs i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella medietjänster (direktivet om audiovisuella medietjänster), mot bakgrund av ändrade marknadsförhållanden

69

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES. |

---

(1)   Text av betydelse för EES.

1

| SV | De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.
  Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk. |
| --- | --- |

SV

De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.

Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk.

---

I Lagstiftningsakter

FÖRORDNINGAR

| 28.11.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 303/1 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 303/1

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2018/1805

av den 14 november 2018

om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 82.1 a,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (1), och

av följande skäl:

| (1) | Unionen har satt som mål att bevara och utveckla ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. |
| --- | --- |

(1)

Unionen har satt som mål att bevara och utveckla ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.

| (2) | Det straffrättsliga samarbetet inom unionen bygger på principen om ömsesidigt erkännande av domar och rättsliga avgöranden, som sedan Europeiska rådets möte i Tammerfors den 15–16 oktober 1999 allmänt anses vara en hörnsten i det straffrättsliga samarbetet inom unionen. |
| --- | --- |

(2)

Det straffrättsliga samarbetet inom unionen bygger på principen om ömsesidigt erkännande av domar och rättsliga avgöranden, som sedan Europeiska rådets möte i Tammerfors den 15–16 oktober 1999 allmänt anses vara en hörnsten i det straffrättsliga samarbetet inom unionen.

| (3) | Frysning och förverkande av hjälpmedel vid och vinning av brott är ett av de mest effektiva sätten att bekämpa brottslighet. Unionen är fast besluten att säkerställa att identifiering, förverkande och återanvändning av tillgångar som härrör från brott effektiviseras i enlighet med Stockholmsprogrammet – ett öppet och säkert Europa i medborgarnas tjänst och för deras skydd (2). |
| --- | --- |

(3)

Frysning och förverkande av hjälpmedel vid och vinning av brott är ett av de mest effektiva sätten att bekämpa brottslighet. Unionen är fast besluten att säkerställa att identifiering, förverkande och återanvändning av tillgångar som härrör från brott effektiviseras i enlighet med Stockholmsprogrammet – ett öppet och säkert Europa i medborgarnas tjänst och för deras skydd (2).

| (4) | Eftersom brott ofta är av gränsöverskridande art är ett effektivt gränsöverskridande samarbete avgörande för att kunna frysa och förverka hjälpmedel vid och vinning av brott. |
| --- | --- |

(4)

Eftersom brott ofta är av gränsöverskridande art är ett effektivt gränsöverskridande samarbete avgörande för att kunna frysa och förverka hjälpmedel vid och vinning av brott.

| (5) | Unionens nuvarande rättsliga ram i fråga om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande består av rådets rambeslut 2003/577/RIF (3) och 2006/783/RIF (4). |
| --- | --- |

(5)

Unionens nuvarande rättsliga ram i fråga om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande består av rådets rambeslut 2003/577/RIF (3) och 2006/783/RIF (4).

| (6) | Kommissionens genomföranderapporter om rambesluten 2003/577/RIF och 2006/783/RIF visar att den befintliga ordningen för ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande inte är helt effektiv. Dessa rambeslut har inte genomförts och tillämpats enhetligt i medlemsstaterna, vilket har lett till otillräckligt ömsesidigt erkännande och suboptimalt gränsöverskridande samarbete. |
| --- | --- |

(6)

Kommissionens genomföranderapporter om rambesluten 2003/577/RIF och 2006/783/RIF visar att den befintliga ordningen för ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande inte är helt effektiv. Dessa rambeslut har inte genomförts och tillämpats enhetligt i medlemsstaterna, vilket har lett till otillräckligt ömsesidigt erkännande och suboptimalt gränsöverskridande samarbete.

| (7) | Unionens rättsliga ram för ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande har inte följt med den senaste tidens utveckling av lagstiftningen på unionsnivå och nationell nivå. Särskilt föreskriver Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/42/EU (5) minimiregler för frysning och förverkande av egendom. Dessa minimiregler avser förverkande av hjälpmedel vid och vinning av brott, inbegripet i de fall där en misstänkt eller tilltalad person mot vilken straffrättsliga förfaranden redan har inletts i fråga om ett brott är sjuk eller har avvikit; utvidgat förverkande; och förverkande hos tredje man. Dessa minimiregler avser också frysning av egendom för att möjliggöra ett eventuellt senare förverkande. De typer av beslut om frysning och beslut om förverkande som omfattas av det direktivet bör också ingå i den rättsliga ramen för ömsesidigt erkännande. |
| --- | --- |

(7)

Unionens rättsliga ram för ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande har inte följt med den senaste tidens utveckling av lagstiftningen på unionsnivå och nationell nivå. Särskilt föreskriver Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/42/EU (5) minimiregler för frysning och förverkande av egendom. Dessa minimiregler avser förverkande av hjälpmedel vid och vinning av brott, inbegripet i de fall där en misstänkt eller tilltalad person mot vilken straffrättsliga förfaranden redan har inletts i fråga om ett brott är sjuk eller har avvikit; utvidgat förverkande; och förverkande hos tredje man. Dessa minimiregler avser också frysning av egendom för att möjliggöra ett eventuellt senare förverkande. De typer av beslut om frysning och beslut om förverkande som omfattas av det direktivet bör också ingå i den rättsliga ramen för ömsesidigt erkännande.

| (8) | När direktiv 2014/42/EU antogs konstaterade Europaparlamentet och rådet i ett uttalande att ett effektivt system för frysning och förverkande i unionen naturligt hänger samman med ett välfungerande ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande. Med beaktande av behovet av att införa ett övergripande system för frysning och förverkande av hjälpmedel vid och vinning av brott i unionen uppmanade Europaparlamentet och rådet kommissionen att lägga fram ett lagstiftningsförslag om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande. |
| --- | --- |

(8)

När direktiv 2014/42/EU antogs konstaterade Europaparlamentet och rådet i ett uttalande att ett effektivt system för frysning och förverkande i unionen naturligt hänger samman med ett välfungerande ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande. Med beaktande av behovet av att införa ett övergripande system för frysning och förverkande av hjälpmedel vid och vinning av brott i unionen uppmanade Europaparlamentet och rådet kommissionen att lägga fram ett lagstiftningsförslag om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande.

| (9) | I sitt meddelande av den 28 april 2015Europeiska säkerhetsagendan, ansåg kommissionen att straffrättsligt samarbete är beroende av effektiva gränsöverskridande instrument och att det ömsesidiga erkännandet av domar och rättsliga avgöranden är en viktig komponent i säkerhetsramen. Kommissionen erinrade också om behovet av att förbättra det ömsesidiga erkännandet av beslut om frysning och beslut om förverkande. |
| --- | --- |

(9)

I sitt meddelande av den 28 april 2015Europeiska säkerhetsagendan, ansåg kommissionen att straffrättsligt samarbete är beroende av effektiva gränsöverskridande instrument och att det ömsesidiga erkännandet av domar och rättsliga avgöranden är en viktig komponent i säkerhetsramen. Kommissionen erinrade också om behovet av att förbättra det ömsesidiga erkännandet av beslut om frysning och beslut om förverkande.

| (10) | I sitt meddelande av den 2 februari 2016 om en åtgärdsplan för förstärkning av kampen mot finansiering av terrorism, betonade kommissionen behovet av att se till att brottslingar som finansierar terrorism får sina tillgångar förverkade. Kommissionen uppgav att för att slå ut de former av organiserad brottslighet som finansierar terrorism måste brottslingarna förlora vinningen av brotten. Därför uppgav kommissionen att det är nödvändigt att säkerställa att alla typer av beslut om frysning och beslut om förverkande verkställs i så hög grad som möjligt i hela unionen genom principen om ömsesidigt erkännande. |
| --- | --- |

(10)

I sitt meddelande av den 2 februari 2016 om en åtgärdsplan för förstärkning av kampen mot finansiering av terrorism, betonade kommissionen behovet av att se till att brottslingar som finansierar terrorism får sina tillgångar förverkade. Kommissionen uppgav att för att slå ut de former av organiserad brottslighet som finansierar terrorism måste brottslingarna förlora vinningen av brotten. Därför uppgav kommissionen att det är nödvändigt att säkerställa att alla typer av beslut om frysning och beslut om förverkande verkställs i så hög grad som möjligt i hela unionen genom principen om ömsesidigt erkännande.

| (11) | För att säkerställa det effektiva ömsesidiga erkännandet av beslut om frysning och beslut om förverkande bör reglerna om erkännande och verkställighet av dessa beslut fastställas genom en rättsligt bindande och direkt tillämplig unionsakt. |
| --- | --- |

(11)

För att säkerställa det effektiva ömsesidiga erkännandet av beslut om frysning och beslut om förverkande bör reglerna om erkännande och verkställighet av dessa beslut fastställas genom en rättsligt bindande och direkt tillämplig unionsakt.

| (12) | Det är viktigt att underlätta ömsesidigt erkännande och verkställighet av beslut om frysning och beslut om förverkande genom att fastställa regler som ålägger en medlemsstat att utan vidare formaliteter erkänna beslut om frysning och beslut om förverkande som har utfärdats av en annan medlemsstat i samband med ett förfarande i straffrättsliga frågor och att verkställa dessa beslut på sitt territorium. |
| --- | --- |

(12)

Det är viktigt att underlätta ömsesidigt erkännande och verkställighet av beslut om frysning och beslut om förverkande genom att fastställa regler som ålägger en medlemsstat att utan vidare formaliteter erkänna beslut om frysning och beslut om förverkande som har utfärdats av en annan medlemsstat i samband med ett förfarande i straffrättsliga frågor och att verkställa dessa beslut på sitt territorium.

| (13) | Denna förordning bör tillämpas på alla beslut om frysning och alla beslut om förverkande som utfärdats inom ramen för förfaranden i straffrättsliga frågor. Förfaranden i straffrättsliga frågor är ett självständigt begrepp i unionsrätten som har tolkats av Europeiska unionens domstol utan hinder av rättspraxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. Termen omfattar därför alla slag av beslut om frysning och beslut om förverkande som utfärdas efter förfaranden på grund av ett brott, inte bara beslut som omfattas av direktiv 2014/42/EU. Den omfattar även andra slag av beslut som utfärdats utan slutlig fällande dom. Även om sådana beslut inte förekommer i rättssystemet i en medlemsstat, bör den berörda medlemsstaten kunna erkänna och verkställa ett sådant beslut som har utfärdats av en annan medlemsstat. Förfaranden i straffrättsliga frågor kan även innefatta brottsutredningar som utförs av polisen och andra brottsbekämpande myndigheter. Beslut om frysning och beslut om förverkande som utfärdats inom ramen för förfaranden i civilrättsliga eller administrativa frågor bör undantas från den här förordningens tillämpningsområde. |
| --- | --- |

(13)

Denna förordning bör tillämpas på alla beslut om frysning och alla beslut om förverkande som utfärdats inom ramen för förfaranden i straffrättsliga frågor. Förfaranden i straffrättsliga frågor är ett självständigt begrepp i unionsrätten som har tolkats av Europeiska unionens domstol utan hinder av rättspraxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. Termen omfattar därför alla slag av beslut om frysning och beslut om förverkande som utfärdas efter förfaranden på grund av ett brott, inte bara beslut som omfattas av direktiv 2014/42/EU. Den omfattar även andra slag av beslut som utfärdats utan slutlig fällande dom. Även om sådana beslut inte förekommer i rättssystemet i en medlemsstat, bör den berörda medlemsstaten kunna erkänna och verkställa ett sådant beslut som har utfärdats av en annan medlemsstat. Förfaranden i straffrättsliga frågor kan även innefatta brottsutredningar som utförs av polisen och andra brottsbekämpande myndigheter. Beslut om frysning och beslut om förverkande som utfärdats inom ramen för förfaranden i civilrättsliga eller administrativa frågor bör undantas från den här förordningens tillämpningsområde.

| (14) | Denna förordning bör omfatta beslut om frysning och beslut om förverkande som avser de brott som omfattas av direktiv 2014/42/EU samt beslut om frysning och beslut om förverkande som avser andra brott. Brotten som omfattas av denna förordning bör därför inte begränsas till särskilt allvarliga brott med ett gränsöverskridande inslag, eftersom artikel 82 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) inte kräver en sådan begränsning för åtgärder som fastställer regler och förfaranden för att säkerställa ömsesidigt erkännande av brottmålsdomar. |
| --- | --- |

(14)

Denna förordning bör omfatta beslut om frysning och beslut om förverkande som avser de brott som omfattas av direktiv 2014/42/EU samt beslut om frysning och beslut om förverkande som avser andra brott. Brotten som omfattas av denna förordning bör därför inte begränsas till särskilt allvarliga brott med ett gränsöverskridande inslag, eftersom artikel 82 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) inte kräver en sådan begränsning för åtgärder som fastställer regler och förfaranden för att säkerställa ömsesidigt erkännande av brottmålsdomar.

| (15) | Samarbete mellan medlemsstaterna som grundas på principen om ömsesidigt erkännande och omedelbar verkställighet av rättsliga avgöranden förutsätter förtroende för att de beslut som ska erkännas och verkställas alltid kommer att fattas i överensstämmelse med principerna om laglighet, subsidiaritet och proportionalitet. Sådant samarbete förutsätter också att rättigheterna för personer som berörs av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande bör bevaras. Sådana berörda personer, som kan vara fysiska eller juridiska personer, bör inbegripa personer som är föremål för ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande eller personer som äger den egendom som det beslutet avser samt tredje man vars rättigheter avseende den egendomen påverkas negativt av det beslutet, inbegripet tredje man i god tro. Huruvida ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande har direkt negativ påverkan på en sådan tredje man bör avgöras i enlighet med den verkställande statens rätt. |
| --- | --- |

(15)

Samarbete mellan medlemsstaterna som grundas på principen om ömsesidigt erkännande och omedelbar verkställighet av rättsliga avgöranden förutsätter förtroende för att de beslut som ska erkännas och verkställas alltid kommer att fattas i överensstämmelse med principerna om laglighet, subsidiaritet och proportionalitet. Sådant samarbete förutsätter också att rättigheterna för personer som berörs av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande bör bevaras. Sådana berörda personer, som kan vara fysiska eller juridiska personer, bör inbegripa personer som är föremål för ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande eller personer som äger den egendom som det beslutet avser samt tredje man vars rättigheter avseende den egendomen påverkas negativt av det beslutet, inbegripet tredje man i god tro. Huruvida ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande har direkt negativ påverkan på en sådan tredje man bör avgöras i enlighet med den verkställande statens rätt.

| (16) | Denna förordning ändrar inte skyldigheten att respektera de grundläggande rättigheterna och de rättsliga principerna i artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget). |
| --- | --- |

(16)

Denna förordning ändrar inte skyldigheten att respektera de grundläggande rättigheterna och de rättsliga principerna i artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget).

| (17) | Denna förordning är förenlig med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan) och i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (nedan kallad Europakonventionen). Detta inkluderar principen att all diskriminering på grund av bland annat kön, ras eller etniskt ursprung, religion, sexuell läggning, nationalitet, språk, politisk uppfattning eller funktionshinder ska vara förbjuden. Denna förordning bör tillämpas i enlighet med dessa rättigheter och principer. |
| --- | --- |

(17)

Denna förordning är förenlig med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan) och i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (nedan kallad Europakonventionen). Detta inkluderar principen att all diskriminering på grund av bland annat kön, ras eller etniskt ursprung, religion, sexuell läggning, nationalitet, språk, politisk uppfattning eller funktionshinder ska vara förbjuden. Denna förordning bör tillämpas i enlighet med dessa rättigheter och principer.

| (18) | De processuella rättigheter som anges i Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/64/EU (6), 2012/13/EU (7), 2013/48/EU (8), (EU) 2016/343 (9), (EU) 2016/800 (10) och (EU) 2016/1919 (11) bör, inom dessa direktivs tillämpningsområde, tillämpas på straffrättsliga förfaranden som omfattas av denna förordning med avseende på de medlemsstater som är bundna av dessa direktiv. Under alla förhållanden bör skyddsåtgärderna enligt stadgan tillämpas på samtliga förfaranden som omfattas av denna förordning. I synnerhet bör de väsentliga skyddsåtgärder avseende straffrättsliga förfaranden som anges i stadgan tillämpas på förfaranden i straffrättsliga frågor som inte är straffrättsliga förfaranden men som omfattas av denna förordning. |
| --- | --- |

(18)

De processuella rättigheter som anges i Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/64/EU (6), 2012/13/EU (7), 2013/48/EU (8), (EU) 2016/343 (9), (EU) 2016/800 (10) och (EU) 2016/1919 (11) bör, inom dessa direktivs tillämpningsområde, tillämpas på straffrättsliga förfaranden som omfattas av denna förordning med avseende på de medlemsstater som är bundna av dessa direktiv. Under alla förhållanden bör skyddsåtgärderna enligt stadgan tillämpas på samtliga förfaranden som omfattas av denna förordning. I synnerhet bör de väsentliga skyddsåtgärder avseende straffrättsliga förfaranden som anges i stadgan tillämpas på förfaranden i straffrättsliga frågor som inte är straffrättsliga förfaranden men som omfattas av denna förordning.

| (19) | Samtidigt som reglerna för översändande samt erkännande och verkställighet av beslut om frysning och beslut om förverkande bör säkerställa att processen för att återvinna tillgångar som härrör från brott är effektiv, bör de grundläggande rättigheterna respekteras. |
| --- | --- |

(19)

Samtidigt som reglerna för översändande samt erkännande och verkställighet av beslut om frysning och beslut om förverkande bör säkerställa att processen för att återvinna tillgångar som härrör från brott är effektiv, bör de grundläggande rättigheterna respekteras.

| (20) | Vid bedömningen av huruvida dubbel straffbarhet föreligger bör den behöriga myndigheten i den verkställande staten pröva huruvida de omständigheter som utgör brottet i fråga, såsom de anges i intyget om frysning eller intyget om förverkande från den behöriga myndigheten i den utfärdande staten, i sig även skulle vara straffbara i den verkställande staten, om de hade ägt rum i denna stat vid tidpunkten för beslutet om erkännande av beslutet om frysning eller beslutet om förverkande. |
| --- | --- |

(20)

Vid bedömningen av huruvida dubbel straffbarhet föreligger bör den behöriga myndigheten i den verkställande staten pröva huruvida de omständigheter som utgör brottet i fråga, såsom de anges i intyget om frysning eller intyget om förverkande från den behöriga myndigheten i den utfärdande staten, i sig även skulle vara straffbara i den verkställande staten, om de hade ägt rum i denna stat vid tidpunkten för beslutet om erkännande av beslutet om frysning eller beslutet om förverkande.

| (21) | Den utfärdande myndigheten bör säkerställa att nödvändighets- och proportionalitetsprinciperna följs när den utfärdar ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande. Enligt denna förordning bör beslut om frysning eller beslut om förverkande utfärdas och översändas till en verkställande myndighet i en annan medlemsstat endast när det skulle ha kunnat utfärdas och användas i ett uteslutande inhemskt ärende. Den utfärdande myndigheten bör ansvara för att bedöma sådana besluts nödvändighet och proportionalitet i varje enskilt fall, eftersom erkännande och verkställighet av beslut om frysning och beslut om förverkande inte bör vägras på andra grunder än de som anges i denna förordning. |
| --- | --- |

(21)

Den utfärdande myndigheten bör säkerställa att nödvändighets- och proportionalitetsprinciperna följs när den utfärdar ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande. Enligt denna förordning bör beslut om frysning eller beslut om förverkande utfärdas och översändas till en verkställande myndighet i en annan medlemsstat endast när det skulle ha kunnat utfärdas och användas i ett uteslutande inhemskt ärende. Den utfärdande myndigheten bör ansvara för att bedöma sådana besluts nödvändighet och proportionalitet i varje enskilt fall, eftersom erkännande och verkställighet av beslut om frysning och beslut om förverkande inte bör vägras på andra grunder än de som anges i denna förordning.

| (22) | I vissa fall får ett beslut om frysning utfärdas av en myndighet, som är utsedd av den utfärdande staten, som har behörighet att i straffrättsliga frågor utfärda eller verkställa beslutet om frysning i enlighet med nationell rätt, och som inte är domare, domstol eller allmän åklagare. I sådana fall bör beslutet om frysning godkännas av en domare, domstol eller allmän åklagare innan det översänds till den verkställande myndigheten. |
| --- | --- |

(22)

I vissa fall får ett beslut om frysning utfärdas av en myndighet, som är utsedd av den utfärdande staten, som har behörighet att i straffrättsliga frågor utfärda eller verkställa beslutet om frysning i enlighet med nationell rätt, och som inte är domare, domstol eller allmän åklagare. I sådana fall bör beslutet om frysning godkännas av en domare, domstol eller allmän åklagare innan det översänds till den verkställande myndigheten.

| (23) | Medlemsstaterna bör kunna lämna en förklaring i vilken det anges att den utfärdande myndigheten, när den översänder ett intyg om frysning eller ett intyg om förverkande till medlemsstaten för erkännande och verkställighet av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande, bör översända beslutet om frysning eller beslutet om förverkande i original eller en bestyrkt kopia av detta tillsammans med intyget om frysning eller intyget om förverkande. Medlemsstaterna bör underrätta kommissionen när de avger eller drar tillbaka en sådan förklaring. Kommissionen bör göra sådan information tillgänglig för samtliga medlemsstater och för det europeiska rättsliga nätverket, som anges i rådets beslut 2008/976/RIF (12). Det europeiska rättsliga nätverket bör göra den informationen tillgänglig på den webbplats som avses i det beslutet. |
| --- | --- |

(23)

Medlemsstaterna bör kunna lämna en förklaring i vilken det anges att den utfärdande myndigheten, när den översänder ett intyg om frysning eller ett intyg om förverkande till medlemsstaten för erkännande och verkställighet av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande, bör översända beslutet om frysning eller beslutet om förverkande i original eller en bestyrkt kopia av detta tillsammans med intyget om frysning eller intyget om förverkande. Medlemsstaterna bör underrätta kommissionen när de avger eller drar tillbaka en sådan förklaring. Kommissionen bör göra sådan information tillgänglig för samtliga medlemsstater och för det europeiska rättsliga nätverket, som anges i rådets beslut 2008/976/RIF (12). Det europeiska rättsliga nätverket bör göra den informationen tillgänglig på den webbplats som avses i det beslutet.

| (24) | Den utfärdande myndigheten bör översända ett intyg om frysning eller ett intyg om förverkande, i tillämpliga fall tillsammans med beslutet om frysning eller beslutet om förverkande, antingen direkt till den verkställande myndigheten eller till den centrala myndigheten i den verkställande staten, i tillämpliga fall, på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning och som gör det möjligt för den verkställande myndigheten att fastställa äktheten av intyget eller beslutet, såsom rekommenderat brev eller säkrad e-post. Den utfärdande myndigheten bör få använda sig av alla ändamålsenliga kanaler eller överföringssätt, inbegripet det europeiska rättsliga nätverkets säkra telekommunikationssystem, Eurojust eller andra kanaler som används av rättsliga myndigheter. |
| --- | --- |

(24)

Den utfärdande myndigheten bör översända ett intyg om frysning eller ett intyg om förverkande, i tillämpliga fall tillsammans med beslutet om frysning eller beslutet om förverkande, antingen direkt till den verkställande myndigheten eller till den centrala myndigheten i den verkställande staten, i tillämpliga fall, på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning och som gör det möjligt för den verkställande myndigheten att fastställa äktheten av intyget eller beslutet, såsom rekommenderat brev eller säkrad e-post. Den utfärdande myndigheten bör få använda sig av alla ändamålsenliga kanaler eller överföringssätt, inbegripet det europeiska rättsliga nätverkets säkra telekommunikationssystem, Eurojust eller andra kanaler som används av rättsliga myndigheter.

| (25) | När den utfärdande myndigheten har rimliga skäl att anta att den person mot vilken ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande som avser penningbelopp utfärdades har egendom eller inkomster i en medlemsstat, bör den översända intyget om frysning eller intyget om förverkande som gäller beslutet till den medlemsstaten. På grundval av detta kan intyget till exempel översändas till den medlemsstat där den fysiska person som beslutet avser är bosatt eller, när den personen inte har någon fast adress, stadigvarande vistas. När beslutet är utfärdat med avseende på en juridisk person kan intyget översändas till den medlemsstat i vilken den juridiska personen har sin hemvist. |
| --- | --- |

(25)

När den utfärdande myndigheten har rimliga skäl att anta att den person mot vilken ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande som avser penningbelopp utfärdades har egendom eller inkomster i en medlemsstat, bör den översända intyget om frysning eller intyget om förverkande som gäller beslutet till den medlemsstaten. På grundval av detta kan intyget till exempel översändas till den medlemsstat där den fysiska person som beslutet avser är bosatt eller, när den personen inte har någon fast adress, stadigvarande vistas. När beslutet är utfärdat med avseende på en juridisk person kan intyget översändas till den medlemsstat i vilken den juridiska personen har sin hemvist.

| (26) | För det administrativa översändandet och mottagandet av intyg rörande beslut om frysning och beslut om förverkande bör medlemsstaterna kunna utse en eller flera centrala myndigheter, när deras interna rättssystems struktur gör detta nödvändigt. Dessa centrala myndigheter kan även tillhandahålla administrativt stöd, ha en samordningsroll och bistå vid insamling av statistik och på så sätt underlätta och främja ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande. |
| --- | --- |

(26)

För det administrativa översändandet och mottagandet av intyg rörande beslut om frysning och beslut om förverkande bör medlemsstaterna kunna utse en eller flera centrala myndigheter, när deras interna rättssystems struktur gör detta nödvändigt. Dessa centrala myndigheter kan även tillhandahålla administrativt stöd, ha en samordningsroll och bistå vid insamling av statistik och på så sätt underlätta och främja ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande.

| (27) | Om ett intyg om förverkande som rör ett beslut om förverkande avseende penningbelopp översänds till fler än en verkställande stat bör den utfärdande staten sträva efter att undvika en situation genom vilken mer egendom än nödvändigt förverkas och det sammanlagda beloppet som erhållits genom verkställigheten av beslutet överstiger det maximala beloppet som anges i beslutet. Därför bör den utfärdande myndigheten bland annat i intyget om förverkande ange tillgångarnas värde, när detta är känt, i varje verkställande stat, så att de verkställande myndigheterna kan ta hänsyn till detta, upprätthålla nödvändig kontakt och dialog med de verkställande myndigheterna om den egendom som ska förverkas, och omedelbart underrätta den eller de berörda verkställande myndigheterna om den anser att det finns risk för förverkande utöver det maximala beloppet. Om så är lämpligt kan Eurojust inom sitt behörighetsområde utöva en samordnande roll för att undvika oskäligt förverkande. |
| --- | --- |

(27)

Om ett intyg om förverkande som rör ett beslut om förverkande avseende penningbelopp översänds till fler än en verkställande stat bör den utfärdande staten sträva efter att undvika en situation genom vilken mer egendom än nödvändigt förverkas och det sammanlagda beloppet som erhållits genom verkställigheten av beslutet överstiger det maximala beloppet som anges i beslutet. Därför bör den utfärdande myndigheten bland annat i intyget om förverkande ange tillgångarnas värde, när detta är känt, i varje verkställande stat, så att de verkställande myndigheterna kan ta hänsyn till detta, upprätthålla nödvändig kontakt och dialog med de verkställande myndigheterna om den egendom som ska förverkas, och omedelbart underrätta den eller de berörda verkställande myndigheterna om den anser att det finns risk för förverkande utöver det maximala beloppet. Om så är lämpligt kan Eurojust inom sitt behörighetsområde utöva en samordnande roll för att undvika oskäligt förverkande.

| (28) | Medlemsstaterna bör uppmuntras att lämna en förklaring i vilken det anges att de, i egenskap av verkställande stater, kommer att godta intyg om frysning, intyg om förverkande, eller bådadera, på ett eller flera av unionens officiella språk som inte är ett officiellt språk i respektive medlemsstat. |
| --- | --- |

(28)

Medlemsstaterna bör uppmuntras att lämna en förklaring i vilken det anges att de, i egenskap av verkställande stater, kommer att godta intyg om frysning, intyg om förverkande, eller bådadera, på ett eller flera av unionens officiella språk som inte är ett officiellt språk i respektive medlemsstat.

| (29) | Den verkställande myndigheten bör erkänna beslut om frysning och beslut om förverkande och bör vidta nödvändiga åtgärder för att verkställa dem. Beslutet om erkännande och verkställighet av beslutet om frysning eller beslutet om förverkande bör fattas, och frysningen eller förverkandet bör genomföras lika skyndsamt och med samma prioritet som liknande inhemska ärenden. Tidsfristerna, som bör beräknas i enlighet med rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71 (13), bör fastställas för att säkerställa att beslutet om erkännande av beslutet om frysning eller beslutet om förverkande kan bli föremål för beslut och verkställighet skyndsamt och effektivt. Vad gäller beslut om frysning bör den verkställande myndigheten inleda de konkreta åtgärder som krävs för att verkställa sådana beslut senast 48 timmar efter det att ett beslut om erkännande och verkställighet därav har fattats. |
| --- | --- |

(29)

Den verkställande myndigheten bör erkänna beslut om frysning och beslut om förverkande och bör vidta nödvändiga åtgärder för att verkställa dem. Beslutet om erkännande och verkställighet av beslutet om frysning eller beslutet om förverkande bör fattas, och frysningen eller förverkandet bör genomföras lika skyndsamt och med samma prioritet som liknande inhemska ärenden. Tidsfristerna, som bör beräknas i enlighet med rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71 (13), bör fastställas för att säkerställa att beslutet om erkännande av beslutet om frysning eller beslutet om förverkande kan bli föremål för beslut och verkställighet skyndsamt och effektivt. Vad gäller beslut om frysning bör den verkställande myndigheten inleda de konkreta åtgärder som krävs för att verkställa sådana beslut senast 48 timmar efter det att ett beslut om erkännande och verkställighet därav har fattats.

| (30) | Den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten bör vid verkställigheten av ett beslut om frysning på vederbörligt sätt beakta den konfidentialitet som gäller för utredningen. Den verkställande myndigheten bör särskilt garantera konfidentialitet för beslutet om frysning och dess innehåll. Detta påverkar inte skyldigheten att underrätta berörda personer om verkställigheten av ett beslut om frysning i enlighet med denna förordning. |
| --- | --- |

(30)

Den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten bör vid verkställigheten av ett beslut om frysning på vederbörligt sätt beakta den konfidentialitet som gäller för utredningen. Den verkställande myndigheten bör särskilt garantera konfidentialitet för beslutet om frysning och dess innehåll. Detta påverkar inte skyldigheten att underrätta berörda personer om verkställigheten av ett beslut om frysning i enlighet med denna förordning.

| (31) | Erkännande och verkställighet av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande bör inte vägras på andra grunder är de som anges i denna förordning. Denna förordning bör tillåta de verkställande myndigheterna att inte erkänna eller verkställa beslut om förverkande med stöd av principen om ne bis in idem, på grunder som rör berörda personers rättigheter eller på grunder som rör rätten att närvara vid förhandlingen. |
| --- | --- |

(31)

Erkännande och verkställighet av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande bör inte vägras på andra grunder är de som anges i denna förordning. Denna förordning bör tillåta de verkställande myndigheterna att inte erkänna eller verkställa beslut om förverkande med stöd av principen om ne bis in idem, på grunder som rör berörda personers rättigheter eller på grunder som rör rätten att närvara vid förhandlingen.

| (32) | Denna förordning bör tillåta verkställande myndigheter att inte erkänna eller verkställa beslut om förverkande när personen som beslutet om förverkande avser inte var personligen närvarande vid den förhandling som ledde till det beslut om förverkande som är kopplat till en slutlig fällande dom. Denna bör endast vara en grund för att vägra erkännande eller verkställighet när det gäller förhandlingar som resulterar i beslut om förverkande med koppling till en slutlig fällande dom och inte när det gäller förfaranden som resulterar i beslut om förverkande utan föregående fällande dom. För att en sådan grund ska kunna tillämpas bör emellertid en eller flera förhandlingar hållas. Grunden bör inte vara tillgänglig om relevanta nationella processrättsliga regler inte föreskriver förhandling. Sådana nationella processrättsliga regler bör vara förenliga med stadgan och med Europakonventionen, i synnerhet rörande rätten till en rättvis rättegång. Detta är exempelvis fallet om förfarandet genomförs på förenklat sätt efter ett helt eller delvis skriftligt förfarande eller ett förfarande utan förhandling. |
| --- | --- |

(32)

Denna förordning bör tillåta verkställande myndigheter att inte erkänna eller verkställa beslut om förverkande när personen som beslutet om förverkande avser inte var personligen närvarande vid den förhandling som ledde till det beslut om förverkande som är kopplat till en slutlig fällande dom. Denna bör endast vara en grund för att vägra erkännande eller verkställighet när det gäller förhandlingar som resulterar i beslut om förverkande med koppling till en slutlig fällande dom och inte när det gäller förfaranden som resulterar i beslut om förverkande utan föregående fällande dom. För att en sådan grund ska kunna tillämpas bör emellertid en eller flera förhandlingar hållas. Grunden bör inte vara tillgänglig om relevanta nationella processrättsliga regler inte föreskriver förhandling. Sådana nationella processrättsliga regler bör vara förenliga med stadgan och med Europakonventionen, i synnerhet rörande rätten till en rättvis rättegång. Detta är exempelvis fallet om förfarandet genomförs på förenklat sätt efter ett helt eller delvis skriftligt förfarande eller ett förfarande utan förhandling.

| (33) | Det bör vara möjligt endast under exceptionella omständigheter att inte erkänna eller verkställa ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande, om ett sådant erkännande eller en sådan verkställighet skulle hindra den verkställande staten från att tillämpa sina konstitutionella regler om tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier. |
| --- | --- |

(33)

Det bör vara möjligt endast under exceptionella omständigheter att inte erkänna eller verkställa ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande, om ett sådant erkännande eller en sådan verkställighet skulle hindra den verkställande staten från att tillämpa sina konstitutionella regler om tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier.

| (34) | Skapandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa inom unionen är grundat på ömsesidigt förtroende och presumtionen om andra medlemsstaters efterlevnad av unionsrätten och, i synnerhet, av de grundläggande rättigheterna. I undantagsfall, när det på grundval av precisa och objektiva uppgifter finns grundad anledning att anta att verkställighet av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande, mot bakgrund av ärendets särskilda omständigheter, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet som anges i stadgan, bör det emellertid vara möjligt för den verkställande myndigheten att besluta att inte erkänna och verkställa det berörda beslutet. De grundläggande rättigheter som bör vara relevanta i detta avseende är i synnerhet rätten till ett effektivt rättsmedel, rätten till en rättvis rättegång och rätten till försvar. Äganderätten bör i princip inte vara relevant, eftersom frysning och förverkande av tillgångar nödvändigtvis innebär ett intrång i en persons äganderätt och eftersom de nödvändiga skyddsåtgärderna i detta avseende redan har fastställts i unionsrätten, inbegripet i denna förordning. |
| --- | --- |

(34)

Skapandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa inom unionen är grundat på ömsesidigt förtroende och presumtionen om andra medlemsstaters efterlevnad av unionsrätten och, i synnerhet, av de grundläggande rättigheterna. I undantagsfall, när det på grundval av precisa och objektiva uppgifter finns grundad anledning att anta att verkställighet av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande, mot bakgrund av ärendets särskilda omständigheter, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet som anges i stadgan, bör det emellertid vara möjligt för den verkställande myndigheten att besluta att inte erkänna och verkställa det berörda beslutet. De grundläggande rättigheter som bör vara relevanta i detta avseende är i synnerhet rätten till ett effektivt rättsmedel, rätten till en rättvis rättegång och rätten till försvar. Äganderätten bör i princip inte vara relevant, eftersom frysning och förverkande av tillgångar nödvändigtvis innebär ett intrång i en persons äganderätt och eftersom de nödvändiga skyddsåtgärderna i detta avseende redan har fastställts i unionsrätten, inbegripet i denna förordning.

| (35) | Innan den verkställande myndigheten beslutar att inte erkänna eller verkställa ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande på basis av en grund för att vägra erkännande eller verkställighet bör den samråda med den utfärdande myndigheten för att erhålla alla nödvändiga kompletterande uppgifter. |
| --- | --- |

(35)

Innan den verkställande myndigheten beslutar att inte erkänna eller verkställa ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande på basis av en grund för att vägra erkännande eller verkställighet bör den samråda med den utfärdande myndigheten för att erhålla alla nödvändiga kompletterande uppgifter.

| (36) | Vid prövning av en begäran från den verkställande myndigheten om att begränsa den tidsperiod under vilken egendomen ska vara fryst bör den utfärdande myndigheten beakta alla omständigheterna i ärendet, i synnerhet huruvida fortsatt verkställighet av beslutet om frysning skulle kunna orsaka oberättigad skada i den verkställande staten. Den verkställande myndigheten uppmanas att samråda i ärendet med den utfärdande myndigheten innan en formell begäran framställs. |
| --- | --- |

(36)

Vid prövning av en begäran från den verkställande myndigheten om att begränsa den tidsperiod under vilken egendomen ska vara fryst bör den utfärdande myndigheten beakta alla omständigheterna i ärendet, i synnerhet huruvida fortsatt verkställighet av beslutet om frysning skulle kunna orsaka oberättigad skada i den verkställande staten. Den verkställande myndigheten uppmanas att samråda i ärendet med den utfärdande myndigheten innan en formell begäran framställs.

| (37) | Den utfärdande myndigheten bör underrätta den verkställande myndigheten ifall en myndighet i den utfärdande staten tar emot ett penningbelopp som har betalats med avseende på beslutet om förverkande, varvid gäller att den verkställande staten bör underrättas endast ifall det betalda beloppet med avseende på beslutet påverkar det utestående beloppet som ska förverkas enligt beslutet. |
| --- | --- |

(37)

Den utfärdande myndigheten bör underrätta den verkställande myndigheten ifall en myndighet i den utfärdande staten tar emot ett penningbelopp som har betalats med avseende på beslutet om förverkande, varvid gäller att den verkställande staten bör underrättas endast ifall det betalda beloppet med avseende på beslutet påverkar det utestående beloppet som ska förverkas enligt beslutet.

| (38) | Det bör vara möjligt för den verkställande myndigheten att skjuta upp verkställigheten av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande, i synnerhet när dess verkställighet kan skada en pågående brottsutredning. Så snart grunderna för uppskovet inte längre föreligger bör den verkställande myndigheten vidta nödvändiga åtgärder för att verkställa beslutet. |
| --- | --- |

(38)

Det bör vara möjligt för den verkställande myndigheten att skjuta upp verkställigheten av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande, i synnerhet när dess verkställighet kan skada en pågående brottsutredning. Så snart grunderna för uppskovet inte längre föreligger bör den verkställande myndigheten vidta nödvändiga åtgärder för att verkställa beslutet.

| (39) | Den verkställande myndigheten bör, efter att ha verkställt ett beslut om frysning och efter att ha fattat beslutet om att erkänna och verkställa ett beslut om förverkande, i den mån det är möjligt underrätta berörda personer som den känner till om verkställigheten eller beslutet. I det syftet bör den verkställande myndigheten göra varje rimlig ansträngning för att identifiera de berörda personerna, kontrollera hur de kan nås och underrätta dem om verkställigheten av beslutet om frysning eller om beslutet att erkänna och verkställa beslutet om förverkande. Vid fullgörandet av den skyldigheten kan den verkställande myndigheten begära bistånd från den utfärdande myndigheten, till exempel när de berörda personerna förefaller uppehålla sig i den utfärdande staten. Den verkställande myndighetens skyldighet enligt denna förordning att lämna information till berörda personer bör inte påverka den utfärdande myndighetens skyldighet att lämna information till personer enligt den utfärdande statens rätt, till exempel om utfärdandet av ett beslut om frysning eller om vilka rättsmedel som är tillgängliga enligt den utfärdande statens rätt. |
| --- | --- |

(39)

Den verkställande myndigheten bör, efter att ha verkställt ett beslut om frysning och efter att ha fattat beslutet om att erkänna och verkställa ett beslut om förverkande, i den mån det är möjligt underrätta berörda personer som den känner till om verkställigheten eller beslutet. I det syftet bör den verkställande myndigheten göra varje rimlig ansträngning för att identifiera de berörda personerna, kontrollera hur de kan nås och underrätta dem om verkställigheten av beslutet om frysning eller om beslutet att erkänna och verkställa beslutet om förverkande. Vid fullgörandet av den skyldigheten kan den verkställande myndigheten begära bistånd från den utfärdande myndigheten, till exempel när de berörda personerna förefaller uppehålla sig i den utfärdande staten. Den verkställande myndighetens skyldighet enligt denna förordning att lämna information till berörda personer bör inte påverka den utfärdande myndighetens skyldighet att lämna information till personer enligt den utfärdande statens rätt, till exempel om utfärdandet av ett beslut om frysning eller om vilka rättsmedel som är tillgängliga enligt den utfärdande statens rätt.

| (40) | Den utfärdande myndigheten bör utan dröjsmål underrättas ifall det är omöjligt att verkställa ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande. Sådan omöjlighet kan uppstå på grund av att egendomen redan har förverkats, har försvunnit, har förstörts eller inte kan återfinnas på den plats som den utfärdande myndigheten har angett eller på grund av att platsen för egendomen inte har angetts tillräckligt exakt, trots samråd mellan den verkställande myndigheten och den utfärdande myndigheten. Under sådana omständigheter bör den verkställande myndigheten inte längre vara skyldig att verkställa beslutet. Om den verkställande myndigheten senare erhåller information som gör det möjligt för den att lokalisera egendomen, bör den emellertid ha möjlighet att verkställa beslutet utan att ett nytt intyg måste översändas, i enlighet med denna förordning. |
| --- | --- |

(40)

Den utfärdande myndigheten bör utan dröjsmål underrättas ifall det är omöjligt att verkställa ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande. Sådan omöjlighet kan uppstå på grund av att egendomen redan har förverkats, har försvunnit, har förstörts eller inte kan återfinnas på den plats som den utfärdande myndigheten har angett eller på grund av att platsen för egendomen inte har angetts tillräckligt exakt, trots samråd mellan den verkställande myndigheten och den utfärdande myndigheten. Under sådana omständigheter bör den verkställande myndigheten inte längre vara skyldig att verkställa beslutet. Om den verkställande myndigheten senare erhåller information som gör det möjligt för den att lokalisera egendomen, bör den emellertid ha möjlighet att verkställa beslutet utan att ett nytt intyg måste översändas, i enlighet med denna förordning.

| (41) | Om den verkställande statens rätt gör det juridiskt omöjligt att verkställa ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande bör den verkställande myndigheten kontakta den utfärdande myndigheten för att diskutera situationen och finna en lösning. En sådan lösning kan vara att den utfärdande myndigheten återkallar det berörda beslutet. |
| --- | --- |

(41)

Om den verkställande statens rätt gör det juridiskt omöjligt att verkställa ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande bör den verkställande myndigheten kontakta den utfärdande myndigheten för att diskutera situationen och finna en lösning. En sådan lösning kan vara att den utfärdande myndigheten återkallar det berörda beslutet.

| (42) | Så snart ett beslut om förverkande har verkställts bör den verkställande myndigheten underrätta den utfärdande myndigheten om resultatet av verkställigheten. Där det är praktiskt möjligt bör den verkställande myndigheten vid den tidpunkten även underrätta den utfärdande myndigheten om den egendom eller det penningbelopp som har förverkats, och om andra uppgifter som den anser vara relevanta. |
| --- | --- |

(42)

Så snart ett beslut om förverkande har verkställts bör den verkställande myndigheten underrätta den utfärdande myndigheten om resultatet av verkställigheten. Där det är praktiskt möjligt bör den verkställande myndigheten vid den tidpunkten även underrätta den utfärdande myndigheten om den egendom eller det penningbelopp som har förverkats, och om andra uppgifter som den anser vara relevanta.

| (43) | Verkställigheten av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande bör regleras av rätten i den verkställande staten, och myndigheterna i den staten bör ha ensam behörighet att besluta om verkställighetsförfarandena. Om så är lämpligt bör den utfärdande och verkställande myndigheten kunna uppmana Eurojust eller det europeiska rättsliga nätverket att inom sina behörighetsområden tillhandahålla biträde med verkställigheten av beslut om frysning och beslut om förverkande. |
| --- | --- |

(43)

Verkställigheten av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande bör regleras av rätten i den verkställande staten, och myndigheterna i den staten bör ha ensam behörighet att besluta om verkställighetsförfarandena. Om så är lämpligt bör den utfärdande och verkställande myndigheten kunna uppmana Eurojust eller det europeiska rättsliga nätverket att inom sina behörighetsområden tillhandahålla biträde med verkställigheten av beslut om frysning och beslut om förverkande.

| (44) | En korrekt tillämpning av denna förordning förutsätter nära kontakter mellan de berörda behöriga nationella myndigheterna, särskilt vid samtidig verkställighet av ett beslut om förverkande i fler än en medlemsstat. De behöriga nationella myndigheterna bör därför samråda med varandra närhelst det är nödvändigt, direkt eller när så är lämpligt via Eurojust eller det europeiska rättsliga nätverket. |
| --- | --- |

(44)

En korrekt tillämpning av denna förordning förutsätter nära kontakter mellan de berörda behöriga nationella myndigheterna, särskilt vid samtidig verkställighet av ett beslut om förverkande i fler än en medlemsstat. De behöriga nationella myndigheterna bör därför samråda med varandra närhelst det är nödvändigt, direkt eller när så är lämpligt via Eurojust eller det europeiska rättsliga nätverket.

| (45) | Brottsoffers rätt till ersättning och återställande bör inte påverkas negativt i gränsöverskridande ärenden. I reglerna för förfogande över fryst eller förverkad egendom bör ersättning och återställande av egendom till brottsoffer prioriteras. Begreppet brottsoffer bör tolkas i enlighet med den utfärdande statens rätt, där det också bör kunna föreskrivas att en juridisk person kan ses som brottsoffer vid tillämpningen av denna förordning. Denna förordning bör inte påverka tillämpningen av regler om ersättning och återställande av egendom till brottsoffer i nationella förfaranden. |
| --- | --- |

(45)

Brottsoffers rätt till ersättning och återställande bör inte påverkas negativt i gränsöverskridande ärenden. I reglerna för förfogande över fryst eller förverkad egendom bör ersättning och återställande av egendom till brottsoffer prioriteras. Begreppet brottsoffer bör tolkas i enlighet med den utfärdande statens rätt, där det också bör kunna föreskrivas att en juridisk person kan ses som brottsoffer vid tillämpningen av denna förordning. Denna förordning bör inte påverka tillämpningen av regler om ersättning och återställande av egendom till brottsoffer i nationella förfaranden.

| (46) | När den verkställande myndigheten underrättas om ett beslut om återställande av fryst egendom till brottsoffret som utfärdats av den utfärdande myndigheten eller av en annan behörig myndighet i den utfärdande staten bör den verkställande myndigheten vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att den berörda egendomen fryses och snarast möjligt återställs till brottsoffret. Den verkställande myndigheten bör kunna överföra egendomen antingen till den utfärdande staten, så att denna skulle kunna återställa egendomen till brottsoffret, eller direkt till brottsoffret förutsatt att den utfärdande staten har gett sitt samtycke. Skyldigheten att återställa fryst egendom till brottsoffret bör vara föremål för följande villkor: brottsoffrets äganderätt till egendomen bör inte vara omtvistad – vilket innebär att det godtas att brottsoffret är egendomens rättmätiga ägare och att det inte förekommer några seriösa anspråk som ifrågasätter denna äganderätt, egendomen bör inte behövas som bevis i straffrättsliga förfaranden i den verkställande staten och rättigheterna för berörda personer, i synnerhet rättigheterna för tredje man i god tro, bör inte påverkas negativt. Den verkställande myndigheten bör återställa fryst egendom till brottsoffret endast när dessa villkor har uppfyllts. Om den verkställande myndigheten anser att dessa villkor inte är uppfyllda bör den samråda med den utfärdande myndigheten, till exempel för att begära ytterligare information eller diskutera situationen, i syfte att finna en lösning. Om ingen lösning går att finna bör den verkställande myndigheten kunna besluta att inte återställa den frysta egendomen till brottsoffret. |
| --- | --- |

(46)

När den verkställande myndigheten underrättas om ett beslut om återställande av fryst egendom till brottsoffret som utfärdats av den utfärdande myndigheten eller av en annan behörig myndighet i den utfärdande staten bör den verkställande myndigheten vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att den berörda egendomen fryses och snarast möjligt återställs till brottsoffret. Den verkställande myndigheten bör kunna överföra egendomen antingen till den utfärdande staten, så att denna skulle kunna återställa egendomen till brottsoffret, eller direkt till brottsoffret förutsatt att den utfärdande staten har gett sitt samtycke. Skyldigheten att återställa fryst egendom till brottsoffret bör vara föremål för följande villkor: brottsoffrets äganderätt till egendomen bör inte vara omtvistad – vilket innebär att det godtas att brottsoffret är egendomens rättmätiga ägare och att det inte förekommer några seriösa anspråk som ifrågasätter denna äganderätt, egendomen bör inte behövas som bevis i straffrättsliga förfaranden i den verkställande staten och rättigheterna för berörda personer, i synnerhet rättigheterna för tredje man i god tro, bör inte påverkas negativt. Den verkställande myndigheten bör återställa fryst egendom till brottsoffret endast när dessa villkor har uppfyllts. Om den verkställande myndigheten anser att dessa villkor inte är uppfyllda bör den samråda med den utfärdande myndigheten, till exempel för att begära ytterligare information eller diskutera situationen, i syfte att finna en lösning. Om ingen lösning går att finna bör den verkställande myndigheten kunna besluta att inte återställa den frysta egendomen till brottsoffret.

| (47) | Varje medlemsstat bör överväga att inrätta ett nationellt centralkontor med ansvar för förvaltning av fryst egendom som eventuellt ska förverkas senare samt för förvaltning av förverkad egendom. Fryst egendom och förverkad egendom kan företrädesvis användas för brottsbekämpning och projekt som syftar till att förebygga organiserad brottslighet och för andra projekt av allmänt intresse och för sociala ändamål. |
| --- | --- |

(47)

Varje medlemsstat bör överväga att inrätta ett nationellt centralkontor med ansvar för förvaltning av fryst egendom som eventuellt ska förverkas senare samt för förvaltning av förverkad egendom. Fryst egendom och förverkad egendom kan företrädesvis användas för brottsbekämpning och projekt som syftar till att förebygga organiserad brottslighet och för andra projekt av allmänt intresse och för sociala ändamål.

| (48) | Varje medlemsstat bör överväga att inrätta en nationell fond för att garantera lämplig ersättning till brottsoffer, t.ex. familjer till poliser och offentligt anställda som omkommit i tjänsten eller som fått bestående invaliditet till följd av sin tjänsteutövning. Medlemsstaterna kan öronmärka en del av de förverkade tillgångarna för detta syfte. |
| --- | --- |

(48)

Varje medlemsstat bör överväga att inrätta en nationell fond för att garantera lämplig ersättning till brottsoffer, t.ex. familjer till poliser och offentligt anställda som omkommit i tjänsten eller som fått bestående invaliditet till följd av sin tjänsteutövning. Medlemsstaterna kan öronmärka en del av de förverkade tillgångarna för detta syfte.

| (49) | Medlemsstaterna bör inte kunna avkräva varandra ersättning för kostnader i samband med tillämpningen av denna förordning. Om det har uppkommit stora eller exceptionella kostnader för den verkställande staten, till exempel till följd av att egendomen har varit fryst under avsevärd tid, bör den utfärdande myndigheten dock beakta eventuella förslag från den verkställande myndigheten om att dela kostnaderna. |
| --- | --- |

(49)

Medlemsstaterna bör inte kunna avkräva varandra ersättning för kostnader i samband med tillämpningen av denna förordning. Om det har uppkommit stora eller exceptionella kostnader för den verkställande staten, till exempel till följd av att egendomen har varit fryst under avsevärd tid, bör den utfärdande myndigheten dock beakta eventuella förslag från den verkställande myndigheten om att dela kostnaderna.

| (50) | I syfte att kunna lösa problem som uppstår i framtiden avseende innehållet i de intyg som anges i bilagorna till denna förordning så snabbt som möjligt bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller ändringar av dessa intyg. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (14). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. |
| --- | --- |

(50)

I syfte att kunna lösa problem som uppstår i framtiden avseende innehållet i de intyg som anges i bilagorna till denna förordning så snabbt som möjligt bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller ändringar av dessa intyg. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (14). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter.

| (51) | Eftersom målet för denna förordning, nämligen ömsesidigt erkännande och verkställighet av beslut om frysning och beslut om förverkande, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dess omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(51)

Eftersom målet för denna förordning, nämligen ömsesidigt erkännande och verkställighet av beslut om frysning och beslut om förverkande, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dess omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

| (52) | Bestämmelserna i rambeslut 2003/577/RIF har med avseende på frysning av bevismaterial redan ersatts med Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/41/EU (15) för medlemsstater som är bundna av det direktivet. Bestämmelserna i rambeslut 2003/577/RIF som rör frysning av egendom bör ersättas av denna förordning mellan de medlemsstater som är bundna av den. Rambeslut 2006/783/RIF bör även ersättas av denna förordning mellan de medlemsstater som är bundna av den. De bestämmelser i rambeslut 2003/577/RIF som gäller frysning av egendom, samt bestämmelserna i rambeslut 2006/783/RIF, bör därför fortsätta att tillämpas inte bara mellan de medlemsstater som inte är bundna av denna förordning utan också mellan varje medlemsstat som inte är bunden av denna förordning och varje medlemsstat som är bunden av denna förordning. |
| --- | --- |

(52)

Bestämmelserna i rambeslut 2003/577/RIF har med avseende på frysning av bevismaterial redan ersatts med Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/41/EU (15) för medlemsstater som är bundna av det direktivet. Bestämmelserna i rambeslut 2003/577/RIF som rör frysning av egendom bör ersättas av denna förordning mellan de medlemsstater som är bundna av den. Rambeslut 2006/783/RIF bör även ersättas av denna förordning mellan de medlemsstater som är bundna av den. De bestämmelser i rambeslut 2003/577/RIF som gäller frysning av egendom, samt bestämmelserna i rambeslut 2006/783/RIF, bör därför fortsätta att tillämpas inte bara mellan de medlemsstater som inte är bundna av denna förordning utan också mellan varje medlemsstat som inte är bunden av denna förordning och varje medlemsstat som är bunden av denna förordning.

| (53) | Den rättsliga formen för denna akt bör inte utgöra prejudikat för framtida unionsrättsakter på området för ömsesidigt erkännande av domar och straffrättsliga avgöranden. Valet av rättslig form för framtida unionsrättsakter bör noga bedömas från fall till fall med beaktande av, bland andra faktorer, rättsaktens effektivitet och proportionalitets- och subsidiaritetsprinciperna. |
| --- | --- |

(53)

Den rättsliga formen för denna akt bör inte utgöra prejudikat för framtida unionsrättsakter på området för ömsesidigt erkännande av domar och straffrättsliga avgöranden. Valet av rättslig form för framtida unionsrättsakter bör noga bedömas från fall till fall med beaktande av, bland andra faktorer, rättsaktens effektivitet och proportionalitets- och subsidiaritetsprinciperna.

| (54) | Medlemsstaterna bör, i enlighet med rådets beslut 2007/845/RIF (16), säkerställa att deras kontor för återvinning av tillgångar samarbetar med varandra för att underlätta spårning och identifiering av vinning av brott och annan egendom som härrör från brott som kan bli föremål för ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande. |
| --- | --- |

(54)

Medlemsstaterna bör, i enlighet med rådets beslut 2007/845/RIF (16), säkerställa att deras kontor för återvinning av tillgångar samarbetar med varandra för att underlätta spårning och identifiering av vinning av brott och annan egendom som härrör från brott som kan bli föremål för ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande.

| (55) | I enlighet med artiklarna 3 och 4a.1 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, har Förenade kungariket meddelat att det önskar delta i antagandet och tillämpningen av denna förordning. |
| --- | --- |

(55)

I enlighet med artiklarna 3 och 4a.1 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, har Förenade kungariket meddelat att det önskar delta i antagandet och tillämpningen av denna förordning.

| (56) | I enlighet med artiklarna 1, 2 och 4a.1 i protokoll nr 21 och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i det protokollet, deltar Irland inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Irland. |
| --- | --- |

(56)

I enlighet med artiklarna 1, 2 och 4a.1 i protokoll nr 21 och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i det protokollet, deltar Irland inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Irland.

| (57) | I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark. |
| --- | --- |

(57)

I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

SYFTE, DEFINITIONER OCH TILLÄMPNINGSOMRÅDE

Artikel 1

Syfte

1.   Denna förordning innehåller de regler enligt vilka en medlemsstat på sitt territorium erkänner och verkställer beslut om frysning och beslut om förverkande som utfärdats av en annan medlemsstat inom ramen för förfaranden i straffrättsliga frågor.

2.   Denna förordning ska inte medföra någon ändring av skyldigheten att respektera de grundläggande rättigheterna och de grundläggande rättsliga principerna stadfästa i artikel 6 i EU-fördraget.

3.   När den utfärdande myndigheten utfärdar ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande ska den säkerställa att nödvändighets- och proportionalitetsprinciperna iakttas.

4.   Denna förordning ska inte tillämpas på beslut om frysning och beslut om förverkande som utfärdats inom ramen för förfaranden i civilrättsliga eller administrativa frågor.

Artikel 2

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

1.   
  beslut om frysning
  : ett avgörande som har utfärdats eller godkänts av en utfärdande myndighet för att förhindra att egendom förstörs, omvandlas, flyttas, överförs eller avyttras i syfte att förverka den egendomen.

beslut om frysning

2.   
  beslut om förverkande
  : ett slutligt straff eller en sådan slutlig åtgärd som har beslutats av en domstol efter förfaranden på grund av ett brott, som innebär slutligt berövande av egendom från en fysisk eller juridisk person.

beslut om förverkande

3.   
  egendom
  : varje form av egendom, materiell eller immateriell, lös eller fast egendom, samt juridiska handlingar eller urkunder som styrker äganderätt eller annan rätt till sådan egendom, som den utfärdande myndigheten anser

egendom

| a) | utgöra vinning av ett brott, eller dess motsvarighet, oavsett om detta avser hela eller endast en del av värdet av denna vinning, |
| --- | --- |

a)

utgöra vinning av ett brott, eller dess motsvarighet, oavsett om detta avser hela eller endast en del av värdet av denna vinning,

| b) | utgöra hjälpmedel vid ett sådant brott, eller värdet av sådana hjälpmedel, |
| --- | --- |

b)

utgöra hjälpmedel vid ett sådant brott, eller värdet av sådana hjälpmedel,

| c) | kan bli föremål för förverkande med tillämpning i den utfärdande staten genom någon av de förverkandebefogenheter som föreskrivs i direktiv 2014/42/EU, eller |
| --- | --- |

c)

kan bli föremål för förverkande med tillämpning i den utfärdande staten genom någon av de förverkandebefogenheter som föreskrivs i direktiv 2014/42/EU, eller

| d) | kan bli föremål för förverkande enligt någon annan bestämmelse om befogenheter till förverkande, inbegripet förverkande utan slutlig fällande dom enligt den utfärdande statens rätt efter ett förfarande på grund av ett brott. |
| --- | --- |

d)

kan bli föremål för förverkande enligt någon annan bestämmelse om befogenheter till förverkande, inbegripet förverkande utan slutlig fällande dom enligt den utfärdande statens rätt efter ett förfarande på grund av ett brott.

4.   
  vinning
  : varje ekonomisk fördel som direkt eller indirekt härrör från ett brott, bestående av alla former av egendom och innefattande all efterföljande återinvestering eller omvandling av direkt vinning och eventuella värdefulla fördelar.

vinning

5.   
  hjälpmedel
  : all slags egendom som på något sätt, helt eller delvis, använts eller varit avsedd att användas för att begå ett brott.

hjälpmedel

6.   
  utfärdande stat
  : den medlemsstat där ett beslut om frysning eller förverkande har utfärdats.

utfärdande stat

7.   
  verkställande stat
  : den medlemsstat till vilken ett beslut om frysning eller beslut om förverkande överförs för erkännande och verkställighet.

verkställande stat

8.   
  utfärdande myndighet
  :

utfärdande myndighet

| a) | i fråga om ett beslut om frysning:






  i) | en domare, domstol eller allmän åklagare som är behörig i det berörda fallet, eller |
| --- | --- | --- |

a)

i fråga om ett beslut om frysning:

i)

en domare, domstol eller allmän åklagare som är behörig i det berörda fallet, eller

| ii) | en annan behörig myndighet som av den utfärdande staten utsetts till sådan och som har behörighet att i straffrättsliga frågor besluta om frysning av egendom eller om verkställighet av ett beslut om frysning i enlighet med nationell rätt. Dessutom ska beslutet om frysning innan det översänds till den verkställande myndigheten godkännas av en domare, domstol eller allmän åklagare i den utfärdande staten efter prövning av dess överensstämmelse med villkoren för utfärdande av ett sådant beslut enligt denna förordning. Om beslutet har godkänts av en domare, domstol eller allmän åklagare, får den andra behöriga myndigheten också betraktas som en utfärdande myndighet med avseende på översändandet av beslutet, |
| --- | --- |

ii)

en annan behörig myndighet som av den utfärdande staten utsetts till sådan och som har behörighet att i straffrättsliga frågor besluta om frysning av egendom eller om verkställighet av ett beslut om frysning i enlighet med nationell rätt. Dessutom ska beslutet om frysning innan det översänds till den verkställande myndigheten godkännas av en domare, domstol eller allmän åklagare i den utfärdande staten efter prövning av dess överensstämmelse med villkoren för utfärdande av ett sådant beslut enligt denna förordning. Om beslutet har godkänts av en domare, domstol eller allmän åklagare, får den andra behöriga myndigheten också betraktas som en utfärdande myndighet med avseende på översändandet av beslutet,

| b) | i fråga om ett beslut om förverkande, en myndighet som av den utfärdande staten utsetts till sådan och som har behörighet att i straffrättsliga frågor verkställa ett beslut om förverkande som har utfärdats av en domstol i enlighet med nationell rätt. |
| --- | --- |

b)

i fråga om ett beslut om förverkande, en myndighet som av den utfärdande staten utsetts till sådan och som har behörighet att i straffrättsliga frågor verkställa ett beslut om förverkande som har utfärdats av en domstol i enlighet med nationell rätt.

9.   
  verkställande myndighet
  : en myndighet som har behörighet att erkänna ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande och säkerställa att det verkställs i enlighet med denna förordning och med de förfaranden som enligt nationell rätt är tillämpliga på frysning och förverkande av egendom. När sådana förfaranden kräver att en domstol registrerar beslutet och ger tillstånd till dess verkställighet, innefattar den verkställande myndigheten den myndighet som har behörighet att begära sådan registrering och sådant tillstånd.

verkställande myndighet

10.   
  berörd person
  : en fysisk eller juridisk person som är föremål för ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande eller en fysisk eller juridisk person som äger den egendom som beslutet avser samt tredje man vars rättigheter angående den egendom beslutet avser blir direkt negativt påverkade av det beslutet, enligt den verkställande statens rätt.

berörd person

Artikel 3

Brott

1.   Beslut om frysning eller beslut om förverkande ska verkställas utan kontroll av dubbel straffbarhet om de gärningar som föranleder sådana beslut i den utfärdande staten är belagda med ett högsta frihetsstraff på minst tre år och utgör ett eller flera av följande brott enligt den utfärdande statens rätt:

| 1. | Deltagande i en kriminell organisation. |
| --- | --- |

1.

Deltagande i en kriminell organisation.

| 2. | Terrorism. |
| --- | --- |

2.

Terrorism.

| 3. | Människohandel. |
| --- | --- |

3.

Människohandel.

| 4. | Sexuellt utnyttjande av barn samt barnpornografi. |
| --- | --- |

4.

Sexuellt utnyttjande av barn samt barnpornografi.

| 5. | Olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen. |
| --- | --- |

5.

Olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen.

| 6. | Olaglig handel med vapen, ammunition och sprängämnen. |
| --- | --- |

6.

Olaglig handel med vapen, ammunition och sprängämnen.

| 7. | Korruption. |
| --- | --- |

7.

Korruption.

| 8. | Bedrägeri, inbegripet bedrägeri och andra brott som riktar sig mot unionens finansiella intressen enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1371 (17). |
| --- | --- |

8.

Bedrägeri, inbegripet bedrägeri och andra brott som riktar sig mot unionens finansiella intressen enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1371 (17).

| 9. | Penningtvätt. |
| --- | --- |

9.

Penningtvätt.

| 10. | Penningförfalskning, inklusive förfalskning av euron. |
| --- | --- |

10.

Penningförfalskning, inklusive förfalskning av euron.

| 11. | It-brottslighet. |
| --- | --- |

11.

It-brottslighet.

| 12. | Miljöbrott, inbegripet olaglig handel med hotade djurarter och hotade växtarter och växtsorter. |
| --- | --- |

12.

Miljöbrott, inbegripet olaglig handel med hotade djurarter och hotade växtarter och växtsorter.

| 13. | Hjälp till olovlig inresa och olovlig vistelse. |
| --- | --- |

13.

Hjälp till olovlig inresa och olovlig vistelse.

| 14. | Mord eller grov misshandel. |
| --- | --- |

14.

Mord eller grov misshandel.

| 15. | Olaglig handel med mänskliga organ och vävnader. |
| --- | --- |

15.

Olaglig handel med mänskliga organ och vävnader.

| 16. | Människorov, olaga frihetsberövande eller tagande av gisslan. |
| --- | --- |

16.

Människorov, olaga frihetsberövande eller tagande av gisslan.

| 17. | Rasism och främlingsfientlighet. |
| --- | --- |

17.

Rasism och främlingsfientlighet.

| 18. | Organiserad stöld eller väpnat rån. |
| --- | --- |

18.

Organiserad stöld eller väpnat rån.

| 19. | Olaglig handel med kulturföremål, inbegripet antikviteter och konstverk. |
| --- | --- |

19.

Olaglig handel med kulturföremål, inbegripet antikviteter och konstverk.

| 20. | Svindleri. |
| --- | --- |

20.

Svindleri.

| 21. | Beskyddarverksamhet och utpressning. |
| --- | --- |

21.

Beskyddarverksamhet och utpressning.

| 22. | Förfalskning och piratkopiering. |
| --- | --- |

22.

Förfalskning och piratkopiering.

| 23. | Förfalskning av administrativa dokument och handel med sådana förfalskningar. |
| --- | --- |

23.

Förfalskning av administrativa dokument och handel med sådana förfalskningar.

| 24. | Förfalskning av betalningsmedel. |
| --- | --- |

24.

Förfalskning av betalningsmedel.

| 25. | Olaglig handel med hormonsubstanser och andra tillväxtsubstanser. |
| --- | --- |

25.

Olaglig handel med hormonsubstanser och andra tillväxtsubstanser.

| 26. | Olaglig handel med nukleära eller radioaktiva ämnen. |
| --- | --- |

26.

Olaglig handel med nukleära eller radioaktiva ämnen.

| 27. | Handel med stulna fordon. |
| --- | --- |

27.

Handel med stulna fordon.

| 28. | Våldtäkt. |
| --- | --- |

28.

Våldtäkt.

| 29. | Mordbrand. |
| --- | --- |

29.

Mordbrand.

| 30. | Brott som omfattas av Internationella brottmålsdomstolens behörighet. |
| --- | --- |

30.

Brott som omfattas av Internationella brottmålsdomstolens behörighet.

| 31. | Kapning av flygplan eller fartyg. |
| --- | --- |

31.

Kapning av flygplan eller fartyg.

| 32. | Sabotage. |
| --- | --- |

32.

Sabotage.

2.   För andra brott än de som avses i punkt 1 får den verkställande staten låta erkännande och verkställighet av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande vara villkorat av om de gärningar som föranleder beslutet om frysning eller beslutet om förverkande utgör ett brott enligt den verkställande statens rätt, oberoende av brottsrekvisit eller brottets rättsliga rubricering enligt den utfärdande statens rätt.

KAPITEL II

ÖVERSÄNDANDE, ERKÄNNANDE OCH VERKSTÄLLIGHET AV BESLUT OM FRYSNING

Artikel 4

Översändande av beslut om frysning

1.   Ett beslut om frysning ska översändas genom ett intyg om frysning. Den utfärdande myndigheten ska översända intyget om frysning som föreskrivs i artikel 6 direkt till den verkställande myndigheten eller, i tillämpliga fall, till den centrala myndighet som avses i artikel 24.2, på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning och som gör det möjligt för den verkställande staten att fastställa äktheten av intyget om frysning.

2.   Medlemsstaterna får lämna en förklaring i vilken det anges att den utfärdande myndigheten tillsammans med intyget om frysning ska översända beslutet om frysning i original eller en bestyrkt kopia av detta när ett intyg om frysning översänds till en medlemsstat för erkännande och verkställighet av ett beslut om frysning. Endast intyget om frysning behöver dock översättas, i enlighet med artikel 6.2.

3.   Medlemsstaterna får lämna den förklaring som avses i punkt 2 före den dag då denna förordning börjar tillämpas eller vid en senare tidpunkt Medlemsstaterna får när som helst dra tillbaka en sådan förklaring. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen när de lämnar eller drar tillbaka en sådan förklaring. Kommissionen ska göra sådan information tillgänglig för samtliga medlemsstater och för det europeiska rättsliga nätverket.

4.   Om ett beslut om frysning avser ett penningbelopp, när den utfärdande myndigheten har rimliga skäl att anta att den person som beslutet om frysning avser har egendom eller inkomster i en medlemsstat, ska den utfärdande myndigheten översända intyget om frysning till den medlemsstaten.

5.   Om ett beslut om frysning avser specifik egendom, när den utfärdande myndigheten har rimliga skäl att anta att sådan egendom är belägen i en medlemsstat, ska den utfärdande myndigheten översända intyget om frysning till den medlemsstaten.

6.   Intyget om frysning ska

| a) | åtföljas av ett intyg om förverkande som översänts i enlighet med artikel 14, eller |
| --- | --- |

a)

åtföljas av ett intyg om förverkande som översänts i enlighet med artikel 14, eller

| b) | innehålla en instruktion om att egendomen ska förbli fryst i den verkställande staten i avvaktan på översändandet och verkställigheten av beslutet om förverkande i enlighet med artikel 14, i vilket fall den utfärdande myndigheten i intyget om frysning ska ange beräknad dag för detta översändande. |
| --- | --- |

b)

innehålla en instruktion om att egendomen ska förbli fryst i den verkställande staten i avvaktan på översändandet och verkställigheten av beslutet om förverkande i enlighet med artikel 14, i vilket fall den utfärdande myndigheten i intyget om frysning ska ange beräknad dag för detta översändande.

7.   Den utfärdande myndigheten ska underrätta den verkställande myndigheten ifall den har vetskap om några berörda personer. Den utfärdande myndigheten ska också tillhandahålla, på begäran, den verkställande myndigheten all eventuell information av relevans för eventuella anspråk som sådana berörda personer kan ha med avseende på egendomen, däribland all information för identifiering av dessa personer.

8.   Om det, trots den information som har gjorts tillgänglig i enlighet med artikel 24.3, inte är känt för den utfärdande myndigheten vilken myndighet som är behörig verkställande myndighet ska den utfärdande myndigheten göra de efterforskningar som krävs, inklusive via det europeiska rättsliga nätverkets kontaktpunkter, för att bestämma vilken myndighet som är behörig i fråga om erkännande och verkställighet av beslutet om frysning.

9.   Om den myndighet i den verkställande staten som tar emot ett intyg om frysning inte är behörig att erkänna beslutet om frysning eller vidta de åtgärder som krävs för att verkställa det ska den myndigheten omedelbart översända intyget om frysning till den behöriga verkställande myndigheten i sin medlemsstat och underrätta den utfärdande myndigheten om detta.

Artikel 5

Översändande av ett beslut om frysning till en eller flera verkställande stater

1.   Ett intyg om frysning får endast översändas enligt artikel 4 till en verkställande stat åt gången, såvida inte punkterna 2 eller 3 i den här artikeln är tillämpliga.

2.   När ett beslut om frysning avser specifik egendom får intyget om frysning översändas till fler än en verkställande stat samtidigt när

| a) | den utfärdande myndigheten har rimliga skäl att anta att olika delar av den egendom som omfattas av beslutet om frysning är belägna i olika verkställande stater, eller |
| --- | --- |

a)

den utfärdande myndigheten har rimliga skäl att anta att olika delar av den egendom som omfattas av beslutet om frysning är belägna i olika verkställande stater, eller

| b) | frysningen av en specifik egendom som omfattas av beslutet om frysning skulle kräva åtgärder i fler än en verkställande stat. |
| --- | --- |

b)

frysningen av en specifik egendom som omfattas av beslutet om frysning skulle kräva åtgärder i fler än en verkställande stat.

3.   När ett beslut om frysning avser ett penningbelopp får intyget om frysning översändas till fler än en verkställande stat samtidigt om den utfärdande myndigheten anser att det finns ett specifikt behov av detta, särskilt om det uppskattade värdet på den egendom som får frysas i den utfärdande staten och i en verkställande stat förmodligen inte räcker för att frysa hela det belopp som omfattas av beslutet om frysning.

Artikel 6

Standardintyg om frysning

1.   För att översända ett beslut om frysning ska den utfärdande myndigheten fylla i det intyg om frysning som fastställs i bilaga I, underteckna det och intyga att dess innehåll är riktigt och korrekt.

2.   Den utfärdande myndigheten ska tillhandahålla den verkställande myndigheten en översättning av intyget om frysning på ett officiellt språk i den verkställande staten eller på ett annat språk som den verkställande staten kommer att godta i enlighet med punkt 3.

3.   Varje medlemsstat får när som helst genom en förklaring som ges in till kommissionen ange att den kommer att godta översättningar av intyg om frysning på ett eller flera av unionens officiella språk som inte är på det officiella språket eller de officiella språken i den medlemsstaten. Kommissionen ska göra förklaringarna tillgängliga för alla medlemsstater och det europeiska rättsliga nätverket.

Artikel 7

Erkännande och verkställighet av beslut om frysning

1.   Den verkställande myndigheten ska erkänna ett beslut om frysning översänt i enlighet med artikel 4 och vidta nödvändiga åtgärder för att verkställa det på samma sätt som för ett inhemskt beslut om frysning som utfärdats av en myndighet i den verkställande staten, såvida inte den verkställande myndigheten åberopar någon av de grunder för att vägra erkännande och verkställighet som anges i artikel 8 eller någon av de grunder för uppskov som anges i artikel 10.

2.   Den verkställande myndigheten ska rapportera till den utfärdande myndigheten om verkställigheten av beslutet om frysning, inklusive en beskrivning av den frysta egendomen och, där en sådan är tillgänglig, tillhandahålla en uppskattning av dess värde. Denna rapportering ska ske på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning, utan onödigt dröjsmål efter att den verkställande myndigheten har underrättats om att beslutet om frysning har verkställts.

Artikel 8

Grunder för att vägra erkännande och verkställighet av beslut om frysning

1.   Den verkställande myndigheten får besluta att inte erkänna eller verkställa beslut om frysning endast när

| a) | verkställighet av beslutet om frysning skulle strida mot principen om ne bis in idem, |
| --- | --- |

a)

verkställighet av beslutet om frysning skulle strida mot principen om ne bis in idem,

| b) | det enligt den verkställande statens rätt föreligger privilegier eller immunitet som skulle förhindra frysningen av den berörda egendomen eller det finns regler om fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier och som förhindrar verkställigheten av beslutet om frysning, |
| --- | --- |

b)

det enligt den verkställande statens rätt föreligger privilegier eller immunitet som skulle förhindra frysningen av den berörda egendomen eller det finns regler om fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier och som förhindrar verkställigheten av beslutet om frysning,

| c) | intyget om frysning är ofullständigt eller uppenbart felaktigt och inte har fyllts i efter samråd som avses i punkt 2, |
| --- | --- |

c)

intyget om frysning är ofullständigt eller uppenbart felaktigt och inte har fyllts i efter samråd som avses i punkt 2,

| d) | beslutet om frysning avser ett brott som helt eller delvis har begåtts utanför den utfärdande statens territorium och helt eller delvis inom den verkställande statens territorium och den gärning för vilken beslutet om frysning utfärdats inte utgör ett brott enligt den verkställande statens rätt, |
| --- | --- |

d)

beslutet om frysning avser ett brott som helt eller delvis har begåtts utanför den utfärdande statens territorium och helt eller delvis inom den verkställande statens territorium och den gärning för vilken beslutet om frysning utfärdats inte utgör ett brott enligt den verkställande statens rätt,

| e) | i något av de fall som omfattas av artikel 3.2 den gärning som i samband med att beslutet om frysning utfärdades inte utgör något brott enligt den verkställande statens rätt; i fall som inbegriper skatter eller avgifter, eller tull- och valutatransaktionsbestämmelser, får dock erkännande eller verkställighet av beslutet om frysning inte vägras på grund av att den verkställande statens rätt inte föreskriver samma slags skatter eller avgifter eller att den inte föreskriver samma slags regler om skatter och avgifter eller samma slags tull- och valutatransaktionsbestämmelser som den utfärdande statens rätt, |
| --- | --- |

e)

i något av de fall som omfattas av artikel 3.2 den gärning som i samband med att beslutet om frysning utfärdades inte utgör något brott enligt den verkställande statens rätt; i fall som inbegriper skatter eller avgifter, eller tull- och valutatransaktionsbestämmelser, får dock erkännande eller verkställighet av beslutet om frysning inte vägras på grund av att den verkställande statens rätt inte föreskriver samma slags skatter eller avgifter eller att den inte föreskriver samma slags regler om skatter och avgifter eller samma slags tull- och valutatransaktionsbestämmelser som den utfärdande statens rätt,

| f) | det i undantagsfall, på grundval av precisa och objektiva uppgifter, finns grundad anledning att anta att verkställighet av beslutet om frysning, mot bakgrund av ärendets särskilda omständigheter, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet som anges i stadgan, i synnerhet rätten till ett effektivt rättsmedel, rätten till en rättvis rättegång eller rätten till försvar. |
| --- | --- |

f)

det i undantagsfall, på grundval av precisa och objektiva uppgifter, finns grundad anledning att anta att verkställighet av beslutet om frysning, mot bakgrund av ärendets särskilda omständigheter, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet som anges i stadgan, i synnerhet rätten till ett effektivt rättsmedel, rätten till en rättvis rättegång eller rätten till försvar.

2.   I samtliga fall som avses i punkt 1 ska den verkställande myndigheten, innan den beslutar att helt eller delvis inte erkänna eller verkställa ett beslut om frysning, på lämpligt sätt samråda med den utfärdande myndigheten och om lämpligt anmoda den utfärdande myndigheten att utan dröjsmål tillhandahålla alla nödvändiga uppgifter.

3.   Varje beslut om att vägra erkännande eller verkställighet av beslutet om frysning ska fattas utan dröjsmål och omedelbart meddelas den utfärdande myndigheten på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning.

4.   Om den verkställande myndigheten har erkänt ett beslut om frysning men vid verkställandet får vetskap om att någon av grunderna för att vägra erkännande eller verkställighet är tillämplig ska myndigheten omedelbart på lämpligt sätt kontakta den utfärdande myndigheten för diskussioner om vilka åtgärder som är lämpliga att vidta. På grundval av detta får den utfärdande myndigheten besluta att återkalla beslutet om frysning. Om ingen lösning har funnits efter sådana diskussioner får den verkställande myndigheten besluta att avbryta verkställandet av beslutet om frysning.

Artikel 9

Tidsfrister för erkännande och verkställighet av beslut om frysning

1.   Den verkställande myndigheten ska fatta beslutet om erkännande och verkställighet av beslutet om frysning och utan dröjsmål verkställa det beslutet lika skyndsamt och med samma prioritet som för liknande inhemska ärenden, efter det att den verkställande myndigheten har mottagit intyget om frysning.

2.   Om den utfärdande myndigheten i intyget om frysning har angett att verkställigheten av beslutet om frysning ska vidtas en särskild dag ska den verkställande myndigheten i möjligaste mån ta hänsyn till detta. Om den utfärdande myndigheten har angett att samordning mellan de berörda medlemsstaterna behövs, ska den verkställande myndigheten och den utfärdande myndigheten samordna sinsemellan för att komma överens om datumet för verkställighet av beslutet om frysning. När ingen överenskommelse kan nås, ska den verkställande myndigheten besluta om datumet för verkställighet av beslutet om frysning, med största möjliga hänsyn till den utfärdande myndighetens intressen.

3.   Om den utfärdande myndigheten i intyget om frysning har angett att omedelbar frysning är nödvändig eftersom det finns berättigade skäl att anta att egendomen i fråga omedelbart kommer att flyttas eller förstöras, eller på grund av eventuella behov i utredningen eller i förfarandet i den utfärdande staten, ska den verkställande myndigheten, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 5, senast 48 timmar efter det att den mottagit beslutet om frysning fatta beslut om erkännande av beslutet. Senast 48 timmar efter det att ett sådant beslut fattats ska den verkställande myndigheten vidta de konkreta åtgärder som krävs för att verkställa beslutet.

4.   Den verkställande myndigheten ska, utan dröjsmål och på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning, meddela den utfärdande myndigheten beslutet om erkännande och verkställighet av beslutet om frysning.

5.   Om det i ett enskilt fall inte är möjligt att iaktta tidsfristerna i punkt 3 ska den verkställande myndigheten på valfritt sätt omedelbart underrätta den utfärdande myndigheten, ange skälen till varför det inte var möjligt att iaktta dessa tidsfrister samt samråda med den utfärdande myndigheten om en lämplig tidsplan för erkännande eller verkställighet av beslutet om frysning.

6.   Att tidsfristerna enligt punkt 3 löpt ut fritar inte den verkställande myndigheten från skyldigheten att, utan dröjsmål, fatta ett beslut om erkännande och verkställighet av beslutet om frysning och verkställa det beslutet.

Artikel 10

Uppskov av verkställigheten av beslut om frysning

1.   Den verkställande myndigheten får skjuta upp verkställigheten av ett beslut om frysning som översänts i enlighet med artikel 4 när

| a) | verkställigheten kan skada en pågående brottsutredning, i vilket fall verkställighet av beslutet om frysning får skjutas upp till den tidpunkt den verkställande myndigheten anser vara rimlig, |
| --- | --- |

a)

verkställigheten kan skada en pågående brottsutredning, i vilket fall verkställighet av beslutet om frysning får skjutas upp till den tidpunkt den verkställande myndigheten anser vara rimlig,

| b) | egendomen redan är föremål för ett tidigare beslut om frysning, i vilket fall verkställighet av beslutet om frysning får skjutas upp till dess att det tidigare beslutet har återkallats, eller |
| --- | --- |

b)

egendomen redan är föremål för ett tidigare beslut om frysning, i vilket fall verkställighet av beslutet om frysning får skjutas upp till dess att det tidigare beslutet har återkallats, eller

| c) | egendomen redan är föremål för ett tidigare beslut som utfärdats inom ramen för andra förfaranden i den verkställande staten, i vilket fall verkställighet av beslutet om frysning får skjutas upp till dess att det tidigare beslutet har återkallats; detta led ska dock tillämpas endast om detta tidigare beslut skulle ha företräde, enligt nationell rätt, framför senare nationella beslut om frysning i straffrättsliga frågor. |
| --- | --- |

c)

egendomen redan är föremål för ett tidigare beslut som utfärdats inom ramen för andra förfaranden i den verkställande staten, i vilket fall verkställighet av beslutet om frysning får skjutas upp till dess att det tidigare beslutet har återkallats; detta led ska dock tillämpas endast om detta tidigare beslut skulle ha företräde, enligt nationell rätt, framför senare nationella beslut om frysning i straffrättsliga frågor.

2.   Den verkställande myndigheten ska, omedelbart och på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning, rapportera till den utfärdande myndigheten om uppskovet av verkställigheten av beslutet om frysning, med angivande av grunderna för uppskovet och, när möjligt, uppskovets förväntade varaktighet.

3.   Så snart grunderna för uppskovet inte längre föreligger ska den verkställande myndigheten omedelbart vidta nödvändiga åtgärder för att verkställa beslutet om frysning och underrätta den utfärdande myndigheten om detta på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning.

Artikel 11

Konfidentialitet

1.   Den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten ska vid verkställigheten av ett beslut om frysning på vederbörligt sätt beakta den konfidentialitet som gäller för utredningen i vars sammanhang beslutet om frysning utfärdades.

2.   Den verkställande myndigheten ska i enlighet med sin nationella rätt garantera konfidentialitet för beslutet om frysning och dess innehåll, utom i den utsträckning som behövs för att verkställa beslutet om frysning. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 i denna artikel, ska så snart beslutet om frysning har verkställts den verkställande myndigheten underrätta berörda personer om detta i enlighet med artikel 32.

3.   För att skydda pågående utredningar får den utfärdande myndigheten begära att den verkställande myndigheten skjuter upp underrättandet av berörda personer om verkställigheten av beslutet om frysning enligt artikel 32. Så snart det inte längre är nödvändigt att skjuta upp underrättandet av berörda personer för att skydda pågående utredningar ska den utfärdande myndigheten underrätta den verkställande myndigheten om detta, så att den verkställande myndigheten kan underrätta berörda personer om verkställigheten av beslutet om frysning i enlighet med artikel 32.

4.   Om den verkställande myndigheten inte kan iaktta konfidentialitetsskyldigheterna enligt denna artikel ska den omedelbart, om möjligt innan beslutet om frysning verkställs, underrätta den utfärdande myndigheten.

Artikel 12

Varaktighet för beslut om frysning

1.   Den egendom som är föremål för ett beslut om frysning ska förbli fryst i den verkställande staten till dess att den behöriga myndigheten i den staten har lämnat ett definitivt svar på ett beslut om förverkande som översänts i enlighet med artikel 14 eller till dess att den utfärdande myndigheten har underrättat den verkställande myndigheten om varje beslut eller åtgärd som innebär att beslutet inte är verkställbart eller orsakar att det i enlighet med artikel 27.1 ska återkallas.

2.   Den verkställande myndigheten får med beaktande av alla omständigheter i ärendet ställa en motiverad begäran till den utfärdande myndigheten om att begränsa den tidsperiod under vilken egendomen ska vara fryst. En sådan begäran, inbegripet all relevant information till stöd för begäran, ska översändas på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning och som gör det möjligt för den utfärdande myndigheten att fastställa begärans äkthet. Vid behandlingen av en sådan begäran ska den utfärdande myndigheten ta hänsyn till alla intressen, däribland den verkställande myndighetens. Den utfärdande myndigheten ska besvara begäran så snart som möjligt. Om den utfärdande myndigheten inte samtycker till begränsningen ska den underrätta den verkställande myndigheten om skälen till detta. I ett sådant fall ska egendomen förbli fryst i enlighet med punkt 1. Om den utfärdande myndigheten inte svarar inom sex veckor från mottagandet av begäran ska den verkställande myndigheten inte längre vara skyldig att verkställa beslutet om frysning.

Artikel 13

Omöjlighet att verkställa ett beslut om frysning

1.   Om den verkställande myndigheten anser att det är omöjligt att verkställa ett beslut om frysning ska den utan dröjsmål underrätta den utfärdande myndigheten om detta.

2.   Innan den verkställande myndigheten underrättar den utfärdande myndigheten i enlighet med punkt 1 ska den verkställande myndigheten, när det är lämpligt, samråda med den utfärdande myndigheten.

3.   Vägran att verkställa ett beslut om frysning enligt denna artikel är endast berättigad när egendomen

| a) | redan har förverkats, |
| --- | --- |

a)

redan har förverkats,

| b) | har försvunnit, |
| --- | --- |

b)

har försvunnit,

| c) | har förstörts, |
| --- | --- |

c)

har förstörts,

| d) | inte kan återfinnas på den plats som anges i intyget om frysning, eller |
| --- | --- |

d)

inte kan återfinnas på den plats som anges i intyget om frysning, eller

| e) | inte kan återfinnas på grund av att platsen för egendomen inte har angetts tillräckligt exakt, trots de samråd som avses i punkt 2. |
| --- | --- |

e)

inte kan återfinnas på grund av att platsen för egendomen inte har angetts tillräckligt exakt, trots de samråd som avses i punkt 2.

4.   Vad gäller de situationer som avses i punkt 3 b, d och e får den verkställande myndigheten, när den senare erhåller information som gör det möjligt för den att lokalisera egendomen, verkställa beslutet om frysning utan att ett nytt intyg om frysning måste översändas, förutsatt att den verkställande myndigheten innan den verkställer beslutet om frysning har fått bekräftat av den utfärdande myndigheten att beslutet om frysning fortfarande är giltigt.

5.   Utan hinder av punkt 3, när den utfärdande myndigheten har angett att egendom av motsvarande värde kan frysas, får det inte krävas att den verkställande myndigheten ska verkställa ett beslut om frysning när en av de omständigheter som anges i punkt 3 föreligger och det inte finns någon egendom av motsvarande värde som kan frysas.

KAPITEL III

ÖVERSÄNDANDE, ERKÄNNANDE OCH VERKSTÄLLIGHET AV BESLUT OM FÖRVERKANDE

Artikel 14

Översändande av beslut om förverkande

1.   Ett beslut om förverkande ska översändas genom ett intyg om förverkande. Den utfärdande myndigheten ska översända intyget om förverkande som föreskrivs i artikel 17 direkt till den verkställande myndigheten eller, i tillämpliga fall, till den centrala myndighet som avses i artikel 24.2, på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning och som gör det möjligt för den verkställande myndigheten att fastställa äktheten av intyget om förverkande.

2.   Medlemsstaterna får lämna en förklaring i vilken det anges att den utfärdande myndigheten tillsammans med intyget om förverkande ska översända beslutet om förverkande i original eller en bestyrkt kopia av detta när ett intyg om förverkande översänds till en medlemsstat för erkännande och verkställighet av ett beslut om förverkande. Endast intyget om förverkande behöver dock översättas, i enlighet med artikel 17.2.

3.   Medlemsstaterna får lämna den förklaring som avses i punkt 2 före den dag då denna förordning börjar tillämpas eller vid en senare tidpunkt. Medlemsstaterna får när som helst dra tillbaka en sådan förklaring. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen när de lämnar eller drar tillbaka en sådan förklaring. Kommissionen ska göra sådan information tillgänglig för samtliga medlemsstater och det europeiska rättsliga nätverket.

4.   Om ett beslut om förverkande avser ett penningbelopp, när den utfärdande myndigheten har rimliga skäl att anta att den person som beslutet om förverkande avser har egendom eller inkomster i en medlemsstat, ska den utfärdande myndigheten översända intyget om förverkande till den medlemsstaten.

5.   Om ett beslut om förverkande avser specifik egendom, när den utfärdande myndigheten har rimliga skäl att anta att sådan egendom är belägen i en medlemsstat, ska den utfärdande myndigheten översända intyget om förverkande till den medlemsstaten.

6.   Den utfärdande myndigheten ska underrätta den verkställande myndigheten ifall den har vetskap om några berörda personer. Den utfärdande myndigheten ska också tillhandahålla, på begäran, den verkställande myndigheten all eventuell information av relevans för eventuella anspråk som sådana berörda personer kan ha med avseende på egendomen, däribland all information för identifiering av dessa personer.

7.   Om det, trots den information som har gjorts tillgänglig i enlighet med artikel 24.3, inte är känt för den utfärdande myndigheten vilken myndighet som är behörig verkställande myndighet ska den utfärdande myndigheten göra de efterforskningar som krävs, inklusive via det europeiska rättsliga nätverkets kontaktpunkter, för att bestämma vilken myndighet som är behörig i fråga om erkännande och verkställighet av beslutet om förverkande.

8.   Om den myndighet i den verkställande staten som tar emot ett intyg om förverkande inte är behörig att erkänna beslutet om förverkande eller vidta de åtgärder som krävs för att verkställa det ska den myndigheten omedelbart översända intyget om förverkande till den behöriga verkställande myndigheten i sin medlemsstat och underrätta den utfärdande myndigheten om detta.

Artikel 15

Översändande av ett beslut om förverkande till en eller flera verkställande stater

1.   Ett intyg om förverkande får endast översändas, enligt artikel 14, till en verkställande stat åt gången, såvida inte punkterna 2 eller 3 i den här artikeln är tillämpliga.

2.   När ett beslut om förverkande avser specifik egendom får intyget om förverkande översändas till fler än en verkställande stat samtidigt när

| a) | den utfärdande myndigheten har rimliga skäl att anta att olika delar av den egendom som omfattas av beslutet om förverkande är belägna i olika verkställande stater, eller |
| --- | --- |

a)

den utfärdande myndigheten har rimliga skäl att anta att olika delar av den egendom som omfattas av beslutet om förverkande är belägna i olika verkställande stater, eller

| b) | förverkandet av en specifik egendom som omfattas av beslutet om förverkande skulle kräva åtgärder i fler än en verkställande stat. |
| --- | --- |

b)

förverkandet av en specifik egendom som omfattas av beslutet om förverkande skulle kräva åtgärder i fler än en verkställande stat.

3.   När ett beslut om förverkande avser ett penningbelopp får intyget om förverkande översändas till fler än en verkställande stat samtidigt om den utfärdande myndigheten anser att det finns ett specifikt behov av detta, särskilt om

| a) | den berörda egendomen inte har frysts enligt denna förordning, eller |
| --- | --- |

a)

den berörda egendomen inte har frysts enligt denna förordning, eller

| b) | det uppskattade värdet på den egendom som får förverkas i den utfärdande staten och i en verkställande stat förmodligen inte räcker för att förverka hela det belopp som omfattas av beslutet om förverkande. |
| --- | --- |

b)

det uppskattade värdet på den egendom som får förverkas i den utfärdande staten och i en verkställande stat förmodligen inte räcker för att förverka hela det belopp som omfattas av beslutet om förverkande.

Artikel 16

Följder av översändande av beslut om förverkande

1.   Översändandet av ett beslut om förverkande i enlighet med artiklarna 14 och 15 får inte begränsa den utfärdande statens rätt att verkställa beslutet.

2.   Det totala belopp som erhållits vid verkställigheten av ett beslut om förverkande avseende ett penningbelopp får inte överstiga det maximala belopp som anges i det beslutet oavsett om det beslutet översänts till en eller flera verkställande stater.

3.   Den utfärdande myndigheten ska omedelbart underrätta den verkställande myndigheten på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning om

| a) | den anser att det finns risk för förverkande utöver det maximala beloppet, särskilt på grundval av information som mottagits från den verkställande myndigheten enligt artikel 21.1 b, |
| --- | --- |

a)

den anser att det finns risk för förverkande utöver det maximala beloppet, särskilt på grundval av information som mottagits från den verkställande myndigheten enligt artikel 21.1 b,

| b) | beslutet om förverkande helt eller delvis har verkställts i den utfärdande staten eller i en annan verkställande stat, i vilket fall det ska anges det belopp beträffande vilket beslutet om förverkande ännu inte har verkställts, eller |
| --- | --- |

b)

beslutet om förverkande helt eller delvis har verkställts i den utfärdande staten eller i en annan verkställande stat, i vilket fall det ska anges det belopp beträffande vilket beslutet om förverkande ännu inte har verkställts, eller

| c) | en myndighet i den utfärdande staten, efter det att ett intyg om förverkande har översänts i enlighet med artikel 14, tar emot ett penningbelopp som har betalats med avseende på beslutet om förverkande. |
| --- | --- |

c)

en myndighet i den utfärdande staten, efter det att ett intyg om förverkande har översänts i enlighet med artikel 14, tar emot ett penningbelopp som har betalats med avseende på beslutet om förverkande.

Om första stycket led a är tillämpligt ska den utfärdande myndigheten så snart som möjligt underrätta den verkställande myndigheten när den berörda risken som avses i det ledet har upphört.

Artikel 17

Standardintyg om förverkande

1.   För att översända ett beslut om förverkande ska den utfärdande myndigheten fylla i det intyg om förverkande som fastställs i bilaga II, underteckna det och intyga att dess innehåll är riktigt och korrekt.

2.   Den utfärdande myndigheten ska tillhandahålla den verkställande myndigheten en översättning av intyget om förverkande på ett officiellt språk i den verkställande staten eller på ett annat språk som den verkställande staten kommer att godta i enlighet med punkt 3.

3.   Varje medlemsstat får när som helst genom en förklaring som ges in till kommissionen ange att den kommer att godta översättningar av intyg om förverkande på ett eller flera av unionens officiella språk som inte är på det officiella språket eller de officiella språken i den medlemsstaten. Kommissionen ska göra förklaringarna tillgängliga för alla medlemsstater och det europeiska rättsliga nätverket.

Artikel 18

Erkännande och verkställighet av beslut om förverkande

1.   Den verkställande myndigheten ska erkänna ett beslut om förverkande översänt i enlighet med artikel 14 och vidta nödvändiga åtgärder för att verkställa det på samma sätt som för ett inhemskt beslut om förverkande som utfärdats av en myndighet i den verkställande staten, såvida inte den verkställande myndigheten åberopar någon av de grunder för att vägra erkännande och verkställighet som anges i artikel 19 eller någon av de grunder för uppskov som anges i artikel 21.

2.   När ett beslut om förverkande avser en specifik egendom får den utfärdande myndigheten och verkställande myndigheten, när det föreskrivs i den utfärdande statens rätt, träffa överenskommelse om att förverkandet i den verkställande staten kan utföras genom förverkande av ett penningbelopp som motsvarar värdet på den egendom som skulle förverkas.

3.   När ett beslut om förverkande avser ett penningbelopp, och den verkställande myndigheten inte erhåller betalning av den summan, ska den verkställande myndigheten verkställa beslutet om förverkande i enlighet med punkt 1 på all egendom som finns att tillgå för detta ändamål. När det är nödvändigt ska den verkställande myndigheten räkna om det penningbelopp som ska förverkas till den verkställande statens valuta enligt eurons dagskurs som offentliggörs i C-serien av Europeiska unionens officiella tidning för den dag när beslutet om förverkande utfärdades.

4.   Varje del av det penningbelopp som drivits in enligt beslutet om förverkande i en annan stat än den verkställande staten ska i sin helhet dras av från det belopp som ska förverkas i den verkställande staten.

5.   När den utfärdande myndigheten har utfärdat ett beslut om förverkande men inte har utfärdat ett beslut om frysning, får den verkställande myndigheten, som en del av de åtgärder som föreskrivs i punkt 1 på eget initiativ i enlighet med sin nationella rätt besluta att frysa den berörda egendomen, inför senare verkställighet av beslutet om förverkande. I ett sådant fall ska den verkställande myndigheten utan dröjsmål underrätta den utfärdande myndigheten, och när det är möjligt innan den berörda egendomen fryses.

6.   Så snart beslutet om förverkande har verkställts ska den verkställande myndigheten underrätta, på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning, den utfärdande myndigheten om resultatet av verkställigheten.

Artikel 19

Grunder för att vägra erkännande och verkställighet av beslut om förverkande

1.   Den verkställande myndigheten får besluta att inte erkänna eller verkställa beslut om förverkande endast när

| a) | verkställighet av beslutet om förverkande skulle strida mot principen om ne bis in idem, |
| --- | --- |

a)

verkställighet av beslutet om förverkande skulle strida mot principen om ne bis in idem,

| b) | det enligt den verkställande statens rätt föreligger privilegier eller immunitet som skulle förhindra förverkande av den berörda egendomen eller det finns regler om fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier och som förhindrar verkställigheten av beslutet om förverkande, |
| --- | --- |

b)

det enligt den verkställande statens rätt föreligger privilegier eller immunitet som skulle förhindra förverkande av den berörda egendomen eller det finns regler om fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier och som förhindrar verkställigheten av beslutet om förverkande,

| c) | intyget om förverkande är ofullständigt eller uppenbart felaktigt och inte har fyllts i efter samråd som avses i punkt 2, |
| --- | --- |

c)

intyget om förverkande är ofullständigt eller uppenbart felaktigt och inte har fyllts i efter samråd som avses i punkt 2,

| d) | beslutet om förverkande avser ett brott som helt eller delvis har begåtts utanför den utfärdande statens territorium och helt eller delvis inom den verkställande statens territorium och den gärning för vilken beslutet om förverkande utfärdats inte utgör ett brott enligt den verkställande statens rätt, |
| --- | --- |

d)

beslutet om förverkande avser ett brott som helt eller delvis har begåtts utanför den utfärdande statens territorium och helt eller delvis inom den verkställande statens territorium och den gärning för vilken beslutet om förverkande utfärdats inte utgör ett brott enligt den verkställande statens rätt,

| e) | rättigheterna för berörda personer skulle göra det omöjligt enligt den verkställande statens rätt att verkställa beslutet om förverkande, inbegripet när denna omöjlighet är en konsekvens av tillämpningen av rättsmedel i enlighet med artikel 33, |
| --- | --- |

e)

rättigheterna för berörda personer skulle göra det omöjligt enligt den verkställande statens rätt att verkställa beslutet om förverkande, inbegripet när denna omöjlighet är en konsekvens av tillämpningen av rättsmedel i enlighet med artikel 33,

| f) | i något av de fall som avses i artikel 3.2, den gärning som i samband med att beslutet om förverkande utfärdades inte utgör ett brott enligt den verkställande statens rätt; i fall som inbegriper skatter eller avgifter, eller tull- och valutatransaktionsbestämmelser, får dock erkännande av verkställighet av beslutet om förverkande inte vägras på den grunden att den verkställande statens rätt inte föreskriver samma slags skatter eller avgifter eller att den inte föreskriver samma slags regler om skatter och avgifter eller samma slags tull- och valutatransaktionsbestämmelser som den utfärdande statens rätt, |
| --- | --- |

f)

i något av de fall som avses i artikel 3.2, den gärning som i samband med att beslutet om förverkande utfärdades inte utgör ett brott enligt den verkställande statens rätt; i fall som inbegriper skatter eller avgifter, eller tull- och valutatransaktionsbestämmelser, får dock erkännande av verkställighet av beslutet om förverkande inte vägras på den grunden att den verkställande statens rätt inte föreskriver samma slags skatter eller avgifter eller att den inte föreskriver samma slags regler om skatter och avgifter eller samma slags tull- och valutatransaktionsbestämmelser som den utfärdande statens rätt,

| g) | den person som beslutet om förverkande avser, enligt intyget om förverkande, inte var personligen närvarande vid den förhandling som ledde till beslutet om förverkande som är kopplat till en slutlig fällande dom, om det inte i intyget om förverkande anges att personen, i enlighet med ytterligare processuella krav enligt den utfärdande statens rätt






  i) | kallades personligen i god tid och därigenom underrättades om tid och plats för den förhandling som ledde till beslutet om förverkande, eller på annat sätt faktiskt mottog officiell underrättelse om tid och plats för den förhandlingen på ett sådant sätt att det otvetydigt kunde fastställas att personen hade vetskap om den planerade förhandlingen, och underrättades i god tid om att ett beslut om förverkande kunde meddelas även om personen inte var närvarande vid förhandlingen, |
| --- | --- | --- |

g)

den person som beslutet om förverkande avser, enligt intyget om förverkande, inte var personligen närvarande vid den förhandling som ledde till beslutet om förverkande som är kopplat till en slutlig fällande dom, om det inte i intyget om förverkande anges att personen, i enlighet med ytterligare processuella krav enligt den utfärdande statens rätt

i)

kallades personligen i god tid och därigenom underrättades om tid och plats för den förhandling som ledde till beslutet om förverkande, eller på annat sätt faktiskt mottog officiell underrättelse om tid och plats för den förhandlingen på ett sådant sätt att det otvetydigt kunde fastställas att personen hade vetskap om den planerade förhandlingen, och underrättades i god tid om att ett beslut om förverkande kunde meddelas även om personen inte var närvarande vid förhandlingen,

| ii) | med vetskap om den planerade förhandlingen hade gett i uppdrag åt en jurist som antingen utsetts av den berörda personen eller av staten att försvara personen vid förhandlingen och faktiskt försvarades av den juristen vid förhandlingen, eller |
| --- | --- |

ii)

med vetskap om den planerade förhandlingen hade gett i uppdrag åt en jurist som antingen utsetts av den berörda personen eller av staten att försvara personen vid förhandlingen och faktiskt försvarades av den juristen vid förhandlingen, eller

| iii) | efter att ha delgivits beslutet om förverkande och uttryckligen underrättats om rätten till förnyad prövning eller överklagande, med rätt att delta och få sakfrågan prövad på nytt, inklusive en prövning av nytt bevismaterial, vilket skulle kunna leda till att det ursprungliga beslutet om förverkande upphävs, uttryckligen förklarade att han eller hon inte bestred beslutet om förverkande, eller inte begärde förnyad prövning eller överklagande inom de tillämpliga tidsfristerna, |
| --- | --- |

iii)

efter att ha delgivits beslutet om förverkande och uttryckligen underrättats om rätten till förnyad prövning eller överklagande, med rätt att delta och få sakfrågan prövad på nytt, inklusive en prövning av nytt bevismaterial, vilket skulle kunna leda till att det ursprungliga beslutet om förverkande upphävs, uttryckligen förklarade att han eller hon inte bestred beslutet om förverkande, eller inte begärde förnyad prövning eller överklagande inom de tillämpliga tidsfristerna,

| h) | det i undantagsfall, på grundval av precisa och objektiva uppgifter, finns grundad anledning att anta att verkställighet av beslutet om förverkande, mot bakgrund av ärendets särskilda omständigheter, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet som anges i stadgan, i synnerhet rätten till ett effektivt rättsmedel, rätten till en rättvis rättegång eller rätten till försvar. |
| --- | --- |

h)

det i undantagsfall, på grundval av precisa och objektiva uppgifter, finns grundad anledning att anta att verkställighet av beslutet om förverkande, mot bakgrund av ärendets särskilda omständigheter, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet som anges i stadgan, i synnerhet rätten till ett effektivt rättsmedel, rätten till en rättvis rättegång eller rätten till försvar.

2.   I samtliga fall som avses i punkt 1 ska den verkställande myndigheten, innan den beslutar att helt eller delvis inte erkänna eller verkställa ett beslut om förverkande, på lämpligt sätt samråda med den utfärdande myndigheten och om lämpligt anmoda den utfärdande myndigheten att utan dröjsmål tillhandahålla alla nödvändiga uppgifter.

3.   Varje beslut om att inte erkänna eller verkställa beslutet om förverkande ska fattas utan dröjsmål och omedelbart meddelas den utfärdande myndigheten på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning.

Artikel 20

Tidsfrister för erkännande och verkställighet av beslut om förverkande

1.   Den verkställande myndigheten ska fatta beslutet om erkännande och verkställighet av beslutet om förverkande utan dröjsmål och, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 4, senast 45 dagar efter det att den verkställande myndigheten har mottagit intyget om förverkande.

2.   Den verkställande myndigheten ska, utan dröjsmål och på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning, meddela den utfärdande myndigheten beslutet om erkännande och verkställighet av beslutet om förverkande.

3.   Såvida det inte finns skäl för uppskov enligt artikel 21 ska den verkställande myndigheten vidta de konkreta åtgärder som är nödvändiga för att verkställa beslutet om förverkande utan dröjsmål och minst lika skyndsamt och med samma prioritet som ett liknande inhemskt ärende.

4.   Om det, i ett enskilt fall, inte är möjligt att iaktta tidsfristen i punkt 1, ska den verkställande myndigheten utan dröjsmål på något sätt underrätta den utfärdande myndigheten, ange skälen till varför det inte var möjligt att iaktta dessa tidsfrister samt samråda med den utfärdande myndigheten om en lämplig tidsplan för erkännande och verkställighet av beslutet om förverkande.

5.   Att tidsfristen enligt punkt 1 löpt ut fritar inte den verkställande myndigheten från skyldigheten att, utan dröjsmål, fatta ett beslut om erkännande och verkställighet av beslutet om förverkande och verkställa det beslutet.

Artikel 21

Uppskov av verkställigheten av beslut om förverkande

1.   Den verkställande myndigheten får skjuta upp erkännandet eller verkställigheten av ett beslut om förverkande som översänts i enlighet med artikel 14 när

| a) | verkställigheten kan skada en pågående brottsutredning, i vilket fall verkställighet av beslutet om förverkande får skjutas upp till den tidpunkt den verkställande myndigheten anser vara rimlig, |
| --- | --- |

a)

verkställigheten kan skada en pågående brottsutredning, i vilket fall verkställighet av beslutet om förverkande får skjutas upp till den tidpunkt den verkställande myndigheten anser vara rimlig,

| b) | den verkställande myndigheten, vad gäller ett beslut om förverkande avseende ett penningbelopp, anser att det finns risk för att det belopp som erhållits av verkställigheten av det beslutet om förverkande skulle kunna avsevärt överstiga det belopp som anges i beslutet om förverkande på grund av samtidig verkställighet av beslutet om förverkande i fler än en medlemsstat, |
| --- | --- |

b)

den verkställande myndigheten, vad gäller ett beslut om förverkande avseende ett penningbelopp, anser att det finns risk för att det belopp som erhållits av verkställigheten av det beslutet om förverkande skulle kunna avsevärt överstiga det belopp som anges i beslutet om förverkande på grund av samtidig verkställighet av beslutet om förverkande i fler än en medlemsstat,

| c) | egendomen redan är föremål för pågående förfaranden för förverkande i den verkställande staten, eller |
| --- | --- |

c)

egendomen redan är föremål för pågående förfaranden för förverkande i den verkställande staten, eller

| d) | ett rättsmedel som avses i artikel 33 har åberopats. |
| --- | --- |

d)

ett rättsmedel som avses i artikel 33 har åberopats.

2.   Trots vad som sägs i artikel 18.5 ska, under uppskovet av verkställigheten av ett beslut om förverkande, den behöriga myndigheten i den verkställande staten vidta alla åtgärder som den skulle vidta i ett liknande inhemskt ärende för att undvika att egendomen inte längre står till förfogande för verkställighet av beslutet om förverkande.

3.   Den verkställande myndigheten ska, utan dröjsmål och på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning, rapportera till den utfärdande myndigheten om uppskovet för verkställigheten av beslutet om förverkande, med angivande av grunderna för uppskovet och, när möjligt, uppskovets förväntade varaktighet.

4.   Så snart grunderna för uppskovet inte längre föreligger ska den verkställande myndigheten utan dröjsmål vidta nödvändiga åtgärder för att verkställa beslutet om förverkande och underrätta den utfärdande myndigheten om detta på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning.

Artikel 22

Omöjlighet att verkställa ett beslut om förverkande

1.   Om den verkställande myndigheten anser att det är omöjligt att verkställa ett beslut om förverkande ska den utan dröjsmål underrätta den utfärdande myndigheten om detta.

2.   Innan den verkställande myndigheten underrättar den utfärdande myndigheten i enlighet med punkt 1 ska den verkställande myndigheten om lämpligt samråda med den utfärdande myndigheten, även med beaktande av de möjligheter som föreskrivs i artikel 18.2 eller 18.3.

3.   Vägran att verkställa ett beslut om förverkande enligt denna artikel är endast berättigad när egendomen

| a) | redan har förverkats, |
| --- | --- |

a)

redan har förverkats,

| b) | har försvunnit, |
| --- | --- |

b)

har försvunnit,

| c) | har förstörts, |
| --- | --- |

c)

har förstörts,

| d) | inte kan återfinnas på den plats som anges i intyget om förverkande, eller |
| --- | --- |

d)

inte kan återfinnas på den plats som anges i intyget om förverkande, eller

| e) | inte kan återfinnas på grund av att platsen för egendomen inte har angetts tillräckligt exakt, trots de samråd som avses i punkt 2. |
| --- | --- |

e)

inte kan återfinnas på grund av att platsen för egendomen inte har angetts tillräckligt exakt, trots de samråd som avses i punkt 2.

4.   Vad gäller de situationer som avses i punkt 3 b, d och e får den verkställande myndigheten, när denna senare erhåller information som gör det möjligt för den att lokalisera egendomen, verkställa beslutet om förverkande utan att ett nytt intyg om förverkande måste översändas, förutsatt att den verkställande myndigheten innan den verkställer beslutet om förverkande har fått bekräftat av den utfärdande myndigheten att beslutet om förverkande fortfarande är giltigt.

5.   Utan hinder av punkt 3, när den utfärdande myndigheten har angett att egendom av motsvarande värde kan förverkas, får det inte krävas att den verkställande myndigheten ska verkställa ett beslut om förverkande när en av de omständigheter som fastställs i punkt 3 föreligger, och det inte finns någon egendom av motsvarande värde som kan förverkas.

KAPITEL IV

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 23

Tillämplig lag för verkställighet

1.   Verkställigheten av beslutet om frysning eller beslutet om förverkande ska regleras av rätten i den verkställande staten, och dess myndigheter ska ha ensam behörighet att besluta om förfarandena för verkställighet av beslutet och om alla åtgärder i samband därmed.

2.   Ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande som avser en juridisk person ska verkställas även när den verkställande staten inte erkänner principen om juridiska personers straffrättsliga ansvar.

3.   Utan hinder av artikel 18.2 och 18.3 får den verkställande staten inte utan den utfärdande statens samtycke föreskriva alternativa åtgärder till det beslut om frysning som översänts enligt artikel 4 eller det beslut om förverkande som översänts enligt artikel 14.

Artikel 24

Underrättelse om behöriga myndigheter

1.   Senast den 19 december 2020 ska varje medlemsstat underrätta kommissionen om vilken eller vilka myndigheter enligt definitionerna i artikel 2.8 och 2.9 som enligt dess rätt är behöriga, när denna medlemsstat är respektive utfärdande stat eller verkställande stat.

2.   När strukturen för en medlemsstats interna rättssystem gör detta nödvändigt får varje medlemsstat utse en eller flera centrala myndigheter som ska vara ansvariga för administrativt översändande och mottagande av intyg om frysning och intyg om förverkande och för att bistå medlemsstatens behöriga myndigheter. Varje medlemsstat ska underrätta kommissionen om alla sådana myndigheter som den utser på detta sätt.

3.   Kommissionen ska göra den mottagna informationen enligt denna artikel tillgänglig för samtliga medlemsstater och för det europeiska rättsliga nätverket.

Artikel 25

Kommunikation

1.   Den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten ska vid behov, med hjälp av lämpligt kommunikationssätt, utan dröjsmål samråda med varandra för att säkerställa en effektiv tillämpning av denna förordning.

2.   All kommunikation, inbegripet sådan som avser att lösa svårigheter rörande översändandet eller autentiseringen av de handlingar som behövs för att verkställa beslutet om frysning eller beslutet om förverkande, ska ske direkt mellan den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten och, om en medlemsstat har utsett en central myndighet i enlighet med artikel 24.2, om lämpligt genom denna centrala myndighet.

Artikel 26

Flera beslut

1.   Om den verkställande myndigheten mottar två eller flera beslut om frysning eller beslut om förverkande från olika medlemsstater som utfärdats avseende samma person och den personen inte har tillräcklig egendom i den verkställande staten för att alla beslut ska kunna verkställas, eller om den verkställande myndigheten mottar två eller flera beslut om frysning eller beslut om förverkande avseende samma specifika egendom, ska den verkställande myndigheten besluta vilket av besluten som ska verkställas i enlighet med rätten i den verkställande staten, utan att det påverkar möjligheten att skjuta upp verkställigheten av ett beslut om förverkande i enlighet med artikel 21.

2.   När den verkställande myndigheten fattar sitt beslut ska den prioritera brottsoffrens intressen när så är möjligt. Den ska också beakta alla andra relevanta omständigheter, inbegripet

| a) | huruvida tillgångarna redan är frysta, |
| --- | --- |

a)

huruvida tillgångarna redan är frysta,

| b) | datum för respektive beslut och tidpunkt då respektive beslut översändes, |
| --- | --- |

b)

datum för respektive beslut och tidpunkt då respektive beslut översändes,

| c) | det berörda brottets svårhetsgrad, och |
| --- | --- |

c)

det berörda brottets svårhetsgrad, och

| d) | den plats där brottet begicks. |
| --- | --- |

d)

den plats där brottet begicks.

Artikel 27

Inställande av verkställigheten av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande

1.   När beslutet om frysning eller beslutet om förverkande inte längre kan verkställas eller inte längre är giltigt ska den utfärdande myndigheten återkalla beslutet om frysning eller beslutet om förverkande utan dröjsmål.

2.   Den utfärdande myndigheten ska omedelbart underrätta den verkställande myndigheten, på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning, om återkallandet av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande, samt om varje beslut eller åtgärd som leder till att ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande återkallas.

3.   Den verkställande myndigheten ska inställa verkställigheten av beslutet om frysning eller beslutet om förverkande, i den mån som verkställigheten ännu inte har slutförts, så snart den har underrättats av den utfärdande myndigheten i enlighet med punkt 2. Den verkställande myndigheten ska, utan onödigt dröjsmål och på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning, skicka en bekräftelse till den utfärdande staten av att verkställigheten ställts in.

Artikel 28

Förvaltning av och förfogande över fryst och förverkad egendom

1.   Förvaltningen av fryst och förverkad egendom ska regleras av rätten i den verkställande staten.

2.   Den verkställande staten ska förvalta den frysta eller förverkade egendomen i syfte att förhindra att den minskar i värde. För detta ändamål ska den verkställande staten, med beaktande av artikel 10 i direktiv 2014/42/EU, kunna sälja eller överföra fryst egendom.

3.   Fryst egendom och penningbelopp som erhållits efter försäljning av sådan egendom i enlighet med punkt 2, ska, utan att detta påverkar möjligheten till återställande av egendom enligt artikel 29, förbli i den verkställande staten till dess att ett intyg om förverkande har översänts och beslutet om förverkande har verkställts.

4.   Den verkställande staten ska inte vara skyldig att sälja eller återlämna specifika föremål som omfattas av ett beslut om förverkande, när dessa föremål utgörs av kulturföremål enligt definitionen i artikel 2.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/60/EU (18). Denna förordning ska inte påverka skyldigheten att återlämna kulturföremål enligt det direktivet.

Artikel 29

Återställande av fryst egendom till brottsoffret

1.   Om den utfärdande myndigheten eller en annan behörig myndighet i den utfärdande staten har utfärdat ett beslut i enlighet med dess nationella rätt om att återställa fryst egendom till brottsoffret ska den utfärdande myndigheten lämna information om det beslutet i intyget om frysning, eller lämna information om det beslutet till den verkställande myndigheten i ett senare skede.

2.   När den verkställande myndigheten har informerats om ett beslut om återställande av fryst egendom till brottsoffret som avses i punkt 1 ska den verkställande myndigheten vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att, när den berörda egendomen har blivit fryst, den återställs till brottsoffret så snart som möjligt i enlighet med de processrättsliga reglerna i den verkställande staten, vid behov via den utfärdande staten, förutsatt att

| a) | brottsoffrets äganderätt till egendomen inte är bestridd, |
| --- | --- |

a)

brottsoffrets äganderätt till egendomen inte är bestridd,

| b) | egendomen inte krävs som bevis i straffrättsliga förfaranden i den verkställande staten, och |
| --- | --- |

b)

egendomen inte krävs som bevis i straffrättsliga förfaranden i den verkställande staten, och

| c) | rättigheterna för berörda personer inte påverkas negativt. |
| --- | --- |

c)

rättigheterna för berörda personer inte påverkas negativt.

Den verkställande myndigheten ska informera den utfärdande myndigheten när egendom överförs direkt till brottsoffret.

3.   Om den verkställande myndigheten inte anser att villkoren i punkt 2 är uppfyllda ska den utan dröjsmål på lämpligt sätt samråda med den utfärdande myndigheten i syfte att finna en lösning. Om ingen lösning går att finna får den verkställande myndigheten besluta att inte återställa den frysta egendomen till brottsoffret.

Artikel 30

Förfogande över förverkad egendom eller penningbelopp som erhållits efter försäljning av sådan egendom

1.   Om den utfärdande myndigheten eller en annan behörig myndighet i den utfärdande staten har utfärdat ett beslut i enlighet med sin nationella rätt, antingen om återställande av förverkad egendom till brottsoffret eller om ersättning till brottsoffret, ska den utfärdande myndigheten lämna information om det beslutet i intyget om förverkande, eller lämna information i ett senare skede om det beslutet till den verkställande myndigheten.

2.   När den verkställande myndigheten har informerats om ett beslut om återställande av förverkad egendom till brottsoffret som avses i punkt 1 ska den verkställande myndigheten vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att, när den berörda egendomen har blivit förverkad, den återställs så snart som möjligt till brottsoffret, vid behov via den utfärdande staten. Den verkställande myndigheten ska informera den utfärdande myndigheten när egendom överförs direkt till brottsoffret.

3.   Om det inte är möjligt för den verkställande myndigheten att återställa egendomen till brottsoffret i enlighet med punkt 2, men penningbelopp har erhållits till följd av verkställigheten av ett beslut om förverkande vad gäller den egendomen, ska motsvarande belopp överföras för återställande till brottsoffret, vid behov via den utfärdande staten. Den verkställande myndigheten ska informera den utfärdande myndigheten när penningbelopp överförs direkt till brottsoffret. Eventuell återstående egendom ska förfogas över i enlighet med punkt 7.

4.   När den verkställande myndigheten har informerats om ett beslut om ersättning till brottsoffret som avses i punkt 1, och penningbelopp har erhållits till följd av verkställigheten av ett beslut om förverkande, ska motsvarande belopp såvida det inte överstiger det belopp som anges i intyget överföras för ersättning till brottsoffret, vid behov via den utfärdande staten. Den verkställande myndigheten ska informera den utfärdande myndigheten ifall penningbelopp överförs direkt till brottsoffret. Eventuell återstående egendom ska förfogas över i enlighet med punkt 7.

5.   När ett förfarande för återställande av egendom eller ersättning till brottsoffret pågår i den utfärdande staten ska den utfärdande myndigheten underrätta den verkställande myndigheten om detta. Den verkställande staten ska avstå från förfogandet över den förverkade egendomen till dess att den verkställande myndigheten har underrättats om beslutet om återställande av egendom eller ersättning till brottsoffret, även i de fall när beslutet om förverkande redan har verkställts.

6.   Utan att det påverkar punkterna 1–5 ska annan egendom än penningbelopp som erhållits till följd av verkställigheten av beslutet om förverkande förfogas över i enlighet med följande regler:

| a) | Egendomen får säljas, varvid intäkterna från försäljningen ska förfogas över i enlighet med punkt 7. |
| --- | --- |

a)

Egendomen får säljas, varvid intäkterna från försäljningen ska förfogas över i enlighet med punkt 7.

| b) | Egendomen får överföras till den utfärdande staten, förutsatt att, när beslutet om förverkande omfattar ett penningbelopp, den utfärdande myndigheten har gett sitt samtycke till att egendomen överförs till den utfärdande staten. |
| --- | --- |

b)

Egendomen får överföras till den utfärdande staten, förutsatt att, när beslutet om förverkande omfattar ett penningbelopp, den utfärdande myndigheten har gett sitt samtycke till att egendomen överförs till den utfärdande staten.

| c) | Om det inte är möjligt att tillämpa led a eller b, får egendomen förfogas över på något annat sätt i enlighet med den verkställande statens rätt, med förbehåll för led d. |
| --- | --- |

c)

Om det inte är möjligt att tillämpa led a eller b, får egendomen förfogas över på något annat sätt i enlighet med den verkställande statens rätt, med förbehåll för led d.

| d) | Egendomen får användas för allmännyttiga eller sociala ändamål i den verkställande staten i enlighet med dess rätt, med förbehåll för den utfärdande statens samtycke. |
| --- | --- |

d)

Egendomen får användas för allmännyttiga eller sociala ändamål i den verkställande staten i enlighet med dess rätt, med förbehåll för den utfärdande statens samtycke.

7.   Såvida inte beslutet om förverkande åtföljs av ett beslut om återställande av egendomen till brottsoffret eller om ersättning till brottsoffret i enlighet med punkterna 1–5, eller såvida inte de berörda medlemsstaterna kommit överens om annat, ska den verkställande staten förfoga över de penningbelopp som erhållits till följd av verkställigheten av ett beslut om förverkande enligt följande:

| a) | Om det belopp som erhållits vid verkställigheten av beslutet om förverkande är lika med eller mindre än 10 000 EUR ska beloppet tillfalla den verkställande staten, eller |
| --- | --- |

a)

Om det belopp som erhållits vid verkställigheten av beslutet om förverkande är lika med eller mindre än 10 000 EUR ska beloppet tillfalla den verkställande staten, eller

| b) | om det belopp som erhållits vid verkställigheten av beslutet om förverkande överstiger 10 000 EUR ska den verkställande staten överföra 50 % av beloppet till den utfärdande staten. |
| --- | --- |

b)

om det belopp som erhållits vid verkställigheten av beslutet om förverkande överstiger 10 000 EUR ska den verkställande staten överföra 50 % av beloppet till den utfärdande staten.

Artikel 31

Kostnader

1.   Varje medlemsstat ska bära sina egna kostnader i samband med tillämpningen av denna förordning, utan att detta påverkar tillämpningen av bestämmelserna om förfogande över förverkad egendom i artikel 28.

2.   Den verkställande myndigheten får lägga fram ett förslag för den utfärdande myndigheten om att kostnaderna ska delas om det, antingen före eller efter verkställigheten av ett beslut om frysning eller ett beslut om förverkande, framkommer att verkställigheten av beslutet skulle medföra stora eller exceptionella kostnader.

Sådana förslag ska åtföljas av en detaljerad redovisning av den verkställande myndighetens uppkomna kostnader. Efter ett sådant förslag, ska den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten samråda med varandra. När så är lämpligt får Eurojust underlätta samråden.

Samråden, eller åtminstone resultatet av dessa, ska dokumenteras på ett sätt som möjliggör framställning av en skriftlig uppteckning.

Artikel 32

Skyldighet att underrätta berörda personer

1.   Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 11 ska den verkställande myndigheten, efter att ha verkställt ett beslut om frysning eller efter att ha fattat beslutet om att erkänna och verkställa ett beslut om förverkande, underrätta så långt det är möjligt, utan dröjsmål, kända berörda personer om verkställigheten och beslutet, i enlighet med förfaranden enligt dess nationella rätt.

2.   I den information som ska lämnas i enlighet med punkt 1 ska det anges namnet på den utfärdande myndigheten och vilka rättsmedel som är tillgängliga enligt den verkställande statens rätt. I informationen ska det, åtminstone kortfattat, även anges vilka skäl som ligger till grund för beslutet.

3.   Den verkställande myndigheten får när så är lämpligt be den utfärdande myndigheten att bistå vid utförandet av de uppgifter som avses i punkt 1.

Artikel 33

Rättsmedel i den verkställande staten mot erkännande och verkställighet av ett beslut om frysning eller beslut om förverkande

1.   Berörda personer ska ha rätt till effektiva rättsmedel i den verkställande staten mot beslut om erkännande och verkställighet av beslut om frysning enligt artiklarna 7 och beslut om förverkande enligt artikel 18. Rätten till rättsmedel ska åberopas vid domstol i den verkställande staten i enlighet med den statens rätt. När det gäller beslut om förverkande får åberopandet av ett rättsmedel ha suspensiv verkan när rätten i den verkställande staten så föreskriver.

2.   De materiella grunderna för utfärdandet av beslutet om frysning eller beslutet om förverkande får inte prövas inför en domstol i den verkställande staten.

3.   Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten ska underrättas om varje rättsmedel som åberopats i enlighet med punkt 1.

4.   Denna artikel ska inte påverka tillämpningen i den utfärdande staten av skyddsåtgärder och rättsmedel i enlighet med artikel 8 i direktiv 2014/42/EU.

Artikel 34

Ersättning

1.   Om den verkställande staten enligt sin rätt är ansvarig för skada för en berörd person på grund av verkställighet av ett beslut om frysning som översänts till denna enligt artikel 4 eller beslut om förverkande som översänts till denna enligt artikel 14, ska den utfärdande staten ersätta den verkställande staten för eventuella skadeståndsbelopp som betalats ut till den berörda personen. Om den utfärdande staten kan visa för den verkställande staten att skadan eller någon del av den uteslutande beror på den verkställande statens agerande, ska emellertid den utfärdande och den verkställande staten komma överens själva om ersättningsbeloppet.

2.   Punkt 1 påverkar inte tillämpningen av medlemsstaternas rätt om fysiska eller juridiska personers anspråk på skadeersättning.

KAPITEL V

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 35

Statistik

1.   Medlemsstaterna ska regelbundet samla in uttömmande statistik från de relevanta myndigheterna. De ska bevara denna statistik samt översända denna till kommissionen varje år. Denna statistik ska utöver den information som avses i artikel 11.2 i direktiv 2014/42/EU inbegripa antalet beslut om frysning och beslut om förverkande som mottagits av en medlemsstat från andra medlemsstater som erkänts och verkställts, och vars erkännande och verkställighet vägrats.

2.   Varje år ska medlemsstaterna även översända följande statistik till kommissionen, när den är tillgänglig på central nivå i den berörda medlemsstaten:

| a) | Antalet ärenden där ett brottsoffer har fått ersättning eller har beviljats återställande av egendom som erhållits genom verkställigheten av ett beslut om förverkande enligt denna förordning. |
| --- | --- |

a)

Antalet ärenden där ett brottsoffer har fått ersättning eller har beviljats återställande av egendom som erhållits genom verkställigheten av ett beslut om förverkande enligt denna förordning.

| b) | Den genomsnittliga perioden som krävts för verkställigheten av beslut om frysning och beslut om förverkande enligt denna förordning. |
| --- | --- |

b)

Den genomsnittliga perioden som krävts för verkställigheten av beslut om frysning och beslut om förverkande enligt denna förordning.

Artikel 36

Ändringar av intyget och av formuläret

Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 37 med avseende på ändringar av de intyg som fastställs i bilagorna I och II. Sådana ändringar ska vara förenliga med denna förordning och ska inte påverka den.

Artikel 37

Utövande av delegeringen

1.   Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.

2.   Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 36 ska ges till kommissionen tills vidare från och med den 19 december 2020.

3.   Den delegering av befogenhet som avses i artikel 36 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.

4.   Innan kommissionen antar en delegerad akt ska den samråda med experter som utsetts av varje medlemsstat i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning.

5.   Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.

6.   En delegerad akt som antas enligt artikel 36 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.

Artikel 38

Rapportering och översyn

Senast den 20 december 2025, och därefter vart femte år, ska kommissionen lägga fram en rapport om tillämpningen av denna förordning för Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén, bland annat om

| a) | medlemsstaternas möjlighet att lämna och dra tillbaka förklaringar enligt artiklarna 4.2 och 14.2, |
| --- | --- |

a)

medlemsstaternas möjlighet att lämna och dra tillbaka förklaringar enligt artiklarna 4.2 och 14.2,

| b) | växelverkan mellan respekten för grundläggande rättigheter och det ömsesidiga erkännandet av beslut om frysning och beslut om förverkande, |
| --- | --- |

b)

växelverkan mellan respekten för grundläggande rättigheter och det ömsesidiga erkännandet av beslut om frysning och beslut om förverkande,

| c) | tillämpningen av artiklarna 28, 29 och 30 när det gäller förvaltning av och förfogande över fryst och förverkad egendom, återställande av egendom till brottsoffer och ersättning till brottsoffer. |
| --- | --- |

c)

tillämpningen av artiklarna 28, 29 och 30 när det gäller förvaltning av och förfogande över fryst och förverkad egendom, återställande av egendom till brottsoffer och ersättning till brottsoffer.

Artikel 39

Ersättande

Denna förordning ersätter bestämmelserna i rambeslut 2003/577/RIF vad gäller frysning av egendom mellan de medlemsstater som är bundna av denna förordning från och med den 19 december 2020.

Denna förordning ersätter rambeslut 2006/783/RIF mellan de medlemsstater som är bundna av denna förordning från och med den 19 december 2020.

För de medlemsstater som är bundna av denna förordning, ska hänvisningar till rambeslut 2003/577/RIF vad gäller frysning av egendom och hänvisningar till rambeslut 2006/783/RIF anses som hänvisningar till denna förordning.

Artikel 40

Övergångsbestämmelser

1.   Denna förordning ska tillämpas på intyg om frysning och intyg om förverkande som har översänts den 19 december 2020 eller senare.

2.   Intyg om frysning och intyg om förverkande som har översänts före den 19 december 2020 ska fortsätta att regleras av rambesluten 2003/577/RIF och 2006/783/RIF, mellan de medlemsstater som är bundna av denna förordning till och med den slutliga verkställigheten av beslutet om frysning eller beslutet om förverkande.

Artikel 41

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Europeiska unionens officiella tidning

Den ska tillämpas från och med den 19 december 2020.

Emellertid ska artikel 24 tillämpas från och med den 18 december 2018.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.

Utfärdad i Strasbourg den 14 november 2018.

På Europaparlamentets vägnar

A. TAJANI

Ordförande

På rådets vägnar

K. EDTSTADLER

Ordförande

---

(1)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 4 oktober 2018 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 6 november 2018.

1

(2)  
  EUT C 115, 4.5.2010, s. 1.

2

(3)  Rådets rambeslut 2003/577/RIF av den 22 juli 2003 om verkställighet i Europeiska unionen av beslut om frysning av egendom eller bevismaterial (EUT L 196, 2.8.2003, s. 45).

3

(4)  Rådets rambeslut 2006/783/RIF av den 6 oktober 2006 om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på beslut om förverkande (EUT L 328, 24.11.2006, s. 59).

4

(5)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/42/EU av den 3 april 2014 om frysning och förverkande av hjälpmedel vid och vinning av brott i Europeiska unionen (EUT L 127, 29.4.2014, s. 39).

5

(6)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/64/EU av den 20 oktober 2010 om rätt till tolkning och översättning vid straffrättsliga förfaranden (EUT L 280, 26.10.2010, s. 1).

6

(7)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/13/EU av den 22 maj 2012 om rätten till information vid straffrättsliga förfaranden (EUT L 142, 1.6.2012, s. 1).

7

(8)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/48/EU av den 22 oktober 2013 om rätt till tillgång till försvarare i straffrättsliga förfaranden och förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder samt om rätt att få en tredje part underrättad vid frihetsberövande och rätt att kontakta tredje parter och konsulära myndigheter under frihetsberövandet (EUT L 294, 6.11.2013, s. 1).

8

(9)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/343 av den 9 mars 2016 om förstärkning av vissa aspekter av oskuldspresumtionen och av rätten att närvara vid rättegången i straffrättsliga förfaranden (EUT L 65, 11.3.2016, s. 1).

9

(10)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/800 av den 11 maj 2016 om rättssäkerhetsgarantier för barn som är misstänkta eller tilltalade i straffrättsliga förfaranden (EUT L 132, 21.5.2016, s. 1).

10

(11)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/1919 av den 26 oktober 2016 om rättshjälp för misstänkta och tilltalade i straffrättsliga förfaranden och för eftersökta personer i förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder (EUT L 297, 4.11.2016, s. 1).

11

(12)  Rådets beslut 2008/976/RIF av den 16 december 2008 om det europeiska rättsliga nätverket (EUT L 348, 24.12.2008, s. 130).

12

(13)  Rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71 av den 3 juni 1971 om regler för bestämning av perioder, datum och frister (EGT L 124, 8.6.1971, s. 1).

13

(14)  
  EUT L 123, 12.5.2016, s. 1.

14

(15)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/41/EU av den 3 april 2014 om en europeisk utredningsorder på det straffrättsliga området (EUT L 130, 1.5.2014, s. 1).

15

(16)  Rådets beslut 2007/845/RIF av den 6 december 2007 om samarbete mellan medlemsstaternas kontor för återvinning av tillgångar när det gäller att spåra och identifiera vinning eller annan egendom som härrör från brott (EUT L 332, 18.12.2007, s. 103).

16

(17)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1371 av den 5 juli 2017 om bekämpande genom straffrättsliga bestämmelser av bedrägeri som riktar sig mot unionens finansiella intressen (EUT L 198, 28.7.2017, s. 29).

17

(18)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/60/EU av den 15 maj 2014 om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium och om ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 (EUT L 159, 28.5.2014, s. 1).

18

---

BILAGA I

INTYG OM FRYSNING

| AVSNITT A:
  Utfärdande stat: ...
  Utfärdande myndighet: ...
  Godkännande myndighet (i tillämpliga fall): ...
  Verkställande stat: ...
  Verkställande myndighet (om känd): ... |
| --- |

AVSNITT A:

Utfärdande stat: ...

Utfärdande myndighet: ...

Godkännande myndighet (i tillämpliga fall): ...

Verkställande stat: ...

Verkställande myndighet (om känd): ...

| AVSNITT B: Brådska och/eller begärt datum för verkställande
  1.   Ange särskilt skäl för att ärendet är brådskande:






  ☐ | Det finns berättigade skäl att anta att egendomen i fråga inom kort kommer att flyttas eller förstöras nämligen:
  ...
  ... |
| --- | --- |

AVSNITT B: Brådska och/eller begärt datum för verkställande

1.   Ange särskilt skäl för att ärendet är brådskande:

☐

Det finns berättigade skäl att anta att egendomen i fråga inom kort kommer att flyttas eller förstöras nämligen:

...

...

| ☐ | Behov i utredningen eller förfarandet i den utfärdande staten:
  ...
  ... |
| --- | --- |

☐

Behov i utredningen eller förfarandet i den utfärdande staten:

...

...

2.   Datum för verkställighet:

| ☐ | Följande särskilda datum begärs: ... |
| --- | --- |

☐

Följande särskilda datum begärs: ...

| ☐ | Samordning mellan berörda medlemsstater behövs |
| --- | --- |

☐

Samordning mellan berörda medlemsstater behövs

Skäl för denna begäran:

...

...

| AVSNITT C: Berörd(a) person(er)
  Identiteten på den eller de personer som beslutet om frysning avser, eller på den eller de personer som äger den egendom vilken omfattas av beslutet om frysning (om fler än en person berörs, lämna uppgifter om var och en av dessa):
  1.   Identifieringsuppgifter
  i)   För fysiska personer
  Namn: ...
  Förnamn: ...
  Andra relevanta namn (i förekommande fall): ...
  Alias (i förekommande fall): ...
  Kön: ...
  Nationalitet: ...
  Identitetsnummer eller socialförsäkringsnummer, om sådant finns: ...
  Typ av och nummer på identitetshandling(ar) (identitetskort eller pass), om sådan(a) finns:
  ...
  Födelsedatum: ...
  Födelseort: ...
  Bostadsort och/eller känd adress (om adressen är okänd, senast kända adress):
  ...
  Det eller de språk som den berörda personen förstår: ...
  Ange den berörda personens ställning i förfarandena:






  ☐ | Person mot vilken beslutet om frysning är riktat |
| --- | --- |

AVSNITT C: Berörd(a) person(er)

Identiteten på den eller de personer som beslutet om frysning avser, eller på den eller de personer som äger den egendom vilken omfattas av beslutet om frysning (om fler än en person berörs, lämna uppgifter om var och en av dessa):

1.   Identifieringsuppgifter

i)   För fysiska personer

Namn: ...

Förnamn: ...

Andra relevanta namn (i förekommande fall): ...

Alias (i förekommande fall): ...

Kön: ...

Nationalitet: ...

Identitetsnummer eller socialförsäkringsnummer, om sådant finns: ...

Typ av och nummer på identitetshandling(ar) (identitetskort eller pass), om sådan(a) finns:

...

Födelsedatum: ...

Födelseort: ...

Bostadsort och/eller känd adress (om adressen är okänd, senast kända adress):

...

Det eller de språk som den berörda personen förstår: ...

Ange den berörda personens ställning i förfarandena:

☐

Person mot vilken beslutet om frysning är riktat

| ☐ | Person som äger den egendom vilken omfattas av beslutet om frysning |
| --- | --- |

☐

Person som äger den egendom vilken omfattas av beslutet om frysning

ii)   För juridiska personer

Namn: ...

Rättslig form: ...

Namnförkortning, allmänt använt namn eller handelsnamn (i förekommande fall): ...

Registrerat säte: ...

Registreringsnummer: ...

Adress: ...

Ställföreträdarens namn: ...

Ange den berörda personens ställning i förfarandena:

| ☐ | Person mot vilken beslutet om frysning är riktat |
| --- | --- |

☐

Person mot vilken beslutet om frysning är riktat

| ☐ | Person som äger den egendom vilken omfattas av beslutet om frysning |
| --- | --- |

☐

Person som äger den egendom vilken omfattas av beslutet om frysning

2.   Ange på vilken plats beslutet om frysning ska verkställas, om platsen är en annan än adressen ovan:

...

3.   Tredje man vars rättigheter angående den egendom beslutet om frysning avser blir direkt negativt påverkade (identitet och skäl):

...

...

4.   Lägg till ytterligare information som kan bidra till att beslutet om frysning kan verkställas:

...

| AVSNITT D: Information om egendom som beslutet avser
  1.   Ange om beslutet avser






  ☐ | ett penningbelopp |
| --- | --- |

AVSNITT D: Information om egendom som beslutet avser

1.   Ange om beslutet avser

☐

ett penningbelopp

| ☐ | specifik egendom (materiell eller immateriell, lös eller fast) |
| --- | --- |

☐

specifik egendom (materiell eller immateriell, lös eller fast)

| ☐ | egendom av motsvarande värde (vid värdebaserat förverkande) |
| --- | --- |

☐

egendom av motsvarande värde (vid värdebaserat förverkande)

2.   Om beslutet avser ett penningbelopp eller egendom till ett värde motsvarande det penningbeloppet:

| — | Det belopp som ska verkställas i den verkställande staten, i siffror och ord (ange valuta):
  ... |
| --- | --- |

—

Det belopp som ska verkställas i den verkställande staten, i siffror och ord (ange valuta):

...

| — | Det totala belopp som omfattas av beslutet, i siffror och ord (ange valuta):
  ... |
| --- | --- |

—

Det totala belopp som omfattas av beslutet, i siffror och ord (ange valuta):

...

Ytterligare information:

| — | Skäl för antagandet att den berörda personen har egendom/inkomst i den verkställande staten:
  ... |
| --- | --- |

—

Skäl för antagandet att den berörda personen har egendom/inkomst i den verkställande staten:

...

| — | Beskrivning av den berörda personens egendom/inkomstkälla (om möjligt):
  ... |
| --- | --- |

—

Beskrivning av den berörda personens egendom/inkomstkälla (om möjligt):

...

| — | Exakt lokalisering av den berörda personens egendom/inkomstkälla (om okänd, senast kända lokalisering):
  ... |
| --- | --- |

—

Exakt lokalisering av den berörda personens egendom/inkomstkälla (om okänd, senast kända lokalisering):

...

| — | Uppgifter om den berörda personens bankkonto (om känt):
  ... |
| --- | --- |

—

Uppgifter om den berörda personens bankkonto (om känt):

...

3.   Om beslutet avser specifik egendom eller egendom till ett värde som motsvarar sådan egendom:

Skäl för att beslutet översänds till den verkställande staten:

| ☐ | Den specifika egendomen är lokaliserad i den verkställande staten. |
| --- | --- |

☐

Den specifika egendomen är lokaliserad i den verkställande staten.

| ☐ | Den specifika egendomen är registrerad i den verkställande staten. |
| --- | --- |

☐

Den specifika egendomen är registrerad i den verkställande staten.

| ☐ | Den utfärdande myndigheten har rimliga skäl att anta att hela eller delar av den specifika egendom som omfattas av beslutet är lokaliserad i den verkställande staten. |
| --- | --- |

☐

Den utfärdande myndigheten har rimliga skäl att anta att hela eller delar av den specifika egendom som omfattas av beslutet är lokaliserad i den verkställande staten.

Ytterligare information:

| — | Skäl för antagandet att den specifika egendomen är lokaliserad i den verkställande staten:
  ... |
| --- | --- |

—

Skäl för antagandet att den specifika egendomen är lokaliserad i den verkställande staten:

...

| — | Beskrivning av egendomen:
  ... |
| --- | --- |

—

Beskrivning av egendomen:

...

| — | Lokalisering av egendomen (om okänd, senast kända lokalisering):
  ... |
| --- | --- |

—

Lokalisering av egendomen (om okänd, senast kända lokalisering):

...

| — | Annan relevant information (t.ex. utnämnande av en rättslig förvaltare):
  ... |
| --- | --- |

—

Annan relevant information (t.ex. utnämnande av en rättslig förvaltare):

...

| AVSNITT E: Skäl för utfärdandet av beslutet om frysning
  1.   Sammanfattning av omständigheterna
  Ange skälen till att beslutet om frysning utfärdas, inbegripet:






  — | En sammanfattning av omständigheterna, inbegripet en beskrivning av brottet/brotten:
  ...
  ... |
| --- | --- |

AVSNITT E: Skäl för utfärdandet av beslutet om frysning

1.   Sammanfattning av omständigheterna

Ange skälen till att beslutet om frysning utfärdas, inbegripet:

—

En sammanfattning av omständigheterna, inbegripet en beskrivning av brottet/brotten:

...

...

| — | Vilket stadium utredningen har nått:
  ...
  ... |
| --- | --- |

—

Vilket stadium utredningen har nått:

...

...

| — | Skäl för frysning:
  ...
  ... |
| --- | --- |

—

Skäl för frysning:

...

...

| — | Annan relevant information:
  ...
  ... |
| --- | --- |

—

Annan relevant information:

...

...

2.   Beskaffenhet och brottsrubricering för det eller de brott avseende vilka beslutet om frysning utfärdades och tillämplig(a) lagbestämmelse(r):

...

...

3.   Är det brott avseende vilket beslutet om frysning utfärdas i den utfärdande staten belagt med ett högsta frihetsstraff på minst tre år och ingår det i den förteckning över brott som anges nedan? (Markera relevant ruta.) När beslutet om frysning avser flera brott, ange nummer i förteckningen över brott nedan (motsvarande de brott som beskrivs under punkterna 1 och 2 ovan).

| ☐ | Deltagande i en kriminell organisation |
| --- | --- |

☐

Deltagande i en kriminell organisation

| ☐ | Terrorism |
| --- | --- |

☐

Terrorism

| ☐ | Människohandel |
| --- | --- |

☐

Människohandel

| ☐ | Sexuellt utnyttjande av barn samt barnpornografi |
| --- | --- |

☐

Sexuellt utnyttjande av barn samt barnpornografi

| ☐ | Olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen |
| --- | --- |

☐

Olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen

| ☐ | Olaglig handel med vapen, ammunition och sprängämnen |
| --- | --- |

☐

Olaglig handel med vapen, ammunition och sprängämnen

| ☐ | Korruption |
| --- | --- |

☐

Korruption

| ☐ | Bedrägeri, inbegripet bedrägeri och andra brott som riktar sig mot unionens finansiella intressen enligt definitionen i direktiv (EU) 2017/1371 |
| --- | --- |

☐

Bedrägeri, inbegripet bedrägeri och andra brott som riktar sig mot unionens finansiella intressen enligt definitionen i direktiv (EU) 2017/1371

| ☐ | Penningtvätt |
| --- | --- |

☐

Penningtvätt

| ☐ | Penningförfalskning, inklusive förfalskning av euron |
| --- | --- |

☐

Penningförfalskning, inklusive förfalskning av euron

| ☐ | It-brottslighet |
| --- | --- |

☐

It-brottslighet

| ☐ | Miljöbrott, inbegripet olaglig handel med hotade djurarter och hotade växtarter och växtsorter |
| --- | --- |

☐

Miljöbrott, inbegripet olaglig handel med hotade djurarter och hotade växtarter och växtsorter

| ☐ | Hjälp till olovlig inresa och olovlig vistelse |
| --- | --- |

☐

Hjälp till olovlig inresa och olovlig vistelse

| ☐ | Mord eller grov misshandel |
| --- | --- |

☐

Mord eller grov misshandel

| ☐ | Olaglig handel med mänskliga organ och vävnader |
| --- | --- |

☐

Olaglig handel med mänskliga organ och vävnader

| ☐ | Människorov, olaga frihetsberövande eller tagande av gisslan |
| --- | --- |

☐

Människorov, olaga frihetsberövande eller tagande av gisslan

| ☐ | Rasism och främlingsfientlighet |
| --- | --- |

☐

Rasism och främlingsfientlighet

| ☐ | Organiserad stöld eller väpnat rån |
| --- | --- |

☐

Organiserad stöld eller väpnat rån

| ☐ | Olaglig handel med kulturföremål, inbegripet antikviteter och konstverk |
| --- | --- |

☐

Olaglig handel med kulturföremål, inbegripet antikviteter och konstverk

| ☐ | Svindleri |
| --- | --- |

☐

Svindleri

| ☐ | Beskyddarverksamhet och utpressning |
| --- | --- |

☐

Beskyddarverksamhet och utpressning

| ☐ | Förfalskning och piratkopiering |
| --- | --- |

☐

Förfalskning och piratkopiering

| ☐ | Förfalskning av administrativa dokument och handel med sådana förfalskningar |
| --- | --- |

☐

Förfalskning av administrativa dokument och handel med sådana förfalskningar

| ☐ | Förfalskning av betalningsmedel |
| --- | --- |

☐

Förfalskning av betalningsmedel

| ☐ | Olaglig handel med hormonsubstanser och andra tillväxtsubstanser |
| --- | --- |

☐

Olaglig handel med hormonsubstanser och andra tillväxtsubstanser

| ☐ | Olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen |
| --- | --- |

☐

Olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen

| ☐ | Handel med stulna fordon |
| --- | --- |

☐

Handel med stulna fordon

| ☐ | Våldtäkt |
| --- | --- |

☐

Våldtäkt

| ☐ | Mordbrand |
| --- | --- |

☐

Mordbrand

| ☐ | Brott som omfattas av Internationella brottmålsdomstolens behörighet |
| --- | --- |

☐

Brott som omfattas av Internationella brottmålsdomstolens behörighet

| ☐ | Kapning av flygplan eller fartyg |
| --- | --- |

☐

Kapning av flygplan eller fartyg

| ☐ | Sabotage |
| --- | --- |

☐

Sabotage

4.   Annan relevant information (t.ex. kopplingen mellan egendomen och brottet):

...

| AVSNITT F: Konfidentialitet för beslutet och/eller begäran om särskilda formaliteter






  ☐ | Behov av att hålla informationen i beslutet konfidentiell efter verkställighet:
  ... |
| --- | --- |

AVSNITT F: Konfidentialitet för beslutet och/eller begäran om särskilda formaliteter

☐

Behov av att hålla informationen i beslutet konfidentiell efter verkställighet:

...

| ☐ | Behov av särskilda formaliteter vid tidpunkten för verkställighet:
  ... |
| --- | --- |

☐

Behov av särskilda formaliteter vid tidpunkten för verkställighet:

...

| AVSNITT G: Om intyget om frysning har översänts till fler än en verkställande stat, lämna följande information:
  1.   Ett intyg om frysning har översänts till en eller flera andra verkställande stater (stat och myndighet) enligt följande:
  ...
  ...
  2.   Ett intyg om frysning har översänts till fler än en verkställande stat av följande skäl:
  När beslutet om frysning rör specifik egendom:






  ☐ | Olika delar av den egendom som omfattas av beslutet antas vara belägna i olika verkställande stater |
| --- | --- |

AVSNITT G: Om intyget om frysning har översänts till fler än en verkställande stat, lämna följande information:

1.   Ett intyg om frysning har översänts till en eller flera andra verkställande stater (stat och myndighet) enligt följande:

...

...

2.   Ett intyg om frysning har översänts till fler än en verkställande stat av följande skäl:

När beslutet om frysning rör specifik egendom:

☐

Olika delar av den egendom som omfattas av beslutet antas vara belägna i olika verkställande stater

| ☐ | Frysningen av en specifik egendom kräver åtgärder i fler än en verkställande stat. |
| --- | --- |

☐

Frysningen av en specifik egendom kräver åtgärder i fler än en verkställande stat.

När beslutet om frysning avser ett penningbelopp:

| ☐ | Det uppskattade värdet på den egendom som får frysas i den utfärdande staten och i en verkställande stat räcker förmodligen inte för att frysa hela det belopp som omfattas av beslutet. |
| --- | --- |

☐

Det uppskattade värdet på den egendom som får frysas i den utfärdande staten och i en verkställande stat räcker förmodligen inte för att frysa hela det belopp som omfattas av beslutet.

| ☐ | Andra specifika behov:
  ... |
| --- | --- |

☐

Andra specifika behov:

...

3.   Värdet av tillgångarna, om känt, i varje verkställande stat:

...

...

4.   Om frysningen av den specifika egendomen kräver åtgärder i fler än en verkställande stat, en beskrivning av vilka åtgärder som ska vidtas i den verkställande staten:

...

...

| AVSNITT H: Kopplingen till tidigare beslut om frysning, och/eller annat beslut eller annan begäran eller andra beslut eller begäranden
  Vänligen ange om detta beslut om frysning har någon koppling till tidigare beslut eller begäran (t.ex. beslut om frysning, europeisk utredningsorder, europeisk arresteringsorder eller ömsesidig rättslig hjälp). Lämna i tillämpliga fall följande information som är relevant för att identifiera det tidigare beslutet eller den tidigare begäran:






  — | Typ av beslut/begäran: ...
  ... |
| --- | --- |

AVSNITT H: Kopplingen till tidigare beslut om frysning, och/eller annat beslut eller annan begäran eller andra beslut eller begäranden

Vänligen ange om detta beslut om frysning har någon koppling till tidigare beslut eller begäran (t.ex. beslut om frysning, europeisk utredningsorder, europeisk arresteringsorder eller ömsesidig rättslig hjälp). Lämna i tillämpliga fall följande information som är relevant för att identifiera det tidigare beslutet eller den tidigare begäran:

—

Typ av beslut/begäran: ...

...

| — | Datum för utfärdande:
  ... |
| --- | --- |

—

Datum för utfärdande:

...

| — | Den myndighet till vilken beslutet/begäran översänts:
  ... |
| --- | --- |

—

Den myndighet till vilken beslutet/begäran översänts:

...

| — | Referensnummer hos den utfärdande myndigheten:
  ... |
| --- | --- |

—

Referensnummer hos den utfärdande myndigheten:

...

| — | Referensnummer hos verkställande myndighet/er:
  ... |
| --- | --- |

—

Referensnummer hos verkställande myndighet/er:

...

| AVSNITT I: Förverkande
  Ange om






  ☐ | detta intyg om frysning åtföljs av ett intyg om förverkande som utfärdats i den utfärdande staten (referensnummer för intyget om förverkande):
  ... |
| --- | --- |

AVSNITT I: Förverkande

Ange om

☐

detta intyg om frysning åtföljs av ett intyg om förverkande som utfärdats i den utfärdande staten (referensnummer för intyget om förverkande):

...

| ☐ | egendomen ska förbli fryst i den verkställande staten i avvaktan på översändandet och verkställigheten av beslutet om förverkande (beräknat datum för inlämnande av intyget om förverkande, om möjligt):
  ... |
| --- | --- |

☐

egendomen ska förbli fryst i den verkställande staten i avvaktan på översändandet och verkställigheten av beslutet om förverkande (beräknat datum för inlämnande av intyget om förverkande, om möjligt):

...

| AVSNITT J: Alternativa åtgärder
  1.   Ange om den utfärdande staten medger att den verkställande staten tillämpar alternativa åtgärder, om det inte är möjligt att vare sig helt eller delvis verkställa beslutet om frysning:






  ☐ | Ja |
| --- | --- |

AVSNITT J: Alternativa åtgärder

1.   Ange om den utfärdande staten medger att den verkställande staten tillämpar alternativa åtgärder, om det inte är möjligt att vare sig helt eller delvis verkställa beslutet om frysning:

☐

Ja

| ☐ | Nej |
| --- | --- |

☐

Nej

2.   Om ja, ange vilka åtgärder som kan tillämpas:

...

| AVSNITT K: ÅTERSTÄLLANDE AV FRYST EGENDOM
  1.   Vänligen ange om ett beslut att återställa fryst egendom till brottsoffret har utfärdats:






  ☐ | Ja |
| --- | --- |

AVSNITT K: ÅTERSTÄLLANDE AV FRYST EGENDOM

1.   Vänligen ange om ett beslut att återställa fryst egendom till brottsoffret har utfärdats:

☐

Ja

| ☐ | Nej |
| --- | --- |

☐

Nej

Om ja, ange följande avseende beslutet att återställa fryst egendom till brottsoffret:

Myndighet som utfärdade beslutet (officiellt namn):

...

Datum för beslut: ...

Beslutets referensnummer (om sådant finns): ...

Beskrivning av den egendom som ska återställas: ...

Brottsoffrets namn: ...

Brottsoffrets adress: ...

Om brottsoffrets äganderätt till egendomen är bestridd, vänligen lämna närmare uppgifter (vilka personer som bestrider äganderätten, skäl etc.):

...

...

Om berörda personers rättigheter kan påverkas negativt som ett resultat av återställandet, vänligen lämna närmare uppgifter (vilka personer som berörs, vilka rättigheter som kan påverkas negativt, skäl etc.):

...

...

2.   Pågår ett förfarande om återställande av fryst egendom till brottsoffret i den utfärdande staten?

| ☐ | Nej |
| --- | --- |

☐

Nej

| ☐ | Ja, utgången kommer att meddelas till den verkställande myndigheten |
| --- | --- |

☐

Ja, utgången kommer att meddelas till den verkställande myndigheten

Den utfärdande myndigheten ska underrättas i händelse av en direkt överföring till brottsoffret.

| AVSNITT L: Rättsmedel
  Myndighet i den utfärdande staten som kan tillhandahålla ytterligare information om förfaranden för användande av rättsmedel i den utfärdande staten och huruvida det finns tillgång till rättshjälp, tolkning och översättning:






  ☐ | Den utfärdande myndigheten (se avsnitt M) |
| --- | --- |

AVSNITT L: Rättsmedel

Myndighet i den utfärdande staten som kan tillhandahålla ytterligare information om förfaranden för användande av rättsmedel i den utfärdande staten och huruvida det finns tillgång till rättshjälp, tolkning och översättning:

☐

Den utfärdande myndigheten (se avsnitt M)

| ☐ | Den godkännande myndigheten (se avsnitt N) |
| --- | --- |

☐

Den godkännande myndigheten (se avsnitt N)

| ☐ | Annat:
  ... |
| --- | --- |

☐

Annat:

...

| AVSNITT M: Uppgifter om den utfärdande myndigheten
  Typ av utfärdande myndighet:






  ☐ | Domare, domstol, allmän åklagare |
| --- | --- |

AVSNITT M: Uppgifter om den utfärdande myndigheten

Typ av utfärdande myndighet:

☐

Domare, domstol, allmän åklagare

| ☐ | Annan behörig myndighet som utsetts av den utfärdande staten |
| --- | --- |

☐

Annan behörig myndighet som utsetts av den utfärdande staten

Myndighetens namn: ...

Kontaktpersonens namn: ...

Befattning (titel/grad): ...

Ärendenummer: ...

Adress: ...

Tfn nr (landsnummer) (riktnummer): ...

Fax nr (landsnummer) (riktnummer): ...

E-post: ...

Möjliga språk för kontakter med den utfärdande myndigheten: ...

Kontaktuppgifter, om andra än ovan, till den eller de personer som kan kontaktas för kompletterande information eller för de praktiska detaljerna avseende verkställigheten av beslutet:

Namn/titel/organisation: ...

Adress: ...

E-post:/Tfn nr: ...

Den utfärdande myndighetens och/eller dess företrädares underskrift, som intygar att innehållet i intyget om frysning är riktigt och korrekt: ...

Namn: ...

Befattning (titel/grad): ...

Datum: ...

Officiell stämpel (om sådan finns): ...

| AVSNITT N: Uppgifter om den myndighet som godkände beslutet om frysning
  Ange vilken typ av myndighet som har godkänt beslutet om frysning, i tillämpliga fall:






  ☐ | Domare eller domstol |
| --- | --- |

AVSNITT N: Uppgifter om den myndighet som godkände beslutet om frysning

Ange vilken typ av myndighet som har godkänt beslutet om frysning, i tillämpliga fall:

☐

Domare eller domstol

| ☐ | Allmän åklagare |
| --- | --- |

☐

Allmän åklagare

Den godkännande myndighetens namn: ...

Kontaktpersonens namn: ...

Befattning (titel/grad): ...

Ärendenummer: ...

Adress: ...

Tfn nr (landsnummer) (riktnummer): ...

Fax nr (landsnummer) (riktnummer): ...

E-post: ...

Möjliga språk för kontakter med den godkännande myndigheten: ...

Ange den huvudsakliga kontaktpunkten för den verkställande myndigheten

| ☐ | den utfärdande myndigheten |
| --- | --- |

☐

den utfärdande myndigheten

| ☐ | den godkännande myndigheten |
| --- | --- |

☐

den godkännande myndigheten

Underskrift av och uppgifter om den godkännande myndigheten och/eller dess representant:

...

Namn: ...

Befattning (titel/grad): ...

Datum: ...

Officiell stämpel (om sådan finns): ...

| AVSNITT O: Central myndighet
  Om en central myndighet har fått ansvar för administrativt översändande och mottagande av intyg om frysning i den utfärdande staten, ange:
  Den centrala myndighetens namn: ...
  Kontaktpersonens namn: ...
  Befattning (titel/grad): ...
  Ärendenummer: ...
  Adress: ...
  Tfn nr (landsnummer) (riktnummer): ...
  Fax nr (landsnummer) (riktnummer): ...
  E-post: ... |
| --- |

AVSNITT O: Central myndighet

Om en central myndighet har fått ansvar för administrativt översändande och mottagande av intyg om frysning i den utfärdande staten, ange:

Den centrala myndighetens namn: ...

Kontaktpersonens namn: ...

Befattning (titel/grad): ...

Ärendenummer: ...

Adress: ...

Tfn nr (landsnummer) (riktnummer): ...

Fax nr (landsnummer) (riktnummer): ...

E-post: ...

| AVSNITT P: Bilagor
  Ange alla bilagor till intyget: ... |
| --- |

AVSNITT P: Bilagor

Ange alla bilagor till intyget: ...

---

BILAGA II

INTYG OM FÖRVERKANDE

| AVSNITT A:
  Utfärdande stat: ...
  Utfärdande myndighet: ...
  Verkställande stat: ...
  Verkställande myndighet (om känd): ... |
| --- |

AVSNITT A:

Utfärdande stat: ...

Utfärdande myndighet: ...

Verkställande stat: ...

Verkställande myndighet (om känd): ...

| AVSNITT B: Beslut om förverkande
  1.   Den domstol som utfärdade beslutet om förverkande (officiellt namn):
  ...
  2.   Beslutets referensnummer (om sådant finns):
  ...
  3.   Beslutet om förverkande utfärdades den (datum):
  ...
  4.   Beslutet om förverkande blev slutligt den (datum):
  ... |
| --- |

AVSNITT B: Beslut om förverkande

1.   Den domstol som utfärdade beslutet om förverkande (officiellt namn):

...

2.   Beslutets referensnummer (om sådant finns):

...

3.   Beslutet om förverkande utfärdades den (datum):

...

4.   Beslutet om förverkande blev slutligt den (datum):

...

| AVSNITT C: Berörd(a) person(er)
  Identiteten på den eller de personer som beslutet om förverkande avser, eller på den eller de personer som äger den egendom vilken omfattas av beslutet om förverkande (om fler än en person berörs, lämna uppgifter om var och en av dessa):
  1.   Identifieringsuppgifter
  i)   För fysiska personer
  Namn: ...
  Förnamn: ...
  Andra relevanta namn (i förekommande fall): ...
  Alias (i förekommande fall): ...
  Kön: ...
  Nationalitet: ...
  Identitetsnummer eller socialförsäkringsnummer, om sådant finns: ...
  Typ av och nummer på identitetshandling(ar) (identitetskort eller pass), om sådan(a) finns:
  ...
  Födelsedatum: ...
  Födelseort: ...
  Bostadsort och/eller känd adress (om adressen är okänd, senast kända adress):
  ...
  Det eller de språk som den berörda personen förstår: ...
  Ange den berörda personens ställning i förfarandena:






  ☐ | Person mot vilken beslutet om förverkande är riktat |
| --- | --- |

AVSNITT C: Berörd(a) person(er)

Identiteten på den eller de personer som beslutet om förverkande avser, eller på den eller de personer som äger den egendom vilken omfattas av beslutet om förverkande (om fler än en person berörs, lämna uppgifter om var och en av dessa):

1.   Identifieringsuppgifter

i)   För fysiska personer

Namn: ...

Förnamn: ...

Andra relevanta namn (i förekommande fall): ...

Alias (i förekommande fall): ...

Kön: ...

Nationalitet: ...

Identitetsnummer eller socialförsäkringsnummer, om sådant finns: ...

Typ av och nummer på identitetshandling(ar) (identitetskort eller pass), om sådan(a) finns:

...

Födelsedatum: ...

Födelseort: ...

Bostadsort och/eller känd adress (om adressen är okänd, senast kända adress):

...

Det eller de språk som den berörda personen förstår: ...

Ange den berörda personens ställning i förfarandena:

☐

Person mot vilken beslutet om förverkande är riktat

| ☐ | Person som äger den egendom vilken omfattas av beslutet om förverkande |
| --- | --- |

☐

Person som äger den egendom vilken omfattas av beslutet om förverkande

ii)   För juridiska personer

Namn: ...

Rättslig form: ...

Namnförkortning, allmänt använt namn eller handelsnamn (i förekommande fall): ...

Registrerat säte: ...

Registreringsnummer: ...

Adress: ...

Ställföreträdarens namn: ...

Ange den berörda personens ställning i förfarandena:

| ☐ | Person mot vilken beslutet om förverkande är riktat |
| --- | --- |

☐

Person mot vilken beslutet om förverkande är riktat

| ☐ | Person som äger den egendom vilken omfattas av beslutet om förverkande |
| --- | --- |

☐

Person som äger den egendom vilken omfattas av beslutet om förverkande

2.   Ange på vilken plats beslutet om förverkande ska verkställas, om platsen är en annan än adressen ovan:

...

3.   Tredje man vars rättigheter, angående den egendom beslutet om förverkande avser, blir direkt negativt påverkade (identitet och skäl):

...

...

4.   Lägg till eventuell ytterligare information som kan underlätta verkställigheten av beslutet om förverkande:

...

| AVSNITT D: Information om egendom som beslutet avser
  1.   Domstolen har beslutat att egendomen






  ☐ | utgör vinning av ett brott, eller dess motsvarighet, oavsett om detta avser hela eller endast en del av värdet av denna vinning |
| --- | --- |

AVSNITT D: Information om egendom som beslutet avser

1.   Domstolen har beslutat att egendomen

☐

utgör vinning av ett brott, eller dess motsvarighet, oavsett om detta avser hela eller endast en del av värdet av denna vinning

| ☐ | utgör hjälpmedel för ett sådant brott, eller värdet av sådana hjälpmedel |
| --- | --- |

☐

utgör hjälpmedel för ett sådant brott, eller värdet av sådana hjälpmedel

| ☐ | kan bli föremål för förverkande med tillämpning i den utfärdande staten genom någon av de förverkandebefogenheter som föreskrivs i direktiv 2014/42/EU (inbegripet utvidgat förverkande) |
| --- | --- |

☐

kan bli föremål för förverkande med tillämpning i den utfärdande staten genom någon av de förverkandebefogenheter som föreskrivs i direktiv 2014/42/EU (inbegripet utvidgat förverkande)

| ☐ | kan bli föremål för förverkande enligt andra bestämmelser om befogenheter till förverkande, inbegripet förverkande utan slutlig fällande dom enligt den utfärdande statens rätt efter förfaranden på grund av ett brott |
| --- | --- |

☐

kan bli föremål för förverkande enligt andra bestämmelser om befogenheter till förverkande, inbegripet förverkande utan slutlig fällande dom enligt den utfärdande statens rätt efter förfaranden på grund av ett brott

2.   Ange om beslutet avser

| ☐ | ett penningbelopp |
| --- | --- |

☐

ett penningbelopp

| ☐ | specifik egendom (materiell eller immateriell, lös eller fast) |
| --- | --- |

☐

specifik egendom (materiell eller immateriell, lös eller fast)

| ☐ | egendom av motsvarande värde (vid värdebaserat förverkande) |
| --- | --- |

☐

egendom av motsvarande värde (vid värdebaserat förverkande)

3.   Om beslutet avser ett penningbelopp eller egendom till ett värde motsvarande det penningbeloppet:

| — | Det belopp som ska verkställas i den verkställande staten, i siffror och ord (ange valuta):
  ... |
| --- | --- |

—

Det belopp som ska verkställas i den verkställande staten, i siffror och ord (ange valuta):

...

| — | Det totala belopp som omfattas av beslutet, i siffror och ord: (ange valuta):
  ... |
| --- | --- |

—

Det totala belopp som omfattas av beslutet, i siffror och ord: (ange valuta):

...

Ytterligare information:

| — | Skäl för antagandet att den berörda personen har egendom/inkomst i den verkställande staten:
  ... |
| --- | --- |

—

Skäl för antagandet att den berörda personen har egendom/inkomst i den verkställande staten:

...

| — | Beskrivning av den berörda personens egendom/inkomstkälla (om möjligt):
  ... |
| --- | --- |

—

Beskrivning av den berörda personens egendom/inkomstkälla (om möjligt):

...

| — | Exakt lokalisering av den berörda personens egendom/inkomstkälla (om okänd, senast kända lokalisering): |
| --- | --- |

—

Exakt lokalisering av den berörda personens egendom/inkomstkälla (om okänd, senast kända lokalisering):

| — | Uppgifter om den berörda personens bankkonto (om känt):
  ... |
| --- | --- |

—

Uppgifter om den berörda personens bankkonto (om känt):

...

4.   Om beslutet avser specifik egendom eller egendom till ett värde som motsvarar sådan egendom:

Skälen för att översända beslutet till den verkställande staten:

| ☐ | Den specifika egendomen är lokaliserad i den verkställande staten. |
| --- | --- |

☐

Den specifika egendomen är lokaliserad i den verkställande staten.

| ☐ | Den specifika egendomen är registrerad i den verkställande staten. |
| --- | --- |

☐

Den specifika egendomen är registrerad i den verkställande staten.

| ☐ | Den utfärdande myndigheten har rimliga skäl att anta att hela eller delar av den specifika egendom som omfattas av beslutet är lokaliserad i den verkställande staten. |
| --- | --- |

☐

Den utfärdande myndigheten har rimliga skäl att anta att hela eller delar av den specifika egendom som omfattas av beslutet är lokaliserad i den verkställande staten.

Ytterligare information:

| — | Skäl för antagandet att den specifika egendomen är lokaliserad i den verkställande staten:
  ... |
| --- | --- |

—

Skäl för antagandet att den specifika egendomen är lokaliserad i den verkställande staten:

...

| — | Beskrivning av egendomen:
  ... |
| --- | --- |

—

Beskrivning av egendomen:

...

| — | Lokalisering av egendomen (om okänd, senast kända lokalisering):
  ... |
| --- | --- |

—

Lokalisering av egendomen (om okänd, senast kända lokalisering):

...

| — | Annan relevant information (t.ex. utnämning av en rättslig förvaltare):
  ... |
| --- | --- |

—

Annan relevant information (t.ex. utnämning av en rättslig förvaltare):

...

5.   Information om omvandling och överföring av egendom

Om ett beslut rör en viss specifik egendom, ange om det föreskrivs i den utfärdande statens rätt att förverkandet i den verkställande staten kan utföras genom att förverka ett penningbelopp motsvarande värdet av egendomen som förverkas.

| ☐ | Ja |
| --- | --- |

☐

Ja

| ☐ | Nej. |
| --- | --- |

☐

Nej.

| AVSNITT E: Beslut om frysning
  Ange om






  ☐ | beslutet om förverkande åtföljs av ett beslut om frysning som utfärdats i den utfärdande staten (referensnummer för intyget om frysning):
  ... |
| --- | --- |

AVSNITT E: Beslut om frysning

Ange om

☐

beslutet om förverkande åtföljs av ett beslut om frysning som utfärdats i den utfärdande staten (referensnummer för intyget om frysning):

...

| ☐ | egendomen har frysts i enlighet med ett tidigare beslut om frysning som översänts till den verkställande staten |
| --- | --- |

☐

egendomen har frysts i enlighet med ett tidigare beslut om frysning som översänts till den verkställande staten

| — | Datum för utfärdande av beslutet om frysning: ... |
| --- | --- |

—

Datum för utfärdande av beslutet om frysning: ...

| — | Datum för översändande av beslutet om frysning: ... |
| --- | --- |

—

Datum för översändande av beslutet om frysning: ...

| — | Den myndighet till vilken beslutet översänts: ... |
| --- | --- |

—

Den myndighet till vilken beslutet översänts: ...

| — | Referensnummer hos den utfärdande myndigheten: ... |
| --- | --- |

—

Referensnummer hos den utfärdande myndigheten: ...

| — | Referensnummer hos verkställande myndighet/er: ... |
| --- | --- |

—

Referensnummer hos verkställande myndighet/er: ...

| AVSNITT F: Skälen för att utfärda beslutet om förverkande
  1.   Sammanfattning av omständigheterna och skälen till att beslutet om förverkande utfärdas, inbegripet en beskrivning av brottet/brotten och annan relevant information:
  ...
  2.   Beskaffenhet och brottsrubricering för det eller de brott avseende vilka beslutet om förverkande utfärdades och tillämplig(a) lagbestämmelse(r):
  ...
  3.   Är det brott avseende vilket beslutet om förverkande utfärdas i den utfärdande staten belagt med ett högsta frihetsstraff på minst tre år och ingår det i den förteckning över brott som anges nedan? (Markera relevant ruta.) När beslutet om förverkande avser flera brott, ange nummer i förteckningen över brott nedan (motsvarande de brott som beskrivs under punkterna 1 och 2 ovan).






  ☐ | Deltagande i en kriminell organisation |
| --- | --- |

AVSNITT F: Skälen för att utfärda beslutet om förverkande

1.   Sammanfattning av omständigheterna och skälen till att beslutet om förverkande utfärdas, inbegripet en beskrivning av brottet/brotten och annan relevant information:

...

2.   Beskaffenhet och brottsrubricering för det eller de brott avseende vilka beslutet om förverkande utfärdades och tillämplig(a) lagbestämmelse(r):

...

3.   Är det brott avseende vilket beslutet om förverkande utfärdas i den utfärdande staten belagt med ett högsta frihetsstraff på minst tre år och ingår det i den förteckning över brott som anges nedan? (Markera relevant ruta.) När beslutet om förverkande avser flera brott, ange nummer i förteckningen över brott nedan (motsvarande de brott som beskrivs under punkterna 1 och 2 ovan).

☐

Deltagande i en kriminell organisation

| ☐ | Terrorism |
| --- | --- |

☐

Terrorism

| ☐ | Människohandel |
| --- | --- |

☐

Människohandel

| ☐ | Sexuellt utnyttjande av barn samt barnpornografi |
| --- | --- |

☐

Sexuellt utnyttjande av barn samt barnpornografi

| ☐ | Olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen |
| --- | --- |

☐

Olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen

| ☐ | Olaglig handel med vapen, ammunition och sprängämnen |
| --- | --- |

☐

Olaglig handel med vapen, ammunition och sprängämnen

| ☐ | Korruption |
| --- | --- |

☐

Korruption

| ☐ | Bedrägeri, inbegripet bedrägeri och andra brott som riktar sig mot unionens finansiella intressen enligt definitionen i direktiv (EU) 2017/1371 |
| --- | --- |

☐

Bedrägeri, inbegripet bedrägeri och andra brott som riktar sig mot unionens finansiella intressen enligt definitionen i direktiv (EU) 2017/1371

| ☐ | Penningtvätt |
| --- | --- |

☐

Penningtvätt

| ☐ | Penningförfalskning, inklusive förfalskning av euron |
| --- | --- |

☐

Penningförfalskning, inklusive förfalskning av euron

| ☐ | It-brottslighet |
| --- | --- |

☐

It-brottslighet

| ☐ | Miljöbrott, inbegripet olaglig handel med hotade djurarter och hotade växtarter och växtsorter |
| --- | --- |

☐

Miljöbrott, inbegripet olaglig handel med hotade djurarter och hotade växtarter och växtsorter

| ☐ | Hjälp till olovlig inresa och olovlig vistelse |
| --- | --- |

☐

Hjälp till olovlig inresa och olovlig vistelse

| ☐ | Mord eller grov misshandel |
| --- | --- |

☐

Mord eller grov misshandel

| ☐ | Olaglig handel med mänskliga organ och vävnader |
| --- | --- |

☐

Olaglig handel med mänskliga organ och vävnader

| ☐ | Människorov, olaga frihetsberövande eller tagande av gisslan |
| --- | --- |

☐

Människorov, olaga frihetsberövande eller tagande av gisslan

| ☐ | Rasism och främlingsfientlighet |
| --- | --- |

☐

Rasism och främlingsfientlighet

| ☐ | Organiserad stöld eller väpnat rån |
| --- | --- |

☐

Organiserad stöld eller väpnat rån

| ☐ | Olaglig handel med kulturföremål, inbegripet antikviteter och konstverk |
| --- | --- |

☐

Olaglig handel med kulturföremål, inbegripet antikviteter och konstverk

| ☐ | Svindleri |
| --- | --- |

☐

Svindleri

| ☐ | Beskyddarverksamhet och utpressning |
| --- | --- |

☐

Beskyddarverksamhet och utpressning

| ☐ | Förfalskning och piratkopiering |
| --- | --- |

☐

Förfalskning och piratkopiering

| ☐ | Förfalskning av administrativa dokument och handel med sådana förfalskningar |
| --- | --- |

☐

Förfalskning av administrativa dokument och handel med sådana förfalskningar

| ☐ | Förfalskning av betalningsmedel |
| --- | --- |

☐

Förfalskning av betalningsmedel

| ☐ | Olaglig handel med hormonsubstanser och andra tillväxtsubstanser |
| --- | --- |

☐

Olaglig handel med hormonsubstanser och andra tillväxtsubstanser

| ☐ | Olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen |
| --- | --- |

☐

Olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen

| ☐ | Handel med stulna fordon |
| --- | --- |

☐

Handel med stulna fordon

| ☐ | Våldtäkt |
| --- | --- |

☐

Våldtäkt

| ☐ | Mordbrand |
| --- | --- |

☐

Mordbrand

| ☐ | Brott som omfattas av Internationella brottmålsdomstolens behörighet |
| --- | --- |

☐

Brott som omfattas av Internationella brottmålsdomstolens behörighet

| ☐ | Kapning av flygplan eller fartyg |
| --- | --- |

☐

Kapning av flygplan eller fartyg

| ☐ | Sabotage |
| --- | --- |

☐

Sabotage

4.   Annan relevant information (t.ex. kopplingen mellan egendomen och brottet):

...

| AVSNITT G: Om intyget om förverkande har översänts till mer än en verkställande stat, lämna följande upplysningar:
  1.   Ett intyg om förverkande har översänts till en eller flera andra verkställande stater (stat och myndighet) enligt följande:
  ...
  ...
  2.   Ett intyg om förverkande har översänts till fler än en verkställande stat av följande skäl:
  När beslutet om förverkande avser specifik egendom:






  ☐ | Olika delar av den egendom som omfattas av beslutet antas vara belägna i olika verkställande stater |
| --- | --- |

AVSNITT G: Om intyget om förverkande har översänts till mer än en verkställande stat, lämna följande upplysningar:

1.   Ett intyg om förverkande har översänts till en eller flera andra verkställande stater (stat och myndighet) enligt följande:

...

...

2.   Ett intyg om förverkande har översänts till fler än en verkställande stat av följande skäl:

När beslutet om förverkande avser specifik egendom:

☐

Olika delar av den egendom som omfattas av beslutet antas vara belägna i olika verkställande stater

| ☐ | Förverkandet av en specifik egendom kräver åtgärder i fler än en verkställande stat |
| --- | --- |

☐

Förverkandet av en specifik egendom kräver åtgärder i fler än en verkställande stat

När beslutet om förverkande avser ett penningbelopp:

| ☐ | Den berörda egendomen har inte frysts enligt förordning (EU) 2018/1805 |
| --- | --- |

☐

Den berörda egendomen har inte frysts enligt förordning (EU) 2018/1805

| ☐ | Det uppskattade värdet på den egendom som får förverkas i den utfärdande staten och i en verkställande stat räcker förmodligen inte för att förverka hela det belopp som omfattas av beslutet |
| --- | --- |

☐

Det uppskattade värdet på den egendom som får förverkas i den utfärdande staten och i en verkställande stat räcker förmodligen inte för att förverka hela det belopp som omfattas av beslutet

| ☐ | Andra specifika behov:
  ... |
| --- | --- |

☐

Andra specifika behov:

...

3.   Värdet av tillgångarna, om känt, i varje verkställande stat:

...

...

4.   Om förverkandet av den specifika egendomen kräver åtgärder i fler än en verkställande stat, en beskrivning av vilka åtgärder som ska vidtas i den verkställande staten:

...

| AVSNITT H: Förfarande som ledde till beslutet om förverkande
  Ange om den person som beslutet om förverkande avser var personligen närvarande vid den förhandling som ledde till beslutet om förverkande som är kopplat till en slutlig fällande dom:






  1. | ☐ | Ja, personen var personligen närvarande vid förhandlingen. |
| --- | --- | --- |

AVSNITT H: Förfarande som ledde till beslutet om förverkande

Ange om den person som beslutet om förverkande avser var personligen närvarande vid den förhandling som ledde till beslutet om förverkande som är kopplat till en slutlig fällande dom:

1.

☐

Ja, personen var personligen närvarande vid förhandlingen.

| 2. | ☐ | Nej, personen var inte personligen närvarande vid förhandlingen. |
| --- | --- | --- |

2.

☐

Nej, personen var inte personligen närvarande vid förhandlingen.

| 3. | ☐ | Nej, i enlighet med nationella processrättsliga regler har inga förhandlingar hållits. |
| --- | --- | --- |

3.

☐

Nej, i enlighet med nationella processrättsliga regler har inga förhandlingar hållits.

| 4. | Om ni har kryssat i rutan vid punkt 2, vänligen bekräfta att något av följande föreligger:






  4.1a. ☐ | Personen kallades personligen den (dag/månad/år) ... och underrättades därigenom om tid och plats för den förhandling som ledde till beslutet om förverkande och underrättades om att ett beslut om förverkande kan meddelas även om han eller hon inte var personligen närvarande vid förhandlingen. |
| --- | --- | --- |

4.

Om ni har kryssat i rutan vid punkt 2, vänligen bekräfta att något av följande föreligger:

4.1a. ☐

Personen kallades personligen den (dag/månad/år) ... och underrättades därigenom om tid och plats för den förhandling som ledde till beslutet om förverkande och underrättades om att ett beslut om förverkande kan meddelas även om han eller hon inte var personligen närvarande vid förhandlingen.

ELLER

| 4.1b. ☐ | Personen kallades inte personligen, men mottog på annat sätt officiell underrättelse om tid och plats för den förhandling som ledde till beslutet om förverkande, på ett sådant sätt att det otvetydigt kunde fastställas att han eller hon hade vetskap om den planerade förhandlingen, och underrättades om att ett beslut om förverkande kan meddelas även om han eller hon inte var personligen närvarande vid förhandlingen. |
| --- | --- |

4.1b. ☐

Personen kallades inte personligen, men mottog på annat sätt officiell underrättelse om tid och plats för den förhandling som ledde till beslutet om förverkande, på ett sådant sätt att det otvetydigt kunde fastställas att han eller hon hade vetskap om den planerade förhandlingen, och underrättades om att ett beslut om förverkande kan meddelas även om han eller hon inte var personligen närvarande vid förhandlingen.

ELLER

| 4.2 ☐ | Personen, med vetskap om den planerade förhandlingen, hade gett i uppdrag åt en jurist som antingen utsetts av den berörda personen eller av staten att försvara honom eller henne vid förhandlingen och försvarades faktiskt av juristen vid förhandlingen. |
| --- | --- |

4.2 ☐

Personen, med vetskap om den planerade förhandlingen, hade gett i uppdrag åt en jurist som antingen utsetts av den berörda personen eller av staten att försvara honom eller henne vid förhandlingen och försvarades faktiskt av juristen vid förhandlingen.

ELLER

| 4.3 | ☐ | Personen delgavs personligen beslutet om förverkande den (dag/månad/år) ... och underrättades uttryckligen om rätten till förnyad prövning eller överklagande och om rätten att få delta och få själva sakfrågan prövad på nytt, inklusive en prövning av nytt bevismaterial, vilket skulle kunna leda till att det ursprungliga beslutet om förverkande upphävs, och |
| --- | --- | --- |

4.3

☐

Personen delgavs personligen beslutet om förverkande den (dag/månad/år) ... och underrättades uttryckligen om rätten till förnyad prövning eller överklagande och om rätten att få delta och få själva sakfrågan prövad på nytt, inklusive en prövning av nytt bevismaterial, vilket skulle kunna leda till att det ursprungliga beslutet om förverkande upphävs, och

| ☐ | personen förklarade uttryckligen att han eller hon inte bestred beslutet om förverkande, |
| --- | --- |

☐

personen förklarade uttryckligen att han eller hon inte bestred beslutet om förverkande,

ELLER

| ☐ | personen begärde inte förnyad prövning eller överklagade inte inom de tillämpliga tidsfristerna. |
| --- | --- |

☐

personen begärde inte förnyad prövning eller överklagade inte inom de tillämpliga tidsfristerna.

| 5. | Om ni har kryssat i rutan vid punkt 4.1b, 4.2 eller 4.3, vänligen lämna information om hur det relevanta villkoret har uppfyllts: ... |
| --- | --- |

5.

Om ni har kryssat i rutan vid punkt 4.1b, 4.2 eller 4.3, vänligen lämna information om hur det relevanta villkoret har uppfyllts: ...

| AVSNITT I: Alternativa åtgärder, inklusive frihetsberövande påföljder
  1.   Ange om den utfärdande staten medger att den verkställande staten tillämpar alternativa åtgärder, om det inte är möjligt att vare sig helt eller delvis verkställa beslutet om förverkande:






  ☐ | Ja |
| --- | --- |

AVSNITT I: Alternativa åtgärder, inklusive frihetsberövande påföljder

1.   Ange om den utfärdande staten medger att den verkställande staten tillämpar alternativa åtgärder, om det inte är möjligt att vare sig helt eller delvis verkställa beslutet om förverkande:

☐

Ja

| ☐ | Nej |
| --- | --- |

☐

Nej

2.   Om ja, ange vilka åtgärder som kan tillämpas:

| ☐ | Frihetsberövande (maximitid):
  ... |
| --- | --- |

☐

Frihetsberövande (maximitid):

...

| ☐ | Samhällstjänst (eller motsvarande) (maximitid):
  ... |
| --- | --- |

☐

Samhällstjänst (eller motsvarande) (maximitid):

...

| ☐ | Andra åtgärder (beskrivning):
  ... |
| --- | --- |

☐

Andra åtgärder (beskrivning):

...

| AVSNITT J: Beslut om återställande av egendom till eller ersättning till brottsoffret
  1.   Ange, om relevant:






  ☐ | En utfärdande myndighet eller en annan behörig myndighet i den utfärdande staten har utfärdat ett beslut om att ersätta brottsoffret med, eller återställa till brottsoffret följande penningbelopp: ...
  ... |
| --- | --- |

AVSNITT J: Beslut om återställande av egendom till eller ersättning till brottsoffret

1.   Ange, om relevant:

☐

En utfärdande myndighet eller en annan behörig myndighet i den utfärdande staten har utfärdat ett beslut om att ersätta brottsoffret med, eller återställa till brottsoffret följande penningbelopp: ...

...

| ☐ | En utfärdande myndighet eller en annan behörig myndighet i den utfärdande staten har utfärdat ett beslut om att återställa följande egendom, som inte utgörs av pengar, till brottsoffret:
  ... |
| --- | --- |

☐

En utfärdande myndighet eller en annan behörig myndighet i den utfärdande staten har utfärdat ett beslut om att återställa följande egendom, som inte utgörs av pengar, till brottsoffret:

...

| ☐ | Förfarande för att återställa egendom till, eller ersätta brottsoffret pågår i den utfärdande staten och utgången kommer att meddelas den verkställande staten |
| --- | --- |

☐

Förfarande för att återställa egendom till, eller ersätta brottsoffret pågår i den utfärdande staten och utgången kommer att meddelas den verkställande staten

2.   Uppgifter om beslutet om återställande av egendom till eller ersättning till brottsoffret:

Myndighet som utfärdade beslutet (officiellt namn): ...

Datum för beslutet: ...

Datum då beslutet fick laga kraft: ...

Beslutets referensnummer (om sådant finns): ...

Beskrivning av den egendom som ska återställas: ...

Brottsoffrets namn: ...

Brottsoffrets adress: ...

Den utfärdande myndigheten ska underrättas i händelse av en direkt överföring till brottsoffret.

| AVSNITT K: Uppgifter om den utfärdande myndigheten
  Myndighetens namn: ...
  Kontaktpersonens namn: ...
  Befattning (titel/grad): ...
  Ärendenummer: ...
  Adress: ...
  Tfn nr (landsnummer) (riktnummer): ...
  Fax nr (landsnummer) (riktnummer): ...
  E-post: ...
  Möjliga språk för kontakter med den utfärdande myndigheten: ...
  Kontaktuppgifter, om andra än ovan, till den eller de personer som kan kontaktas för kompletterande information eller för de praktiska detaljerna avseende verkställigheten av beslutet eller överföringen av egendom: ...
  ...
  Namn/titel/organisation: ...
  Adress: ...
  E-post:/Tfn nr: ...
  Den utfärdande myndighetens och/eller dess företrädares underskrift, som intygar att innehållet i intyget om förverkande är riktigt och korrekt: ...
  Namn: ...
  Befattning (titel/grad): ...
  Datum: ...
  Officiell stämpel (om sådan finns): ... |
| --- |

AVSNITT K: Uppgifter om den utfärdande myndigheten

Myndighetens namn: ...

Kontaktpersonens namn: ...

Befattning (titel/grad): ...

Ärendenummer: ...

Adress: ...

Tfn nr (landsnummer) (riktnummer): ...

Fax nr (landsnummer) (riktnummer): ...

E-post: ...

Möjliga språk för kontakter med den utfärdande myndigheten: ...

Kontaktuppgifter, om andra än ovan, till den eller de personer som kan kontaktas för kompletterande information eller för de praktiska detaljerna avseende verkställigheten av beslutet eller överföringen av egendom: ...

...

Namn/titel/organisation: ...

Adress: ...

E-post:/Tfn nr: ...

Den utfärdande myndighetens och/eller dess företrädares underskrift, som intygar att innehållet i intyget om förverkande är riktigt och korrekt: ...

Namn: ...

Befattning (titel/grad): ...

Datum: ...

Officiell stämpel (om sådan finns): ...

| AVSNITT L: Central myndighet
  Om en central myndighet har fått ansvar för administrativt översändande och mottagande av intyg om förverkande i den utfärdande staten, ange:
  Den centrala myndighetens namn: ...
  Namn på kontaktperson: ...
  Befattning (titel/grad): ...
  Ärendenummer: ...
  Adress: ...
  Tfn nr (landsnummer) (riktnummer): ...
  Fax nr (landsnummer) (riktnummer): ...
  E-post: ... |
| --- |

AVSNITT L: Central myndighet

Om en central myndighet har fått ansvar för administrativt översändande och mottagande av intyg om förverkande i den utfärdande staten, ange:

Den centrala myndighetens namn: ...

Namn på kontaktperson: ...

Befattning (titel/grad): ...

Ärendenummer: ...

Adress: ...

Tfn nr (landsnummer) (riktnummer): ...

Fax nr (landsnummer) (riktnummer): ...

E-post: ...

| AVSNITT M: Den utfärdande statens betalningsinformation
  IBAN: ...
  BIC: ...
  Bankkontoinnehavarens namn: ... |
| --- |

AVSNITT M: Den utfärdande statens betalningsinformation

IBAN: ...

BIC: ...

Bankkontoinnehavarens namn: ...

| AVSNITT N: Bilagor
  Ange alla bilagor till intyget: |
| --- |

AVSNITT N: Bilagor

Ange alla bilagor till intyget:

---

| 28.11.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 303/39 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 303/39

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2018/1806

av den 14 november 2018

om fastställande av förteckningen över tredjeländer vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredjeländer vars medborgare är undantagna från detta krav

(kodifiering)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 77.2 a,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (1), och

av följande skäl:

| (1) | Rådets förordning (EG) nr 539/2001 (2) har ändrats väsentligt flera gånger (3). För att skapa klarhet och överskådlighet bör den förordningen kodifieras. |
| --- | --- |

(1)

Rådets förordning (EG) nr 539/2001 (2) har ändrats väsentligt flera gånger (3). För att skapa klarhet och överskådlighet bör den förordningen kodifieras.

| (2) | Genom denna förordning föreskrivs en fullständig harmonisering i fråga om tredjeländer vars medborgare omfattas av ett krav att inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser (nedan även kallat viseringskravet) och tredjeländer vars medborgare är undantagna från detta krav. |
| --- | --- |

(2)

Genom denna förordning föreskrivs en fullständig harmonisering i fråga om tredjeländer vars medborgare omfattas av ett krav att inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser (nedan även kallat viseringskravet) och tredjeländer vars medborgare är undantagna från detta krav.

| (3) | Fastställandet av de tredjeländer vars medborgare omfattas av eller är undantagna från viseringskravet bör ske på grundval av en välavvägd bedömning av olika kriterier i varje enskilt fall. Den bedömningen bör göras regelbundet och kan leda till lagstiftningsförslag för att ändra bilaga I till denna förordning, vilken innehåller en förteckning över tredjeländer vars medborgare omfattas av kravet att inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser, och bilaga II till denna förordning, som innehåller en förteckning över tredjeländer vars medborgare är undantagna från kravet att inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser när det gäller vistelser som inte överstiger 90 dagar under en 180-dagarsperiod, utan att det påverkar möjligheten till landsspecifika ändringar av de bilagorna under särskilda omständigheter, till exempel till följd av en process för viseringsliberalisering eller som den slutliga konsekvensen av ett tillfälligt upphävande av undantaget från viseringskravet. |
| --- | --- |

(3)

Fastställandet av de tredjeländer vars medborgare omfattas av eller är undantagna från viseringskravet bör ske på grundval av en välavvägd bedömning av olika kriterier i varje enskilt fall. Den bedömningen bör göras regelbundet och kan leda till lagstiftningsförslag för att ändra bilaga I till denna förordning, vilken innehåller en förteckning över tredjeländer vars medborgare omfattas av kravet att inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser, och bilaga II till denna förordning, som innehåller en förteckning över tredjeländer vars medborgare är undantagna från kravet att inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser när det gäller vistelser som inte överstiger 90 dagar under en 180-dagarsperiod, utan att det påverkar möjligheten till landsspecifika ändringar av de bilagorna under särskilda omständigheter, till exempel till följd av en process för viseringsliberalisering eller som den slutliga konsekvensen av ett tillfälligt upphävande av undantaget från viseringskravet.

| (4) | Förteckningarna över tredjeländer i bilagorna I och II bör vara, och förbli, förenliga med de kriterier som anges i den här förordningen. Hänvisningar till tredjeländer för vilka situationen har förändrats i fråga om dessa kriterier bör överföras från den ena bilagan till den andra. |
| --- | --- |

(4)

Förteckningarna över tredjeländer i bilagorna I och II bör vara, och förbli, förenliga med de kriterier som anges i den här förordningen. Hänvisningar till tredjeländer för vilka situationen har förändrats i fråga om dessa kriterier bör överföras från den ena bilagan till den andra.

| (5) | Utveckling inom internationell rätt som medför förändringar i status eller benämning för vissa stater eller enheter bör återspeglas i bilagorna I och II. |
| --- | --- |

(5)

Utveckling inom internationell rätt som medför förändringar i status eller benämning för vissa stater eller enheter bör återspeglas i bilagorna I och II.

| (6) | Eftersom medborgare i Island, Liechtenstein och Norge är undantagna från viseringskravet inom ramen för avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (4) bör inte dessa länder ingå i förteckningen i bilaga II. |
| --- | --- |

(6)

Eftersom medborgare i Island, Liechtenstein och Norge är undantagna från viseringskravet inom ramen för avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (4) bör inte dessa länder ingå i förteckningen i bilaga II.

| (7) | Eftersom avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och Schweiziska edsförbundet å andra sidan om fri rörlighet för personer (5) föreskriver fri rörlighet utan viseringstvång för medborgare i Schweiz och i medlemsstaterna bör Schweiz inte ingå i förteckningen i bilaga II. |
| --- | --- |

(7)

Eftersom avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och Schweiziska edsförbundet å andra sidan om fri rörlighet för personer (5) föreskriver fri rörlighet utan viseringstvång för medborgare i Schweiz och i medlemsstaterna bör Schweiz inte ingå i förteckningen i bilaga II.

| (8) | För konventionsflyktingar och statslösa personer bör frågan om de ska omfattas av, eller undantas från, viseringskravet avgöras med hänsyn till det tredjeland i vilket dessa personer är bosatta och som har utfärdat deras resehandlingar, utan att detta påverkar de skyldigheter som följer av internationella avtal undertecknade av medlemsstaterna, särskilt Europarådets europeiska överenskommelse om avskaffande av viseringstvång för flyktingar som undertecknades i Strasbourg den 20 april 1959. Medlemsstaterna bör likväl, med tanke på de skillnader som finns mellan nationell rätt för konventionsflyktingar och statslösa personer, kunna avgöra om dessa kategorier av personer bör undantas, om det tredjeland i vilket de är bosatta och som har utfärdat deras resehandlingar är ett av de tredjeländer vars medborgare är undantagna från viseringskravet. |
| --- | --- |

(8)

För konventionsflyktingar och statslösa personer bör frågan om de ska omfattas av, eller undantas från, viseringskravet avgöras med hänsyn till det tredjeland i vilket dessa personer är bosatta och som har utfärdat deras resehandlingar, utan att detta påverkar de skyldigheter som följer av internationella avtal undertecknade av medlemsstaterna, särskilt Europarådets europeiska överenskommelse om avskaffande av viseringstvång för flyktingar som undertecknades i Strasbourg den 20 april 1959. Medlemsstaterna bör likväl, med tanke på de skillnader som finns mellan nationell rätt för konventionsflyktingar och statslösa personer, kunna avgöra om dessa kategorier av personer bör undantas, om det tredjeland i vilket de är bosatta och som har utfärdat deras resehandlingar är ett av de tredjeländer vars medborgare är undantagna från viseringskravet.

| (9) | I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1931/2006 (6) bör det fastställas undantag från viseringskravet för dem som innehar ett tillstånd för lokal gränstrafik. |
| --- | --- |

(9)

I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1931/2006 (6) bör det fastställas undantag från viseringskravet för dem som innehar ett tillstånd för lokal gränstrafik.

| (10) | Det bör vara möjligt för medlemsstaterna att besluta om undantag från viseringskravet för innehavare av vissa andra pass än vanliga pass. |
| --- | --- |

(10)

Det bör vara möjligt för medlemsstaterna att besluta om undantag från viseringskravet för innehavare av vissa andra pass än vanliga pass.

| (11) | I vissa fall är ett särskilt viseringssystem motiverat, och då bör det vara möjligt för medlemsstaterna att undanta vissa kategorier av personer från viseringskravet alternativt låta dem omfattas av detta, bland annat i enlighet med folkrätten eller sedvanerätten. |
| --- | --- |

(11)

I vissa fall är ett särskilt viseringssystem motiverat, och då bör det vara möjligt för medlemsstaterna att undanta vissa kategorier av personer från viseringskravet alternativt låta dem omfattas av detta, bland annat i enlighet med folkrätten eller sedvanerätten.

| (12) | Det bör vara möjligt för medlemsstaterna att medge undantag från viseringskravet för konventionsflyktingar, alla statslösa personer, både de som omfattas av Förenta nationernas konvention om statslösa personers rättsliga ställning av den 28 september 1954 och de som inte omfattas av den konventionen, samt för skolelever som deltar i en skolresa, om personerna som omfattas av dessa kategorier är bosatta i ett tredjeland som ingår i förteckningen i bilaga II till denna förordning. |
| --- | --- |

(12)

Det bör vara möjligt för medlemsstaterna att medge undantag från viseringskravet för konventionsflyktingar, alla statslösa personer, både de som omfattas av Förenta nationernas konvention om statslösa personers rättsliga ställning av den 28 september 1954 och de som inte omfattas av den konventionen, samt för skolelever som deltar i en skolresa, om personerna som omfattas av dessa kategorier är bosatta i ett tredjeland som ingår i förteckningen i bilaga II till denna förordning.

| (13) | Ordningen för möjligheterna till undantag från viseringskravet bör fullt ut återspegla de faktiska förhållandena. Vissa medlemsstater medger undantag från viseringskravet för medborgare i tredjeländer som ingår i den förteckning över tredjeländer vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser och är medlemmar av de väpnade styrkor som reser på uppdrag av Atlantpaktsorganisationen (Nato) eller Partnerskap för fred. Med tanke på rättssäkerheten bör det finnas en hänvisning i denna förordning till dessa undantag, som grundas på internationella förpliktelser utanför unionsrätten. |
| --- | --- |

(13)

Ordningen för möjligheterna till undantag från viseringskravet bör fullt ut återspegla de faktiska förhållandena. Vissa medlemsstater medger undantag från viseringskravet för medborgare i tredjeländer som ingår i den förteckning över tredjeländer vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser och är medlemmar av de väpnade styrkor som reser på uppdrag av Atlantpaktsorganisationen (Nato) eller Partnerskap för fred. Med tanke på rättssäkerheten bör det finnas en hänvisning i denna förordning till dessa undantag, som grundas på internationella förpliktelser utanför unionsrätten.

| (14) | Full ömsesidighet i fråga om viseringar är ett mål som unionen bör eftersträva på ett proaktivt sätt i sina förbindelser med tredjeländer. På så sätt kan unionen bidra till att göra sin utrikespolitik mer trovärdig och konsekvent. |
| --- | --- |

(14)

Full ömsesidighet i fråga om viseringar är ett mål som unionen bör eftersträva på ett proaktivt sätt i sina förbindelser med tredjeländer. På så sätt kan unionen bidra till att göra sin utrikespolitik mer trovärdig och konsekvent.

| (15) | En unionsmekanism bör föreskrivas som gör det möjligt att genomföra ömsesidighetsprincipen om något av de tredjeländer som ingår i förteckningen i bilaga II beslutar att medborgarna i en eller flera medlemsstater ska omfattas av viseringskrav. Den mekanismen bör föreskriva att det blir möjligt för unionen att reagera på ett solidariskt sätt om ett sådant tredjeland tillämpar viseringskrav för medborgarna i åtminstone en medlemsstat. |
| --- | --- |

(15)

En unionsmekanism bör föreskrivas som gör det möjligt att genomföra ömsesidighetsprincipen om något av de tredjeländer som ingår i förteckningen i bilaga II beslutar att medborgarna i en eller flera medlemsstater ska omfattas av viseringskrav. Den mekanismen bör föreskriva att det blir möjligt för unionen att reagera på ett solidariskt sätt om ett sådant tredjeland tillämpar viseringskrav för medborgarna i åtminstone en medlemsstat.

| (16) | Vid mottagande av en underrättelse från en medlemsstat om att ett tredjeland som ingår i förteckningen i bilaga II tillämpar viseringskrav för medborgare i den medlemsstaten bör alla medlemsstater reagera gemensamt och därigenom ge ett unionssvar på en situation som påverkar unionen i dess helhet och som utsätter dess medborgare för olika behandling. |
| --- | --- |

(16)

Vid mottagande av en underrättelse från en medlemsstat om att ett tredjeland som ingår i förteckningen i bilaga II tillämpar viseringskrav för medborgare i den medlemsstaten bör alla medlemsstater reagera gemensamt och därigenom ge ett unionssvar på en situation som påverkar unionen i dess helhet och som utsätter dess medborgare för olika behandling.

| (17) | I syfte att säkerställa en lämplig medverkan av Europaparlamentet och rådet i den andra fasen av tillämpningen av ömsesidighetsmekanismen, med tanke på den särskilt känsliga politiska arten av upphävandet av undantaget från viseringskravet för alla medborgare i ett tredjeland som ingår i förteckningen i bilaga II samt dess övergripande konsekvenser för medlemsstaterna, de länder som deltar i Schengensamarbetet och unionen själv, särskilt för deras yttre förbindelser och Schengenområdets övergripande funktion, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) delegeras till kommissionen med avseende på vissa delar av ömsesidighetsmekanismen. Tilldelningen av sådana befogenheter till kommissionen sker med beaktande av behovet av en politisk diskussion om unionens politik för viseringar i Schengenområdet. Den avspeglar också behovet av att säkerställa tillräcklig öppenhet och rättssäkerhet vid tillämpningen av ömsesidighetsmekanismen på alla medborgare i det berörda tredjelandet, särskilt genom den motsvarande tillfälliga ändringen av bilaga II till denna förordning. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (7). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. |
| --- | --- |

(17)

I syfte att säkerställa en lämplig medverkan av Europaparlamentet och rådet i den andra fasen av tillämpningen av ömsesidighetsmekanismen, med tanke på den särskilt känsliga politiska arten av upphävandet av undantaget från viseringskravet för alla medborgare i ett tredjeland som ingår i förteckningen i bilaga II samt dess övergripande konsekvenser för medlemsstaterna, de länder som deltar i Schengensamarbetet och unionen själv, särskilt för deras yttre förbindelser och Schengenområdets övergripande funktion, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) delegeras till kommissionen med avseende på vissa delar av ömsesidighetsmekanismen. Tilldelningen av sådana befogenheter till kommissionen sker med beaktande av behovet av en politisk diskussion om unionens politik för viseringar i Schengenområdet. Den avspeglar också behovet av att säkerställa tillräcklig öppenhet och rättssäkerhet vid tillämpningen av ömsesidighetsmekanismen på alla medborgare i det berörda tredjelandet, särskilt genom den motsvarande tillfälliga ändringen av bilaga II till denna förordning. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (7). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter.

| (18) | Genom denna förordning bör det föreskrivas en mekanism för att i en nödsituation tillfälligt kunna upphäva undantaget från viseringskravet för ett tredjeland som ingår i förteckningen i bilaga II (nedan kallad upphävandemekanismen) när det krävs brådskande åtgärder för att lösa problem som drabbar åtminstone en medlemsstat, och med beaktande av de övergripande konsekvenserna av nödsituationen för unionen som helhet. |
| --- | --- |

(18)

Genom denna förordning bör det föreskrivas en mekanism för att i en nödsituation tillfälligt kunna upphäva undantaget från viseringskravet för ett tredjeland som ingår i förteckningen i bilaga II (nedan kallad upphävandemekanismen) när det krävs brådskande åtgärder för att lösa problem som drabbar åtminstone en medlemsstat, och med beaktande av de övergripande konsekvenserna av nödsituationen för unionen som helhet.

| (19) | För att säkerställa en effektiv tillämpning av upphävandemekanismen och av vissa bestämmelser i ömsesidighetsmekanismen och särskilt för att möjliggöra att i tillräcklig mån beakta alla relevanta faktorer och de eventuella konsekvenserna av tillämpningen av de mekanismerna, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter avseende fastställandet av de kategorier av medborgare i det berörda tredjelandet som bör omfattas av ett tillfälligt upphävande av undantaget från viseringskravet inom ramen för ömsesidighetsmekanismen och avseende motsvarande giltighetstid av det upphävandet samt avseende upphävandemekanismen. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (8). Granskningsförfarandet bör användas vid antagandet av sådana genomförandeakter. |
| --- | --- |

(19)

För att säkerställa en effektiv tillämpning av upphävandemekanismen och av vissa bestämmelser i ömsesidighetsmekanismen och särskilt för att möjliggöra att i tillräcklig mån beakta alla relevanta faktorer och de eventuella konsekvenserna av tillämpningen av de mekanismerna, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter avseende fastställandet av de kategorier av medborgare i det berörda tredjelandet som bör omfattas av ett tillfälligt upphävande av undantaget från viseringskravet inom ramen för ömsesidighetsmekanismen och avseende motsvarande giltighetstid av det upphävandet samt avseende upphävandemekanismen. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (8). Granskningsförfarandet bör användas vid antagandet av sådana genomförandeakter.

| (20) | Det är nödvändigt att förhindra och motverka missbruk till följd av undantag från viseringskravet för kortare vistelser för medborgare från ett tredjeland när de utgör ett hot mot den allmänna ordningen (ordre public) och den berörda medlemsstatens inre säkerhet. |
| --- | --- |

(20)

Det är nödvändigt att förhindra och motverka missbruk till följd av undantag från viseringskravet för kortare vistelser för medborgare från ett tredjeland när de utgör ett hot mot den allmänna ordningen (ordre public) och den berörda medlemsstatens inre säkerhet.

| (21) | Upphävandemekanismen bör göra det möjligt för medlemsstaterna att lämna underrättelse om omständigheter som kan komma att leda till ett upphävande och för kommissionen att utlösa upphävandemekanismen på eget initiativ. |
| --- | --- |

(21)

Upphävandemekanismen bör göra det möjligt för medlemsstaterna att lämna underrättelse om omständigheter som kan komma att leda till ett upphävande och för kommissionen att utlösa upphävandemekanismen på eget initiativ.

| (22) | I synnerhet bör användningen av upphävandemekanismen underlättas genom ett snabbt förfarande med hjälp av korta referensperioder och tidsfrister, och de möjliga skälen för upphävande bör innefatta minskat samarbete om återtagande samt en betydande ökning av riskerna för den allmänna ordningen eller den inre säkerheten i medlemsstaterna. Sådant minskat samarbete bör omfatta en betydande ökning av andelen avslagna ansökningar om återtagande, inbegripet avseende tredjelandsmedborgare som har transiterat genom det berörda tredjelandet, när ett återtagandeavtal som ingåtts mellan unionen eller en medlemsstat och det berörda tredjelandet föreskriver en sådan återtagandeskyldighet. Kommissionen bör även ha möjlighet att utlösa upphävandemekanismen om tredjelandet inte samarbetar i fråga om återtagande, i synnerhet när ett återtagandeavtal har ingåtts mellan det berörda tredjelandet och unionen. |
| --- | --- |

(22)

I synnerhet bör användningen av upphävandemekanismen underlättas genom ett snabbt förfarande med hjälp av korta referensperioder och tidsfrister, och de möjliga skälen för upphävande bör innefatta minskat samarbete om återtagande samt en betydande ökning av riskerna för den allmänna ordningen eller den inre säkerheten i medlemsstaterna. Sådant minskat samarbete bör omfatta en betydande ökning av andelen avslagna ansökningar om återtagande, inbegripet avseende tredjelandsmedborgare som har transiterat genom det berörda tredjelandet, när ett återtagandeavtal som ingåtts mellan unionen eller en medlemsstat och det berörda tredjelandet föreskriver en sådan återtagandeskyldighet. Kommissionen bör även ha möjlighet att utlösa upphävandemekanismen om tredjelandet inte samarbetar i fråga om återtagande, i synnerhet när ett återtagandeavtal har ingåtts mellan det berörda tredjelandet och unionen.

| (23) | Vid tillämpning av upphävandemekanismen avses med en betydande ökning en ökning som överstiger ett tröskelvärde på 50 %. Den ökningen kan även vara mindre om kommissionen ansåg det vara tillämpligt i ett enskilt fall som meddelats av den berörda medlemsstaten. |
| --- | --- |

(23)

Vid tillämpning av upphävandemekanismen avses med en betydande ökning en ökning som överstiger ett tröskelvärde på 50 %. Den ökningen kan även vara mindre om kommissionen ansåg det vara tillämpligt i ett enskilt fall som meddelats av den berörda medlemsstaten.

| (24) | Vid tillämpning av upphävandemekanismen avses med en låg andel godkända ansökningar att andelen godkända asylansökningar är ungefär 3 eller 4 %. Den andelen kan även vara högre om kommissionen ansåg det vara tillämpligt i ett enskilt fall som meddelats av den berörda medlemsstaten. |
| --- | --- |

(24)

Vid tillämpning av upphävandemekanismen avses med en låg andel godkända ansökningar att andelen godkända asylansökningar är ungefär 3 eller 4 %. Den andelen kan även vara högre om kommissionen ansåg det vara tillämpligt i ett enskilt fall som meddelats av den berörda medlemsstaten.

| (25) | Det är nödvändigt att förhindra och motverka missbruk av undantaget från viseringskravet när det leder till ett ökat migrationstryck, till exempel till följd av en ökning av antalet ogrundade asylansökningar, och även när det leder till ogrundade ansökningar om uppehållstillstånd. |
| --- | --- |

(25)

Det är nödvändigt att förhindra och motverka missbruk av undantaget från viseringskravet när det leder till ett ökat migrationstryck, till exempel till följd av en ökning av antalet ogrundade asylansökningar, och även när det leder till ogrundade ansökningar om uppehållstillstånd.

| (26) | För att säkerställa att de särskilda krav som användes för att bedöma lämpligheten i ett undantag från viseringskravet, vilket beviljats till följd av att en dialog om viseringsliberalisering slutförts framgångsrikt, fortsatt uppfylls bör kommissionen övervaka situationen i de berörda tredjeländerna. Kommissionen bör särskilt uppmärksamma människorättssituationen i de berörda tredjeländerna. |
| --- | --- |

(26)

För att säkerställa att de särskilda krav som användes för att bedöma lämpligheten i ett undantag från viseringskravet, vilket beviljats till följd av att en dialog om viseringsliberalisering slutförts framgångsrikt, fortsatt uppfylls bör kommissionen övervaka situationen i de berörda tredjeländerna. Kommissionen bör särskilt uppmärksamma människorättssituationen i de berörda tredjeländerna.

| (27) | Kommissionen bör regelbundet och minst en gång om året rapportera till Europaparlamentet och rådet under en period på sju år efter ikraftträdandet av viseringsliberaliseringen för ett visst tredjeland, och därefter när kommissionen anser att det är nödvändigt, eller på begäran av Europaparlamentet eller rådet. |
| --- | --- |

(27)

Kommissionen bör regelbundet och minst en gång om året rapportera till Europaparlamentet och rådet under en period på sju år efter ikraftträdandet av viseringsliberaliseringen för ett visst tredjeland, och därefter när kommissionen anser att det är nödvändigt, eller på begäran av Europaparlamentet eller rådet.

| (28) | Innan kommissionen fattar något beslut om att tillfälligt upphäva undantaget från viseringskravet för medborgarna i ett tredjeland bör den beakta människorättssituationen i det tredjelandet och de möjliga följderna av att undantaget från viseringskravet för denna situation upphävs. |
| --- | --- |

(28)

Innan kommissionen fattar något beslut om att tillfälligt upphäva undantaget från viseringskravet för medborgarna i ett tredjeland bör den beakta människorättssituationen i det tredjelandet och de möjliga följderna av att undantaget från viseringskravet för denna situation upphävs.

| (29) | Upphävandet av undantaget från viseringskravet genom en genomförandeakt bör omfatta vissa kategorier av medborgare i det berörda tredjelandet, med hänvisning till de relevanta typerna av resehandlingar och, vid behov, till ytterligare kriterier, såsom personer som reser till medlemsstaternas territorium för första gången. I genomförandeakten bör det fastställas på vilka kategorier av medborgare upphävandet bör tillämpas, med beaktande av sådana särskilda omständigheter som en eller flera medlemsstater har anmält eller som kommissionen har rapporterat om och med beaktande av proportionalitetsprincipen. |
| --- | --- |

(29)

Upphävandet av undantaget från viseringskravet genom en genomförandeakt bör omfatta vissa kategorier av medborgare i det berörda tredjelandet, med hänvisning till de relevanta typerna av resehandlingar och, vid behov, till ytterligare kriterier, såsom personer som reser till medlemsstaternas territorium för första gången. I genomförandeakten bör det fastställas på vilka kategorier av medborgare upphävandet bör tillämpas, med beaktande av sådana särskilda omständigheter som en eller flera medlemsstater har anmält eller som kommissionen har rapporterat om och med beaktande av proportionalitetsprincipen.

| (30) | I syfte att säkerställa en lämplig medverkan av Europaparlamentet och rådet i genomförandet av upphävandemekanismen, med tanke på den politiskt känsliga arten av ett upphävande av ett undantag från viseringskravet för alla medborgare i ett tredjeland som ingår i förteckningen i bilaga II i denna förordning samt dess övergripande konsekvenser för medlemsstaterna och unionen själv, särskilt för deras yttre förbindelser och för Schengenområdets övergripande funktion, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på tillfälligt upphävande av undantaget från viseringskravet för medborgarna i de berörda tredjeländerna. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning. För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. |
| --- | --- |

(30)

I syfte att säkerställa en lämplig medverkan av Europaparlamentet och rådet i genomförandet av upphävandemekanismen, med tanke på den politiskt känsliga arten av ett upphävande av ett undantag från viseringskravet för alla medborgare i ett tredjeland som ingår i förteckningen i bilaga II i denna förordning samt dess övergripande konsekvenser för medlemsstaterna och unionen själv, särskilt för deras yttre förbindelser och för Schengenområdets övergripande funktion, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på tillfälligt upphävande av undantaget från viseringskravet för medborgarna i de berörda tredjeländerna. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning. För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter.

| (31) | För att säkerställa öppenhet i viseringssystemet och information till berörda personer, bör medlemsstaterna underrätta kommissionen och övriga medlemsstater om de åtgärder som de har vidtagit enligt denna förordning. Av samma skäl bör dessa uppgifter även offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning. |
| --- | --- |

(31)

För att säkerställa öppenhet i viseringssystemet och information till berörda personer, bör medlemsstaterna underrätta kommissionen och övriga medlemsstater om de åtgärder som de har vidtagit enligt denna förordning. Av samma skäl bör dessa uppgifter även offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.

| (32) | Villkoren för inresa till medlemsstaternas territorium eller för utfärdande av visering bör inte påverka de bestämmelser som styr erkännandet av resehandlingars giltighet. |
| --- | --- |

(32)

Villkoren för inresa till medlemsstaternas territorium eller för utfärdande av visering bör inte påverka de bestämmelser som styr erkännandet av resehandlingars giltighet.

| (33) | För att se till att den gemensamma viseringspolitiken fungerar väl är det enligt proportionalitetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen nödvändigt och lämpligt att använda sig av en förordning för att fastställa förteckningen över de tredjeländer vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och förteckningen över de länder vars medborgare är undantagna från detta krav. |
| --- | --- |

(33)

För att se till att den gemensamma viseringspolitiken fungerar väl är det enligt proportionalitetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen nödvändigt och lämpligt att använda sig av en förordning för att fastställa förteckningen över de tredjeländer vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och förteckningen över de länder vars medborgare är undantagna från detta krav.

| (34) | Denna förordning bör inte påverka tillämpningen av internationella överenskommelser som Europeiska gemenskapen ingick före ikraftträdandet av förordning (EG) nr 539/2001 vilka gör det nödvändigt att avvika från den gemensamma viseringspolitiken, samtidigt som Europeiska unionens domstols rättspraxis beaktas. |
| --- | --- |

(34)

Denna förordning bör inte påverka tillämpningen av internationella överenskommelser som Europeiska gemenskapen ingick före ikraftträdandet av förordning (EG) nr 539/2001 vilka gör det nödvändigt att avvika från den gemensamma viseringspolitiken, samtidigt som Europeiska unionens domstols rättspraxis beaktas.

| (35) | När det gäller Island och Norge utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (9), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.B i rådets beslut 1999/437/EG (10). |
| --- | --- |

(35)

När det gäller Island och Norge utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (9), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.B i rådets beslut 1999/437/EG (10).

| (36) | När det gäller Schweiz utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (11), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.B och 1.C i rådets beslut 1999/437/EG, jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/146/EG (12). |
| --- | --- |

(36)

När det gäller Schweiz utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (11), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.B och 1.C i rådets beslut 1999/437/EG, jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/146/EG (12).

| (37) | När det gäller Liechtenstein utgör denna förordning, i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (13), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.B och 1.C i beslut 1999/437/EG, jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2011/350/EU (14). |
| --- | --- |

(37)

När det gäller Liechtenstein utgör denna förordning, i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (13), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.B och 1.C i beslut 1999/437/EG, jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2011/350/EU (14).

| (38) | Denna förordning utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Förenade kungariket inte deltar i enlighet med rådets beslut 2000/365/EG (15). Förenade kungariket deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Förenade kungariket. |
| --- | --- |

(38)

Denna förordning utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Förenade kungariket inte deltar i enlighet med rådets beslut 2000/365/EG (15). Förenade kungariket deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Förenade kungariket.

| (39) | Denna förordning utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Irland inte deltar i enlighet med rådets beslut 2002/192/EG (16). Irland deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Irland. |
| --- | --- |

(39)

Denna förordning utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Irland inte deltar i enlighet med rådets beslut 2002/192/EG (16). Irland deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Irland.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

I denna förordning fastställs de tredjeländer vars medborgare omfattas av eller är undantagna från viseringskravet, på grundval av en bedömning i varje enskilt fall med hänsyn till flera olika kriterier som bland annat rör olaglig invandring, allmän ordning och säkerhet, ekonomiska fördelar, i synnerhet i fråga om turism och utrikeshandel, samt unionens yttre förbindelser med de berörda tredjeländerna, inbegripet i synnerhet hänsyn till de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, liksom konsekvenserna för den regionala sammanhållningen och ömsesidigheten.

Artikel 2

I denna förordning avses med visering en visering enligt definitionen i artikel 2.2 a i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 810/2009 (17).

Artikel 3

1.   Medborgare i tredjeländer som anges i förteckningen i bilaga I ska ha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser.

2.   Utan att det påverkar de skyldigheter som härrör från Europarådets europeiska överenskommelse om avskaffande av viseringstvång för flyktingar, undertecknad i Strasbourg den 20 april 1959, ska konventionsflyktingar och statslösa personer ha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser om det tredjeland som de är bosatta i och som har utfärdat deras resedokument är ett tredjeland som anges i förteckningen i bilaga I till denna förordning.

Artikel 4

1.   Medborgare i de tredjeländer som anges i förteckningen i bilaga II ska vara undantagna från det krav som anges i artikel 3.1 när det gäller vistelser som inte överstiger 90 dagar under en 180-dagarsperiod.

2.   Undantag från viseringskravet ska också omfatta följande personer:

| a) | De medborgare i tredjeländer som anges i förteckningen i bilaga I till denna förordning och som är innehavare av ett tillstånd för lokal gränstrafik som utfärdats av medlemsstaterna i enlighet med förordning (EG) nr 1931/2006 när dessa innehavare utnyttjar sin rättighet inom ramen för ordningen för den lokala gränstrafiken. |
| --- | --- |

a)

De medborgare i tredjeländer som anges i förteckningen i bilaga I till denna förordning och som är innehavare av ett tillstånd för lokal gränstrafik som utfärdats av medlemsstaterna i enlighet med förordning (EG) nr 1931/2006 när dessa innehavare utnyttjar sin rättighet inom ramen för ordningen för den lokala gränstrafiken.

| b) | Skolelever som är medborgare i tredjeländer som anges i förteckningen i bilaga I till denna förordning och som är bosatta i en medlemsstat som tillämpar rådets beslut 94/795/RIF (18), och som deltar i en organiserad skolresa tillsammans med en lärare från skolan i fråga. |
| --- | --- |

b)

Skolelever som är medborgare i tredjeländer som anges i förteckningen i bilaga I till denna förordning och som är bosatta i en medlemsstat som tillämpar rådets beslut 94/795/RIF (18), och som deltar i en organiserad skolresa tillsammans med en lärare från skolan i fråga.

| c) | Konventionsflyktingar, statslösa personer och andra personer som inte har medborgarskap i något land och som är bosatta i en medlemsstat och är innehavare av ett resedokument som har utfärdats av denna medlemsstat. |
| --- | --- |

c)

Konventionsflyktingar, statslösa personer och andra personer som inte har medborgarskap i något land och som är bosatta i en medlemsstat och är innehavare av ett resedokument som har utfärdats av denna medlemsstat.

Artikel 5

Medborgare i nya tredjeländer som tidigare utgjorde del av tredjeländer som anges i förteckningarna i bilagorna I och II ska omfattas av artiklarna 3 och 4 till dess rådet beslutar annat enligt det förfarande som föreskrivs i den relevanta bestämmelsen i EUF-fördraget.

Artikel 6

1.   En medlemsstat får föreskriva undantag från viseringskravet i artikel 3 eller från det undantag från viseringskravet som föreskrivs i artikel 4 för

| a) | innehavare av diplomatpass, tjänstepass eller särskilda pass, |
| --- | --- |

a)

innehavare av diplomatpass, tjänstepass eller särskilda pass,

| b) | civila besättningsmedlemmar på luftfartyg och på fartyg i samband med deras tjänsteutövning, |
| --- | --- |

b)

civila besättningsmedlemmar på luftfartyg och på fartyg i samband med deras tjänsteutövning,

| c) | civila besättningsmedlemmar på fartyg som när de går i land innehar en identitetshandling för sjömän som utfärdats i enlighet med antingen Internationella arbetsorganisationens konventioner nr 108 av den 13 maj 1958 eller nr 185 av den 19 juni 2003 eller enligt Internationella sjöfartsorganisationens konvention av den 9 april 1965 om förenkling av formaliteterna i internationell sjöfart, |
| --- | --- |

c)

civila besättningsmedlemmar på fartyg som när de går i land innehar en identitetshandling för sjömän som utfärdats i enlighet med antingen Internationella arbetsorganisationens konventioner nr 108 av den 13 maj 1958 eller nr 185 av den 19 juni 2003 eller enligt Internationella sjöfartsorganisationens konvention av den 9 april 1965 om förenkling av formaliteterna i internationell sjöfart,

| d) | besättning och personal vid nödhjälps- eller räddningsinsatser vid katastrofer och olyckor, |
| --- | --- |

d)

besättning och personal vid nödhjälps- eller räddningsinsatser vid katastrofer och olyckor,

| e) | civila besättningsmedlemmar på fartyg som trafikerar internationella inre vattenvägar, |
| --- | --- |

e)

civila besättningsmedlemmar på fartyg som trafikerar internationella inre vattenvägar,

| f) | innehavare av resehandlingar som utfärdats av mellanstatliga internationella organisationer i vilka åtminstone en medlemsstat är medlem eller av andra enheter som erkänts av den berörda medlemsstaten som folkrättssubjekt för tjänstemän i de organisationerna eller enheterna. |
| --- | --- |

f)

innehavare av resehandlingar som utfärdats av mellanstatliga internationella organisationer i vilka åtminstone en medlemsstat är medlem eller av andra enheter som erkänts av den berörda medlemsstaten som folkrättssubjekt för tjänstemän i de organisationerna eller enheterna.

2.   En medlemsstat får från viseringskravet i artikel 3 undanta

| a) | skolelever som är medborgare i tredjeländer som anges i förteckningen i bilaga I men som är bosatta i ett tredjeland som anges i förteckningen i bilaga II eller i Schweiz och Liechtenstein, när sådana elever deltar i en organiserad skolresa tillsammans med en lärare vid skolan i fråga, |
| --- | --- |

a)

skolelever som är medborgare i tredjeländer som anges i förteckningen i bilaga I men som är bosatta i ett tredjeland som anges i förteckningen i bilaga II eller i Schweiz och Liechtenstein, när sådana elever deltar i en organiserad skolresa tillsammans med en lärare vid skolan i fråga,

| b) | konventionsflyktingar och statslösa personer om det tredjeland där de är bosatta och som har utfärdat deras resedokument är ett av de tredjeländer som anges i förteckningen i bilaga II, |
| --- | --- |

b)

konventionsflyktingar och statslösa personer om det tredjeland där de är bosatta och som har utfärdat deras resedokument är ett av de tredjeländer som anges i förteckningen i bilaga II,

| c) | medlemmar av väpnade styrkor som reser på uppdrag av Nato eller Partnerskap för fred och som innehar de identitetshandlingar och reseorder som föreskrivs i konventionen mellan parterna i Atlantpakten om deras styrkors status av den 19 juni 1951, |
| --- | --- |

c)

medlemmar av väpnade styrkor som reser på uppdrag av Nato eller Partnerskap för fred och som innehar de identitetshandlingar och reseorder som föreskrivs i konventionen mellan parterna i Atlantpakten om deras styrkors status av den 19 juni 1951,

| d) | utan att det påverkar tillämpningen av de skyldigheter som följer av Europarådets europeiska överenskommelse om avskaffande av viseringstvång för flyktingar som undertecknades i Strasbourg den 20 april 1959, konventionsflyktingar, statslösa personer och andra personer som inte innehar medborgarskap i något land och som är bosatta i Förenade kungariket eller i Irland och är innehavare av en resehandling som har utfärdats av Förenade kungariket eller Irland och som erkänns av den berörda medlemsstaten. |
| --- | --- |

d)

utan att det påverkar tillämpningen av de skyldigheter som följer av Europarådets europeiska överenskommelse om avskaffande av viseringstvång för flyktingar som undertecknades i Strasbourg den 20 april 1959, konventionsflyktingar, statslösa personer och andra personer som inte innehar medborgarskap i något land och som är bosatta i Förenade kungariket eller i Irland och är innehavare av en resehandling som har utfärdats av Förenade kungariket eller Irland och som erkänns av den berörda medlemsstaten.

3.   En medlemsstat får föreskriva undantag från det undantag från viseringskravet som föreskrivs i artikel 4 för personer som utövar avlönad verksamhet under sin vistelse.

Artikel 7

Om något av de tredjeländer som anges i förteckningen i bilaga II tillämpar viseringskrav för medborgare i åtminstone en medlemsstat ska nedanstående bestämmelser tillämpas:

| a) | Inom 30 dagar från ett tredjelands genomförande av viseringskravet ska den berörda medlemsstaten skriftligen underrätta Europaparlamentet, rådet och kommissionen om detta.
  Den underrättelsen ska






  i) | ange vid vilken tidpunkt viseringskravet genomfördes och vilken typ av resehandlingar och viseringar det rör sig om, |
| --- | --- | --- |

a)

Inom 30 dagar från ett tredjelands genomförande av viseringskravet ska den berörda medlemsstaten skriftligen underrätta Europaparlamentet, rådet och kommissionen om detta.

Den underrättelsen ska

i)

ange vid vilken tidpunkt viseringskravet genomfördes och vilken typ av resehandlingar och viseringar det rör sig om,

| ii) | innehålla en detaljerad redogörelse för de preliminära åtgärder som den berörda medlemsstaten har vidtagit för att säkerställa viseringsfria resor i förhållande till tredjelandet i fråga och all relevant information. |
| --- | --- |

ii)

innehålla en detaljerad redogörelse för de preliminära åtgärder som den berörda medlemsstaten har vidtagit för att säkerställa viseringsfria resor i förhållande till tredjelandet i fråga och all relevant information.

Information som rör den underrättelsen ska utan dröjsmål offentliggöras av kommissionen i Europeiska unionens officiella tidning, inklusive information om vid vilken tidpunkt viseringskravet genomfördes och vilka typer av resehandlingar och viseringar det rör sig om.

Om tredjelandet beslutar att upphäva viseringskravet före utgången av den tidsfrist som avses i första stycket i denna punkt ska ingen underrättelse lämnas eller underrättelsen dras tillbaka och informationen ska inte offentliggöras.

| b) | Kommissionen ska, omedelbart efter dagen för det offentliggörande som avses i led a tredje stycket och i samråd med den berörda medlemsstaten vidta åtgärder tillsammans med myndigheterna i tredjelandet i fråga, särskilt på områdena för politik, ekonomi och handel, i syfte att återinföra eller införa viseringsfria resor och utan dröjsmål informera Europaparlamentet och rådet om de åtgärderna. |
| --- | --- |

b)

Kommissionen ska, omedelbart efter dagen för det offentliggörande som avses i led a tredje stycket och i samråd med den berörda medlemsstaten vidta åtgärder tillsammans med myndigheterna i tredjelandet i fråga, särskilt på områdena för politik, ekonomi och handel, i syfte att återinföra eller införa viseringsfria resor och utan dröjsmål informera Europaparlamentet och rådet om de åtgärderna.

| c) | Om tredjelandet inom 90 dagar efter dagen för det offentliggörande som avses i led a tredje stycket trots alla åtgärder som vidtagits i enlighet med led b inte har upphävt viseringskravet, får den berörda medlemsstaten be kommissionen att upphäva undantaget från viseringskravet för vissa kategorier av medborgare i det tredjelandet. När en medlemsstat framför en sådan begäran ska den underrätta Europaparlamentet och rådet om detta. |
| --- | --- |

c)

Om tredjelandet inom 90 dagar efter dagen för det offentliggörande som avses i led a tredje stycket trots alla åtgärder som vidtagits i enlighet med led b inte har upphävt viseringskravet, får den berörda medlemsstaten be kommissionen att upphäva undantaget från viseringskravet för vissa kategorier av medborgare i det tredjelandet. När en medlemsstat framför en sådan begäran ska den underrätta Europaparlamentet och rådet om detta.

| d) | Kommissionen ska, när den överväger ytterligare åtgärder i enlighet med leden e, f eller h, beakta resultatet av de åtgärder som vidtagits av den berörda medlemsstaten för att säkerställa viseringsfria resor till det berörda tredjelandet, de åtgärder som vidtagits i enlighet med led b samt följderna av upphävande av undantaget från viseringskravet för unionens och dess medlemsstaters yttre förbindelser med tredjelandet i fråga. |
| --- | --- |

d)

Kommissionen ska, när den överväger ytterligare åtgärder i enlighet med leden e, f eller h, beakta resultatet av de åtgärder som vidtagits av den berörda medlemsstaten för att säkerställa viseringsfria resor till det berörda tredjelandet, de åtgärder som vidtagits i enlighet med led b samt följderna av upphävande av undantaget från viseringskravet för unionens och dess medlemsstaters yttre förbindelser med tredjelandet i fråga.

| e) | Om det berörda tredjelandet inte har upphävt viseringskravet ska kommissionen, senast sex månader efter dagen för det offentliggörande som avses i led a tredje stycket och senare med mellanrum som inte överstiger sex månader inom en sammanlagd period som inte får sträcka sig längre än till och med det datum då den delegerade akt som avses i led f träder i kraft eller blir föremål för en invändning,






  i) | på begäran av den berörda medlemsstaten eller på eget initiativ anta en genomförandeakt för att under en period på högst sex månader tillfälligt upphäva undantaget från viseringskravet för vissa kategorier av medborgare i det berörda tredjelandet. Den genomförandeakten ska fastställa en tidpunkt inom 90 dagar efter det att den trätt i kraft, då upphävandet av undantaget från viseringskravet får verkan, med beaktande av vilka resurser som finns tillgängliga vid medlemsstaternas konsulat. När senare genomförandeakter antas får kommissionen förlänga perioden för det upphävandet med ytterligare högst sex månader och ändra de kategorier av medborgare i tredjelandet i fråga för vilka undantaget från viseringskravet upphävs.
  De genomförandeakterna ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6 ska, under perioderna för upphävande, alla kategorier av medborgare i det tredjeland som avses i genomförandeakten inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser, eller |
| --- | --- | --- |

e)

Om det berörda tredjelandet inte har upphävt viseringskravet ska kommissionen, senast sex månader efter dagen för det offentliggörande som avses i led a tredje stycket och senare med mellanrum som inte överstiger sex månader inom en sammanlagd period som inte får sträcka sig längre än till och med det datum då den delegerade akt som avses i led f träder i kraft eller blir föremål för en invändning,

i)

på begäran av den berörda medlemsstaten eller på eget initiativ anta en genomförandeakt för att under en period på högst sex månader tillfälligt upphäva undantaget från viseringskravet för vissa kategorier av medborgare i det berörda tredjelandet. Den genomförandeakten ska fastställa en tidpunkt inom 90 dagar efter det att den trätt i kraft, då upphävandet av undantaget från viseringskravet får verkan, med beaktande av vilka resurser som finns tillgängliga vid medlemsstaternas konsulat. När senare genomförandeakter antas får kommissionen förlänga perioden för det upphävandet med ytterligare högst sex månader och ändra de kategorier av medborgare i tredjelandet i fråga för vilka undantaget från viseringskravet upphävs.

De genomförandeakterna ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6 ska, under perioderna för upphävande, alla kategorier av medborgare i det tredjeland som avses i genomförandeakten inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser, eller

| ii) | för den kommitté som avses i artikel 11.1 lägga fram en rapport med en bedömning av situationen och som anger skälen till kommissionens beslut att inte upphäva undantaget från viseringskravet samt underrätta Europaparlamentet och rådet om detta.
  Alla relevanta faktorer, såsom de som avses i led d, ska beaktas i den rapporten. Europaparlamentet och rådet får föra en politisk diskussion på grundval av den rapporten. |
| --- | --- |

ii)

för den kommitté som avses i artikel 11.1 lägga fram en rapport med en bedömning av situationen och som anger skälen till kommissionens beslut att inte upphäva undantaget från viseringskravet samt underrätta Europaparlamentet och rådet om detta.

Alla relevanta faktorer, såsom de som avses i led d, ska beaktas i den rapporten. Europaparlamentet och rådet får föra en politisk diskussion på grundval av den rapporten.

| f) | Om det berörda tredjelandet inom 24 månader efter dagen för det offentliggörande som avses i led a tredje stycket inte har upphävt viseringskravet ska kommissionen anta en delegerad akt i enlighet med artikel 10 för att tillfälligt upphäva undantaget från viseringskravet under en tolvmånadersperiod för medborgare i det tredjelandet. Den delegerade akten ska fastställa en dag, inom 90 dagar efter det att den trätt i kraft, då upphävandet av tillämpningen av undantaget från viseringskravet ska få verkan, med beaktande av vilka resurser som finns tillgängliga vid medlemsstaternas konsulat, samt ändra bilaga II i enlighet med detta. Den ändringen ska göras genom att det bredvid namnet på tredjelandet i fråga införs en fotnot i vilken det anges att undantaget från viseringskravet upphävs gentemot det tredjelandet, och i vilken perioden för det upphävandet anges.
  Från och med det datum då upphävandet av tillämpningen av undantaget från viseringskravet avseende medborgare i det berörda tredjelandet får verkan eller när en invändning mot den delegerade akten görs i enlighet med artikel 10.7 ska eventuella genomförandeakter som antagits enligt led e i den här artikeln som rör det tredjelandet upphöra att gälla. När kommissionen lägger fram ett lagstiftningsförslag som avses i led h ska den upphävandeperiod för undantaget från viseringskravet som avses i första stycket i det här ledet förlängas med sex månader. Fotnoten som avses i det stycket ska ändras i enlighet med detta.
  Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6 ska medborgarna i det tredjeland som berörs av den delegerade akten, under perioderna för detta upphävande, inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser. |
| --- | --- |

f)

Om det berörda tredjelandet inom 24 månader efter dagen för det offentliggörande som avses i led a tredje stycket inte har upphävt viseringskravet ska kommissionen anta en delegerad akt i enlighet med artikel 10 för att tillfälligt upphäva undantaget från viseringskravet under en tolvmånadersperiod för medborgare i det tredjelandet. Den delegerade akten ska fastställa en dag, inom 90 dagar efter det att den trätt i kraft, då upphävandet av tillämpningen av undantaget från viseringskravet ska få verkan, med beaktande av vilka resurser som finns tillgängliga vid medlemsstaternas konsulat, samt ändra bilaga II i enlighet med detta. Den ändringen ska göras genom att det bredvid namnet på tredjelandet i fråga införs en fotnot i vilken det anges att undantaget från viseringskravet upphävs gentemot det tredjelandet, och i vilken perioden för det upphävandet anges.

Från och med det datum då upphävandet av tillämpningen av undantaget från viseringskravet avseende medborgare i det berörda tredjelandet får verkan eller när en invändning mot den delegerade akten görs i enlighet med artikel 10.7 ska eventuella genomförandeakter som antagits enligt led e i den här artikeln som rör det tredjelandet upphöra att gälla. När kommissionen lägger fram ett lagstiftningsförslag som avses i led h ska den upphävandeperiod för undantaget från viseringskravet som avses i första stycket i det här ledet förlängas med sex månader. Fotnoten som avses i det stycket ska ändras i enlighet med detta.

Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6 ska medborgarna i det tredjeland som berörs av den delegerade akten, under perioderna för detta upphävande, inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser.

| g) | Eventuella senare underrättelser, som i enlighet med led a lämnas av en annan medlemsstat avseende samma tredjeland under perioden för tillämpning av åtgärder som antagits enligt led e eller f gentemot det tredjelandet, ska infogas i dessa pågående förfaranden utan att tidsfristerna eller perioderna som fastställs i de leden förlängs. |
| --- | --- |

g)

Eventuella senare underrättelser, som i enlighet med led a lämnas av en annan medlemsstat avseende samma tredjeland under perioden för tillämpning av åtgärder som antagits enligt led e eller f gentemot det tredjelandet, ska infogas i dessa pågående förfaranden utan att tidsfristerna eller perioderna som fastställs i de leden förlängs.

| h) | Om tredjelandet i fråga inom sex månader efter ikraftträdande av den delegerade akt som avses i led f inte har upphävt viseringskravet får kommissionen lägga fram ett lagstiftningsförslag för att ändra denna förordning i syfte att överföra hänvisningen till tredjelandet från bilaga II till bilaga I. |
| --- | --- |

h)

Om tredjelandet i fråga inom sex månader efter ikraftträdande av den delegerade akt som avses i led f inte har upphävt viseringskravet får kommissionen lägga fram ett lagstiftningsförslag för att ändra denna förordning i syfte att överföra hänvisningen till tredjelandet från bilaga II till bilaga I.

| i) | De förfaranden som avses i leden e, f och h påverkar inte kommissionens rätt att när som helst lägga fram ett lagstiftningsförslag för att ändra denna förordning i syfte att överföra hänvisningen för det berörda tredjelandet från bilaga II till bilaga I. |
| --- | --- |

i)

De förfaranden som avses i leden e, f och h påverkar inte kommissionens rätt att när som helst lägga fram ett lagstiftningsförslag för att ändra denna förordning i syfte att överföra hänvisningen för det berörda tredjelandet från bilaga II till bilaga I.

| j) | Om det berörda tredjelandet upphäver viseringskravet, ska den berörda medlemsstaten omedelbart underrätta Europaparlamentet, rådet och kommissionen om detta. Denna underrättelse ska utan dröjsmål offentliggöras av kommissionen i Europeiska unionens officiella tidning. |
| --- | --- |

j)

Om det berörda tredjelandet upphäver viseringskravet, ska den berörda medlemsstaten omedelbart underrätta Europaparlamentet, rådet och kommissionen om detta. Denna underrättelse ska utan dröjsmål offentliggöras av kommissionen i Europeiska unionens officiella tidning.

Eventuella genomförandeakter eller delegerade akter som antagits enligt led e eller f och som rör tredjelandet i fråga ska upphöra att gälla sju dagar efter det offentliggörande som avses i första stycket i det här ledet. När det berörda tredjelandet har infört viseringskrav för medborgare i två eller flera medlemsstater ska de genomförandeakter eller delegerade akter som rör det tredjelandet upphöra att gälla sju dagar efter offentliggörandet av den underrättelse som gäller den sista medlemsstaten vars medborgare var föremål för viseringskravet från det tredjelandet. Den fotnot som avses i led f första stycket ska utgå när den berörda delegerade akten har upphört att gälla. Informationen om det upphörandet ska utan dröjsmål offentliggöras av kommissionen i Europeiska unionens officiella tidning.

När tredjelandet i fråga upphäver viseringskravet utan att den berörda medlemsstaten lämnar någon underrättelse om det i enlighet med första stycket i det här ledet ska kommissionen på eget initiativ utan dröjsmål gå vidare med det offentliggörande som avses i det stycket, och andra stycket i det här ledet ska tillämpas.

Artikel 8

1.   Med avvikelse från artikel 4 ska undantaget från viseringskravet för medborgare i ett tredjeland som anges i förteckningen i bilaga II upphävas tillfälligt, på grundval av relevanta och objektiva uppgifter, i enlighet med den här artikeln.

2.   En medlemsstat får underrätta kommissionen om den, under en tvåmånadersperiod i jämförelse med samma tidsperiod under föregående år, eller med de senaste två månaderna före genomförandet av undantaget från viseringskravet för medborgare i ett tredjeland som anges i förteckningen i bilaga II, ställs inför en eller flera av följande omständigheter:

| a) | En betydande ökning av antalet medborgare i det berörda tredjelandet som nekats inresa eller konstaterats vistas på medlemsstatens territorium utan att ha rätt till det. |
| --- | --- |

a)

En betydande ökning av antalet medborgare i det berörda tredjelandet som nekats inresa eller konstaterats vistas på medlemsstatens territorium utan att ha rätt till det.

| b) | En betydande ökning av antalet asylansökningar från medborgare i det tredjelandet där andelen godkända ansökningar är låg. |
| --- | --- |

b)

En betydande ökning av antalet asylansökningar från medborgare i det tredjelandet där andelen godkända ansökningar är låg.

| c) | Minskat samarbete om återtagande med det berörda tredjelandet, som styrks av tillräckliga uppgifter, i synnerhet en betydande ökning av andelen avslagna ansökningar om återtagande som medlemsstaten gett in till det berörda tredjelandet avseende dess egna medborgare eller, när så föreskrivs i ett återtagandeavtal mellan unionen eller medlemsstaten i fråga och det berörda tredjelandet, avseende tredjelandsmedborgare som har transiterat genom det tredjelandet. |
| --- | --- |

c)

Minskat samarbete om återtagande med det berörda tredjelandet, som styrks av tillräckliga uppgifter, i synnerhet en betydande ökning av andelen avslagna ansökningar om återtagande som medlemsstaten gett in till det berörda tredjelandet avseende dess egna medborgare eller, när så föreskrivs i ett återtagandeavtal mellan unionen eller medlemsstaten i fråga och det berörda tredjelandet, avseende tredjelandsmedborgare som har transiterat genom det tredjelandet.

| d) | En ökad risk för, eller ett omedelbart hot mot, den allmänna ordningen eller den inre säkerheten i medlemsstaterna, i synnerhet en betydande ökning av antalet allvarliga brott med kopplingar till medborgare i det berörda tredjelandet, som styrks av objektiv, konkret och relevant information och uppgifter från behöriga myndigheter. |
| --- | --- |

d)

En ökad risk för, eller ett omedelbart hot mot, den allmänna ordningen eller den inre säkerheten i medlemsstaterna, i synnerhet en betydande ökning av antalet allvarliga brott med kopplingar till medborgare i det berörda tredjelandet, som styrks av objektiv, konkret och relevant information och uppgifter från behöriga myndigheter.

Den underrättelse som avses i första stycket i denna punkt ska ange de skäl som den grundas på och innehålla relevanta uppgifter och statistik samt en detaljerad redogörelse för de preliminära åtgärder som den berörda medlemsstaten har vidtagit för att avhjälpa situationen. Den berörda medlemsstaten kan i sin underrättelse ange vilka kategorier av det berörda tredjelandets medborgare som ska omfattas av en genomförandeakt enligt punkt 6 a och i detalj redogöra för skälen till detta. Kommissionen ska omedelbart informera Europaparlamentet och rådet om sådana underrättelser.

3.   Om kommissionen, med beaktande av relevanta uppgifter, rapporter och statistik, har konkret och tillförlitlig information om omständigheter som avses i punkt 2 a, b, c eller d som föreligger i en eller flera medlemsstater, eller om att det berörda tredjelandet inte samarbetar i fråga om återtagande, i synnerhet om ett återtagandeavtal ingåtts mellan det berörda tredjelandet och unionen, ska kommissionen omgående underrätta Europaparlamentet och rådet om sin analys, och bestämmelserna i punkt 6 ska tillämpas.

Vid tillämpning av första stycket kan underlåtelse att samarbeta i fråga om återtagande föreligga till exempel om tredjelandet

| — | avslår eller inte behandlar ansökningar om återtagande i rätt tid, |
| --- | --- |

—

avslår eller inte behandlar ansökningar om återtagande i rätt tid,

| — | inte i rätt tid utfärdar resehandlingar för återvändande inom de tidsfrister som anges i återtagandeavtalet eller inte godtar europeiska resehandlingar som utfärdats efter utgången av de tidsfrister som anges i återtagandeavtalet, eller |
| --- | --- |

—

inte i rätt tid utfärdar resehandlingar för återvändande inom de tidsfrister som anges i återtagandeavtalet eller inte godtar europeiska resehandlingar som utfärdats efter utgången av de tidsfrister som anges i återtagandeavtalet, eller

| — | säger upp eller tillfälligt upphäver återtagandeavtalet. |
| --- | --- |

—

säger upp eller tillfälligt upphäver återtagandeavtalet.

4.   Kommissionen ska övervaka att de särskilda krav som grundar sig på artikel 1 och som användes för att bedöma lämpligheten i beviljandet av en viseringsliberalisering fortsatt uppfylls av de tredjeländer vars medborgare har undantagits från viseringskravet vid resor till medlemsstaternas territorium till följd av att en dialog om viseringsliberalisering mellan unionen och det berörda tredjelandet slutförts framgångsrikt.

Kommissionen ska dessutom regelbundet och minst en gång om året rapportera till Europaparlamentet och rådet under en period på sju år efter dagen för ikraftträdandet av viseringsliberaliseringen för det berörda tredjelandet, och därefter när kommissionen anser att det är nödvändigt, eller på begäran av Europaparlamentet eller rådet. Rapporten ska inriktas på tredjeländer vilka kommissionen bedömer, på grundval av konkret och tillförlitlig information, inte längre uppfyller vissa krav.

Om en rapport från kommissionen visar att ett eller flera av de särskilda kraven inte längre uppfylls i förhållande till ett visst tredjeland ska punkt 6 tillämpas.

5.   Kommissionen ska granska eventuella underrättelser enligt punkt 2, med beaktande av följande:

| a) | Huruvida någon av de omständigheter som anges i punkt 2 föreligger. |
| --- | --- |

a)

Huruvida någon av de omständigheter som anges i punkt 2 föreligger.

| b) | Det antal medlemsstater som påverkas av någon av de omständigheter som anges i punkt 2. |
| --- | --- |

b)

Det antal medlemsstater som påverkas av någon av de omständigheter som anges i punkt 2.

| c) | De övergripande konsekvenserna av de omständigheter som anges i punkt 2 när det gäller migrationssituationen i unionen, enligt de uppgifter som lämnats av medlemsstaterna eller som är tillgängliga för kommissionen. |
| --- | --- |

c)

De övergripande konsekvenserna av de omständigheter som anges i punkt 2 när det gäller migrationssituationen i unionen, enligt de uppgifter som lämnats av medlemsstaterna eller som är tillgängliga för kommissionen.

| d) | De rapporter som utarbetats av Europeiska gräns- och kustbevakningen, Europeiska stödkontoret för asylfrågor eller Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol), av andra unionsinstitutioner, -organ eller -byråer eller av en internationell organisation med behörighet i frågor som omfattas av denna förordning, om omständigheterna i det specifika fallet så kräver. |
| --- | --- |

d)

De rapporter som utarbetats av Europeiska gräns- och kustbevakningen, Europeiska stödkontoret för asylfrågor eller Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol), av andra unionsinstitutioner, -organ eller -byråer eller av en internationell organisation med behörighet i frågor som omfattas av denna förordning, om omständigheterna i det specifika fallet så kräver.

| e) | De uppgifter som den berörda medlemsstaten kan ha lämnat i sin underrättelse med avseende på eventuella åtgärder enligt punkt 6 a. |
| --- | --- |

e)

De uppgifter som den berörda medlemsstaten kan ha lämnat i sin underrättelse med avseende på eventuella åtgärder enligt punkt 6 a.

| f) | Den övergripande frågan om allmän ordning och inre säkerhet, i samråd med den berörda medlemsstaten. |
| --- | --- |

f)

Den övergripande frågan om allmän ordning och inre säkerhet, i samråd med den berörda medlemsstaten.

Kommissionen ska underrätta Europaparlamentet och rådet om resultaten av sin granskning.

6.   När kommissionen, på grundval av den analys som avses i punkt 3, den rapport som avses i punkt 4 eller den granskning som avses i punkt 5, och med beaktande av följderna av ett upphävande av undantaget från viseringskravet för unionens och dess medlemsstaters yttre förbindelser med det berörda tredjelandet, samt i nära samarbete med det tredjelandet för att hitta alternativa lösningar på lång sikt, beslutar att åtgärder behöver vidtas, eller när en enkel majoritet av medlemsstaterna har underrättat kommissionen om förekomsten av sådana omständigheter som avses i punkt 2 a, b, c eller d, ska följande bestämmelser tillämpas:

| a) | Kommissionen ska anta en genomförandeakt om tillfälligt upphävande av undantaget från viseringskravet för det berörda tredjelandets medborgare under en niomånadersperiod. Upphävandet ska gälla för vissa kategorier av det berörda tredjelandets medborgare, med hänvisning till relevanta typer av resehandlingar och vid behov till ytterligare kriterier. När kommissionen fastställer för vilka kategorier upphävandet ska gälla ska den, på grundval av tillgänglig information, inkludera kategorier som är tillräckligt stora för att på ett effektivt sätt bidra till att hantera de omständigheter som avses i punkterna 2, 3 och 4 i varje enskilt fall, samtidigt som proportionalitetsprincipen iakttas. Kommissionen ska anta genomförandeakten inom en månad från det att den har






  i) | mottagit den underrättelse som avses i punkt 2, |
| --- | --- | --- |

a)

Kommissionen ska anta en genomförandeakt om tillfälligt upphävande av undantaget från viseringskravet för det berörda tredjelandets medborgare under en niomånadersperiod. Upphävandet ska gälla för vissa kategorier av det berörda tredjelandets medborgare, med hänvisning till relevanta typer av resehandlingar och vid behov till ytterligare kriterier. När kommissionen fastställer för vilka kategorier upphävandet ska gälla ska den, på grundval av tillgänglig information, inkludera kategorier som är tillräckligt stora för att på ett effektivt sätt bidra till att hantera de omständigheter som avses i punkterna 2, 3 och 4 i varje enskilt fall, samtidigt som proportionalitetsprincipen iakttas. Kommissionen ska anta genomförandeakten inom en månad från det att den har

i)

mottagit den underrättelse som avses i punkt 2,

| ii) | uppmärksammats på den information som avses i punkt 3, |
| --- | --- |

ii)

uppmärksammats på den information som avses i punkt 3,

| iii) | utarbetat den rapport som avses i punkt 4, eller |
| --- | --- |

iii)

utarbetat den rapport som avses i punkt 4, eller

| iv) | mottagit underrättelsen från en enkel majoritet av medlemsstaterna om förekomsten av sådana omständigheter som avses i punkt 2 a, b, c eller d. |
| --- | --- |

iv)

mottagit underrättelsen från en enkel majoritet av medlemsstaterna om förekomsten av sådana omständigheter som avses i punkt 2 a, b, c eller d.

Genomförandeakten ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2. I genomförandeakten ska det fastställas vilken dag upphävandet av undantaget från viseringskravet ska få verkan.

Under perioden för upphävande ska kommissionen upprätta en förstärkt dialog med det berörda tredjelandet i syfte att åtgärda omständigheterna i fråga.

| b) | Om de omständigheter som avses i punkterna 2, 3 och 4 i den här artikeln kvarstår ska kommissionen, senast två månader innan den niomånadersperiod som avses i led a i den här punkten löper ut, anta en delegerad akt i enlighet med artikel 10 om tillfälligt upphävande av tillämpningen av bilaga II under en period på 18 månader för det berörda tredjelandets alla medborgare. Den delegerade akten ska få verkan från och med den dag som den genomförandeakt som avses i led a i den här punkten löper ut och ska ändra bilaga II i enlighet med detta. Ändringen ska göras genom att det bredvid namnet på tredjelandet i fråga införs en fotnot i vilken det anges att undantaget från viseringskravet upphävs gentemot det tredjelandet och i vilken perioden för upphävandet anges. |
| --- | --- |

b)

Om de omständigheter som avses i punkterna 2, 3 och 4 i den här artikeln kvarstår ska kommissionen, senast två månader innan den niomånadersperiod som avses i led a i den här punkten löper ut, anta en delegerad akt i enlighet med artikel 10 om tillfälligt upphävande av tillämpningen av bilaga II under en period på 18 månader för det berörda tredjelandets alla medborgare. Den delegerade akten ska få verkan från och med den dag som den genomförandeakt som avses i led a i den här punkten löper ut och ska ändra bilaga II i enlighet med detta. Ändringen ska göras genom att det bredvid namnet på tredjelandet i fråga införs en fotnot i vilken det anges att undantaget från viseringskravet upphävs gentemot det tredjelandet och i vilken perioden för upphävandet anges.

Om kommissionen har lagt fram ett lagstiftningsförslag enligt punkt 7 ska den period för upphävande av undantaget från viseringskravet som föreskrivs i den delegerade akten förlängas med sex månader. Fotnoten ska ändras i enlighet med detta.

Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6 ska det berörda tredjelandets medborgare under perioden för upphävande inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser.

En medlemsstat som i enlighet med artikel 6 föreskriver nya undantag från viseringskravet för en kategori av medborgare i det tredjeland som omfattas av akten om upphävande av undantaget från viseringskravet ska lämna underrättelse om dessa åtgärder i enlighet med artikel 12.

7.   Före utgången av giltighetstiden för den delegerade akt som antagits enligt punkt 6 b ska kommissionen förelägga Europaparlamentet och rådet en rapport. Rapporten får åtföljas av ett lagstiftningsförslag för att ändra denna förordning i syfte att överföra hänvisningen till det berörda tredjelandet från bilaga II till bilaga I.

8.   Om kommissionen har lagt fram ett lagstiftningsförslag enligt punkt 7, får den förlänga giltighetstiden för den genomförandeakt som antagits enligt punkt 6 a i den här artikeln med en period som inte överstiger tolv månader. Beslutet att förlänga giltighetstiden för genomförandeakten ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2.

Artikel 9

1.   Senast den 10 januari 2018 ska kommissionen förelägga Europaparlamentet och rådet en rapport som bedömer hur verkningsfull den ömsesidighetsmekanism som föreskrivs i artikel 7 är, och kommissionen ska vid behov lägga fram ett lagstiftningsförslag för att ändra denna förordning. Europaparlamentet och rådet ska besluta om förslaget i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet.

2.   Senast den 29 mars 2021 ska kommissionen förelägga Europaparlamentet och rådet en rapport som bedömer hur verkningsfull den upphävandemekanism som föreskrivs i artikel 8 är, och kommissionen ska vid behov lägga fram ett lagstiftningsförslag för att ändra denna förordning. Europaparlamentet och rådet ska besluta om förslaget i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet.

Artikel 10

1.   Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.

2.   Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 7 f ska ges till kommissionen för en period på fem år från och med den 9 januari 2014. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden på fem år. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, om inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.

3.   Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 8.6 b ska ges till kommissionen för en period på fem år från och med den 28 mars 2017. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden på fem år. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.

4.   Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 7 f och 8.6 b får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.

5.   Innan kommissionen antar en delegerad akt, ska den samråda med experter som utsetts av varje medlemsstat i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning.

6.   Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.

7.   En delegerad akt som antas enligt artikel 7 f ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på fyra månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.

8.   En delegerad akt som antas enligt artikel 8.6 b ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända.

Artikel 11

1.   Kommissionen ska biträdas av en kommitté. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.

2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.

3.   Om kommittén inte avger något yttrande, ska kommissionen inte anta utkastet till genomförandeakt och artikel 5.4 tredje stycket i förordning (EU) nr 182/2011 ska tillämpas.

Artikel 12

1.   Medlemsstaterna ska underrätta övriga medlemsstater och kommissionen om de åtgärder de har vidtagit enligt artikel 6 inom fem arbetsdagar efter det att de åtgärderna antogs.

2.   De meddelanden som avses i punkt 1 ska i informationssyfte offentliggöras av kommissionen i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 13

Denna förordning ska inte påverka medlemsstaternas behörighet att erkänna stater och områdesenheter samt pass, identitetshandlingar och resedokument som utfärdas av deras myndigheter.

Artikel 14

Förordning (EG) nr 539/2001 ska upphöra att gälla.

Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till den här förordningen och läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga IV.

Artikel 15

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.

Utfärdad i Strasbourg den 14 november 2018.

På Europaparlamentets vägnar

A. TAJANI

Ordförande

På rådets vägnar

K. EDTSTADLER

Ordförande

---

(1)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 2 oktober 2018 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 6 november 2018.

1

(2)  Rådets förordning (EG) nr 539/2001 av den 15 mars 2001 om fastställande av förteckningen över tredjeländer vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredjeländer vars medborgare är undantagna från detta krav (EGT L 81, 21.3.2001, s. 1).

2

(3)  Se bilaga III.

3

(4)  
  EGT L 1, 3.1.1994, s. 3.

4

(5)  
  EGT L 114, 30.4.2002, s. 6.

5

(6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1931/2006 av den 20 december 2006 om lokal gränstrafik vid medlemsstaternas yttre landgränser och om ändring av Schengenkonventionens bestämmelser (EUT L 405, 30.12.2006, s. 1).

6

(7)  
  EUT L 123, 12.5.2016, s. 1.

7

(8)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).

8

(9)  
  EGT L 176, 10.7.1999, s. 36.

9

(10)  Rådets beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 om vissa tillämpningsföreskrifter för det avtal som har ingåtts mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa båda staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (EGT L 176, 10.7.1999, s. 31).

10

(11)  
  EUT L 53, 27.2.2008, s. 52.

11

(12)  Rådets beslut 2008/146/EG av den 28 januari 2008 om ingående på Europeiska gemenskapens vägnar av avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (EUT L 53, 27.2.2008, s. 1).

12

(13)  
  EUT L 160, 18.6.2011, s. 21.

13

(14)  Rådets beslut 2011/350/EU av den 7 mars 2011 om ingående på Europeiska unionens vägnar av protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, om avskaffande av kontroller vid de inre gränserna och om personers rörlighet (EUT L 160, 18.6.2011, s. 19).

14

(15)  Rådets beslut 2000/365/EG av den 29 maj 2000 om en begäran från Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket (EGT L 131, 1.6.2000, s. 43).

15

(16)  Rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket (EGT L 64, 7.3.2002, s. 20).

16

(17)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 810/2009 av den 13 juli 2009 om införande av en gemenskapskodex om viseringar (viseringskodex) (EUT L 243, 15.9.2009, s. 1).

17

(18)  Rådets beslut 94/795/RIF av den 30 november 1994 om en gemensam åtgärd som antagits av rådet på grundval av artikel K.3.2.b i fördraget om upprättandet av Europeiska unionen beträffande resmöjligheter för skolelever från tredjeland som är bosatta i en medlemsstat (EGT L 327, 19.12.1994, s. 1).

18

---

BILAGA I

FÖRTECKNING ÖVER TREDJELÄNDER VARS MEDBORGARE ÄR SKYLDIGA ATT INNEHA VISERING NÄR DE PASSERAR MEDLEMSSTATERNAS YTTRE GRÄNSER

1.   STATER

Afghanistan

Armenien

Angola

Azerbajdzjan

Bangladesh

Burkina Faso

Bahrain

Burundi

Benin

Bolivia

Bhutan

Botswana

Vitryssland

Belize

Demokratiska republiken Kongo

Centralafrikanska republiken

Kongo

Elfenbenskusten

Kamerun

Kina

Kuba

Kap Verde

Djibouti

Dominikanska republiken

Algeriet

Ecuador

Egypten

Eritrea

Eswatini

Etiopien

Fiji

Gabon

Ghana

Gambia

Guinea

Ekvatorialguinea

Guinea-Bissau

Guyana

Haiti

Indonesien

Indien

Irak

Iran

Jamaica

Jordanien

Kenya

Kirgizistan

Kambodja

Komorerna

Nordkorea

Kuwait

Kazakstan

Laos

Libanon

Sri Lanka

Liberia

Lesotho

Libyen

Marocko

Madagaskar

Mali

Myanmar/Burma

Mongoliet

Mauretanien

Maldiverna

Malawi

Moçambique

Namibia

Niger

Nigeria

Nepal

Oman

Papua Nya Guinea

Filippinerna

Pakistan

Qatar

Ryssland

Rwanda

Saudiarabien

Sudan

Sierra Leone

Senegal

Somalia

Surinam

Sydsudan

São Tomé och Príncipe

Syrien

Tchad

Togo

Thailand

Tadzjikistan

Turkmenistan

Tunisien

Turkiet

Tanzania

Uganda

Uzbekistan

Vietnam

Jemen

Sydafrika

Zambia

Zimbabwe

2.   ENHETER OCH TERRITORIELLA MYNDIGHETER SOM INTE ERKÄNNS SOM STATER AV SAMTLIGA MEDLEMSSTATER

| — | Kosovo enligt definitionen i FN:s säkerhetsråds resolution 1244 av den 10 juni 1999 |
| --- | --- |

—

Kosovo enligt definitionen i FN:s säkerhetsråds resolution 1244 av den 10 juni 1999

| — | Palestinska myndigheten |
| --- | --- |

—

Palestinska myndigheten

---

BILAGA II

FÖRTECKNING ÖVER TREDJELÄNDER VARS MEDBORGARE ÄR UNDANTAGNA FRÅN KRAVET ATT INNEHA VISERING NÄR DE PASSERAR MEDLEMSSTATERNAS YTTRE GRÄNSER NÄR DET GÄLLER VISTELSER SOM INTE ÖVERSTIGER 90 DAGAR UNDER EN 180-DAGARSPERIOD

1.   STATER

F.d. jugoslaviska republiken Makedonien (1)

Andorra

Förenade Arabemiraten (2)

Antigua och Barbuda

Albanien (1)

Argentina

Australien

Bosnien och Hercegovina (1)

Barbados

Brunei

Brasilien

Bahamas

Kanada

Chile

Colombia

Costa Rica

Dominica (2)

Mikronesien (2)

Grenada (2)

Georgien (3)

Guatemala

Honduras

Israel

Japan

Kiribati (2)

Saint Kitts och Nevis

Sydkorea

Saint Lucia (2)

Monaco

Moldavien (4)

Montenegro (5)

Marshallöarna (6)

Mauritius

Mexiko

Malaysia

Nicaragua

Nauru (6)

Nya Zeeland

Panama

Peru (6)

Palau (6)

Paraguay

Serbien (med undantag för innehavare av serbiska pass som har utfärdats av det serbiska samordningsdirektoratet (på serbiska: Koordinaciona uprava)) (5)

Salomonöarna

Seychellerna

Singapore

San Marino

El Salvador

Östtimor (6)

Tonga (6)

Trinidad och Tobago

Tuvalu (6)

Ukraina (7)

Amerikas förenta stater

Uruguay

Heliga stolen

Saint Vincent och Grenadinerna (6)

Venezuela

Vanuatu (6)

Samoa

2.   FOLKREPUBLIKEN KINAS SPECIELLA ADMINISTRATIVA REGIONER

Hongkong SAR (8)

Macao SAR (9)

3.   BRITTISKA MEDBORGARE SOM INTE ÄR MEDBORGARE I FÖRENADE KONUNGARIKET STORBRITANNIEN OCH NORDIRLAND I DEN MENING SOM AVSES I UNIONSRÄTTEN

British nationals (Overseas)

British overseas territories citizens (BOTC)

British overseas citizen (BOC)

British protected persons (BPP)

British subjects (BS)

4.   ENHETER OCH TERRITORIELLA MYNDIGHETER SOM INTE ERKÄNNS SOM STATER AV SAMTLIGA MEDLEMSSTATER

Taiwan (10)

---

(1)  Undantaget från viseringskravet tillämpas bara på innehavare av biometriska pass.

(2)  Undantaget från viseringskravet ska tillämpas från och med den dag då ett avtal om undantag från viseringskravet som ingås med Europeiska unionen träder i kraft.

(3)  Undantaget från viseringskravet begränsas till innehavare av biometriska pass som utfärdats av Georgien i enlighet med Internationella civila luftfartsorganisationens (Icao) standarder.

(4)  Undantaget från viseringskravet begränsas till innehavare av biometriska pass som utfärdats av Moldavien i enlighet med Internationella civila luftfartsorganisationens (Icao) standarder.

(5)  Undantaget från viseringskravet tillämpas bara på innehavare av biometriska pass.

(6)  Undantaget från viseringskravet ska tillämpas från och med den dag då ett avtal om undantag från viseringskravet som ingås med Europeiska unionen träder i kraft.

(7)  Undantaget från viseringskravet begränsas till innehavare av biometriska pass som utfärdats av Ukraina i enlighet med Internationella civila luftfartsorganisationens (Icao) standarder.

(8)  Undantaget från viseringskravet tillämpas endast på innehavare av pass med beteckningen ”Hong Kong Special Administrative Region”.

(9)  Undantaget från viseringskravet tillämpas endast på innehavare av pass med beteckningen ”Região Administrativa Especial de Macau”.

(10)  Undantaget från viseringskravet tillämpas endast för innehavare av pass som utfärdats av Taiwan och som innehåller ett identitetskortnummer.

---

BILAGA III

UPPHÄVD FÖRORDNING OCH EN FÖRTECKNING ÖVER ÄNDRINGAR AV DENNA

| Rådets förordning (EG) nr 539/2001
  (EGT L 81, 21.3.2001, s. 1) | |
| --- | --- |
| Rådets förordning (EG) nr 2414/2001
  (EGT L 327, 12.12.2001, s. 1) | |
| Rådets förordning (EG) nr 453/2003
  (EUT L 69, 13.3.2003, s. 10) | |
| 2003 års anslutningsakt, Bilaga II, punkt 18.B | |
| Rådets förordning (EG) nr 851/2005
  (EUT L 141, 4.6.2005, s. 3) | |
| Rådets förordning (EG) nr 1791/2006
  (EUT L 363, 20.12.2006, s. 1) | Endast artikel 1.1 elfte strecksatsen avseende förordning (EG) nr 539/2001 och bilagan punkt 11 B 3 |
| Rådets förordning (EG) nr 1932/2006
  (EUT L 405, 30.12.2006, s. 23) | |
| Rådets förordning (EG) nr 1244/2009
  (EUT L 336, 18.12.2009, s. 1) | |
| Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1091/2010
  (EUT L 329, 14.12.2010, s. 1) | |
| Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1211/2010
  (EUT L 339, 22.12.2010, s. 6) | |
| Rådets förordning (EU) nr 517/2013
  (EUT L 158, 10.6.2013, s. 1) | Endast artikel 1.1 k fjärde strecksatsen och bilagan punkt 13 B 2 |
| Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 610/2013
  (EUT L 182, 29.6.2013, s. 1) | Endast artikel 4 |
| Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1289/2013
  (EUT L 347, 20.12.2013, s. 74) | |
| Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 259/2014
  (EUT L 105, 8.4.2014, s. 9) | |
| Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 509/2014
  (EUT L 149, 20.5.2014, s. 67) | |
| Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/371
  (EUT L 61, 8.3.2017, s. 1) | |
| Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/372
  (EUT L 61, 8.3.2017, s. 7) | |
| Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/850
  (EUT L 133, 22.5.2017, s. 1) | |

Rådets förordning (EG) nr 539/2001

(EGT L 81, 21.3.2001, s. 1)

Rådets förordning (EG) nr 2414/2001

(EGT L 327, 12.12.2001, s. 1)

Rådets förordning (EG) nr 453/2003

(EUT L 69, 13.3.2003, s. 10)

2003 års anslutningsakt, Bilaga II, punkt 18.B

Rådets förordning (EG) nr 851/2005

(EUT L 141, 4.6.2005, s. 3)

Rådets förordning (EG) nr 1791/2006

(EUT L 363, 20.12.2006, s. 1)

Endast artikel 1.1 elfte strecksatsen avseende förordning (EG) nr 539/2001 och bilagan punkt 11 B 3

Rådets förordning (EG) nr 1932/2006

(EUT L 405, 30.12.2006, s. 23)

Rådets förordning (EG) nr 1244/2009

(EUT L 336, 18.12.2009, s. 1)

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1091/2010

(EUT L 329, 14.12.2010, s. 1)

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1211/2010

(EUT L 339, 22.12.2010, s. 6)

Rådets förordning (EU) nr 517/2013

(EUT L 158, 10.6.2013, s. 1)

Endast artikel 1.1 k fjärde strecksatsen och bilagan punkt 13 B 2

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 610/2013

(EUT L 182, 29.6.2013, s. 1)

Endast artikel 4

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1289/2013

(EUT L 347, 20.12.2013, s. 74)

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 259/2014

(EUT L 105, 8.4.2014, s. 9)

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 509/2014

(EUT L 149, 20.5.2014, s. 67)

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/371

(EUT L 61, 8.3.2017, s. 1)

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/372

(EUT L 61, 8.3.2017, s. 7)

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/850

(EUT L 133, 22.5.2017, s. 1)

---

BILAGA IV

JÄMFÖRELSETABELL

| Förordning (EG) nr 539/2001 | Denna förordning |
| --- | --- |
| Artikel -1 | Artikel 1 |
| Artikel 1.1, första stycket | Artikel 3.1 |
| Artikel 1.1, andra stycket | Artikel 3.2 |
| Artikel 1.2, första stycket | Artikel 4.1 |
| Artikel 1.2, andra stycket, inledningen | Artikel 4.2, inledningen |
| Artikel 1.2, andra stycket, första strecksatsen | Artikel 4.2 a |
| Artikel 1.2, andra stycket, andra strecksatsen | Artikel 4.2 b |
| Artikel 1.2, andra stycket, tredje strecksatsen | Artikel 4.2 c |
| Artikel 1.3 | Artikel 5 |
| Artikel 1.4 | Artikel 7 |
| Artikel 1a.1 och 1a.2 | Artikel 8.1 och 8.2 |
| Artikel 1a.2a | Artikel 8.3 |
| Artikel 1a.2b | Artikel 8.4 |
| Artikel 1a.3 | Artikel 8.5 |
| Artikel 1a.4 | Artikel 8.6 |
| Artikel 1a.5 | Artikel 8.7 |
| Artikel 1a.6 | Artikel 8.8 |
| Artikel 1b | Artikel 9.1 |
| Artikel 1c | Artikel 9.2 |
| Artikel 2 | Artikel 2 |
| Artikel 4 | Artikel 6 |
| Artikel 4a | Artikel 11 |
| Artikel 4b.1 och 4b.2 | Artikel 10.1 och 10.2 |
| Artikel 4b.2a | Artikel 10.3 |
| Artikel 4b.3 | Artikel 10.4 |
| Artikel 4b.3a | Artikel 10.5 |
| Artikel 4b.4 | Artikel 10.6 |
| Artikel 4b.5 | Artikel 10.7 |
| Artikel 4b.6 | Artikel 10.8 |
| Artikel 5 | Artikel 12 |
| Artikel 6 | Artikel 13 |
| Artikel 7 | Artikel 14 |
| Artikel 8 | Artikel 15 |
| Bilaga I | Bilaga I |
| Bilaga II | Bilaga II |
| — | Bilaga III |
| — | Bilaga IV |

Förordning (EG) nr 539/2001

Denna förordning

Artikel -1

Artikel 1

Artikel 1.1, första stycket

Artikel 3.1

Artikel 1.1, andra stycket

Artikel 3.2

Artikel 1.2, första stycket

Artikel 4.1

Artikel 1.2, andra stycket, inledningen

Artikel 4.2, inledningen

Artikel 1.2, andra stycket, första strecksatsen

Artikel 4.2 a

Artikel 1.2, andra stycket, andra strecksatsen

Artikel 4.2 b

Artikel 1.2, andra stycket, tredje strecksatsen

Artikel 4.2 c

Artikel 1.3

Artikel 5

Artikel 1.4

Artikel 7

Artikel 1a.1 och 1a.2

Artikel 8.1 och 8.2

Artikel 1a.2a

Artikel 8.3

Artikel 1a.2b

Artikel 8.4

Artikel 1a.3

Artikel 8.5

Artikel 1a.4

Artikel 8.6

Artikel 1a.5

Artikel 8.7

Artikel 1a.6

Artikel 8.8

Artikel 1b

Artikel 9.1

Artikel 1c

Artikel 9.2

Artikel 2

Artikel 2

Artikel 4

Artikel 6

Artikel 4a

Artikel 11

Artikel 4b.1 och 4b.2

Artikel 10.1 och 10.2

Artikel 4b.2a

Artikel 10.3

Artikel 4b.3

Artikel 10.4

Artikel 4b.3a

Artikel 10.5

Artikel 4b.4

Artikel 10.6

Artikel 4b.5

Artikel 10.7

Artikel 4b.6

Artikel 10.8

Artikel 5

Artikel 12

Artikel 6

Artikel 13

Artikel 7

Artikel 14

Artikel 8

Artikel 15

Bilaga I

Bilaga I

Bilaga II

Bilaga II

—

Bilaga III

—

Bilaga IV

---

| 28.11.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 303/59 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 303/59

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2018/1807

av den 14 november 2018

om en ram för det fria flödet av andra data än personuppgifter i Europeiska unionen

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

efter att ha hört Regionkommittén,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och

av följande skäl:

| (1) | Digitaliseringen av ekonomin går allt snabbare. Informations- och kommunikationstekniken är inte längre en avgränsad sektor, utan utgör grunden för alla moderna innovativa ekonomiska system och samhällen. Elektroniska data står i centrum för dessa system och kan skapa stort värde när de analyseras eller kombineras med tjänster och produkter. Samtidigt väcker den datadrivna ekonomins snabba utveckling och raskt framväxande teknik såsom artificiell intelligens, produkter och tjänster med anknytning till ”sakernas internet” (Internet of Things, IoT), autonoma system och 5G nya rättsliga frågor om tillgång till och återanvändning av data samt om ansvar, etik och solidaritet. Insatser bör övervägas vad gäller ansvarsfrågan, särskilt genom genomförande av självreglerande uppförandekoder och bästa praxis av andra slag, med hänsyn till rekommendationer, beslut och åtgärder som kommer till stånd utan mänsklig medverkan genom hela värdekedjan vid databehandling. Sådana insatser skulle också kunna inbegripa lämpliga mekanismer för fastställande av ansvar, för överföring av ansvar mellan samarbetande enheter, för försäkringar och för revision. |
| --- | --- |

(1)

Digitaliseringen av ekonomin går allt snabbare. Informations- och kommunikationstekniken är inte längre en avgränsad sektor, utan utgör grunden för alla moderna innovativa ekonomiska system och samhällen. Elektroniska data står i centrum för dessa system och kan skapa stort värde när de analyseras eller kombineras med tjänster och produkter. Samtidigt väcker den datadrivna ekonomins snabba utveckling och raskt framväxande teknik såsom artificiell intelligens, produkter och tjänster med anknytning till ”sakernas internet” (Internet of Things, IoT), autonoma system och 5G nya rättsliga frågor om tillgång till och återanvändning av data samt om ansvar, etik och solidaritet. Insatser bör övervägas vad gäller ansvarsfrågan, särskilt genom genomförande av självreglerande uppförandekoder och bästa praxis av andra slag, med hänsyn till rekommendationer, beslut och åtgärder som kommer till stånd utan mänsklig medverkan genom hela värdekedjan vid databehandling. Sådana insatser skulle också kunna inbegripa lämpliga mekanismer för fastställande av ansvar, för överföring av ansvar mellan samarbetande enheter, för försäkringar och för revision.

| (2) | Datavärdekedjor bygger på olika verksamheter som rör data: skapande och insamling av data, sammanställning och organiserande av data, databehandling, analys, marknadsföring och distribution av data samt användning och återanvändning av data. En ändamålsenlig och effektiv databehandling är en grundläggande byggsten i alla datavärdekedjor. Databehandlingens ändamålsenlighet och effektivitet samt utvecklingen av den datadrivna ekonomin i unionen hämmas dock framför allt av två typer av hinder för datarörlighet och för den inre marknaden: datalokaliseringskrav som ställs av myndigheter i medlemsstaterna samt praxis i den privata sektorn som innebär inlåsning till en leverantör. |
| --- | --- |

(2)

Datavärdekedjor bygger på olika verksamheter som rör data: skapande och insamling av data, sammanställning och organiserande av data, databehandling, analys, marknadsföring och distribution av data samt användning och återanvändning av data. En ändamålsenlig och effektiv databehandling är en grundläggande byggsten i alla datavärdekedjor. Databehandlingens ändamålsenlighet och effektivitet samt utvecklingen av den datadrivna ekonomin i unionen hämmas dock framför allt av två typer av hinder för datarörlighet och för den inre marknaden: datalokaliseringskrav som ställs av myndigheter i medlemsstaterna samt praxis i den privata sektorn som innebär inlåsning till en leverantör.

| (3) | Etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) tillämpas på databehandlingstjänster. Tillhandahållandet av dessa tjänster försvåras, eller hindras i en del fall, emellertid av vissa nationella, regionala eller lokala krav på att lokalisera data på ett visst territorium. |
| --- | --- |

(3)

Etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) tillämpas på databehandlingstjänster. Tillhandahållandet av dessa tjänster försvåras, eller hindras i en del fall, emellertid av vissa nationella, regionala eller lokala krav på att lokalisera data på ett visst territorium.

| (4) | Sådana hinder för den fria rörligheten för databehandlingstjänster och för tjänsteleverantörers etableringsrätt härrör från krav i medlemsstaternas nationella rätt att lokalisera data i ett visst geografiskt område eller territorium för databehandlingsändamål. Andra regler eller administrativ praxis har liknande verkan genom att de inför särskilda krav som gör det svårare att behandla data utanför ett visst geografiskt område eller territorium inom unionen, till exempel krav på användning av teknisk utrustning som är certifierad eller godkänd i en specifik medlemsstat. Rättslig osäkerhet när det gäller i vilken utsträckning det förekommer lagliga och olagliga datalokaliseringskrav begränsar marknadsaktörernas och den offentliga sektorns valmöjligheter ytterligare när det gäller lokalisering av databehandling. Denna förordning begränsar inte på något sätt friheten för företag att sluta avtal som anger var data ska lokaliseras. Denna förordning är enbart avsedd att skydda denna frihet genom att säkerställa att en avtalad plats kan vara belägen var som helst inom unionen. |
| --- | --- |

(4)

Sådana hinder för den fria rörligheten för databehandlingstjänster och för tjänsteleverantörers etableringsrätt härrör från krav i medlemsstaternas nationella rätt att lokalisera data i ett visst geografiskt område eller territorium för databehandlingsändamål. Andra regler eller administrativ praxis har liknande verkan genom att de inför särskilda krav som gör det svårare att behandla data utanför ett visst geografiskt område eller territorium inom unionen, till exempel krav på användning av teknisk utrustning som är certifierad eller godkänd i en specifik medlemsstat. Rättslig osäkerhet när det gäller i vilken utsträckning det förekommer lagliga och olagliga datalokaliseringskrav begränsar marknadsaktörernas och den offentliga sektorns valmöjligheter ytterligare när det gäller lokalisering av databehandling. Denna förordning begränsar inte på något sätt friheten för företag att sluta avtal som anger var data ska lokaliseras. Denna förordning är enbart avsedd att skydda denna frihet genom att säkerställa att en avtalad plats kan vara belägen var som helst inom unionen.

| (5) | Samtidigt begränsas datarörligheten i unionen också av begränsningar i den privata sektorn: rättsliga, avtalsmässiga och tekniska aspekter som hindrar eller stoppar användare av databehandlingstjänster från att portera sina data från en tjänsteleverantör till en annan eller tillbaka till sina egna it-system, inte minst vid uppsägning av avtal med en tjänsteleverantör. |
| --- | --- |

(5)

Samtidigt begränsas datarörligheten i unionen också av begränsningar i den privata sektorn: rättsliga, avtalsmässiga och tekniska aspekter som hindrar eller stoppar användare av databehandlingstjänster från att portera sina data från en tjänsteleverantör till en annan eller tillbaka till sina egna it-system, inte minst vid uppsägning av avtal med en tjänsteleverantör.

| (6) | Kombinationen av dessa hinder har lett till bristande konkurrens mellan molntjänsteleverantörer i unionen, till olika inlåsningseffekter och till en allvarlig brist på datarörlighet. På samma sätt har datalokaliseringspolitik undergrävt möjligheten för företag inom forskning och utveckling att underlätta samarbeten mellan företag, universitet och andra forskningsorganisationer i syfte att driva innovation. |
| --- | --- |

(6)

Kombinationen av dessa hinder har lett till bristande konkurrens mellan molntjänsteleverantörer i unionen, till olika inlåsningseffekter och till en allvarlig brist på datarörlighet. På samma sätt har datalokaliseringspolitik undergrävt möjligheten för företag inom forskning och utveckling att underlätta samarbeten mellan företag, universitet och andra forskningsorganisationer i syfte att driva innovation.

| (7) | Av rättssäkerhetsskäl och till följd av behovet av lika villkor inom unionen är en enda uppsättning regler för alla marknadsaktörer en avgörande förutsättning för att den inre marknaden ska fungera väl. För att avlägsna handelshinder och snedvridningar av konkurrens till följd av olikheter mellan nationell rätt i olika medlemsstater, samt för att förhindra uppkomsten av fler sannolika handelshinder och betydande snedvridningar av konkurrensen, är det nödvändigt att anta enhetliga regler tillämpliga i alla medlemsstater. |
| --- | --- |

(7)

Av rättssäkerhetsskäl och till följd av behovet av lika villkor inom unionen är en enda uppsättning regler för alla marknadsaktörer en avgörande förutsättning för att den inre marknaden ska fungera väl. För att avlägsna handelshinder och snedvridningar av konkurrens till följd av olikheter mellan nationell rätt i olika medlemsstater, samt för att förhindra uppkomsten av fler sannolika handelshinder och betydande snedvridningar av konkurrensen, är det nödvändigt att anta enhetliga regler tillämpliga i alla medlemsstater.

| (8) | Den rättsliga ramen om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om respekt för privatlivet och skydd av personuppgifter i samband med elektronisk kommunikation, särskilt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (3) och Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 (4) och 2002/58/EG (5), påverkas inte av denna förordning. |
| --- | --- |

(8)

Den rättsliga ramen om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om respekt för privatlivet och skydd av personuppgifter i samband med elektronisk kommunikation, särskilt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (3) och Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 (4) och 2002/58/EG (5), påverkas inte av denna förordning.

| (9) | Det växande sakernas internet (IoT), artificiell intelligens och maskininlärning utgör viktiga källor till andra data än personuppgifter, till exempel som ett resultat av deras användning inom automatiserade industriella produktionsprocesser. Konkreta exempel på andra data än personuppgifter inkluderar aggregerade och anonymiserade datamängder som används för stora dataanalyser, data om precisionsjordbruk som kan bidra till övervakning och optimering av användningen av bekämpningsmedel och vatten, eller data om underhållsbehov för industriella maskiner. Om teknisk utveckling gör det möjligt att omvandla anonymiserade data till personuppgifter ska sådana data behandlas som personuppgifter, och förordning (EU) 2016/679 ska tillämpas i enlighet med detta. |
| --- | --- |

(9)

Det växande sakernas internet (IoT), artificiell intelligens och maskininlärning utgör viktiga källor till andra data än personuppgifter, till exempel som ett resultat av deras användning inom automatiserade industriella produktionsprocesser. Konkreta exempel på andra data än personuppgifter inkluderar aggregerade och anonymiserade datamängder som används för stora dataanalyser, data om precisionsjordbruk som kan bidra till övervakning och optimering av användningen av bekämpningsmedel och vatten, eller data om underhållsbehov för industriella maskiner. Om teknisk utveckling gör det möjligt att omvandla anonymiserade data till personuppgifter ska sådana data behandlas som personuppgifter, och förordning (EU) 2016/679 ska tillämpas i enlighet med detta.

| (10) | Enligt förordning (EU) 2016/679 får medlemsstaterna varken begränsa eller förbjuda den fria rörligheten för personuppgifter inom unionen av skäl som rör skyddet för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter. Den här förordningen fastställer samma princip om fri rörlighet inom unionen för andra data än personuppgifter, utom när det av hänsyn till den allmänna säkerheten är motiverat med en begränsning eller ett förbud. Förordning (EU) 2016/679 och den här förordningen tillhandahåller ett enhetligt regelverk som möjliggör fri rörlighet för olika typer av data. Vidare föreskriver den här förordningen inte någon skyldighet att lagra de olika typerna av data separat. |
| --- | --- |

(10)

Enligt förordning (EU) 2016/679 får medlemsstaterna varken begränsa eller förbjuda den fria rörligheten för personuppgifter inom unionen av skäl som rör skyddet för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter. Den här förordningen fastställer samma princip om fri rörlighet inom unionen för andra data än personuppgifter, utom när det av hänsyn till den allmänna säkerheten är motiverat med en begränsning eller ett förbud. Förordning (EU) 2016/679 och den här förordningen tillhandahåller ett enhetligt regelverk som möjliggör fri rörlighet för olika typer av data. Vidare föreskriver den här förordningen inte någon skyldighet att lagra de olika typerna av data separat.

| (11) | För att skapa en ram för det fria flödet av andra data än personuppgifter i unionen och för att lägga grunden för att utveckla den datadrivna ekonomin och stärka unionsindustrins konkurrenskraft är det nödvändigt att fastställa en tydlig, heltäckande och förutsebar rättslig ram för behandling av andra data än personuppgifter på den inre marknaden. En principbaserad ansats som tillhandahåller möjlighet till både samarbete mellan medlemsstaterna och självreglering bör säkerställa att ramen är tillräckligt flexibel för att ta hänsyn till de ständigt föränderliga behoven hos användare, tjänsteleverantörer och nationella myndigheter i unionen. För att undvika risk för överlappning med befintliga mekanismer och därigenom undvika ökade bördor för både medlemsstater och företag bör detaljerade tekniska regler inte fastställas. |
| --- | --- |

(11)

För att skapa en ram för det fria flödet av andra data än personuppgifter i unionen och för att lägga grunden för att utveckla den datadrivna ekonomin och stärka unionsindustrins konkurrenskraft är det nödvändigt att fastställa en tydlig, heltäckande och förutsebar rättslig ram för behandling av andra data än personuppgifter på den inre marknaden. En principbaserad ansats som tillhandahåller möjlighet till både samarbete mellan medlemsstaterna och självreglering bör säkerställa att ramen är tillräckligt flexibel för att ta hänsyn till de ständigt föränderliga behoven hos användare, tjänsteleverantörer och nationella myndigheter i unionen. För att undvika risk för överlappning med befintliga mekanismer och därigenom undvika ökade bördor för både medlemsstater och företag bör detaljerade tekniska regler inte fastställas.

| (12) | Denna förordning bör inte påverka databehandling i den mån den utförs som en del av en verksamhet som inte omfattas av unionsrättens tillämpningsområde. Det bör särskilt erinras om att det framgår av artikel 4 i fördraget om Europeiska unionen (nedan kallat EU-fördraget) att den nationella säkerheten är varje medlemsstats eget ansvar. |
| --- | --- |

(12)

Denna förordning bör inte påverka databehandling i den mån den utförs som en del av en verksamhet som inte omfattas av unionsrättens tillämpningsområde. Det bör särskilt erinras om att det framgår av artikel 4 i fördraget om Europeiska unionen (nedan kallat EU-fördraget) att den nationella säkerheten är varje medlemsstats eget ansvar.

| (13) | Det fria flödet av data inom unionen kommer att ha en viktig roll när det gäller att uppnå datadriven tillväxt och innovation. Medlemsstaternas myndigheter och offentligrättsliga organ gynnas precis som företag och konsumenter av ökad valfrihet när det gäller leverantörer av datadrivna tjänster, av konkurrenskraftigare priser och av ett effektivare tillhandahållande av tjänster till medborgarna. I och med de stora mängder data som myndigheter och offentligrättsliga organ hanterar är det av största vikt att de föregår med gott exempel genom att utnyttja databehandlingstjänster och avstår från att införa datalokaliseringsbegränsningar när de använder sig av databehandlingstjänster. Därför bör medlemsstaternas myndigheter och offentligrättsliga organ omfattas av denna förordning. I detta avseende bör den princip om det fria flödet av andra data än personuppgifter som föreskrivs i denna förordning tillämpas även på allmän och konsekvent administrativ praxis samt på andra datalokaliseringskrav på området för offentlig upphandling, utan att det påverkar tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/24/EU (6). |
| --- | --- |

(13)

Det fria flödet av data inom unionen kommer att ha en viktig roll när det gäller att uppnå datadriven tillväxt och innovation. Medlemsstaternas myndigheter och offentligrättsliga organ gynnas precis som företag och konsumenter av ökad valfrihet när det gäller leverantörer av datadrivna tjänster, av konkurrenskraftigare priser och av ett effektivare tillhandahållande av tjänster till medborgarna. I och med de stora mängder data som myndigheter och offentligrättsliga organ hanterar är det av största vikt att de föregår med gott exempel genom att utnyttja databehandlingstjänster och avstår från att införa datalokaliseringsbegränsningar när de använder sig av databehandlingstjänster. Därför bör medlemsstaternas myndigheter och offentligrättsliga organ omfattas av denna förordning. I detta avseende bör den princip om det fria flödet av andra data än personuppgifter som föreskrivs i denna förordning tillämpas även på allmän och konsekvent administrativ praxis samt på andra datalokaliseringskrav på området för offentlig upphandling, utan att det påverkar tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/24/EU (6).

| (14) | I likhet med direktiv 2014/24/EU påverkar denna förordning inte lagar och andra författningar som rör medlemsstaternas interna organisation och som fördelar, bland myndigheter och offentligrättsliga organ, befogenheter och ansvarsområden för databehandling utan avtalsenlig ersättning till privata parter, och inte heller medlemsstaters lagar och andra författningar som föreskriver genomförandet av dessa befogenheter och ansvar. Samtidigt som myndigheter och offentligrättsliga organ uppmuntras att överväga ekonomiska fördelar och andra fördelar med utkontraktering till externa tjänsteleverantörer kan de ha legitima skäl att välja att själva tillhandahålla tjänsterna eller att anlita interna resurser. Följaktligen finns det inget i denna förordning som ålägger medlemsstaterna att utkontraktera eller anlita externa leverantörer för tillhandahållande av tjänster som de skulle vilja tillhandahålla själva, eller att organisera arbetet på annat sätt än genom offentliga upphandlingskontrakt. |
| --- | --- |

(14)

I likhet med direktiv 2014/24/EU påverkar denna förordning inte lagar och andra författningar som rör medlemsstaternas interna organisation och som fördelar, bland myndigheter och offentligrättsliga organ, befogenheter och ansvarsområden för databehandling utan avtalsenlig ersättning till privata parter, och inte heller medlemsstaters lagar och andra författningar som föreskriver genomförandet av dessa befogenheter och ansvar. Samtidigt som myndigheter och offentligrättsliga organ uppmuntras att överväga ekonomiska fördelar och andra fördelar med utkontraktering till externa tjänsteleverantörer kan de ha legitima skäl att välja att själva tillhandahålla tjänsterna eller att anlita interna resurser. Följaktligen finns det inget i denna förordning som ålägger medlemsstaterna att utkontraktera eller anlita externa leverantörer för tillhandahållande av tjänster som de skulle vilja tillhandahålla själva, eller att organisera arbetet på annat sätt än genom offentliga upphandlingskontrakt.

| (15) | Denna förordning bör tillämpas på fysiska eller juridiska personer som tillhandahåller databehandlingstjänster till användare som är bosatta eller har ett verksamhetsställe i unionen, inbegripet de som tillhandahåller databehandlingstjänster i unionen utan att ha något verksamhetsställe i unionen. Förordningen bör därför inte vara tillämplig på vare sig databehandlingstjänster som äger rum utanför unionen eller datalokaliseringskrav rörande sådana data. |
| --- | --- |

(15)

Denna förordning bör tillämpas på fysiska eller juridiska personer som tillhandahåller databehandlingstjänster till användare som är bosatta eller har ett verksamhetsställe i unionen, inbegripet de som tillhandahåller databehandlingstjänster i unionen utan att ha något verksamhetsställe i unionen. Förordningen bör därför inte vara tillämplig på vare sig databehandlingstjänster som äger rum utanför unionen eller datalokaliseringskrav rörande sådana data.

| (16) | I den här förordningen föreskrivs inte regler för fastställande av tillämplig lag på privaträttens område och den påverkar därmed inte tillämpningen av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 593/2008 (7). Ett avtal för tillhandahållande av tjänster är i princip underkastat lagen i det land där tjänsteleverantören har sin vanliga vistelseort, i den utsträckning tillämplig lag för avtalet inte har valts i enlighet med den förordningen. |
| --- | --- |

(16)

I den här förordningen föreskrivs inte regler för fastställande av tillämplig lag på privaträttens område och den påverkar därmed inte tillämpningen av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 593/2008 (7). Ett avtal för tillhandahållande av tjänster är i princip underkastat lagen i det land där tjänsteleverantören har sin vanliga vistelseort, i den utsträckning tillämplig lag för avtalet inte har valts i enlighet med den förordningen.

| (17) | Denna förordning bör gälla för databehandling i dess vidaste bemärkelse, och omfatta användning av alla typer av it-system, oavsett om de finns i en användares lokaler eller är utkontrakterade till en tjänsteleverantör. Den bör omfatta databehandling på olika nivåer, från datalagring (infrastruktur som tjänst, Infrastructure-as-a-Service (IaaS)) till databehandling på plattformar (plattform som nättjänst, Platform-as-a-Service (PaaS)) eller i tillämpningar (program som nättjänst, Software-as-a-Service (SaaS)). |
| --- | --- |

(17)

Denna förordning bör gälla för databehandling i dess vidaste bemärkelse, och omfatta användning av alla typer av it-system, oavsett om de finns i en användares lokaler eller är utkontrakterade till en tjänsteleverantör. Den bör omfatta databehandling på olika nivåer, från datalagring (infrastruktur som tjänst, Infrastructure-as-a-Service (IaaS)) till databehandling på plattformar (plattform som nättjänst, Platform-as-a-Service (PaaS)) eller i tillämpningar (program som nättjänst, Software-as-a-Service (SaaS)).

| (18) | Datalokaliseringskrav utgör ett tydligt hinder för det fria tillhandahållandet av databehandlingstjänster i unionen och för den inre marknaden. Sådana krav bör därför förbjudas såvida de inte är motiverade med hänsyn till allmän säkerhet, enligt definitionen i unionsrätten, särskilt i den mening som avses i artikel 52 i EUF-fördraget, och är förenliga med proportionalitetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. I syfte att ge verkan åt principen om det fria flödet av andra data än personuppgifter över gränserna, för att säkerställa ett snabbt undanröjande av befintliga datalokaliseringskrav och för att av operativa skäl möjliggöra databehandling på flera platser i unionen, och eftersom det i denna förordning föreskrivs åtgärder för att säkerställa tillgång till data för kontrolländamål, bör medlemsstaterna endast kunna åberopa hänsyn till allmän säkerhet som motivering för datalokaliseringskrav. |
| --- | --- |

(18)

Datalokaliseringskrav utgör ett tydligt hinder för det fria tillhandahållandet av databehandlingstjänster i unionen och för den inre marknaden. Sådana krav bör därför förbjudas såvida de inte är motiverade med hänsyn till allmän säkerhet, enligt definitionen i unionsrätten, särskilt i den mening som avses i artikel 52 i EUF-fördraget, och är förenliga med proportionalitetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. I syfte att ge verkan åt principen om det fria flödet av andra data än personuppgifter över gränserna, för att säkerställa ett snabbt undanröjande av befintliga datalokaliseringskrav och för att av operativa skäl möjliggöra databehandling på flera platser i unionen, och eftersom det i denna förordning föreskrivs åtgärder för att säkerställa tillgång till data för kontrolländamål, bör medlemsstaterna endast kunna åberopa hänsyn till allmän säkerhet som motivering för datalokaliseringskrav.

| (19) | Begreppet allmän säkerhet, i den mening som avses i artikel 52 i EUF-fördraget och i enlighet med domstolens tolkning, omfattar både den inre och den yttre säkerheten i en medlemsstat samt andra frågor med bäring på allmän säkerhet, särskilt för att underlätta utredning, upptäckt och lagföring av brott. Det förutsätter att det föreligger ett verkligt och tillräckligt allvarligt hot som påverkar ett av samhällets grundläggande intressen, såsom ett hot mot institutioners och väsentliga offentliga tjänsters funktion samt befolkningens överlevnad, liksom en risk för en allvarlig störning i yttre förbindelser eller av den fredliga samexistensen mellan folken, eller en risk för militära intressen. I överensstämmelse med proportionalitetsprincipen bör datalokaliseringskrav som är motiverade med hänsyn till allmän säkerhet vara anpassade för att uppnå det mål som eftersträvas och bör inte gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(19)

Begreppet allmän säkerhet, i den mening som avses i artikel 52 i EUF-fördraget och i enlighet med domstolens tolkning, omfattar både den inre och den yttre säkerheten i en medlemsstat samt andra frågor med bäring på allmän säkerhet, särskilt för att underlätta utredning, upptäckt och lagföring av brott. Det förutsätter att det föreligger ett verkligt och tillräckligt allvarligt hot som påverkar ett av samhällets grundläggande intressen, såsom ett hot mot institutioners och väsentliga offentliga tjänsters funktion samt befolkningens överlevnad, liksom en risk för en allvarlig störning i yttre förbindelser eller av den fredliga samexistensen mellan folken, eller en risk för militära intressen. I överensstämmelse med proportionalitetsprincipen bör datalokaliseringskrav som är motiverade med hänsyn till allmän säkerhet vara anpassade för att uppnå det mål som eftersträvas och bör inte gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

| (20) | För att säkerställa en effektiv tillämpning av principen om det fria flödet av andra data än personuppgifter över gränserna och förhindra att det uppstår nya hinder för en väl fungerande inre marknad, bör medlemsstaterna till kommissionen omedelbart överlämna varje utkast till akt som inför ett nytt datalokaliseringskrav eller ändrar ett befintligt datalokaliseringskrav. Dessa utkast till akter bör överlämnas och bedömas i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 (8). |
| --- | --- |

(20)

För att säkerställa en effektiv tillämpning av principen om det fria flödet av andra data än personuppgifter över gränserna och förhindra att det uppstår nya hinder för en väl fungerande inre marknad, bör medlemsstaterna till kommissionen omedelbart överlämna varje utkast till akt som inför ett nytt datalokaliseringskrav eller ändrar ett befintligt datalokaliseringskrav. Dessa utkast till akter bör överlämnas och bedömas i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 (8).

| (21) | För att undanröja eventuella befintliga hinder bör medlemsstaterna dessutom, under en övergångsperiod på 24 månader från och med denna förordnings tillämpningsdatum, göra en översyn av sådana befintliga lagar och andra författningar av allmän karaktär som innehåller datalokaliseringskrav och till kommissionen överlämna eventuella sådana datalokaliseringskrav som de anser överensstämma med denna förordning, tillsammans med en motivering. Detta bör göra det möjligt för kommissionen att granska efterlevnaden av kvarvarande datalokaliseringskrav. Kommissionen bör, när så är lämpligt, kunna lämna synpunkter till medlemsstaten i fråga. Sådana synpunkter kan inbegripa en rekommendation att ändra eller upphäva datalokaliseringskravet. |
| --- | --- |

(21)

För att undanröja eventuella befintliga hinder bör medlemsstaterna dessutom, under en övergångsperiod på 24 månader från och med denna förordnings tillämpningsdatum, göra en översyn av sådana befintliga lagar och andra författningar av allmän karaktär som innehåller datalokaliseringskrav och till kommissionen överlämna eventuella sådana datalokaliseringskrav som de anser överensstämma med denna förordning, tillsammans med en motivering. Detta bör göra det möjligt för kommissionen att granska efterlevnaden av kvarvarande datalokaliseringskrav. Kommissionen bör, när så är lämpligt, kunna lämna synpunkter till medlemsstaten i fråga. Sådana synpunkter kan inbegripa en rekommendation att ändra eller upphäva datalokaliseringskravet.

| (22) | De skyldigheter att överlämna befintliga datalokaliseringskrav och utkast till akter till kommissionen som fastställs i denna förordning bör vara tillämpliga på lagreglerade datalokaliseringskrav och utkast till akter av allmän karaktär, men inte på beslut som riktar sig till en specifik fysisk eller juridisk person. |
| --- | --- |

(22)

De skyldigheter att överlämna befintliga datalokaliseringskrav och utkast till akter till kommissionen som fastställs i denna förordning bör vara tillämpliga på lagreglerade datalokaliseringskrav och utkast till akter av allmän karaktär, men inte på beslut som riktar sig till en specifik fysisk eller juridisk person.

| (23) | För att säkerställa transparensen för fysiska och juridiska personer, såsom tjänsteleverantörer och användare av databehandlingstjänster, när det gäller datalokaliseringskrav i medlemsstaterna som fastlagts i en lag eller annan författning av allmän karaktär bör medlemsstaterna offentliggöra information om sådana krav via en nationell informationspunkt online och regelbundet uppdatera den informationen. Alternativt bör medlemsstaterna lämna uppdaterad information om sådana krav till en central informationspunkt som inrättats enligt en annan unionsakt. För att på lämpligt sätt informera fysiska och juridiska personer om datalokaliseringskrav i hela unionen bör medlemsstaterna meddela kommissionen webbadresserna till sådana informationspunkter. Kommissionen bör offentliggöra denna information på sin webbplats, tillsammans med en konsoliderad och regelbundet uppdaterad förteckning över alla datalokaliseringskrav som är i kraft i medlemsstaterna, inbegripet sammanfattande information om dessa krav. |
| --- | --- |

(23)

För att säkerställa transparensen för fysiska och juridiska personer, såsom tjänsteleverantörer och användare av databehandlingstjänster, när det gäller datalokaliseringskrav i medlemsstaterna som fastlagts i en lag eller annan författning av allmän karaktär bör medlemsstaterna offentliggöra information om sådana krav via en nationell informationspunkt online och regelbundet uppdatera den informationen. Alternativt bör medlemsstaterna lämna uppdaterad information om sådana krav till en central informationspunkt som inrättats enligt en annan unionsakt. För att på lämpligt sätt informera fysiska och juridiska personer om datalokaliseringskrav i hela unionen bör medlemsstaterna meddela kommissionen webbadresserna till sådana informationspunkter. Kommissionen bör offentliggöra denna information på sin webbplats, tillsammans med en konsoliderad och regelbundet uppdaterad förteckning över alla datalokaliseringskrav som är i kraft i medlemsstaterna, inbegripet sammanfattande information om dessa krav.

| (24) | Datalokaliseringskrav grundar sig ofta i bristande förtroende för gränsöverskridande databehandling, som i sin tur beror på antagandet att data inte kommer att vara tillgängliga för de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna, till exempel för inspektioner och revisioner i samband med tillsyn eller övervakning. Ett sådant bristande förtroende kan inte överbryggas uteslutande genom en ogiltigförklaring av avtalsvillkor som förhindrar lagenlig tillgång till data för behöriga myndigheter när de utför sitt uppdrag. Denna förordning bör därför klart och tydligt ange att den inte påverkar de behöriga myndigheternas befogenhet att begära eller få tillgång till data i enlighet med unionsrätt eller nationell rätt och att behöriga myndigheter inte får nekas tillgång till data på grundval av att data behandlas i en annan medlemsstat. Behöriga myndigheter skulle kunna uppställa funktionella krav för att stödja tillgången till data, till exempel kräva att systembeskrivningar ska förvaras i den berörda medlemsstaten. |
| --- | --- |

(24)

Datalokaliseringskrav grundar sig ofta i bristande förtroende för gränsöverskridande databehandling, som i sin tur beror på antagandet att data inte kommer att vara tillgängliga för de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna, till exempel för inspektioner och revisioner i samband med tillsyn eller övervakning. Ett sådant bristande förtroende kan inte överbryggas uteslutande genom en ogiltigförklaring av avtalsvillkor som förhindrar lagenlig tillgång till data för behöriga myndigheter när de utför sitt uppdrag. Denna förordning bör därför klart och tydligt ange att den inte påverkar de behöriga myndigheternas befogenhet att begära eller få tillgång till data i enlighet med unionsrätt eller nationell rätt och att behöriga myndigheter inte får nekas tillgång till data på grundval av att data behandlas i en annan medlemsstat. Behöriga myndigheter skulle kunna uppställa funktionella krav för att stödja tillgången till data, till exempel kräva att systembeskrivningar ska förvaras i den berörda medlemsstaten.

| (25) | Fysiska eller juridiska personer som omfattas av skyldigheter att lämna data till behöriga myndigheter kan uppfylla dessa skyldigheter genom att tillhandahålla och garantera behöriga myndigheter faktisk och snabb elektronisk tillgång, oberoende av på vilken medlemsstats territorium datan behandlas. Sådan tillgång kan säkerställas genom konkreta villkor i avtal mellan å ena sidan den fysiska eller juridiska person som omfattas av skyldigheten att ge tillgång till data och å andra sidan tjänsteleverantören. |
| --- | --- |

(25)

Fysiska eller juridiska personer som omfattas av skyldigheter att lämna data till behöriga myndigheter kan uppfylla dessa skyldigheter genom att tillhandahålla och garantera behöriga myndigheter faktisk och snabb elektronisk tillgång, oberoende av på vilken medlemsstats territorium datan behandlas. Sådan tillgång kan säkerställas genom konkreta villkor i avtal mellan å ena sidan den fysiska eller juridiska person som omfattas av skyldigheten att ge tillgång till data och å andra sidan tjänsteleverantören.

| (26) | Om en fysisk eller juridisk person som omfattas av en skyldighet att tillhandahålla data inte uppfyller den skyldigheten bör den behöriga myndigheten ha möjlighet att begära assistans från behöriga myndigheter i andra medlemsstater. I sådana fall bör behöriga myndigheter använda specifika samarbetsinstrument i unionsrätten eller enligt internationella avtal, beroende på vilken fråga som berörs i det aktuella fallet, exempelvis, på området för polissamarbete, straffrättsliga eller civilrättsliga fall respektive administrativa ärenden, rådets rambeslut 2006/960/RIF (9), Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/41/EU (10), Europarådets konvention om it-brottslighet (11), rådets förordning (EG) nr 1206/2001 (12), rådets direktiv 2006/112/EG (13) respektive rådets förordning (EU) nr 904/2010 (14). I avsaknad av sådana specifika samarbetsmekanismer bör de behöriga myndigheterna samarbeta med varandra genom utsedda kontaktpunkter i syfte att ge tillgång till efterfrågade data. |
| --- | --- |

(26)

Om en fysisk eller juridisk person som omfattas av en skyldighet att tillhandahålla data inte uppfyller den skyldigheten bör den behöriga myndigheten ha möjlighet att begära assistans från behöriga myndigheter i andra medlemsstater. I sådana fall bör behöriga myndigheter använda specifika samarbetsinstrument i unionsrätten eller enligt internationella avtal, beroende på vilken fråga som berörs i det aktuella fallet, exempelvis, på området för polissamarbete, straffrättsliga eller civilrättsliga fall respektive administrativa ärenden, rådets rambeslut 2006/960/RIF (9), Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/41/EU (10), Europarådets konvention om it-brottslighet (11), rådets förordning (EG) nr 1206/2001 (12), rådets direktiv 2006/112/EG (13) respektive rådets förordning (EU) nr 904/2010 (14). I avsaknad av sådana specifika samarbetsmekanismer bör de behöriga myndigheterna samarbeta med varandra genom utsedda kontaktpunkter i syfte att ge tillgång till efterfrågade data.

| (27) | Om en begäran om assistans innefattar tillträde till en fysisk eller juridisk persons lokaler, inbegripet utrustning och medel för databehandling, måste sådant tillträde vara förenligt med unionsrätten eller nationell processrätt, inklusive eventuella krav på rättsliga tillstånd. |
| --- | --- |

(27)

Om en begäran om assistans innefattar tillträde till en fysisk eller juridisk persons lokaler, inbegripet utrustning och medel för databehandling, måste sådant tillträde vara förenligt med unionsrätten eller nationell processrätt, inklusive eventuella krav på rättsliga tillstånd.

| (28) | Denna förordning bör inte göra det möjligt för användare att försöka undandra sig tillämpningen av nationell rätt. Den bör därför föreskriva att medlemsstaterna ska tillämpa effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner på användare som hindrar behöriga myndigheter från att få tillgång till data som de behöver för att utföra sitt uppdrag enligt unionsrätten och nationell rätt. I brådskande fall, där en användare missbrukar sina rättigheter, bör medlemsstaterna kunna vidta strikt proportionella interimistiska åtgärder. Interimistiska åtgärder som innefattar krav på omlokalisering av data i mer än 180 dagar räknat från själva omlokaliseringen skulle innebära en avvikelse från principen om fri rörlighet för data under en betydande period, och kommissionen bör därför underrättas om sådana åtgärder så att deras förenlighet med unionsrätten kan granskas. |
| --- | --- |

(28)

Denna förordning bör inte göra det möjligt för användare att försöka undandra sig tillämpningen av nationell rätt. Den bör därför föreskriva att medlemsstaterna ska tillämpa effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner på användare som hindrar behöriga myndigheter från att få tillgång till data som de behöver för att utföra sitt uppdrag enligt unionsrätten och nationell rätt. I brådskande fall, där en användare missbrukar sina rättigheter, bör medlemsstaterna kunna vidta strikt proportionella interimistiska åtgärder. Interimistiska åtgärder som innefattar krav på omlokalisering av data i mer än 180 dagar räknat från själva omlokaliseringen skulle innebära en avvikelse från principen om fri rörlighet för data under en betydande period, och kommissionen bör därför underrättas om sådana åtgärder så att deras förenlighet med unionsrätten kan granskas.

| (29) | Möjligheten att portera data utan hinder är en avgörande faktor när det gäller att underlätta användarnas val och främja effektiv konkurrens på marknaderna för databehandlingstjänster. De faktiska eller upplevda svårigheterna i fråga om att portera data över gränser undergräver också professionella användares förtroende när det gäller att acceptera gränsöverskridande anbud, och därigenom deras förtroende för den inre marknaden. Medan enskilda konsumenter kan dra nytta av befintlig unionsrätt underlättas inte möjligheten att byta tjänsteleverantör för användare som agerar inom ramen för sin närings- eller yrkesverksamhet. Enhetliga tekniska krav i hela unionen avseende teknisk harmonisering, ömsesidigt erkännande eller frivillig harmonisering bidrar också till utvecklingen av en konkurrenskraftig inre marknad för databehandlingstjänster. |
| --- | --- |

(29)

Möjligheten att portera data utan hinder är en avgörande faktor när det gäller att underlätta användarnas val och främja effektiv konkurrens på marknaderna för databehandlingstjänster. De faktiska eller upplevda svårigheterna i fråga om att portera data över gränser undergräver också professionella användares förtroende när det gäller att acceptera gränsöverskridande anbud, och därigenom deras förtroende för den inre marknaden. Medan enskilda konsumenter kan dra nytta av befintlig unionsrätt underlättas inte möjligheten att byta tjänsteleverantör för användare som agerar inom ramen för sin närings- eller yrkesverksamhet. Enhetliga tekniska krav i hela unionen avseende teknisk harmonisering, ömsesidigt erkännande eller frivillig harmonisering bidrar också till utvecklingen av en konkurrenskraftig inre marknad för databehandlingstjänster.

| (30) | För att dra nytta av den konkurrensutsatta miljön fullt ut bör professionella användare kunna göra välinformerade val och på ett enkelt sätt jämföra enskilda delar av olika erbjudanden om databehandlingstjänster på den inre marknaden, bland annat när det gäller avtalsvillkoren för dataportering vid uppsägning av avtal. Den detaljerade informationen och de operativa kraven för dataportering bör, i syfte att anpassa dem till marknadens innovationspotential och med beaktande av den erfarenhet och sakkunskap som finns hos tjänsteleverantörer och professionella användare av databehandlingstjänster, fastställas av marknadsaktörerna genom självreglering i form av uppförandekoder på unionsnivå som skulle kunna inbegripa standardavtalsvillkor, vilket bör uppmuntras, underlättas och övervakas av kommissionen. |
| --- | --- |

(30)

För att dra nytta av den konkurrensutsatta miljön fullt ut bör professionella användare kunna göra välinformerade val och på ett enkelt sätt jämföra enskilda delar av olika erbjudanden om databehandlingstjänster på den inre marknaden, bland annat när det gäller avtalsvillkoren för dataportering vid uppsägning av avtal. Den detaljerade informationen och de operativa kraven för dataportering bör, i syfte att anpassa dem till marknadens innovationspotential och med beaktande av den erfarenhet och sakkunskap som finns hos tjänsteleverantörer och professionella användare av databehandlingstjänster, fastställas av marknadsaktörerna genom självreglering i form av uppförandekoder på unionsnivå som skulle kunna inbegripa standardavtalsvillkor, vilket bör uppmuntras, underlättas och övervakas av kommissionen.

| (31) | För att uppnå ändamålsenlighet och underlätta byte av tjänsteleverantör och dataportering bör uppförandekoderna vara heltäckande och inbegripa åtminstone de huvudaspekter som är viktiga under dataporteringsprocessen, såsom de processer som används för, och platsen för, backup av data, tillgängliga dataformat och support, erforderlig it-konfiguration och minsta nätverksbandbredd, den tid som krävs innan porteringsprocessen inleds och den tid under vilken data kommer att förbli tillgängliga för portering samt garantier för tillgång till data om tjänsteleverantören går i konkurs. Uppförandekoderna bör även klargöra att inlåsning till en leverantör inte är en godtagbar affärspraxis samt föreskriva tillitsfrämjande teknik, och de bör uppdateras regelbundet för att hålla jämna steg med den tekniska utvecklingen. Kommissionen bör säkerställa att samråd sker med alla berörda parter, inbegripet sammanslutningar av små och medelstora företag och uppstartsföretag, användare och molntjänsteleverantörer, under hela processen. Kommissionen bör utvärdera utarbetandet av sådana uppförandekoder, och effektiviteten i genomförandet av dem. |
| --- | --- |

(31)

För att uppnå ändamålsenlighet och underlätta byte av tjänsteleverantör och dataportering bör uppförandekoderna vara heltäckande och inbegripa åtminstone de huvudaspekter som är viktiga under dataporteringsprocessen, såsom de processer som används för, och platsen för, backup av data, tillgängliga dataformat och support, erforderlig it-konfiguration och minsta nätverksbandbredd, den tid som krävs innan porteringsprocessen inleds och den tid under vilken data kommer att förbli tillgängliga för portering samt garantier för tillgång till data om tjänsteleverantören går i konkurs. Uppförandekoderna bör även klargöra att inlåsning till en leverantör inte är en godtagbar affärspraxis samt föreskriva tillitsfrämjande teknik, och de bör uppdateras regelbundet för att hålla jämna steg med den tekniska utvecklingen. Kommissionen bör säkerställa att samråd sker med alla berörda parter, inbegripet sammanslutningar av små och medelstora företag och uppstartsföretag, användare och molntjänsteleverantörer, under hela processen. Kommissionen bör utvärdera utarbetandet av sådana uppförandekoder, och effektiviteten i genomförandet av dem.

| (32) | Om en behörig myndighet i en medlemsstat begär assistans från en annan medlemsstat för att få tillgång till data enligt denna förordning bör den, genom en utsedd kontaktpunkt, lämna in en vederbörligen motiverad begäran till den sistnämnda medlemsstatens utsedda kontaktpunkt, vilken bör inbegripa en skriftlig förklaring av skälen och de rättsliga grunderna för begäran om tillgång till data. Den kontaktpunkt som utsetts av den medlemsstat vars assistans begärs bör underlätta överföringen av begäran till den relevanta behöriga myndigheten i den tillfrågade medlemsstaten. I syfte att säkerställa ett verkningsfullt samarbete bör den myndighet till vilken begäran överförts utan onödigt dröjsmål tillhandahålla assistans som svar på en viss begäran eller informera om svårigheter med att tillmötesgå en sådan begäran eller om skälen för att avslå den. |
| --- | --- |

(32)

Om en behörig myndighet i en medlemsstat begär assistans från en annan medlemsstat för att få tillgång till data enligt denna förordning bör den, genom en utsedd kontaktpunkt, lämna in en vederbörligen motiverad begäran till den sistnämnda medlemsstatens utsedda kontaktpunkt, vilken bör inbegripa en skriftlig förklaring av skälen och de rättsliga grunderna för begäran om tillgång till data. Den kontaktpunkt som utsetts av den medlemsstat vars assistans begärs bör underlätta överföringen av begäran till den relevanta behöriga myndigheten i den tillfrågade medlemsstaten. I syfte att säkerställa ett verkningsfullt samarbete bör den myndighet till vilken begäran överförts utan onödigt dröjsmål tillhandahålla assistans som svar på en viss begäran eller informera om svårigheter med att tillmötesgå en sådan begäran eller om skälen för att avslå den.

| (33) | Att stärka tilltron till säkerheten i gränsöverskridande databehandling bör kunna minska marknadsaktörers och den offentliga sektorns benägenhet att använda datalokalisering som ett medel för datasäkerhet. Det bör också kunna förbättra företags rättsliga säkerhet vad gäller efterlevnad av tillämpliga säkerhetskrav när de utkontrakterar sina databehandlingsaktiviteter till tjänsteleverantörer, inbegripet tjänsteleverantörer i andra medlemsstater. |
| --- | --- |

(33)

Att stärka tilltron till säkerheten i gränsöverskridande databehandling bör kunna minska marknadsaktörers och den offentliga sektorns benägenhet att använda datalokalisering som ett medel för datasäkerhet. Det bör också kunna förbättra företags rättsliga säkerhet vad gäller efterlevnad av tillämpliga säkerhetskrav när de utkontrakterar sina databehandlingsaktiviteter till tjänsteleverantörer, inbegripet tjänsteleverantörer i andra medlemsstater.

| (34) | Alla databehandlingsrelaterade säkerhetskrav som tillämpas på ett motiverat och proportionellt sätt med stöd av unionsrätten eller med stöd av nationell rätt i överensstämmelse med unionsrätten, i den medlemsstat där de fysiska eller juridiska personer vars data berörs är bosatta eller etablerade, bör vara tillämpliga på databehandlingen även när den sker i en annan medlemsstat. Dessa fysiska eller juridiska personer bör kunna uppfylla dessa krav, antingen själva eller genom klausuler i avtal med tjänsteleverantören. |
| --- | --- |

(34)

Alla databehandlingsrelaterade säkerhetskrav som tillämpas på ett motiverat och proportionellt sätt med stöd av unionsrätten eller med stöd av nationell rätt i överensstämmelse med unionsrätten, i den medlemsstat där de fysiska eller juridiska personer vars data berörs är bosatta eller etablerade, bör vara tillämpliga på databehandlingen även när den sker i en annan medlemsstat. Dessa fysiska eller juridiska personer bör kunna uppfylla dessa krav, antingen själva eller genom klausuler i avtal med tjänsteleverantören.

| (35) | Säkerhetskrav som fastställs på nationell nivå bör vara nödvändiga och stå i proportion till riskerna relaterade till säkerheten vid databehandling inom tillämpningsområdet för den nationella rätt där kraven fastställts. |
| --- | --- |

(35)

Säkerhetskrav som fastställs på nationell nivå bör vara nödvändiga och stå i proportion till riskerna relaterade till säkerheten vid databehandling inom tillämpningsområdet för den nationella rätt där kraven fastställts.

| (36) | Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/1148 (15) föreskriver rättsliga åtgärder för att förbättra den generella cybersäkerhetsnivån i unionen. Databehandlingstjänster utgör en av de digitala tjänster som omfattas av det direktivet. Enligt det direktivet ska medlemsstaterna säkerställa att leverantörer av digitala tjänster utarbetar och vidtar ändamålsenliga och proportionella tekniska och organisatoriska åtgärder för att hantera risker som hotar säkerheten i nätverks- och informationssystem som de använder. Sådana åtgärder bör garantera en säkerhetsnivå som är lämplig i förhållande till den föreliggande risken, och bör ta hänsyn till systemens och anläggningarnas säkerhet, incidenthantering, driftskontinuitetshantering, övervakning, revision och testning samt efterlevnad av internationella standarder. Dessa element ska specificeras närmare av kommissionen i genomförandeakter enligt det direktivet. |
| --- | --- |

(36)

Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/1148 (15) föreskriver rättsliga åtgärder för att förbättra den generella cybersäkerhetsnivån i unionen. Databehandlingstjänster utgör en av de digitala tjänster som omfattas av det direktivet. Enligt det direktivet ska medlemsstaterna säkerställa att leverantörer av digitala tjänster utarbetar och vidtar ändamålsenliga och proportionella tekniska och organisatoriska åtgärder för att hantera risker som hotar säkerheten i nätverks- och informationssystem som de använder. Sådana åtgärder bör garantera en säkerhetsnivå som är lämplig i förhållande till den föreliggande risken, och bör ta hänsyn till systemens och anläggningarnas säkerhet, incidenthantering, driftskontinuitetshantering, övervakning, revision och testning samt efterlevnad av internationella standarder. Dessa element ska specificeras närmare av kommissionen i genomförandeakter enligt det direktivet.

| (37) | Kommissionen bör lägga fram en rapport om genomförandet av denna förordning, särskilt i syfte att avgöra behovet av modifieringar med hänsyn till den tekniska eller marknadsmässiga utvecklingen. Rapporten bör särskilt utvärdera denna förordning, särskilt dess tillämpning på datamängder som består av både personuppgifter och andra data än personuppgifter, samt genomförandet av undantaget avseende allmän säkerhet. Innan denna förordning blir tillämplig bör kommissionen även offentliggöra informativ vägledning om hur datamängder som består av både personuppgifter och andra data än personuppgifter bör hanteras, för att företag, inbegripet små och medelstora sådana, bättre ska förstå samspelet mellan denna förordning och förordning (EU) 2016/679 och för att säkerställa att båda förordningarna efterlevs. |
| --- | --- |

(37)

Kommissionen bör lägga fram en rapport om genomförandet av denna förordning, särskilt i syfte att avgöra behovet av modifieringar med hänsyn till den tekniska eller marknadsmässiga utvecklingen. Rapporten bör särskilt utvärdera denna förordning, särskilt dess tillämpning på datamängder som består av både personuppgifter och andra data än personuppgifter, samt genomförandet av undantaget avseende allmän säkerhet. Innan denna förordning blir tillämplig bör kommissionen även offentliggöra informativ vägledning om hur datamängder som består av både personuppgifter och andra data än personuppgifter bör hanteras, för att företag, inbegripet små och medelstora sådana, bättre ska förstå samspelet mellan denna förordning och förordning (EU) 2016/679 och för att säkerställa att båda förordningarna efterlevs.

| (38) | Denna förordning respekterar de grundläggande rättigheterna och följer de principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, och bör tolkas och tillämpas i enlighet med dessa rättigheter och principer, inbegripet rätten till skydd av personuppgifter, yttrande- och informationsfriheten samt näringsfriheten. |
| --- | --- |

(38)

Denna förordning respekterar de grundläggande rättigheterna och följer de principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, och bör tolkas och tillämpas i enlighet med dessa rättigheter och principer, inbegripet rätten till skydd av personuppgifter, yttrande- och informationsfriheten samt näringsfriheten.

| (39) | Eftersom målet för denna förordning, nämligen att säkerställa det fria flödet för andra data än personuppgifter i unionen, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dess omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål, |
| --- | --- |

(39)

Eftersom målet för denna förordning, nämligen att säkerställa det fria flödet för andra data än personuppgifter i unionen, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dess omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål,

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

Denna förordning syftar till att säkerställa det fria flödet av andra data än personuppgifter inom unionen genom att fastställa regler avseende datalokaliseringskrav, tillgång till data för behöriga myndigheter och dataportering för professionella användare.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1.   Denna förordning är tillämplig på behandling av andra elektroniska data än personuppgifter i unionen som

| a) | tillhandahålls som en tjänst till användare som är bosatta eller har ett verksamhetsställe i unionen, oavsett om tjänsteleverantören är etablerad i unionen eller inte, eller |
| --- | --- |

a)

tillhandahålls som en tjänst till användare som är bosatta eller har ett verksamhetsställe i unionen, oavsett om tjänsteleverantören är etablerad i unionen eller inte, eller

| b) | utförs av en fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har ett verksamhetsställe i unionen, för eget behov. |
| --- | --- |

b)

utförs av en fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har ett verksamhetsställe i unionen, för eget behov.

2.   I fall då en datamängd består av både personuppgifter och andra data än personuppgifter är denna förordning tillämplig på den del av datamängden som utgörs av andra data än personuppgifter. I fall då personuppgifter och andra data än personuppgifter i en datamängd är oupplösligt sammanlänkade ska denna förordning inte påverka tillämpningen av förordning (EU) 2016/679.

3.   Denna förordning är inte tillämplig på verksamheter som inte omfattas av unionsrätten.

Denna förordning påverkar inte lagar och andra författningar som rör medlemsstaternas interna organisation och som fördelar, bland myndigheter och offentligrättsliga organ enligt definitionen i artikel 2.1.4 i direktiv 2014/24/EU, befogenheter och ansvar för databehandling utan avtalsenlig ersättning till privata parter, och inte heller lagar och andra författningar i medlemsstaterna som föreskriver genomförandet av dessa befogenheter och ansvar.

Artikel 3

Definitioner

I denna förordning avses med

1.   
  data
  : andra data än personuppgifter enligt definitionen i artikel 4.1 i förordning (EU) 2016/679,

data

2.   
  behandling
  : en åtgärd eller en kombination av åtgärder beträffande data eller datamängder i elektroniskt format, oberoende av om de utförs automatiserat eller inte, såsom insamling, registrering, organisering, strukturering, lagring, bearbetning eller ändring, framtagning, läsning, användning, utlämning genom överföring, spridning eller tillhandahållande på annat sätt, justering eller sammanförande, begränsning, radering eller förstöring,

behandling

3.   
  utkast till akt
  : en text som utarbetats i syfte att den ska antas som en lag eller annan författning av allmän karaktär och som befinner sig på ett sådant förberedande stadium att väsentliga ändringar fortfarande kan göras,

utkast till akt

4.   
  tjänsteleverantör
  : en fysisk eller juridisk person som tillhandahåller databehandlingstjänster,

tjänsteleverantör

5.   
  datalokaliseringskrav
  : varje skyldighet, förbud, villkor, begränsning eller annat krav som föreskrivs i en medlemsstats lagar eller andra författningar eller som är ett resultat av en medlemsstats och dess offentligrättsliga organs allmänna och konsekventa administrativa praxis, inbegripet på området för offentlig upphandling, utan att tillämpningen av direktiv 2014/24/EU påverkas, enligt vilket databehandling ska äga rum på en viss medlemsstats territorium eller hindrar behandling av data i någon annan medlemsstat,

datalokaliseringskrav

6.   
  behörig myndighet
  : en medlemsstats myndighet, eller varje annan enhet med behörighet enligt nationell rätt att utöva en offentlig funktion eller att utöva offentlig makt, som har befogenhet att för utförande av sitt uppdrag få tillgång till data som behandlas av en fysisk eller juridisk person, i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt,

behörig myndighet

7.   
  användare
  : en fysisk eller juridisk person, inbegripet en myndighet eller ett offentligrättsligt organ, som använder eller begär en databehandlingstjänst,

användare

8.   
  professionell användare
  : en fysisk eller juridisk person, inbegripet en myndighet eller ett offentligrättsligt organ, som använder eller begär en databehandlingstjänst för ändamål relaterade till den personens närings- eller yrkesverksamhet.

professionell användare

Artikel 4

Fri rörlighet för data inom unionen

1.   Datalokaliseringskrav ska vara förbjudna såvida de inte är motiverade med hänsyn till allmän säkerhet, i överensstämmelse med proportionalitetsprincipen.

Första stycket i denna punkt påverkar inte vare sig punkt 3 eller datalokaliseringskrav vilka fastställts på grundval av befintlig unionsrätt.

2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen omedelbart överlämna varje utkast till akt som inför ett nytt datalokaliseringskrav eller gör ändringar i ett befintligt datalokaliseringskrav i enlighet med de förfaranden som fastställs i artiklarna 5, 6 och 7 i direktiv (EU) 2015/1535.

3.   Senast den 30 maj 2021 ska medlemsstaterna säkerställa att alla befintliga datalokaliseringskrav som fastställs i lagar och andra författningar av allmän karaktär och som inte är förenliga med punkt 1 i denna artikel upphävs.

Senast den 30 maj 2021 ska en medlemsstat som anser att en befintlig åtgärd innehållande ett datalokaliseringskrav är förenlig med punkt 1 i denna artikel och därför kan fortsätta att gälla, underrätta kommissionen om den åtgärden, tillsammans med en motivering till varför den ska bibehållas. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 258 i EUF-fördraget ska kommissionen, inom sex månader från dagen för mottagandet av en sådan underrättelse, undersöka huruvida åtgärden är förenlig med punkt 1 i den här artikeln och vid behov lämna synpunkter till medlemsstaten i fråga, inbegripet en rekommendation om ändring eller upphävande av åtgärden om så krävs.

4.   Medlemsstaterna ska göra information om eventuella datalokaliseringskrav som fastställts i lagar och andra författningar av allmän karaktär och som är tillämpliga på deras territorier allmänt tillgänglig via en nationell informationspunkt online som de ska hålla uppdaterad, eller lämna uppdaterad information om sådana datalokaliseringskrav till en central informationspunkt som inrättats enligt en annan unionsakt.

5.   Varje medlemsstat ska meddela kommissionen webbadressen till den nationella informationspunkt som avses i punkt 4. Kommissionen ska offentliggöra länkarna till sådana punkter på sin webbplats, tillsammans med en konsoliderad och regelbundet uppdaterad förteckning över samtliga datalokaliseringskrav som avses i punkt 4, inbegripet sammanfattad information om de kraven.

Artikel 5

Tillgång till data för behöriga myndigheter

1.   Denna förordning ska inte påverka behöriga myndigheters befogenheter att begära eller få tillgång till data för utförande av sina uppdrag i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt. Behöriga myndigheter får inte nekas tillgång till data på grundval av att datan behandlas i en annan medlemsstat.

2.   Om en behörig myndighet, efter att ha begärt tillgång till en användares data, inte får tillgång till datan, och om det inte finns någon särskild samarbetsmekanism enligt unionsrätten eller internationella avtal för utbyte av data mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater, får den behöriga myndigheten begära assistans från en behörig myndighet i en annan medlemsstat i enlighet med det förfarande som anges i artikel 7.

3.   Om en begäran om assistans innefattar tillträde till en fysisk eller juridisk persons lokaler, inbegripet till utrustning och medel för databehandling, måste sådant tillträde vara förenligt med unionsrätten eller nationell processrätt.

4.   Medlemsstaterna får tillämpa effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner för underlåtelse att fullgöra en skyldighet att tillhandahålla data, i enlighet med unionsrätten och nationell rätt.

I det fall en användare missbrukar sina rättigheter får en medlemsstat, om det är motiverat med hänsyn till att tillgången till data brådskar samt med beaktande av de berörda parternas intressen, vidta strikt proportionella interimistiska åtgärder mot den användaren. Om en interimistisk åtgärd innefattar krav på omlokalisering av data i mer än 180 dagar räknat från själva omlokaliseringen ska kommissionen underrättas om den inom nämnda 180-dagarsperiod. Kommissionen ska snarast möjligt granska åtgärden och dess förenlighet med unionsrätten och om så är lämpligt vidta nödvändiga åtgärder. Kommissionen ska utbyta information om erfarenheter i detta avseende med de nationella kontaktpunkter i medlemsstaterna som avses i artikel 7.

Artikel 6

Dataportering

1.   Kommissionen ska uppmuntra och underlätta utarbetandet av självreglerande uppförandekoder på unionsnivå (nedan kallade uppförandekoder) i syfte att bidra till en konkurrenskraftig datadriven ekonomi baserad på principerna om öppenhet och interoperabilitet och med vederbörlig hänsyn till öppna standarder, omfattande bland annat följande aspekter:

| a) | Bästa praxis för att underlätta såväl byte av tjänsteleverantör som dataportering i ett strukturerat, allmänt förekommande och maskinläsbart format, inbegripet format med öppna standarder där så krävs eller begärs av den tjänsteleverantör som tar emot data. |
| --- | --- |

a)

Bästa praxis för att underlätta såväl byte av tjänsteleverantör som dataportering i ett strukturerat, allmänt förekommande och maskinläsbart format, inbegripet format med öppna standarder där så krävs eller begärs av den tjänsteleverantör som tar emot data.

| b) | Minimikrav i fråga om information för att säkerställa att professionella användare innan ett avtal om databehandling ingås ges tillräckligt detaljerad, tydlig och transparent information vad gäller de processer, tekniska krav, tidsramar och avgifter som gäller om en professionell användare vill byta till en annan tjänsteleverantör eller portera data tillbaka till sina egna it-system. |
| --- | --- |

b)

Minimikrav i fråga om information för att säkerställa att professionella användare innan ett avtal om databehandling ingås ges tillräckligt detaljerad, tydlig och transparent information vad gäller de processer, tekniska krav, tidsramar och avgifter som gäller om en professionell användare vill byta till en annan tjänsteleverantör eller portera data tillbaka till sina egna it-system.

| c) | Ansatser i fråga om certifieringssystem som underlättar jämförelse av produkter och tjänster för professionella användare när det gäller databehandling, med beaktande av etablerade nationella eller internationella normer, i syfte att göra det lättare att jämföra dessa produkter och tjänster. Dessa ansatser får omfatta bland annat kvalitetsstyrning samt hantering av informationssäkerhet, driftskontinuitet och miljö. |
| --- | --- |

c)

Ansatser i fråga om certifieringssystem som underlättar jämförelse av produkter och tjänster för professionella användare när det gäller databehandling, med beaktande av etablerade nationella eller internationella normer, i syfte att göra det lättare att jämföra dessa produkter och tjänster. Dessa ansatser får omfatta bland annat kvalitetsstyrning samt hantering av informationssäkerhet, driftskontinuitet och miljö.

| d) | Kommunikationsfärdplaner med multidisciplinär ansats för att öka medvetenheten om uppförandekoderna bland berörda parter. |
| --- | --- |

d)

Kommunikationsfärdplaner med multidisciplinär ansats för att öka medvetenheten om uppförandekoderna bland berörda parter.

2.   Kommissionen ska säkerställa att uppförandekoderna utarbetas i nära samarbete med alla berörda parter, däribland sammanslutningar av små och medelstora företag och uppstartsföretag, användare och molntjänsteleverantörer.

3.   Kommissionen ska uppmuntra tjänsteleverantörer att slutföra utarbetandet av uppförandekoderna senast den 29 november 2019 och att genomföra dem effektivt senast den 29 maj 2020.

Artikel 7

Förfarande för samarbete mellan myndigheter

1.   Varje medlemsstat ska utse en kontaktpunkt som ska hålla kontakt med kontaktpunkterna i andra medlemsstater och kommissionen vad gäller tillämpningen av denna förordning. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om de utsedda kontaktpunkterna och alla ändringar av dessa.

2.   Om en behörig myndighet i en medlemsstat begär assistans från en annan medlemsstat enligt artikel 5.2 för att få tillgång till data ska den lämna in en vederbörligen motiverad begäran till den sistnämnda medlemsstatens utsedda kontaktpunkt. Begäran ska inbegripa en skriftlig förklaring av skälen och de rättsliga grunderna för begäran om tillgång till data.

3.   Kontaktpunkten ska identifiera den relevanta behöriga myndigheten i sin medlemsstat och översända den begäran som mottagits enligt punkt 2 till den behöriga myndigheten.

4.   Den tillfrågade behöriga myndigheten ska utan onödigt dröjsmål och inom en tidsram som står i proportion till hur brådskande begäran är, tillhandahålla ett svar innehållande de data som begärts eller information till den begärande behöriga myndigheten om att den tillfrågade behöriga myndigheten inte anser att villkoren för att begära assistans enligt denna förordning är uppfyllda.

5.   All information som utbyts inom ramen för assistans som begärs och tillhandahålls enligt artikel 5.2 får användas endast med avseende på det ärende för vilket den har begärts.

6.   Kontaktpunkterna ska ge användarna allmän information om denna förordning, inbegripet om uppförandekoderna.

Artikel 8

Utvärdering och riktlinjer

1.   Senast den 29 november 2022 ska kommissionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén som utvärderar genomförandet av denna förordning, särskilt när det gäller

| a) | tillämpningen av denna förordning, särskilt på datamängder som består av både personuppgifter och andra data än personuppgifter, mot bakgrund av marknadsmässig och teknisk utveckling som kan komma att öka möjligheterna att avanonymisera data, |
| --- | --- |

a)

tillämpningen av denna förordning, särskilt på datamängder som består av både personuppgifter och andra data än personuppgifter, mot bakgrund av marknadsmässig och teknisk utveckling som kan komma att öka möjligheterna att avanonymisera data,

| b) | medlemsstaternas genomförande av artikel 4.1, särskilt undantaget avseende allmän säkerhet, och |
| --- | --- |

b)

medlemsstaternas genomförande av artikel 4.1, särskilt undantaget avseende allmän säkerhet, och

| c) | huruvida uppförandekoderna utarbetas och genomförs effektivt samt huruvida tjänsteleverantörerna verkligen tillhandahåller information. |
| --- | --- |

c)

huruvida uppförandekoderna utarbetas och genomförs effektivt samt huruvida tjänsteleverantörerna verkligen tillhandahåller information.

2.   Medlemsstaterna ska förse kommissionen med den information som är nödvändig för att upprätta den rapport som avses i punkt 1.

3.   Senast den 29 maj 2019 ska kommissionen offentliggöra informativ vägledning om samspelet mellan denna förordning och förordning (EU) 2016/679, särskilt med avseende på datamängder som består av både personuppgifter och andra data än personuppgifter.

Artikel 9

Slutbestämmelser

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Europeiska unionens officiella tidning

Denna förordning ska börja tillämpas sex månader efter det att den har offentliggjorts.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Strasbourg den 14 november 2018.

På Europaparlamentets vägnar

A. TAJANI

Ordförande

På rådets vägnar

K. EDTSTADLER

Ordförande

---

(1)  
  EUT C 227, 28.6.2018, s. 78.

1

(2)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 4 oktober 2018 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 6 november 2018.

2

(3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning) (EUT L 119, 4.5.2016, s. 1).

3

(4)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut 2008/977/RIF (EUT L 119, 4.5.2016, s. 89).

4

(5)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation) (EGT L 201, 31.7.2002, s. 37).

5

(6)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/24/EU av den 26 februari 2014 om offentlig upphandling och om upphävande av direktiv 2004/18/EG (EUT L 94, 28.3.2014, s. 65).

6

(7)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av den 17 juni 2008 om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Rom I) (EUT L 177, 4.7.2008, s. 6).

7

(8)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 av den 9 september 2015 om ett informationsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (EUT L 241, 17.9.2015, s. 1).

8

(9)  Rådets rambeslut 2006/960/RIF av den 18 december 2006 om förenklat informations- och underrättelseutbyte mellan de brottsbekämpande myndigheterna i Europeiska unionens medlemsstater (EUT L 386, 29.12.2006, s. 89).

9

(10)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/41/EU av den 3 april 2014 om en europeisk utredningsorder på det straffrättsliga området (EUT L 130, 1.5.2014, s. 1).

10

(11)  Europarådets konvention om it-brottslighet, CETS nr 185.

11

(12)  Rådets förordning (EG) nr 1206/2001 av den 28 maj 2001 om samarbete mellan medlemsstaternas domstolar i fråga om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur (EGT L 174, 27.6.2001, s. 1).

12

(13)  Rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (EUT L 347, 11.12.2006, s. 1).

13

(14)  Rådets förordning (EU) nr 904/2010 av den 7 oktober 2010 om administrativt samarbete och kampen mot mervärdesskattebedrägeri (EUT L 268, 12.10.2010, s. 1).

14

(15)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/1148 av den 6 juli 2016 om åtgärder för en hög gemensam nivå på säkerhet i nätverks- och informationssystem i hela unionen (EUT L 194, 19.7.2016, s. 1).

15

---

DIREKTIV

| 28.11.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 303/69 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 303/69

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV (EU) 2018/1808

av den 14 november 2018

om ändring av direktiv 2010/13/EU om samordning av vissa bestämmelser som fastställs i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella medietjänster (direktivet om audiovisuella medietjänster), mot bakgrund av ändrade marknadsförhållanden

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 53.1 och 62,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och

av följande skäl:

| (1) | Den senaste ändringen av innehållet i rådets direktiv 89/552/EEG (4), senare kodifierat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/13/EU (5), gjordes 2007 genom antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/65/EG (6). Sedan dess har marknaden för audiovisuella medietjänster utvecklats avsevärt och i snabb takt till följd av den fortlöpande konvergensen mellan tv- och internettjänster. Den tekniska utvecklingen har möjliggjort nya typer av tjänster och användarupplevelser. Tittarvanorna har ändrats avsevärt, särskilt hos yngre generationer. Den vanliga tv-skärmen är visserligen fortfarande viktig för gemensamma audiovisuella upplevelser, men många tittare har övergått till annan, bärbar utrustning för att konsumera audiovisuellt innehåll. Traditionellt tv-innehåll står fortfarande för en stor del av den genomsnittliga dagliga tittartiden.
  Nya typer av innehåll, som videoklipp eller användargenererat innehåll, har dock blivit allt viktigare och nya aktörer är numera väletablerade, inbegripet leverantörer av videotjänster på begäran (video-on-demand) och videodelningsplattformar. Denna mediekonvergens kräver ett uppdaterat regelverk för att spegla utvecklingen på marknaden och skapa balans mellan tillgång till innehållstjänster online, konsumentskydd och konkurrenskraft. |
| --- | --- |

(1)

Den senaste ändringen av innehållet i rådets direktiv 89/552/EEG (4), senare kodifierat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/13/EU (5), gjordes 2007 genom antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/65/EG (6). Sedan dess har marknaden för audiovisuella medietjänster utvecklats avsevärt och i snabb takt till följd av den fortlöpande konvergensen mellan tv- och internettjänster. Den tekniska utvecklingen har möjliggjort nya typer av tjänster och användarupplevelser. Tittarvanorna har ändrats avsevärt, särskilt hos yngre generationer. Den vanliga tv-skärmen är visserligen fortfarande viktig för gemensamma audiovisuella upplevelser, men många tittare har övergått till annan, bärbar utrustning för att konsumera audiovisuellt innehåll. Traditionellt tv-innehåll står fortfarande för en stor del av den genomsnittliga dagliga tittartiden.

Nya typer av innehåll, som videoklipp eller användargenererat innehåll, har dock blivit allt viktigare och nya aktörer är numera väletablerade, inbegripet leverantörer av videotjänster på begäran (video-on-demand) och videodelningsplattformar. Denna mediekonvergens kräver ett uppdaterat regelverk för att spegla utvecklingen på marknaden och skapa balans mellan tillgång till innehållstjänster online, konsumentskydd och konkurrenskraft.

| (2) | Den 6 maj 2015 antog kommissionen ett meddelande med titeln En strategi för en inre digital marknad i Europa där en översyn av direktiv 2010/13/EU aviserades. |
| --- | --- |

(2)

Den 6 maj 2015 antog kommissionen ett meddelande med titeln En strategi för en inre digital marknad i Europa där en översyn av direktiv 2010/13/EU aviserades.

| (3) | Direktiv 2010/13/EU bör förbli tillämpligt endast på de tjänster vars huvudsakliga syfte är att tillhandahålla program i informations-, underhållnings- eller utbildningssyfte. Kravet avseende huvudsakligt syfte bör också anses uppfyllt om tjänsten har audiovisuellt innehåll och en audiovisuell form som kan särskiljas från tjänsteleverantörens huvudsakliga verksamhet, t.ex. fristående delar av nättidningar som innehåller audiovisuella program eller användargenererade videor, om dessa delar kan anses möjliga att särskilja från den huvudsakliga verksamheten. En tjänst bör betraktas som endast ett komplement som är oskiljbart från den huvudsakliga verksamheten till följd av kopplingar som finns mellan det audiovisuella utbudet och den huvudsakliga verksamheten, såsom tillhandahållande av nyheter i skriftlig form. Kanaler eller andra audiovisuella tjänster under en leverantörs redaktionella ansvar kan i sig utgöra audiovisuella medietjänster, även om de erbjuds på en videodelningsplattform som kännetecknas av avsaknaden av redaktionellt ansvar. I sådana fall åligger det de leverantörer som har det redaktionella ansvaret att följa direktiv 2010/13/EU. |
| --- | --- |

(3)

Direktiv 2010/13/EU bör förbli tillämpligt endast på de tjänster vars huvudsakliga syfte är att tillhandahålla program i informations-, underhållnings- eller utbildningssyfte. Kravet avseende huvudsakligt syfte bör också anses uppfyllt om tjänsten har audiovisuellt innehåll och en audiovisuell form som kan särskiljas från tjänsteleverantörens huvudsakliga verksamhet, t.ex. fristående delar av nättidningar som innehåller audiovisuella program eller användargenererade videor, om dessa delar kan anses möjliga att särskilja från den huvudsakliga verksamheten. En tjänst bör betraktas som endast ett komplement som är oskiljbart från den huvudsakliga verksamheten till följd av kopplingar som finns mellan det audiovisuella utbudet och den huvudsakliga verksamheten, såsom tillhandahållande av nyheter i skriftlig form. Kanaler eller andra audiovisuella tjänster under en leverantörs redaktionella ansvar kan i sig utgöra audiovisuella medietjänster, även om de erbjuds på en videodelningsplattform som kännetecknas av avsaknaden av redaktionellt ansvar. I sådana fall åligger det de leverantörer som har det redaktionella ansvaret att följa direktiv 2010/13/EU.

| (4) | Genom videodelningsplattformstjänster tillhandahålls audiovisuellt innehåll som allmänheten, i synnerhet ungdomar, tar del av i allt högre grad. Detta gäller även sociala medietjänster, som har blivit en viktig kanal för att dela information, underhålla och utbilda, bland annat genom att ge tillgång till program och användargenererade videor. Dessa sociala medietjänster behöver omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 2010/13/EU eftersom de konkurrerar om samma publik och intäkter som de audiovisuella medietjänsterna. Dessutom har de ett betydande genomslag genom att de ger användarna möjlighet att forma och påverka andra användares åsikter. För att skydda minderåriga från skadligt innehåll och alla medborgare från uppmaning till hat, våld och terrorism, bör de tjänsterna därför omfattas av direktiv 2010/13/EU i den utsträckning de omfattas av definitionen av en videodelningsplattformstjänst. |
| --- | --- |

(4)

Genom videodelningsplattformstjänster tillhandahålls audiovisuellt innehåll som allmänheten, i synnerhet ungdomar, tar del av i allt högre grad. Detta gäller även sociala medietjänster, som har blivit en viktig kanal för att dela information, underhålla och utbilda, bland annat genom att ge tillgång till program och användargenererade videor. Dessa sociala medietjänster behöver omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 2010/13/EU eftersom de konkurrerar om samma publik och intäkter som de audiovisuella medietjänsterna. Dessutom har de ett betydande genomslag genom att de ger användarna möjlighet att forma och påverka andra användares åsikter. För att skydda minderåriga från skadligt innehåll och alla medborgare från uppmaning till hat, våld och terrorism, bör de tjänsterna därför omfattas av direktiv 2010/13/EU i den utsträckning de omfattas av definitionen av en videodelningsplattformstjänst.

| (5) | Även om syftet med direktiv 2010/13/EU inte är att reglera sociala medietjänster som sådana, bör en social medietjänst omfattas av direktivet om tillhandahållandet av program och användargenererade videor utgör en väsentlig funktion i tjänsten. Tillhandahållandet av program och användargenererade videor kan anses utgöra en väsentlig funktion i den sociala medietjänsten om det audiovisuella innehållet inte endast är underordnat eller utgör en mindre del av verksamheten i den sociala medietjänsten. I syfte att säkerställa tydlighet, effektivitet och konsekvent genomförande bör kommissionen, vid behov och efter samråd med kontaktkommittén, utfärda riktlinjer för den praktiska tillämpningen av kriteriet om väsentlig funktion i definitionen av en videodelningsplattformstjänst. Riktlinjerna bör utarbetas med vederbörlig hänsyn till de mål av allmänt intresse som ska uppfyllas genom de åtgärder som ska vidtas av leverantörerna av videodelningsplattformar och till rätten till yttrandefrihet. |
| --- | --- |

(5)

Även om syftet med direktiv 2010/13/EU inte är att reglera sociala medietjänster som sådana, bör en social medietjänst omfattas av direktivet om tillhandahållandet av program och användargenererade videor utgör en väsentlig funktion i tjänsten. Tillhandahållandet av program och användargenererade videor kan anses utgöra en väsentlig funktion i den sociala medietjänsten om det audiovisuella innehållet inte endast är underordnat eller utgör en mindre del av verksamheten i den sociala medietjänsten. I syfte att säkerställa tydlighet, effektivitet och konsekvent genomförande bör kommissionen, vid behov och efter samråd med kontaktkommittén, utfärda riktlinjer för den praktiska tillämpningen av kriteriet om väsentlig funktion i definitionen av en videodelningsplattformstjänst. Riktlinjerna bör utarbetas med vederbörlig hänsyn till de mål av allmänt intresse som ska uppfyllas genom de åtgärder som ska vidtas av leverantörerna av videodelningsplattformar och till rätten till yttrandefrihet.

| (6) | Om, vid tillämpningen av direktiv 2010/13/EU, en särskiljbar del av en tjänst utgör en videodelningsplattformstjänst ska endast den delen omfattas av det direktivet, och endast med avseende på program och användargenererade videor. Videoklipp som är inbäddade i det redaktionella innehållet i digitala versioner av nyhetstidningar och magasin och rörliga bilder såsom GIF-bilder bör inte omfattas av direktiv 2010/13/EU. Definitionen av videodelningsplattformstjänst bör inte omfatta icke-ekonomisk verksamhet, såsom tillhandahållande av audiovisuellt innehåll på privata webbplatser och hos icke-kommersiella intressegrupper. |
| --- | --- |

(6)

Om, vid tillämpningen av direktiv 2010/13/EU, en särskiljbar del av en tjänst utgör en videodelningsplattformstjänst ska endast den delen omfattas av det direktivet, och endast med avseende på program och användargenererade videor. Videoklipp som är inbäddade i det redaktionella innehållet i digitala versioner av nyhetstidningar och magasin och rörliga bilder såsom GIF-bilder bör inte omfattas av direktiv 2010/13/EU. Definitionen av videodelningsplattformstjänst bör inte omfatta icke-ekonomisk verksamhet, såsom tillhandahållande av audiovisuellt innehåll på privata webbplatser och hos icke-kommersiella intressegrupper.

| (7) | För att säkerställa ett effektivt genomförande av direktiv 2010/13/EU är det avgörande att medlemsstaterna upprättar och upprätthåller uppdaterade förteckningar över de leverantörer av medietjänster och videodelningsplattformar som lyder under deras jurisdiktion och att de regelbundet förmedlar dessa förteckningar till sina behöriga oberoende tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan och till kommissionen. Förteckningarna bör innehålla information om de kriterier som jurisdiktionen baseras på. |
| --- | --- |

(7)

För att säkerställa ett effektivt genomförande av direktiv 2010/13/EU är det avgörande att medlemsstaterna upprättar och upprätthåller uppdaterade förteckningar över de leverantörer av medietjänster och videodelningsplattformar som lyder under deras jurisdiktion och att de regelbundet förmedlar dessa förteckningar till sina behöriga oberoende tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan och till kommissionen. Förteckningarna bör innehålla information om de kriterier som jurisdiktionen baseras på.

| (8) | För fastställandet av jurisdiktionen krävs att sakförhållandena bedöms utifrån de kriterier som fastställs i direktiv 2010/13/EU. Bedömningen av sådana sakförhållanden kan leda till motstridiga resultat. Vid tillämpningen av de samarbetsförfaranden som föreskrivs i det direktivet är det viktigt att kommissionen kan basera sina slutsatser på tillförlitliga fakta. Den europeiska gruppen av regleringsmyndigheter för audiovisuella medietjänster (Erga) bör därför ges befogenhet att yttra sig om jurisdiktionsfrågor på kommissionens begäran. Om kommissionen vid tillämpningen av de samarbetsförfarandena beslutar att samråda med Erga bör den informera kontaktkommittén, inklusive angående underrättelser från medlemsstater inom ramen för samarbetsförfarandena och angående Ergas yttrande. |
| --- | --- |

(8)

För fastställandet av jurisdiktionen krävs att sakförhållandena bedöms utifrån de kriterier som fastställs i direktiv 2010/13/EU. Bedömningen av sådana sakförhållanden kan leda till motstridiga resultat. Vid tillämpningen av de samarbetsförfaranden som föreskrivs i det direktivet är det viktigt att kommissionen kan basera sina slutsatser på tillförlitliga fakta. Den europeiska gruppen av regleringsmyndigheter för audiovisuella medietjänster (Erga) bör därför ges befogenhet att yttra sig om jurisdiktionsfrågor på kommissionens begäran. Om kommissionen vid tillämpningen av de samarbetsförfarandena beslutar att samråda med Erga bör den informera kontaktkommittén, inklusive angående underrättelser från medlemsstater inom ramen för samarbetsförfarandena och angående Ergas yttrande.

| (9) | Förfarandena och villkoren för begränsning av friheten att tillhandahålla och ta emot audiovisuella medietjänster bör vara desamma för både linjära och icke-linjära tjänster. |
| --- | --- |

(9)

Förfarandena och villkoren för begränsning av friheten att tillhandahålla och ta emot audiovisuella medietjänster bör vara desamma för både linjära och icke-linjära tjänster.

| (10) | I enlighet med rättspraxis från Europeiska unionens domstol (nedan kallad domstolen) är det möjligt att begränsa den frihet att tillhandahålla tjänster som garanteras i fördraget av tvingande hänsyn till allmänintresset, såsom att uppnå en hög konsumentskyddsnivå, förutsatt att sådana begränsningar är motiverade, proportionella och nödvändiga. Därför bör en medlemsstat kunna vidta vissa åtgärder för att säkerställa efterlevnaden av nationella konsumentskyddsregler som inte omfattas av de områden som samordnas genom direktiv 2010/13/EU. Åtgärder som en medlemsstat vidtar för att förstärka sitt nationella regelverk för konsumentskydd, inbegripet när det gäller spelreklam, behöver vara motiverade, stå i proportion till det eftersträvade målet och vara nödvändiga enligt vad som krävs enligt domstolens rättspraxis. Under alla omständigheter får en mottagande medlemsstat inte vidta några åtgärder som skulle förhindra återutsändning inom dess territorium av tv-sändningar som kommer från en annan medlemsstat. |
| --- | --- |

(10)

I enlighet med rättspraxis från Europeiska unionens domstol (nedan kallad domstolen) är det möjligt att begränsa den frihet att tillhandahålla tjänster som garanteras i fördraget av tvingande hänsyn till allmänintresset, såsom att uppnå en hög konsumentskyddsnivå, förutsatt att sådana begränsningar är motiverade, proportionella och nödvändiga. Därför bör en medlemsstat kunna vidta vissa åtgärder för att säkerställa efterlevnaden av nationella konsumentskyddsregler som inte omfattas av de områden som samordnas genom direktiv 2010/13/EU. Åtgärder som en medlemsstat vidtar för att förstärka sitt nationella regelverk för konsumentskydd, inbegripet när det gäller spelreklam, behöver vara motiverade, stå i proportion till det eftersträvade målet och vara nödvändiga enligt vad som krävs enligt domstolens rättspraxis. Under alla omständigheter får en mottagande medlemsstat inte vidta några åtgärder som skulle förhindra återutsändning inom dess territorium av tv-sändningar som kommer från en annan medlemsstat.

| (11) | När en medlemsstat underrättar kommissionen om att en leverantör av medietjänster har etablerat sig i den medlemsstat som har jurisdiktion i syfte att kringgå de striktare bestämmelserna inom de områden som samordnas genom direktiv 2010/13/EU, vilka skulle vara tillämpliga på den leverantören om den var etablerad i den underrättande medlemsstaten, bör den lägga fram trovärdig och väl underbyggd bevisning för detta. Denna bevisning bör omfatta en uppsättning bekräftande faktiska omständigheter som gör det möjligt att med rimlig säkerhet fastställa ett sådant kringgående. |
| --- | --- |

(11)

När en medlemsstat underrättar kommissionen om att en leverantör av medietjänster har etablerat sig i den medlemsstat som har jurisdiktion i syfte att kringgå de striktare bestämmelserna inom de områden som samordnas genom direktiv 2010/13/EU, vilka skulle vara tillämpliga på den leverantören om den var etablerad i den underrättande medlemsstaten, bör den lägga fram trovärdig och väl underbyggd bevisning för detta. Denna bevisning bör omfatta en uppsättning bekräftande faktiska omständigheter som gör det möjligt att med rimlig säkerhet fastställa ett sådant kringgående.

| (12) | I sitt meddelande Bättre lagstiftning för bättre resultat – en EU-agenda till Europaparlamentet och rådet underströk kommissionen att den, när den överväger politiska lösningar, skulle överväga både lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder, baserade på Forumet för erfarenhetsutbyte för, och principerna för, bättre själv- och samreglering. Ett antal uppförandekoder som upprättats inom de områden som samordnas genom direktiv 2010/13/EU har visat sig vara välutformade, i linje med principerna för bättre själv- och samreglering. Förekomsten av en säkerhetsmekanism i lagstiftningen (”legislative backstop”) ansågs vara en viktig framgångsfaktor när det gäller att arbeta för att själv- eller samregleringskoder följs. Det är också viktigt att sådana koder omfattar specifika allmänna och konkreta mål som tillåter en regelbunden, transparent och oberoende övervakning och utvärdering av målen med uppförandekoderna. Uppförandekoderna bör även föreskriva en effektiv kontroll av efterlevnaden. Dessa principer bör följas i de själv- och samregleringskoder som antas inom de områden som samordnas genom direktiv 2010/13/EU. |
| --- | --- |

(12)

I sitt meddelande Bättre lagstiftning för bättre resultat – en EU-agenda till Europaparlamentet och rådet underströk kommissionen att den, när den överväger politiska lösningar, skulle överväga både lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder, baserade på Forumet för erfarenhetsutbyte för, och principerna för, bättre själv- och samreglering. Ett antal uppförandekoder som upprättats inom de områden som samordnas genom direktiv 2010/13/EU har visat sig vara välutformade, i linje med principerna för bättre själv- och samreglering. Förekomsten av en säkerhetsmekanism i lagstiftningen (”legislative backstop”) ansågs vara en viktig framgångsfaktor när det gäller att arbeta för att själv- eller samregleringskoder följs. Det är också viktigt att sådana koder omfattar specifika allmänna och konkreta mål som tillåter en regelbunden, transparent och oberoende övervakning och utvärdering av målen med uppförandekoderna. Uppförandekoderna bör även föreskriva en effektiv kontroll av efterlevnaden. Dessa principer bör följas i de själv- och samregleringskoder som antas inom de områden som samordnas genom direktiv 2010/13/EU.

| (13) | Erfarenheten har visat att både själv- och samreglerande instrument, som genomförs i enlighet med medlemsstaternas olika rättsliga traditioner, i hög grad kan bidra till en god nivå på konsumentskyddet. Åtgärder som syftar till att uppnå mål av allmänt intresse inom den framväxande audiovisuella medietjänstsektorn får större verkan om de vidtas med aktivt stöd av tjänsteleverantörerna själva. |
| --- | --- |

(13)

Erfarenheten har visat att både själv- och samreglerande instrument, som genomförs i enlighet med medlemsstaternas olika rättsliga traditioner, i hög grad kan bidra till en god nivå på konsumentskyddet. Åtgärder som syftar till att uppnå mål av allmänt intresse inom den framväxande audiovisuella medietjänstsektorn får större verkan om de vidtas med aktivt stöd av tjänsteleverantörerna själva.

| (14) | Självreglering är ett slags frivilligt initiativ som ger ekonomiska aktörer, arbetsmarknadens parter, icke-statliga organisationer och föreningar möjlighet att själva och för eget vidkommande anta gemensamma riktlinjer. De ansvarar för att utarbeta, övervaka och upprätthålla efterlevnaden av dessa riktlinjer. Medlemsstaterna bör i enlighet med sina olika rättsliga traditioner erkänna den roll som effektiv självreglering kan ha som komplement till befintliga mekanismer inom lagstiftning, domstolsväsende och förvaltning samt dess viktiga bidrag till uppnåendet av målen i direktiv 2010/13/EU. Även om självreglering skulle kunna vara en kompletterande metod för att genomföra vissa av bestämmelserna i direktiv 2010/13/EU, bör den inte ersätta den nationella lagstiftarens skyldigheter. Samreglering utgör, i sin minimala form, en rättslig länk mellan självreglering och den nationella lagstiftaren i enlighet med medlemsstaternas rättsliga traditioner. Vid samreglering är den reglerande funktionen delad mellan aktörer och regeringen eller de nationella tillsynsmyndigheterna eller -organen. De relevanta offentliga myndigheternas roll är bland annat att erkänna samregleringssystemet, granska processerna inom ramen för detsamma och finansiera systemet. Samregleringen bör tillåta att det finns en möjlighet för staten att ingripa om samregleringsmålen inte uppfylls. Även om direktiv 2010/13/EU inte påverkar medlemsstaternas formella skyldigheter när det gäller införlivande, uppmuntrar det till användning av själv- och samreglering. Detta bör varken innebära att medlemsstaterna åläggs att upprätta system för själv- eller samreglering, eller bådadera, eller att samregleringsinitiativ som redan finns i medlemsstaterna och som fungerar effektivt avbryts eller äventyras. |
| --- | --- |

(14)

Självreglering är ett slags frivilligt initiativ som ger ekonomiska aktörer, arbetsmarknadens parter, icke-statliga organisationer och föreningar möjlighet att själva och för eget vidkommande anta gemensamma riktlinjer. De ansvarar för att utarbeta, övervaka och upprätthålla efterlevnaden av dessa riktlinjer. Medlemsstaterna bör i enlighet med sina olika rättsliga traditioner erkänna den roll som effektiv självreglering kan ha som komplement till befintliga mekanismer inom lagstiftning, domstolsväsende och förvaltning samt dess viktiga bidrag till uppnåendet av målen i direktiv 2010/13/EU. Även om självreglering skulle kunna vara en kompletterande metod för att genomföra vissa av bestämmelserna i direktiv 2010/13/EU, bör den inte ersätta den nationella lagstiftarens skyldigheter. Samreglering utgör, i sin minimala form, en rättslig länk mellan självreglering och den nationella lagstiftaren i enlighet med medlemsstaternas rättsliga traditioner. Vid samreglering är den reglerande funktionen delad mellan aktörer och regeringen eller de nationella tillsynsmyndigheterna eller -organen. De relevanta offentliga myndigheternas roll är bland annat att erkänna samregleringssystemet, granska processerna inom ramen för detsamma och finansiera systemet. Samregleringen bör tillåta att det finns en möjlighet för staten att ingripa om samregleringsmålen inte uppfylls. Även om direktiv 2010/13/EU inte påverkar medlemsstaternas formella skyldigheter när det gäller införlivande, uppmuntrar det till användning av själv- och samreglering. Detta bör varken innebära att medlemsstaterna åläggs att upprätta system för själv- eller samreglering, eller bådadera, eller att samregleringsinitiativ som redan finns i medlemsstaterna och som fungerar effektivt avbryts eller äventyras.

| (15) | Insyn i mediernas ägandeförhållanden är direkt kopplad till yttrandefriheten, en hörnsten i demokratiska system. Information om ägarstrukturen hos leverantörer av medietjänster, när sådant ägande leder till kontroll eller betydande inflytande över tjänsternas innehåll, gör det möjligt för användarna att bilda sig en välgrundad uppfattning om innehållet. Medlemsstaterna bör kunna fastställa huruvida och i vilken grad information om ägarstrukturen hos en leverantör av medietjänster bör vara tillgänglig för användarna, under förutsättning att det centrala innehållet i de grundläggande rättigheter och friheter som berörs respekteras och att sådana åtgärder är nödvändiga och proportionella. |
| --- | --- |

(15)

Insyn i mediernas ägandeförhållanden är direkt kopplad till yttrandefriheten, en hörnsten i demokratiska system. Information om ägarstrukturen hos leverantörer av medietjänster, när sådant ägande leder till kontroll eller betydande inflytande över tjänsternas innehåll, gör det möjligt för användarna att bilda sig en välgrundad uppfattning om innehållet. Medlemsstaterna bör kunna fastställa huruvida och i vilken grad information om ägarstrukturen hos en leverantör av medietjänster bör vara tillgänglig för användarna, under förutsättning att det centrala innehållet i de grundläggande rättigheter och friheter som berörs respekteras och att sådana åtgärder är nödvändiga och proportionella.

| (16) | Med tanke på de audiovisuella medietjänsternas speciella natur – särskilt deras påverkan på människors åsiktsbildning – har användarna ett legitimt intresse av att veta vem som har ansvaret för tjänsternas innehåll. För att stärka yttrandefriheten, och i förlängningen för att främja mediepluralism och undvika intressekonflikter, bör medlemsstaterna säkerställa att användarna alltid har smidig och direkt tillgång till information om leverantörer av medietjänster. Det är de enskilda medlemsstaterna som beslutar om detta, i synnerhet om den information som kan tillhandahållas om ägarstruktur och verkliga ägare. |
| --- | --- |

(16)

Med tanke på de audiovisuella medietjänsternas speciella natur – särskilt deras påverkan på människors åsiktsbildning – har användarna ett legitimt intresse av att veta vem som har ansvaret för tjänsternas innehåll. För att stärka yttrandefriheten, och i förlängningen för att främja mediepluralism och undvika intressekonflikter, bör medlemsstaterna säkerställa att användarna alltid har smidig och direkt tillgång till information om leverantörer av medietjänster. Det är de enskilda medlemsstaterna som beslutar om detta, i synnerhet om den information som kan tillhandahållas om ägarstruktur och verkliga ägare.

| (17) | För att säkerställa samstämmighet och rättssäkerhet för företag och medlemsstaternas myndigheter bör begreppet uppmaning till våld eller hat, i lämplig utsträckning, förstås i den mening som avses i rådets rambeslut 2008/913/RIF (7). |
| --- | --- |

(17)

För att säkerställa samstämmighet och rättssäkerhet för företag och medlemsstaternas myndigheter bör begreppet uppmaning till våld eller hat, i lämplig utsträckning, förstås i den mening som avses i rådets rambeslut 2008/913/RIF (7).

| (18) | Med tanke på utvecklingen av möjligheterna att sprida innehåll via elektroniska kommunikationsnät är det viktigt att skydda allmänheten från uppmaningar till terrorism. Direktiv 2010/13/EU bör därför säkerställa att audiovisuella medietjänster inte innehåller offentlig uppmaning att begå terroristbrott. För att säkerställa samstämmighet och rättssäkerhet för företag och medlemsstaternas myndigheter bör begreppet offentlig uppmaning att begå terroristbrott förstås i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/541 (8). |
| --- | --- |

(18)

Med tanke på utvecklingen av möjligheterna att sprida innehåll via elektroniska kommunikationsnät är det viktigt att skydda allmänheten från uppmaningar till terrorism. Direktiv 2010/13/EU bör därför säkerställa att audiovisuella medietjänster inte innehåller offentlig uppmaning att begå terroristbrott. För att säkerställa samstämmighet och rättssäkerhet för företag och medlemsstaternas myndigheter bör begreppet offentlig uppmaning att begå terroristbrott förstås i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/541 (8).

| (19) | För att ge tittarna, inklusive föräldrar och minderåriga, möjlighet att fatta väl underbyggda beslut om vilket innehåll de ska ta del av, bör leverantörer av medietjänster tillhandahålla tillräcklig information om innehåll som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling. Detta kan t.ex. göras genom ett system av innehållsbeskrivningar, en akustisk varning, en visuell symbol eller på något annat sätt, som beskriver innehållets art. |
| --- | --- |

(19)

För att ge tittarna, inklusive föräldrar och minderåriga, möjlighet att fatta väl underbyggda beslut om vilket innehåll de ska ta del av, bör leverantörer av medietjänster tillhandahålla tillräcklig information om innehåll som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling. Detta kan t.ex. göras genom ett system av innehållsbeskrivningar, en akustisk varning, en visuell symbol eller på något annat sätt, som beskriver innehållets art.

| (20) | De lämpliga åtgärder för skydd av minderåriga som är tillämpliga för tv-sändningstjänster bör också tillämpas på audiovisuella medietjänster på begäran. Detta bör höja skyddsnivån. En minimiharmonisering gör det möjligt för medlemsstaterna att införa en högre skyddsnivå vad gäller innehåll som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling. Det skadligaste innehållet, som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling men som inte nödvändigtvis är brottsligt, bör vara föremål för de striktaste åtgärder såsom kryptering och effektiv föräldrakontroll, utan att detta påverkar medlemsstaternas möjligheter att vidta striktare åtgärder. |
| --- | --- |

(20)

De lämpliga åtgärder för skydd av minderåriga som är tillämpliga för tv-sändningstjänster bör också tillämpas på audiovisuella medietjänster på begäran. Detta bör höja skyddsnivån. En minimiharmonisering gör det möjligt för medlemsstaterna att införa en högre skyddsnivå vad gäller innehåll som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling. Det skadligaste innehållet, som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling men som inte nödvändigtvis är brottsligt, bör vara föremål för de striktaste åtgärder såsom kryptering och effektiv föräldrakontroll, utan att detta påverkar medlemsstaternas möjligheter att vidta striktare åtgärder.

| (21) | I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (9) erkänns det att barn förtjänar särskilt skydd när det gäller behandling av deras personuppgifter. När leverantörer av medietjänster inrättar mekanismer för skydd av barn leder detta oundvikligen till behandling av personuppgifter om minderåriga. Med tanke på att sådana mekanismer syftar till att skydda barn bör personuppgifter om minderåriga som behandlas inom ramen för tekniska skyddsåtgärder för barn inte användas för kommersiella ändamål. |
| --- | --- |

(21)

I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (9) erkänns det att barn förtjänar särskilt skydd när det gäller behandling av deras personuppgifter. När leverantörer av medietjänster inrättar mekanismer för skydd av barn leder detta oundvikligen till behandling av personuppgifter om minderåriga. Med tanke på att sådana mekanismer syftar till att skydda barn bör personuppgifter om minderåriga som behandlas inom ramen för tekniska skyddsåtgärder för barn inte användas för kommersiella ändamål.

| (22) | Att säkerställa att audiovisuellt innehåll är tillgängligt är ett grundläggande krav inom ramen för åtagandena enligt Förenta nationernas konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Inom ramen för direktiv 2010/13/EU bör termen personer med funktionsnedsättning tolkas i ljuset av vilket slags tjänster som omfattas av det direktivet, nämligen audiovisuella medietjänster. Den rätt som personer med funktionsnedsättning och äldre har att delta och integreras i det sociala och kulturella livet i unionen är kopplad till tillhandahållandet av tillgängliga audiovisuella medietjänster. Därför bör medlemsstaterna utan onödigt dröjsmål säkerställa att leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion aktivt verkar för att göra sitt innehåll tillgängligt för personer med funktionsnedsättning, i synnerhet personer med syn- eller hörselnedsättning. Tillgänglighetskraven bör uppfyllas successivt och fortlöpande med beaktande av praktiska och oundvikliga begränsningar som kan förhindra full tillgänglighet, såsom direktsända program eller evenemang. För att mäta de framsteg som leverantörer av medietjänster har gjort när det gäller att successivt göra sina tjänster tillgängliga för personer med syn- eller hörselnedsättning bör medlemsstaterna kräva att leverantörer av medietjänster som är etablerade på deras territorium rapporterar regelbundet till dem. |
| --- | --- |

(22)

Att säkerställa att audiovisuellt innehåll är tillgängligt är ett grundläggande krav inom ramen för åtagandena enligt Förenta nationernas konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Inom ramen för direktiv 2010/13/EU bör termen personer med funktionsnedsättning tolkas i ljuset av vilket slags tjänster som omfattas av det direktivet, nämligen audiovisuella medietjänster. Den rätt som personer med funktionsnedsättning och äldre har att delta och integreras i det sociala och kulturella livet i unionen är kopplad till tillhandahållandet av tillgängliga audiovisuella medietjänster. Därför bör medlemsstaterna utan onödigt dröjsmål säkerställa att leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion aktivt verkar för att göra sitt innehåll tillgängligt för personer med funktionsnedsättning, i synnerhet personer med syn- eller hörselnedsättning. Tillgänglighetskraven bör uppfyllas successivt och fortlöpande med beaktande av praktiska och oundvikliga begränsningar som kan förhindra full tillgänglighet, såsom direktsända program eller evenemang. För att mäta de framsteg som leverantörer av medietjänster har gjort när det gäller att successivt göra sina tjänster tillgängliga för personer med syn- eller hörselnedsättning bör medlemsstaterna kräva att leverantörer av medietjänster som är etablerade på deras territorium rapporterar regelbundet till dem.

| (23) | Medlen för att uppnå tillgänglighet hos audiovisuella medietjänster inom ramen för direktiv 2010/13/EU bör omfatta, men behöver inte begränsas till, teckenspråkstolkning, undertextning för personer som är döva och hörselskadade, upplästa undertexter och syntolkning. Det direktivet omfattar emellertid inte funktioner eller tjänster som ger tillgång till audiovisuella medietjänster, och inte heller tillgänglighetsfunktioner i elektroniska programguider (EPG:er). Det direktivet påverkar därför inte unionsrätt som syftar till att harmonisera tillgängligheten för tjänster som ger tillgång till audiovisuella medietjänster, t.ex. webbplatser, nätapplikationer och EPG:er, eller tillhandahållandet av information om tillgänglighet och information i tillgängliga format. |
| --- | --- |

(23)

Medlen för att uppnå tillgänglighet hos audiovisuella medietjänster inom ramen för direktiv 2010/13/EU bör omfatta, men behöver inte begränsas till, teckenspråkstolkning, undertextning för personer som är döva och hörselskadade, upplästa undertexter och syntolkning. Det direktivet omfattar emellertid inte funktioner eller tjänster som ger tillgång till audiovisuella medietjänster, och inte heller tillgänglighetsfunktioner i elektroniska programguider (EPG:er). Det direktivet påverkar därför inte unionsrätt som syftar till att harmonisera tillgängligheten för tjänster som ger tillgång till audiovisuella medietjänster, t.ex. webbplatser, nätapplikationer och EPG:er, eller tillhandahållandet av information om tillgänglighet och information i tillgängliga format.

| (24) | I vissa fall kanske det inte är möjligt att tillhandahålla information vid kriser på ett sätt som är tillgängligt för personer med funktionsnedsättning. Sådana exceptionella omständigheter bör dock inte hindra att information vid kriser offentliggörs genom audiovisuella medietjänster. |
| --- | --- |

(24)

I vissa fall kanske det inte är möjligt att tillhandahålla information vid kriser på ett sätt som är tillgängligt för personer med funktionsnedsättning. Sådana exceptionella omständigheter bör dock inte hindra att information vid kriser offentliggörs genom audiovisuella medietjänster.

| (25) | Direktiv 2010/13/EU påverkar inte medlemsstaternas möjlighet att införa skyldigheter för att säkerställa att innehåll av allmänintresse enligt definierade mål av allmänintresse, såsom mediepluralism, yttrandefrihet och kulturell mångfald, framhävs på lämpligt sätt. Sådana skyldigheter bör endast införas när det är nödvändigt för att uppnå mål av allmänintresse som tydligt definieras av medlemsstaterna i enlighet med unionsrätten. Om medlemsstaterna beslutar att införa bestämmelser om lämpligt framhävande bör de endast införa proportionella skyldigheter för företag mot bakgrund av legitima politiska överväganden av allmänintresse. |
| --- | --- |

(25)

Direktiv 2010/13/EU påverkar inte medlemsstaternas möjlighet att införa skyldigheter för att säkerställa att innehåll av allmänintresse enligt definierade mål av allmänintresse, såsom mediepluralism, yttrandefrihet och kulturell mångfald, framhävs på lämpligt sätt. Sådana skyldigheter bör endast införas när det är nödvändigt för att uppnå mål av allmänintresse som tydligt definieras av medlemsstaterna i enlighet med unionsrätten. Om medlemsstaterna beslutar att införa bestämmelser om lämpligt framhävande bör de endast införa proportionella skyldigheter för företag mot bakgrund av legitima politiska överväganden av allmänintresse.

| (26) | För att slå vakt om leverantörer av medietjänsters redaktionella ansvar och den audiovisuella värdekedjan är det nödvändigt att kunna garantera integriteten hos de program och audiovisuella tjänster som tillhandahålls av leverantörer av medietjänster. Program och audiovisuella medietjänster bör inte överföras i förkortad form, förändrade eller med avbrott, eller med överliggande inslag för kommersiella ändamål utan uttryckligt medgivande från leverantören av medietjänster. Medlemsstaterna bör säkerställa att överliggande inslag som mottagaren av tjänsten tagit initiativ till eller tillåtit för privat bruk, såsom överliggande inslag som är ett resultat av tjänster för personliga meddelanden, inte kräver medgivande från leverantören av medietjänster. Kontrollelement i de användargränssnitt som krävs för enhetens funktion eller för navigering i programmet, t.ex. volymreglage, sökfunktioner, navigeringsmenyer eller förteckningar över kanaler, bör inte omfattas. Legitima överliggande inslag, såsom varningsinformation, information av allmänintresse, undertexter eller överliggande inslag i form av kommersiella meddelanden som tillhandahålls av leverantören av medietjänster bör inte heller omfattas. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/2120 (10) bör datakomprimeringstekniker som reducerar storleken på en datafil och andra tekniker för att anpassa en tjänst till distributionssättet, såsom upplösning och kodning, utan någon ändring av innehållet, inte heller omfattas.
  Åtgärder för att skydda programmens och de audiovisuella medietjänsternas integritet bör införas när det är nödvändigt för att uppnå mål av allmänintresse som tydligt definieras av medlemsstaterna i enlighet med unionsrätten. Åtgärderna bör innebära proportionella skyldigheter för företag mot bakgrund av legitima politiska överväganden av allmänintresse. |
| --- | --- |

(26)

För att slå vakt om leverantörer av medietjänsters redaktionella ansvar och den audiovisuella värdekedjan är det nödvändigt att kunna garantera integriteten hos de program och audiovisuella tjänster som tillhandahålls av leverantörer av medietjänster. Program och audiovisuella medietjänster bör inte överföras i förkortad form, förändrade eller med avbrott, eller med överliggande inslag för kommersiella ändamål utan uttryckligt medgivande från leverantören av medietjänster. Medlemsstaterna bör säkerställa att överliggande inslag som mottagaren av tjänsten tagit initiativ till eller tillåtit för privat bruk, såsom överliggande inslag som är ett resultat av tjänster för personliga meddelanden, inte kräver medgivande från leverantören av medietjänster. Kontrollelement i de användargränssnitt som krävs för enhetens funktion eller för navigering i programmet, t.ex. volymreglage, sökfunktioner, navigeringsmenyer eller förteckningar över kanaler, bör inte omfattas. Legitima överliggande inslag, såsom varningsinformation, information av allmänintresse, undertexter eller överliggande inslag i form av kommersiella meddelanden som tillhandahålls av leverantören av medietjänster bör inte heller omfattas. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/2120 (10) bör datakomprimeringstekniker som reducerar storleken på en datafil och andra tekniker för att anpassa en tjänst till distributionssättet, såsom upplösning och kodning, utan någon ändring av innehållet, inte heller omfattas.

Åtgärder för att skydda programmens och de audiovisuella medietjänsternas integritet bör införas när det är nödvändigt för att uppnå mål av allmänintresse som tydligt definieras av medlemsstaterna i enlighet med unionsrätten. Åtgärderna bör innebära proportionella skyldigheter för företag mot bakgrund av legitima politiska överväganden av allmänintresse.

| (27) | Med undantag för sponsring och produktplacering bör audiovisuella kommersiella meddelanden för alkoholhaltiga drycker i audiovisuella medietjänster på begäran uppfylla de kriterier som gäller för tv-reklam och teleshopping för alkoholhaltiga drycker enligt direktiv 2010/13/EU. De mer detaljerade kriterier som gäller för tv-reklam och teleshopping för alkoholhaltiga drycker är begränsade till reklaminslag, som till sin natur är åtskilda från programmet, och utesluter därmed andra kommersiella meddelanden som är kopplade till programmet eller är en integrerad del av programmet, såsom sponsring och produktplacering. Följaktligen bör dessa kriterier inte tillämpas på sponsring och produktplacering i audiovisuella medietjänster på begäran. |
| --- | --- |

(27)

Med undantag för sponsring och produktplacering bör audiovisuella kommersiella meddelanden för alkoholhaltiga drycker i audiovisuella medietjänster på begäran uppfylla de kriterier som gäller för tv-reklam och teleshopping för alkoholhaltiga drycker enligt direktiv 2010/13/EU. De mer detaljerade kriterier som gäller för tv-reklam och teleshopping för alkoholhaltiga drycker är begränsade till reklaminslag, som till sin natur är åtskilda från programmet, och utesluter därmed andra kommersiella meddelanden som är kopplade till programmet eller är en integrerad del av programmet, såsom sponsring och produktplacering. Följaktligen bör dessa kriterier inte tillämpas på sponsring och produktplacering i audiovisuella medietjänster på begäran.

| (28) | Det finns vissa allmänt erkända näringsrekommendationer på nationell och internationell nivå som kan användas för att kategorisera livsmedel på grundval av deras näringsinnehåll i samband med tv-reklam för livsmedel riktad till barn, t.ex. näringsprofilsmodellen från Världshälsoorganisationens regionala kontor för Europa. Medlemsstaterna bör uppmanas att säkerställa att själv- och samreglering, bland annat genom uppförandekoder, används för att på ett verkningsfullt sätt minska barns exponering för audiovisuella kommersiella meddelanden avseende mat och dryck som innehåller mycket salt, sockerarter, fett, mättat fett eller transfettsyror, eller som på annat sätt inte är förenliga med dessa nationella eller internationella näringsrekommendationer. |
| --- | --- |

(28)

Det finns vissa allmänt erkända näringsrekommendationer på nationell och internationell nivå som kan användas för att kategorisera livsmedel på grundval av deras näringsinnehåll i samband med tv-reklam för livsmedel riktad till barn, t.ex. näringsprofilsmodellen från Världshälsoorganisationens regionala kontor för Europa. Medlemsstaterna bör uppmanas att säkerställa att själv- och samreglering, bland annat genom uppförandekoder, används för att på ett verkningsfullt sätt minska barns exponering för audiovisuella kommersiella meddelanden avseende mat och dryck som innehåller mycket salt, sockerarter, fett, mättat fett eller transfettsyror, eller som på annat sätt inte är förenliga med dessa nationella eller internationella näringsrekommendationer.

| (29) | Medlemsstaterna bör på samma sätt uppmuntras att säkerställa att uppförandekoder baserade på själv- och samreglering används för att på ett verkningsfullt sätt minska barns och minderårigas exponering för audiovisuella kommersiella meddelanden avseende alkoholhaltiga drycker. Det finns vissa själv- eller samregleringssystem på unionsnivå och nationell nivå för ansvarsfull marknadsföring av alkoholhaltiga drycker, inklusive när det gäller audiovisuella kommersiella meddelanden. Dessa system bör främjas ytterligare, i synnerhet sådana som syftar till att säkerställa att meddelanden om ansvarsfullt drickande åtföljer audiovisuella kommersiella meddelanden avseende alkoholhaltiga drycker. |
| --- | --- |

(29)

Medlemsstaterna bör på samma sätt uppmuntras att säkerställa att uppförandekoder baserade på själv- och samreglering används för att på ett verkningsfullt sätt minska barns och minderårigas exponering för audiovisuella kommersiella meddelanden avseende alkoholhaltiga drycker. Det finns vissa själv- eller samregleringssystem på unionsnivå och nationell nivå för ansvarsfull marknadsföring av alkoholhaltiga drycker, inklusive när det gäller audiovisuella kommersiella meddelanden. Dessa system bör främjas ytterligare, i synnerhet sådana som syftar till att säkerställa att meddelanden om ansvarsfullt drickande åtföljer audiovisuella kommersiella meddelanden avseende alkoholhaltiga drycker.

| (30) | Det är viktigt att minderåriga på ett verkningsfullt sätt skyddas från exponering för audiovisuella kommersiella meddelanden som marknadsför spel. I detta sammanhang finns på unionsnivå och nationell nivå åtskilliga själv- eller samregleringssystem för främjande av ett ansvarsfullt spelande, inbegripet i audiovisuella kommersiella meddelanden. |
| --- | --- |

(30)

Det är viktigt att minderåriga på ett verkningsfullt sätt skyddas från exponering för audiovisuella kommersiella meddelanden som marknadsför spel. I detta sammanhang finns på unionsnivå och nationell nivå åtskilliga själv- eller samregleringssystem för främjande av ett ansvarsfullt spelande, inbegripet i audiovisuella kommersiella meddelanden.

| (31) | För att undanröja hinder för den fria rörligheten för gränsöverskridande tjänster inom unionen är det nödvändigt att säkerställa att själv- och samregleringsåtgärderna är effektiva, framför allt för att skydda konsumenter och folkhälsan. |
| --- | --- |

(31)

För att undanröja hinder för den fria rörligheten för gränsöverskridande tjänster inom unionen är det nödvändigt att säkerställa att själv- och samregleringsåtgärderna är effektiva, framför allt för att skydda konsumenter och folkhälsan.

| (32) | Marknaden för tv-sändningstjänster har utvecklats och det finns därför ett behov av större flexibilitet med avseende på audiovisuella kommersiella meddelanden, i synnerhet när det gäller kvantitativa regler för linjära audiovisuella medietjänster och produktplacering. Framväxten av nya tjänster, även reklamfria tjänster, har inneburit ett ökat utbud för tittarna, som enkelt kan byta till alternativa erbjudanden. |
| --- | --- |

(32)

Marknaden för tv-sändningstjänster har utvecklats och det finns därför ett behov av större flexibilitet med avseende på audiovisuella kommersiella meddelanden, i synnerhet när det gäller kvantitativa regler för linjära audiovisuella medietjänster och produktplacering. Framväxten av nya tjänster, även reklamfria tjänster, har inneburit ett ökat utbud för tittarna, som enkelt kan byta till alternativa erbjudanden.

| (33) | Liberaliseringen av produktplacering har inte resulterat i den förväntade användningen av denna form av audiovisuella kommersiella meddelanden. Framför allt har det allmänna förbudet mot produktplacering, om än med vissa undantag, inte skapat rättssäkerhet för leverantörer av medietjänster. Produktplacering bör därför tillåtas i alla audiovisuella medietjänster och videodelningsplattformstjänster, med vissa undantag. |
| --- | --- |

(33)

Liberaliseringen av produktplacering har inte resulterat i den förväntade användningen av denna form av audiovisuella kommersiella meddelanden. Framför allt har det allmänna förbudet mot produktplacering, om än med vissa undantag, inte skapat rättssäkerhet för leverantörer av medietjänster. Produktplacering bör därför tillåtas i alla audiovisuella medietjänster och videodelningsplattformstjänster, med vissa undantag.

| (34) | Produktplacering bör inte tillåtas i nyhets- och samhällsprogram, program om konsumentfrågor, religiösa program eller barnprogram. I synnerhet finns det belägg för att produktplacering och inbäddad reklam kan påverka barns beteende, eftersom barn sällan är i stånd att känna igen det kommersiella innehållet. Det finns alltså ett behov av att fortsätta att förbjuda produktplacering i barnprogram. Program om konsumentfrågor är program som ger tittarna råd eller som innehåller recensioner av inköpta produkter och tjänster. Om produktplacering tillåts i sådana program skulle gränserna mellan reklam och redaktionellt innehåll suddas ut för tittare som kan tänkas förvänta sig en genuin och ärlig recension av produkter eller tjänster i sådana program. |
| --- | --- |

(34)

Produktplacering bör inte tillåtas i nyhets- och samhällsprogram, program om konsumentfrågor, religiösa program eller barnprogram. I synnerhet finns det belägg för att produktplacering och inbäddad reklam kan påverka barns beteende, eftersom barn sällan är i stånd att känna igen det kommersiella innehållet. Det finns alltså ett behov av att fortsätta att förbjuda produktplacering i barnprogram. Program om konsumentfrågor är program som ger tittarna råd eller som innehåller recensioner av inköpta produkter och tjänster. Om produktplacering tillåts i sådana program skulle gränserna mellan reklam och redaktionellt innehåll suddas ut för tittare som kan tänkas förvänta sig en genuin och ärlig recension av produkter eller tjänster i sådana program.

| (35) | Leverantörer av audiovisuella medietjänster på begäran bör främja produktion och distribution av europeiska produktioner genom att säkerställa att deras programkataloger innehåller en minimiandel europeiska produktioner och att dessa framhävs i tillräcklig grad. Metadatamärkning av audiovisuellt innehåll som räknas som europeisk produktion bör uppmuntras så att sådana metadata är tillgängliga för leverantörer av medietjänster. Med framhävande avses att främja europeiska produktioner genom att underlätta tillgången till sådana produktioner. Framhävande kan säkerställas med olika medel, till exempel en särskild avdelning för europeiska produktioner som är tillgänglig via tjänstens startsida, en möjlighet att söka efter europeiska produktioner med ett sökverktyg som tillhandahålls via tjänsten, användning av europeiska produktioner i tjänstens kampanjer eller främjande av en minimiandel europeiska produktioner ur tjänstens katalog, till exempel med hjälp av banners eller liknande verktyg. |
| --- | --- |

(35)

Leverantörer av audiovisuella medietjänster på begäran bör främja produktion och distribution av europeiska produktioner genom att säkerställa att deras programkataloger innehåller en minimiandel europeiska produktioner och att dessa framhävs i tillräcklig grad. Metadatamärkning av audiovisuellt innehåll som räknas som europeisk produktion bör uppmuntras så att sådana metadata är tillgängliga för leverantörer av medietjänster. Med framhävande avses att främja europeiska produktioner genom att underlätta tillgången till sådana produktioner. Framhävande kan säkerställas med olika medel, till exempel en särskild avdelning för europeiska produktioner som är tillgänglig via tjänstens startsida, en möjlighet att söka efter europeiska produktioner med ett sökverktyg som tillhandahålls via tjänsten, användning av europeiska produktioner i tjänstens kampanjer eller främjande av en minimiandel europeiska produktioner ur tjänstens katalog, till exempel med hjälp av banners eller liknande verktyg.

| (36) | För att säkerställa att tillräckligt mycket investeras i europeiska produktioner bör medlemsstaterna kunna införa finansiella skyldigheter för leverantörer av medietjänster som är etablerade på deras territorium. Skyldigheterna kan ha formen av direkta bidrag till produktion av och förvärv av rättigheter till europeiska produktioner. Medlemsstaterna skulle också kunna införa avgifter som betalas till en fond, baserat på intäkterna från audiovisuella medietjänster som tillhandahålls i och riktas mot deras territorium. I detta direktiv förtydligas att en medlemsstat, mot bakgrund av den direkta kopplingen mellan finansiella skyldigheter och medlemsstaternas olika kulturpolitik, även har rätt att införa sådana finansiella skyldigheter för leverantörer av medietjänster som är etablerade i en annan medlemsstat, men vars tjänster riktas mot den medlemsstatens territorium. I sådana fall bör de finansiella skyldigheterna endast tas ut på de intäkter som genereras genom publiken i den medlemsstat mot vilken tjänsterna riktas. Leverantörer av medietjänster som är skyldiga att bidra till ordningar för filmstöd i en medlemsstat mot vilken deras tjänster riktas bör, på ett icke-diskriminerande sätt och även om de inte är etablerade i den medlemsstaten, kunna ta del av det stöd som är tillgängligt för leverantörer av medietjänster inom ramen för sådana ordningar för filmstöd. |
| --- | --- |

(36)

För att säkerställa att tillräckligt mycket investeras i europeiska produktioner bör medlemsstaterna kunna införa finansiella skyldigheter för leverantörer av medietjänster som är etablerade på deras territorium. Skyldigheterna kan ha formen av direkta bidrag till produktion av och förvärv av rättigheter till europeiska produktioner. Medlemsstaterna skulle också kunna införa avgifter som betalas till en fond, baserat på intäkterna från audiovisuella medietjänster som tillhandahålls i och riktas mot deras territorium. I detta direktiv förtydligas att en medlemsstat, mot bakgrund av den direkta kopplingen mellan finansiella skyldigheter och medlemsstaternas olika kulturpolitik, även har rätt att införa sådana finansiella skyldigheter för leverantörer av medietjänster som är etablerade i en annan medlemsstat, men vars tjänster riktas mot den medlemsstatens territorium. I sådana fall bör de finansiella skyldigheterna endast tas ut på de intäkter som genereras genom publiken i den medlemsstat mot vilken tjänsterna riktas. Leverantörer av medietjänster som är skyldiga att bidra till ordningar för filmstöd i en medlemsstat mot vilken deras tjänster riktas bör, på ett icke-diskriminerande sätt och även om de inte är etablerade i den medlemsstaten, kunna ta del av det stöd som är tillgängligt för leverantörer av medietjänster inom ramen för sådana ordningar för filmstöd.

| (37) | Programföretag investerar i dag mer i europeiska audiovisuella produktioner än leverantörer av audiovisuella medietjänster på begäran. Om en medlemsstat mot vilken tjänster riktas väljer att införa en finansiell skyldighet för ett programföretag som lyder under en annan medlemsstats jurisdiktion bör den därför ta hänsyn till de direkta bidragen från detta programföretag till produktion och förvärv av rättigheter till europeiska produktioner, särskilt samproduktioner, med vederbörligt beaktande av proportionalitetsprincipen. Detta påverkar inte medlemsstaternas behörighet att i enlighet med sin kulturpolitik och förutsatt att det är förenligt med reglerna för statligt stöd fastställa nivån på de finansiella bidrag som ska betalas av leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion. |
| --- | --- |

(37)

Programföretag investerar i dag mer i europeiska audiovisuella produktioner än leverantörer av audiovisuella medietjänster på begäran. Om en medlemsstat mot vilken tjänster riktas väljer att införa en finansiell skyldighet för ett programföretag som lyder under en annan medlemsstats jurisdiktion bör den därför ta hänsyn till de direkta bidragen från detta programföretag till produktion och förvärv av rättigheter till europeiska produktioner, särskilt samproduktioner, med vederbörligt beaktande av proportionalitetsprincipen. Detta påverkar inte medlemsstaternas behörighet att i enlighet med sin kulturpolitik och förutsatt att det är förenligt med reglerna för statligt stöd fastställa nivån på de finansiella bidrag som ska betalas av leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion.

| (38) | När en medlemsstat i det enskilda fallet ska fastställa om en audiovisuell medietjänst på begäran som är etablerad i en annan medlemsstat riktar sig till publik på dess territorium, bör den beakta indikatorer såsom reklam eller andra säljfrämjande åtgärder som särskilt riktar sig till kunder på medlemsstatens territorium, tjänstens huvudsakliga språk eller förekomsten av innehåll eller kommersiella meddelanden som särskilt riktar sig till publiken i den mottagande medlemsstaten. |
| --- | --- |

(38)

När en medlemsstat i det enskilda fallet ska fastställa om en audiovisuell medietjänst på begäran som är etablerad i en annan medlemsstat riktar sig till publik på dess territorium, bör den beakta indikatorer såsom reklam eller andra säljfrämjande åtgärder som särskilt riktar sig till kunder på medlemsstatens territorium, tjänstens huvudsakliga språk eller förekomsten av innehåll eller kommersiella meddelanden som särskilt riktar sig till publiken i den mottagande medlemsstaten.

| (39) | När medlemsstater inför skyldigheter för leverantörer av medietjänster att lämna finansiella bidrag bör sådana bidrag utformas så att europeiska produktioner främjas på lämpligt sätt samtidigt som risken för att leverantörer av medietjänster blir skyldiga att lämna dubbla bidrag undviks. Om den medlemsstat där leverantören av medietjänster är etablerad inför en skyldighet att lämna ett sådant finansiellt bidrag bör den således ta hänsyn till eventuella skyldigheter att lämna finansiella bidrag som införts av medlemsstater mot vilka tjänsterna riktas. |
| --- | --- |

(39)

När medlemsstater inför skyldigheter för leverantörer av medietjänster att lämna finansiella bidrag bör sådana bidrag utformas så att europeiska produktioner främjas på lämpligt sätt samtidigt som risken för att leverantörer av medietjänster blir skyldiga att lämna dubbla bidrag undviks. Om den medlemsstat där leverantören av medietjänster är etablerad inför en skyldighet att lämna ett sådant finansiellt bidrag bör den således ta hänsyn till eventuella skyldigheter att lämna finansiella bidrag som införts av medlemsstater mot vilka tjänsterna riktas.

| (40) | För att säkerställa att skyldigheter relaterade till främjandet av europeiska produktioner inte äventyrar marknadsutveckling och för att medge marknadstillträde för nya aktörer, bör leverantörer utan väsentlig marknadsnärvaro inte omfattas av sådana krav. Detta gäller särskilt för leverantörer med låg omsättning eller liten publik. Huruvida publiken är liten kan fastställas exempelvis på grundval av tittartid eller försäljning, beroende på tjänstens art, medan man vid fastställande av låg omsättning bör ta hänsyn till storleksskillnaderna mellan de audiovisuella marknaderna i medlemsstaterna. Det kan också vara olämpligt att införa sådana krav i fall då det skulle vara opraktiskt och omotiverat mot bakgrund av arten av eller ämnet för den audiovisuella medietjänsten. |
| --- | --- |

(40)

För att säkerställa att skyldigheter relaterade till främjandet av europeiska produktioner inte äventyrar marknadsutveckling och för att medge marknadstillträde för nya aktörer, bör leverantörer utan väsentlig marknadsnärvaro inte omfattas av sådana krav. Detta gäller särskilt för leverantörer med låg omsättning eller liten publik. Huruvida publiken är liten kan fastställas exempelvis på grundval av tittartid eller försäljning, beroende på tjänstens art, medan man vid fastställande av låg omsättning bör ta hänsyn till storleksskillnaderna mellan de audiovisuella marknaderna i medlemsstaterna. Det kan också vara olämpligt att införa sådana krav i fall då det skulle vara opraktiskt och omotiverat mot bakgrund av arten av eller ämnet för den audiovisuella medietjänsten.

| (41) | Det är viktigt att programföretagen får mer flexibilitet och kan bestämma när reklamen ska inplaceras för att maximera annonsörernas efterfrågan och tittarflödet. Det är emellertid också nödvändigt att upprätthålla ett fullgott konsumentskydd i det avseendet, eftersom en sådan flexibilitet skulle kunna utsätta tittarna för överdrivet mycket reklam under bästa sändningstid. Särskilda gränser bör därför gälla under perioden mellan kl. 6.00 och 18.00 och mellan kl. 18.00 och 24.00. |
| --- | --- |

(41)

Det är viktigt att programföretagen får mer flexibilitet och kan bestämma när reklamen ska inplaceras för att maximera annonsörernas efterfrågan och tittarflödet. Det är emellertid också nödvändigt att upprätthålla ett fullgott konsumentskydd i det avseendet, eftersom en sådan flexibilitet skulle kunna utsätta tittarna för överdrivet mycket reklam under bästa sändningstid. Särskilda gränser bör därför gälla under perioden mellan kl. 6.00 och 18.00 och mellan kl. 18.00 och 24.00.

| (42) | Neutrala inramningar skiljer redaktionellt innehåll från tv-reklaminslag eller teleshoppinginslag och enskilda inslag från varandra. Tack vare dessa kan tittaren tydligt avgöra när ett slags audiovisuellt innehåll tar slut och ett annat börjar. Det är nödvändigt att förtydliga att neutrala inramningar inte omfattas av den kvantitativa gräns som fastställts för tv-reklam. Därigenom kan man säkerställa att den tid som används för neutrala inramningar inte inverkar på den tid som används för reklam och att reklamgenererade intäkter inte påverkas negativt. |
| --- | --- |

(42)

Neutrala inramningar skiljer redaktionellt innehåll från tv-reklaminslag eller teleshoppinginslag och enskilda inslag från varandra. Tack vare dessa kan tittaren tydligt avgöra när ett slags audiovisuellt innehåll tar slut och ett annat börjar. Det är nödvändigt att förtydliga att neutrala inramningar inte omfattas av den kvantitativa gräns som fastställts för tv-reklam. Därigenom kan man säkerställa att den tid som används för neutrala inramningar inte inverkar på den tid som används för reklam och att reklamgenererade intäkter inte påverkas negativt.

| (43) | Sändningstid som ett programföretag avsätter för meddelanden som rör dess egna program och produkter med programanknytning som har direkt koppling till dessa program, eller för meddelanden till allmänheten och välgörenhetsuppmaningar som sänds gratis, med undantag av de kostnader som uppstår till följd av sändningen av sådana uppmaningar, bör inte inkluderas i den maximala sändningstid som får användas för tv-reklam och teleshopping. Dessutom tillhör många programföretag större mediegrupper och sänder meddelanden som inte bara rör dess egna program och produkter med programanknytning som har direkt koppling till dessa program, utan även program och audiovisuella medietjänster från andra aktörer som tillhör samma mediegrupp. Den sändningstid som programföretaget använder för sådana meddelanden bör inte heller räknas med i den maximala sändningstid som får användas för tv-reklam och teleshopping. |
| --- | --- |

(43)

Sändningstid som ett programföretag avsätter för meddelanden som rör dess egna program och produkter med programanknytning som har direkt koppling till dessa program, eller för meddelanden till allmänheten och välgörenhetsuppmaningar som sänds gratis, med undantag av de kostnader som uppstår till följd av sändningen av sådana uppmaningar, bör inte inkluderas i den maximala sändningstid som får användas för tv-reklam och teleshopping. Dessutom tillhör många programföretag större mediegrupper och sänder meddelanden som inte bara rör dess egna program och produkter med programanknytning som har direkt koppling till dessa program, utan även program och audiovisuella medietjänster från andra aktörer som tillhör samma mediegrupp. Den sändningstid som programföretaget använder för sådana meddelanden bör inte heller räknas med i den maximala sändningstid som får användas för tv-reklam och teleshopping.

| (44) | De leverantörer av videodelningsplattformar som omfattas av direktiv 2010/13/EU tillhandahåller informationssamhällets tjänster i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG (11). Dessa leverantörer omfattas följaktligen av bestämmelserna om den inre marknaden i det direktivet, om de är etablerade i en medlemsstat. Det bör säkerställas att samma bestämmelser tillämpas på leverantörer av videodelningsplattformar som inte är etablerade i en medlemsstat, i syfte att säkerställa att de åtgärder för att skydda minderåriga och allmänheten som föreskrivs i direktiv 2010/13/EU är verkningsfulla och att det i möjligaste mån säkerställs lika villkor för alla, i den mån som leverantörerna har antingen ett moderföretag eller ett dotterföretag som är etablerat i en medlemsstat, eller om leverantörerna tillhör en grupp och ett annat företag i den gruppen är etablerat i en medlemsstat. Mot bakgrund av ovanstående bör definitionerna i direktiv 2010/13/EU vara principbaserade och säkerställa att det inte är möjligt för ett företag att utesluta sig självt från det direktivets tillämpningsområde genom att skapa en konstellation med flera ovanpå varandra liggande företag som är etablerade i eller utanför unionen. Kommissionen bör underrättas om vilka leverantörer som står under varje medlemsstats jurisdiktion enligt bestämmelserna om etablering i direktiven 2000/31/EG och 2010/13/EU. |
| --- | --- |

(44)

De leverantörer av videodelningsplattformar som omfattas av direktiv 2010/13/EU tillhandahåller informationssamhällets tjänster i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG (11). Dessa leverantörer omfattas följaktligen av bestämmelserna om den inre marknaden i det direktivet, om de är etablerade i en medlemsstat. Det bör säkerställas att samma bestämmelser tillämpas på leverantörer av videodelningsplattformar som inte är etablerade i en medlemsstat, i syfte att säkerställa att de åtgärder för att skydda minderåriga och allmänheten som föreskrivs i direktiv 2010/13/EU är verkningsfulla och att det i möjligaste mån säkerställs lika villkor för alla, i den mån som leverantörerna har antingen ett moderföretag eller ett dotterföretag som är etablerat i en medlemsstat, eller om leverantörerna tillhör en grupp och ett annat företag i den gruppen är etablerat i en medlemsstat. Mot bakgrund av ovanstående bör definitionerna i direktiv 2010/13/EU vara principbaserade och säkerställa att det inte är möjligt för ett företag att utesluta sig självt från det direktivets tillämpningsområde genom att skapa en konstellation med flera ovanpå varandra liggande företag som är etablerade i eller utanför unionen. Kommissionen bör underrättas om vilka leverantörer som står under varje medlemsstats jurisdiktion enligt bestämmelserna om etablering i direktiven 2000/31/EG och 2010/13/EU.

| (45) | Det finns nya utmaningar, i synnerhet i samband med videodelningsplattformar, där användare – särskilt minderåriga – i allt högre grad konsumerar audiovisuellt innehåll. I detta sammanhang har skadligt innehåll och hatpropaganda som tillhandahålls via videodelningsplattformstjänster gett upphov till allt mer oro. För att skydda minderåriga och allmänheten från sådant innehåll är det nödvändigt att fastställa proportionella bestämmelser om dessa frågor. |
| --- | --- |

(45)

Det finns nya utmaningar, i synnerhet i samband med videodelningsplattformar, där användare – särskilt minderåriga – i allt högre grad konsumerar audiovisuellt innehåll. I detta sammanhang har skadligt innehåll och hatpropaganda som tillhandahålls via videodelningsplattformstjänster gett upphov till allt mer oro. För att skydda minderåriga och allmänheten från sådant innehåll är det nödvändigt att fastställa proportionella bestämmelser om dessa frågor.

| (46) | Kommersiella meddelanden via videodelningsplattformstjänster omfattas redan av Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/29/EG (12), som förbjuder otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter, inbegripet vilseledande och aggressiva metoder i samband med informationssamhällets tjänster.
  När det gäller kommersiella meddelanden avseende tobaksvaror och relaterade produkter på videodelningsplattformar säkerställer de befintliga förbuden i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/33/EG (13), liksom förbuden avseende elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/40/EU (14), att konsumenterna har ett tillfredsställande skydd mot tobaksvaror och relaterade produkter. Eftersom användarna i allt större utsträckning förlitar sig på videodelningsplattformstjänster för att ta del av audiovisuellt innehåll är det nödvändigt att säkerställa en tillräcklig konsumentskyddsnivå genom att i lämplig utsträckning anpassa reglerna om audiovisuella kommersiella meddelanden med avseende på samtliga leverantörer. Det är därför viktigt att audiovisuella kommersiella meddelanden på videodelningsplattformar är tydligt identifierade och följer ett antal grundläggande kvalitativa minimikrav. |
| --- | --- |

(46)

Kommersiella meddelanden via videodelningsplattformstjänster omfattas redan av Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/29/EG (12), som förbjuder otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter, inbegripet vilseledande och aggressiva metoder i samband med informationssamhällets tjänster.

När det gäller kommersiella meddelanden avseende tobaksvaror och relaterade produkter på videodelningsplattformar säkerställer de befintliga förbuden i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/33/EG (13), liksom förbuden avseende elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/40/EU (14), att konsumenterna har ett tillfredsställande skydd mot tobaksvaror och relaterade produkter. Eftersom användarna i allt större utsträckning förlitar sig på videodelningsplattformstjänster för att ta del av audiovisuellt innehåll är det nödvändigt att säkerställa en tillräcklig konsumentskyddsnivå genom att i lämplig utsträckning anpassa reglerna om audiovisuella kommersiella meddelanden med avseende på samtliga leverantörer. Det är därför viktigt att audiovisuella kommersiella meddelanden på videodelningsplattformar är tydligt identifierade och följer ett antal grundläggande kvalitativa minimikrav.

| (47) | Leverantörer av videodelningsplattformar saknar redaktionellt ansvar för en betydande andel av det innehåll som tillhandahålls på videodelningsplattformstjänster. Dessa leverantörer brukar dock normalt fastställa hur innehållet, nämligen program, användargenererade videor och audiovisuella kommersiella meddelanden, ska organiseras, inbegripet med hjälp av automatiserade metoder eller algoritmer. Dessa leverantörer bör därför vara skyldiga att vidta lämpliga åtgärder för att skydda minderåriga från innehåll som kan skada deras fysiska, mentala eller moraliska utveckling. De bör också vara skyldiga att vidta lämpliga åtgärder för att skydda allmänheten från innehåll som innehåller uppmaning till våld eller hat mot en grupp eller en medlem av en grupp på någon av de grunder som anges i artikel 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan), eller vars spridning utgör ett brott enligt unionsrätten. |
| --- | --- |

(47)

Leverantörer av videodelningsplattformar saknar redaktionellt ansvar för en betydande andel av det innehåll som tillhandahålls på videodelningsplattformstjänster. Dessa leverantörer brukar dock normalt fastställa hur innehållet, nämligen program, användargenererade videor och audiovisuella kommersiella meddelanden, ska organiseras, inbegripet med hjälp av automatiserade metoder eller algoritmer. Dessa leverantörer bör därför vara skyldiga att vidta lämpliga åtgärder för att skydda minderåriga från innehåll som kan skada deras fysiska, mentala eller moraliska utveckling. De bör också vara skyldiga att vidta lämpliga åtgärder för att skydda allmänheten från innehåll som innehåller uppmaning till våld eller hat mot en grupp eller en medlem av en grupp på någon av de grunder som anges i artikel 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan), eller vars spridning utgör ett brott enligt unionsrätten.

| (48) | Mot bakgrund av det sätt på vilket leverantören är delaktig i hanteringen av det innehåll som tillhandahålls via videodelningsplattformstjänster bör de lämpliga åtgärderna för att skydda minderåriga och allmänheten avse hur innehållet organiseras och inte själva innehållet. De krav på detta område som fastställs i direktiv 2010/13/EU bör därför tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 12–14 i direktiv 2000/31/EG, som föreskriver undantag från ansvar för olaglig information som överförs, som lagras automatiskt, intermediärt och tillfälligt, eller som lagras av vissa leverantörer av informationssamhällets tjänster. Vid tillhandahållandet av tjänster som omfattas av artiklarna 12–14 i direktiv 2000/31/EG bör kraven också tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av artikel 15 i det direktivet, vilken utesluter att dessa leverantörer åläggs allmänna skyldigheter att övervaka sådan information eller att aktivt efterforska fakta eller omständigheter som kan tyda på olaglig verksamhet; detta avser dock inte övervakningsskyldigheter i särskilda fall, och i synnerhet påverkar det inte nationella myndigheters beslut i enlighet med nationell rätt. |
| --- | --- |

(48)

Mot bakgrund av det sätt på vilket leverantören är delaktig i hanteringen av det innehåll som tillhandahålls via videodelningsplattformstjänster bör de lämpliga åtgärderna för att skydda minderåriga och allmänheten avse hur innehållet organiseras och inte själva innehållet. De krav på detta område som fastställs i direktiv 2010/13/EU bör därför tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 12–14 i direktiv 2000/31/EG, som föreskriver undantag från ansvar för olaglig information som överförs, som lagras automatiskt, intermediärt och tillfälligt, eller som lagras av vissa leverantörer av informationssamhällets tjänster. Vid tillhandahållandet av tjänster som omfattas av artiklarna 12–14 i direktiv 2000/31/EG bör kraven också tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av artikel 15 i det direktivet, vilken utesluter att dessa leverantörer åläggs allmänna skyldigheter att övervaka sådan information eller att aktivt efterforska fakta eller omständigheter som kan tyda på olaglig verksamhet; detta avser dock inte övervakningsskyldigheter i särskilda fall, och i synnerhet påverkar det inte nationella myndigheters beslut i enlighet med nationell rätt.

| (49) | Det är lämpligt att så långt som möjligt involvera leverantörer av videodelningsplattformar när de lämpliga åtgärder som ska vidtas enligt direktiv 2010/13/EU genomförs. Samreglering bör därför uppmuntras. Det bör också förbli möjligt för leverantörer av videodelningsplattformar att vidta striktare åtgärder på frivillig grund i enlighet med unionsrätten och med respekt för yttrande- och informationsfriheten och mediepluralismen. |
| --- | --- |

(49)

Det är lämpligt att så långt som möjligt involvera leverantörer av videodelningsplattformar när de lämpliga åtgärder som ska vidtas enligt direktiv 2010/13/EU genomförs. Samreglering bör därför uppmuntras. Det bör också förbli möjligt för leverantörer av videodelningsplattformar att vidta striktare åtgärder på frivillig grund i enlighet med unionsrätten och med respekt för yttrande- och informationsfriheten och mediepluralismen.

| (50) | Rätten till ett effektivt rättsmedel och rätten till en rättvis rättegång är grundläggande rättigheter som föreskrivs i artikel 47 i stadgan. Bestämmelserna i direktiv 2010/13/EU bör därför inte tolkas på ett sätt som skulle hindra parter från att utöva sin rätt till domstolsprövning. |
| --- | --- |

(50)

Rätten till ett effektivt rättsmedel och rätten till en rättvis rättegång är grundläggande rättigheter som föreskrivs i artikel 47 i stadgan. Bestämmelserna i direktiv 2010/13/EU bör därför inte tolkas på ett sätt som skulle hindra parter från att utöva sin rätt till domstolsprövning.

| (51) | När lämpliga åtgärder vidtas i enlighet med direktiv 2010/13/EU för att skydda minderåriga från skadligt innehåll och för att skydda allmänheten från innehåll som innehåller uppmaning till våld, hat och terrorism, bör de tillämpliga grundläggande rättigheterna såsom de fastställs i stadgan beaktas på ett väl avvägt sätt. Det rör i synnerhet, och i förekommande fall, rätten till skydd för privat- och familjeliv och skyddet av personuppgifter, yttrandefriheten och informationsfriheten, näringsfriheten, förbudet mot diskriminering och barns rättigheter. |
| --- | --- |

(51)

När lämpliga åtgärder vidtas i enlighet med direktiv 2010/13/EU för att skydda minderåriga från skadligt innehåll och för att skydda allmänheten från innehåll som innehåller uppmaning till våld, hat och terrorism, bör de tillämpliga grundläggande rättigheterna såsom de fastställs i stadgan beaktas på ett väl avvägt sätt. Det rör i synnerhet, och i förekommande fall, rätten till skydd för privat- och familjeliv och skyddet av personuppgifter, yttrandefriheten och informationsfriheten, näringsfriheten, förbudet mot diskriminering och barns rättigheter.

| (52) | Kontaktkommitténs syfte är att underlätta ett effektivt genomförande av direktiv 2010/13/EU och samråd med den bör regelbundet ske om alla praktiska problem i samband med direktivets tillämpning. Kontaktkommitténs arbete bör inte begränsas till befintliga frågor om politiken på det audiovisuella området, utan bör också omfatta den relevanta utvecklingen inom sektorn. Den består av företrädare för de relevanta nationella myndigheterna i medlemsstaterna. När medlemsstaterna utser sina företrädare uppmanas de att främja en jämn könsfördelning i kontaktkommitténs sammansättning. |
| --- | --- |

(52)

Kontaktkommitténs syfte är att underlätta ett effektivt genomförande av direktiv 2010/13/EU och samråd med den bör regelbundet ske om alla praktiska problem i samband med direktivets tillämpning. Kontaktkommitténs arbete bör inte begränsas till befintliga frågor om politiken på det audiovisuella området, utan bör också omfatta den relevanta utvecklingen inom sektorn. Den består av företrädare för de relevanta nationella myndigheterna i medlemsstaterna. När medlemsstaterna utser sina företrädare uppmanas de att främja en jämn könsfördelning i kontaktkommitténs sammansättning.

| (53) | Medlemsstaterna bör säkerställa att deras nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan är juridiskt åtskilda från regeringen. Detta bör emellertid inte hindra medlemsstaterna från att utöva tillsyn i enlighet med sin nationella konstitutionella rätt. Nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan bör anses ha uppnått en tillräcklig grad av oberoende om dessa myndigheter eller organ, inbegripet sådana som är utformade som offentliga myndigheter eller organ, funktionellt och i praktiken är oberoende av sina respektive regeringar och av alla andra offentliga eller privata organ. Detta anses avgörande för att säkerställa att beslut av nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan fattas på opartisk grund. Kravet på oberoende bör inte påverka medlemsstaternas möjlighet att inrätta tillsynsmyndigheter som utövar tillsyn över olika sektorer, såsom den audiovisuella sektorn och telekommunikationssektorn. De nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen bör ha de befogenheter att upprätthålla efterlevnad och resurser som de behöver för att utföra sina uppgifter vad gäller personal, sakkunskap och finansiella medel. Den verksamhet som bedrivs av nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan inrättade enligt direktiv 2010/13/EU bör säkerställa att målen avseende mediepluralism, kulturell mångfald, konsumentskydd, fullbordande av den inre marknaden och främjande av sund konkurrens iakttas. |
| --- | --- |

(53)

Medlemsstaterna bör säkerställa att deras nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan är juridiskt åtskilda från regeringen. Detta bör emellertid inte hindra medlemsstaterna från att utöva tillsyn i enlighet med sin nationella konstitutionella rätt. Nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan bör anses ha uppnått en tillräcklig grad av oberoende om dessa myndigheter eller organ, inbegripet sådana som är utformade som offentliga myndigheter eller organ, funktionellt och i praktiken är oberoende av sina respektive regeringar och av alla andra offentliga eller privata organ. Detta anses avgörande för att säkerställa att beslut av nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan fattas på opartisk grund. Kravet på oberoende bör inte påverka medlemsstaternas möjlighet att inrätta tillsynsmyndigheter som utövar tillsyn över olika sektorer, såsom den audiovisuella sektorn och telekommunikationssektorn. De nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen bör ha de befogenheter att upprätthålla efterlevnad och resurser som de behöver för att utföra sina uppgifter vad gäller personal, sakkunskap och finansiella medel. Den verksamhet som bedrivs av nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan inrättade enligt direktiv 2010/13/EU bör säkerställa att målen avseende mediepluralism, kulturell mångfald, konsumentskydd, fullbordande av den inre marknaden och främjande av sund konkurrens iakttas.

| (54) | Eftersom ett av syftena med audiovisuella medietjänster är att tjäna enskilda personers intressen och forma den allmänna opinionen är det nödvändigt att sådana tjänster har möjlighet att informera enskilda och samhället så fullständigt som möjligt och med största möjliga mångfald. Detta kan endast uppnås om redaktionella beslut förblir fria från varje statligt ingripande eller påverkan från nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan som går utöver genomförandet av lagstiftning och som inte syftar till att garantera en rättsligt skyddad rättighet som ska skyddas oberoende av åsikt. |
| --- | --- |

(54)

Eftersom ett av syftena med audiovisuella medietjänster är att tjäna enskilda personers intressen och forma den allmänna opinionen är det nödvändigt att sådana tjänster har möjlighet att informera enskilda och samhället så fullständigt som möjligt och med största möjliga mångfald. Detta kan endast uppnås om redaktionella beslut förblir fria från varje statligt ingripande eller påverkan från nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan som går utöver genomförandet av lagstiftning och som inte syftar till att garantera en rättsligt skyddad rättighet som ska skyddas oberoende av åsikt.

| (55) | Effektiva överklagandemekanismer bör finnas på nationell nivå. Den relevanta överklagandeinstansen bör vara fristående från de berörda parterna. En sådan instans kan vara en domstol. Överklagandeförfarandet bör inte påverka befogenhetsfördelningen inom nationella rättssystem. |
| --- | --- |

(55)

Effektiva överklagandemekanismer bör finnas på nationell nivå. Den relevanta överklagandeinstansen bör vara fristående från de berörda parterna. En sådan instans kan vara en domstol. Överklagandeförfarandet bör inte påverka befogenhetsfördelningen inom nationella rättssystem.

| (56) | För att säkerställa en enhetlig tillämpning av unionens regelverk för den audiovisuella sektorn i alla medlemsstater inrättade kommissionen Erga genom kommissionens beslut av den 3 februari 2014 (15). Ergas roll är att tillhandahålla kommissionen teknisk sakkunskap i dess arbete för att säkra ett enhetligt genomförande av direktiv 2010/13/EU i alla medlemsstater och att främja samarbete mellan nationella tillsynsmyndigheter eller -organ och mellan nationella tillsynsmyndigheter eller -organ och kommissionen. |
| --- | --- |

(56)

För att säkerställa en enhetlig tillämpning av unionens regelverk för den audiovisuella sektorn i alla medlemsstater inrättade kommissionen Erga genom kommissionens beslut av den 3 februari 2014 (15). Ergas roll är att tillhandahålla kommissionen teknisk sakkunskap i dess arbete för att säkra ett enhetligt genomförande av direktiv 2010/13/EU i alla medlemsstater och att främja samarbete mellan nationella tillsynsmyndigheter eller -organ och mellan nationella tillsynsmyndigheter eller -organ och kommissionen.

| (57) | Erga har på ett positivt sätt bidragit till en enhetlig regleringspraxis och har på hög nivå lämnat råd till kommissionen om genomförandefrågor. Därför bör Ergas roll erkännas formellt och stärkas i direktiv 2010/13/EU. Erga bör därför inrättas genom det direktivet. |
| --- | --- |

(57)

Erga har på ett positivt sätt bidragit till en enhetlig regleringspraxis och har på hög nivå lämnat råd till kommissionen om genomförandefrågor. Därför bör Ergas roll erkännas formellt och stärkas i direktiv 2010/13/EU. Erga bör därför inrättas genom det direktivet.

| (58) | Kommissionen bör vara fri att samråda med Erga om alla frågor som rör audiovisuella medietjänster och videodelningsplattformar. Erga bör bistå kommissionen genom att tillhandahålla teknisk sakkunskap och rådgivning samt genom att främja utbyte av bästa praxis, inklusive om uppförandekoder för själv- och samreglering. Kommissionen bör i synnerhet samråda med Erga vid tillämpningen av direktiv 2010/13/EU för att främja ett enhetligt genomförande av det direktivet. På kommissionens begäran bör Erga lämna icke-bindande yttranden om jurisdiktion, om åtgärder som avviker från principen om fri mottagning samt om åtgärder som motverkar kringgående av jurisdiktion. Erga bör också kunna tillhandahålla teknisk rådgivning i alla regleringsfrågor som hör samman med regelverket för de audiovisuella medietjänsterna, inbegripet på området hatpropaganda och skydd av minderåriga samt om innehållet i audiovisuella kommersiella meddelanden om livsmedel som innehåller mycket fett, salt eller natrium och sockerarter. |
| --- | --- |

(58)

Kommissionen bör vara fri att samråda med Erga om alla frågor som rör audiovisuella medietjänster och videodelningsplattformar. Erga bör bistå kommissionen genom att tillhandahålla teknisk sakkunskap och rådgivning samt genom att främja utbyte av bästa praxis, inklusive om uppförandekoder för själv- och samreglering. Kommissionen bör i synnerhet samråda med Erga vid tillämpningen av direktiv 2010/13/EU för att främja ett enhetligt genomförande av det direktivet. På kommissionens begäran bör Erga lämna icke-bindande yttranden om jurisdiktion, om åtgärder som avviker från principen om fri mottagning samt om åtgärder som motverkar kringgående av jurisdiktion. Erga bör också kunna tillhandahålla teknisk rådgivning i alla regleringsfrågor som hör samman med regelverket för de audiovisuella medietjänsterna, inbegripet på området hatpropaganda och skydd av minderåriga samt om innehållet i audiovisuella kommersiella meddelanden om livsmedel som innehåller mycket fett, salt eller natrium och sockerarter.

| (59) | Medie- och informationskunnighet handlar om kunskaper, färdigheter och förståelse som människor behöver för att kunna använda medier på ett ändamålsenligt och säkert sätt. Människor behöver god medie- och informationskunnighet för att kunna ta del av information och använda, kritiskt bedöma och skapa medieinnehåll på ett ansvarsfullt och säkert sätt. Medie- och informationskunnighet bör inte bara begränsas till kunskaper om verktyg och teknik, utan syfta till att förse människor med det kritiska tänkande de behöver för att använda sitt omdöme, analysera en komplex verklighet och skilja mellan åsikt och fakta. Det är därför nödvändigt att såväl leverantörer av medietjänster som leverantörer av videodelningsplattformar, i samarbete med alla relevanta aktörer, främjar utvecklingen av medie- och informationskunnighet överallt i samhället, för människor i alla åldrar och för alla medier, och att utvecklingen på detta område följs noga. |
| --- | --- |

(59)

Medie- och informationskunnighet handlar om kunskaper, färdigheter och förståelse som människor behöver för att kunna använda medier på ett ändamålsenligt och säkert sätt. Människor behöver god medie- och informationskunnighet för att kunna ta del av information och använda, kritiskt bedöma och skapa medieinnehåll på ett ansvarsfullt och säkert sätt. Medie- och informationskunnighet bör inte bara begränsas till kunskaper om verktyg och teknik, utan syfta till att förse människor med det kritiska tänkande de behöver för att använda sitt omdöme, analysera en komplex verklighet och skilja mellan åsikt och fakta. Det är därför nödvändigt att såväl leverantörer av medietjänster som leverantörer av videodelningsplattformar, i samarbete med alla relevanta aktörer, främjar utvecklingen av medie- och informationskunnighet överallt i samhället, för människor i alla åldrar och för alla medier, och att utvecklingen på detta område följs noga.

| (60) | Direktiv 2010/13/EU påverkar inte medlemsstaternas skyldighet att respektera och skydda mänsklig värdighet. Det är förenligt med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns särskilt i stadgan. Direktiv 2010/13/EU syftar i synnerhet till att säkerställa full respekt för rätten till yttrandefrihet, näringsfrihet och rätten till rättslig prövning samt till att främja tillämpningen av barns rättigheter enligt stadgan. |
| --- | --- |

(60)

Direktiv 2010/13/EU påverkar inte medlemsstaternas skyldighet att respektera och skydda mänsklig värdighet. Det är förenligt med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns särskilt i stadgan. Direktiv 2010/13/EU syftar i synnerhet till att säkerställa full respekt för rätten till yttrandefrihet, näringsfrihet och rätten till rättslig prövning samt till att främja tillämpningen av barns rättigheter enligt stadgan.

| (61) | Varje åtgärd som vidtas av medlemsstaterna enligt direktiv 2010/13/EU ska respektera yttrande- och informationsfriheten och mediepluralismen samt den kulturella och språkliga mångfalden i enlighet med Unescos konvention om skydd för och främjande av mångfalden av kulturyttringar. |
| --- | --- |

(61)

Varje åtgärd som vidtas av medlemsstaterna enligt direktiv 2010/13/EU ska respektera yttrande- och informationsfriheten och mediepluralismen samt den kulturella och språkliga mångfalden i enlighet med Unescos konvention om skydd för och främjande av mångfalden av kulturyttringar.

| (62) | Rätten till tillgång till politiska nyhetsprogram är avgörande för att skydda den grundläggande friheten att få information och för att säkerställa ett fullständigt och korrekt skydd för tittarintressena i unionen. Med tanke på de audiovisuella medietjänsternas allt större betydelse för samhällen och för demokratin bör sändningar av politiska nyheter i största möjliga utsträckning, och utan att det påverkar tillämpningen av upphovsrättsliga bestämmelser, göras tillgängliga över gränserna i unionen. |
| --- | --- |

(62)

Rätten till tillgång till politiska nyhetsprogram är avgörande för att skydda den grundläggande friheten att få information och för att säkerställa ett fullständigt och korrekt skydd för tittarintressena i unionen. Med tanke på de audiovisuella medietjänsternas allt större betydelse för samhällen och för demokratin bör sändningar av politiska nyheter i största möjliga utsträckning, och utan att det påverkar tillämpningen av upphovsrättsliga bestämmelser, göras tillgängliga över gränserna i unionen.

| (63) | Direktiv 2010/13/EU rör inte regler om internationell privaträtt, i synnerhet regler om domstolars behörighet och den lag som är tillämplig på inom- och utomobligatoriska skyldigheter. |
| --- | --- |

(63)

Direktiv 2010/13/EU rör inte regler om internationell privaträtt, i synnerhet regler om domstolars behörighet och den lag som är tillämplig på inom- och utomobligatoriska skyldigheter.

| (64) | I enlighet med den gemensamma politiska förklaringen från medlemsstaterna och kommissionen om förklarande dokument av den 28 september 2011 (16) har medlemsstaterna åtagit sig att, när det är motiverat, låta anmälan av införlivandeåtgärder åtföljas av ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i direktivet och motsvarande delar i de nationella instrumenten för införlivande. Lagstiftaren anser att det är motiverat att sådana dokument översänds avseende detta direktiv. |
| --- | --- |

(64)

I enlighet med den gemensamma politiska förklaringen från medlemsstaterna och kommissionen om förklarande dokument av den 28 september 2011 (16) har medlemsstaterna åtagit sig att, när det är motiverat, låta anmälan av införlivandeåtgärder åtföljas av ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i direktivet och motsvarande delar i de nationella instrumenten för införlivande. Lagstiftaren anser att det är motiverat att sådana dokument översänds avseende detta direktiv.

| (65) | Direktiv 2010/13/EU bör därför ändras i enlighet med detta. |
| --- | --- |

(65)

Direktiv 2010/13/EU bör därför ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Direktiv 2010/13/EU ska ändras på följande sätt:

| 1. | Artikel 1.1 ska ändras på följande sätt:






  a) | Led a ska ersättas med följande:
  ”a)   
  audiovisuell medietjänst
  :






  i) | en tjänst enligt definitionen i artiklarna 56 och 57 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, där tjänsten eller en särskiljbar del av den har som huvudsakligt syfte att i informations-, underhållnings- eller utbildningssyfte tillhandahålla allmänheten program via elektroniska kommunikationsnät i den mening som avses i artikel 2 a i direktiv 2002/21/EG; sådana audiovisuella medietjänster utgörs av antingen tv-sändningar enligt definitionen i led e i denna punkt eller audiovisuella medietjänster på begäran enligt definitionen i led g i denna punkt, |
| --- | --- | --- | --- |

1.

Artikel 1.1 ska ändras på följande sätt:

a)

Led a ska ersättas med följande:

”a)   
  audiovisuell medietjänst
  :

i)

en tjänst enligt definitionen i artiklarna 56 och 57 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, där tjänsten eller en särskiljbar del av den har som huvudsakligt syfte att i informations-, underhållnings- eller utbildningssyfte tillhandahålla allmänheten program via elektroniska kommunikationsnät i den mening som avses i artikel 2 a i direktiv 2002/21/EG; sådana audiovisuella medietjänster utgörs av antingen tv-sändningar enligt definitionen i led e i denna punkt eller audiovisuella medietjänster på begäran enligt definitionen i led g i denna punkt,

| ii) | ett audiovisuellt kommersiellt meddelande.” |
| --- | --- |

ii)

ett audiovisuellt kommersiellt meddelande.”

| b) | Följande led ska införas:
  ”aa)   
  videodelningsplattformstjänst
  : en tjänst enligt definitionen i artiklarna 56 och 57 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, där tjänsten, en särskiljbar del av tjänsten eller en väsentlig funktion i tjänsten har som huvudsakligt syfte att i informations-, underhållnings- eller utbildningssyfte tillhandahålla allmänheten program, användargenererade videor, eller bådadera, för vilka leverantören av videodelningsplattformen saknar redaktionellt ansvar, via elektroniska kommunikationsnät i den mening som avses i artikel 2 a i direktiv 2002/21/EG, och där det är leverantören av videodelningsplattformen som bestämmer hur de ska organiseras, inbegripet genom automatiserade metoder eller algoritmer, i synnerhet genom presentation, taggning och sekvensering.” |
| --- | --- |

b)

Följande led ska införas:

”aa)   
  videodelningsplattformstjänst
  : en tjänst enligt definitionen i artiklarna 56 och 57 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, där tjänsten, en särskiljbar del av tjänsten eller en väsentlig funktion i tjänsten har som huvudsakligt syfte att i informations-, underhållnings- eller utbildningssyfte tillhandahålla allmänheten program, användargenererade videor, eller bådadera, för vilka leverantören av videodelningsplattformen saknar redaktionellt ansvar, via elektroniska kommunikationsnät i den mening som avses i artikel 2 a i direktiv 2002/21/EG, och där det är leverantören av videodelningsplattformen som bestämmer hur de ska organiseras, inbegripet genom automatiserade metoder eller algoritmer, i synnerhet genom presentation, taggning och sekvensering.”

| c) | Led b ska ersättas med följande:
  ”b)   
  program
  : en uppsättning rörliga bilder med eller utan ljud som, oavsett längd, utgör ett enskilt inslag i en programtablå eller en katalog som har sammanställts av en leverantör av medietjänster, t.ex. långfilmer, videoklipp, sportevenemang, komediserier, dokumentärer, barnprogram och dramaproduktioner.” |
| --- | --- |

c)

Led b ska ersättas med följande:

”b)   
  program
  : en uppsättning rörliga bilder med eller utan ljud som, oavsett längd, utgör ett enskilt inslag i en programtablå eller en katalog som har sammanställts av en leverantör av medietjänster, t.ex. långfilmer, videoklipp, sportevenemang, komediserier, dokumentärer, barnprogram och dramaproduktioner.”

| d) | Följande led ska införas:
  ”ba)   
  användargenererad video
  : en uppsättning rörliga bilder med eller utan ljud som, oavsett längd, utgör ett enskilt inslag som skapats av en användare och laddats upp på en videodelningsplattform av samma eller någon annan användare.
  bb)   
  redaktionellt beslut
  : ett beslut som regelbundet fattas i syfte att utöva redaktionellt ansvar och som är kopplat till den dagliga driften av den audiovisuella medietjänsten.” |
| --- | --- |

d)

Följande led ska införas:

”ba)   
  användargenererad video
  : en uppsättning rörliga bilder med eller utan ljud som, oavsett längd, utgör ett enskilt inslag som skapats av en användare och laddats upp på en videodelningsplattform av samma eller någon annan användare.

bb)   
  redaktionellt beslut
  : ett beslut som regelbundet fattas i syfte att utöva redaktionellt ansvar och som är kopplat till den dagliga driften av den audiovisuella medietjänsten.”

| e) | Följande led ska införas:
  ”da)   
  leverantör av videodelningsplattform
  : fysisk eller juridisk person som tillhandahåller en videodelningsplattformstjänst.” |
| --- | --- |

e)

Följande led ska införas:

”da)   
  leverantör av videodelningsplattform
  : fysisk eller juridisk person som tillhandahåller en videodelningsplattformstjänst.”

| f) | Led h ska ersättas med följande:
  ”h)   
  audiovisuellt kommersiellt meddelande
  : bilder med eller utan ljud som är utformade för att direkt eller indirekt marknadsföra varor eller tjänster tillhandahållna av en fysisk eller juridisk person som bedriver ekonomisk verksamhet eller för att främja dennes anseende; sådana bilder åtföljer eller ingår i ett program eller i en användargenererad video mot betalning eller liknande ersättning eller i form av egenreklam. Till de olika formerna av audiovisuella kommersiella meddelanden hör bland annat tv-reklam, sponsring, teleshopping och produktplacering.” |
| --- | --- |

f)

Led h ska ersättas med följande:

”h)   
  audiovisuellt kommersiellt meddelande
  : bilder med eller utan ljud som är utformade för att direkt eller indirekt marknadsföra varor eller tjänster tillhandahållna av en fysisk eller juridisk person som bedriver ekonomisk verksamhet eller för att främja dennes anseende; sådana bilder åtföljer eller ingår i ett program eller i en användargenererad video mot betalning eller liknande ersättning eller i form av egenreklam. Till de olika formerna av audiovisuella kommersiella meddelanden hör bland annat tv-reklam, sponsring, teleshopping och produktplacering.”

| g) | Led k ska ersättas med följande:
  ”k)   
  sponsring
  : varje bidrag som ges av offentliga eller privata företag eller fysiska personer som inte är engagerade i tillhandahållande av audiovisuella medietjänster eller videodelningsplattformstjänster eller i produktion av audiovisuella verk för finansiering av audiovisuella medietjänster, videodelningsplattformstjänster, användargenererade videor eller program i syfte att främja deras namn, varumärke, anseende, verksamhet eller produkter.” |
| --- | --- |

g)

Led k ska ersättas med följande:

”k)   
  sponsring
  : varje bidrag som ges av offentliga eller privata företag eller fysiska personer som inte är engagerade i tillhandahållande av audiovisuella medietjänster eller videodelningsplattformstjänster eller i produktion av audiovisuella verk för finansiering av audiovisuella medietjänster, videodelningsplattformstjänster, användargenererade videor eller program i syfte att främja deras namn, varumärke, anseende, verksamhet eller produkter.”

| h) | Led m ska ersättas med följande:
  ”m)   
  produktplacering
  : varje form av audiovisuellt kommersiellt meddelande som innebär att en vara, tjänst eller varumärket för varan eller tjänsten förekommer genom att det ingår eller omnämns i ett program eller i en användargenererad video, mot betalning eller liknande ersättning.” |
| --- | --- |

h)

Led m ska ersättas med följande:

”m)   
  produktplacering
  : varje form av audiovisuellt kommersiellt meddelande som innebär att en vara, tjänst eller varumärket för varan eller tjänsten förekommer genom att det ingår eller omnämns i ett program eller i en användargenererad video, mot betalning eller liknande ersättning.”

| 2. | Rubriken på kapitel II ska ersättas med följande:

  ”
  ALLMÄNNA BESTÄMMELSER FÖR AUDIOVISUELLA MEDIETJÄNSTER
  ” |
| --- | --- |

2.

Rubriken på kapitel II ska ersättas med följande:

”
  ALLMÄNNA BESTÄMMELSER FÖR AUDIOVISUELLA MEDIETJÄNSTER
  ”

| 3. | Artikel 2 ska ändras på följande sätt:






  a) | I punkt 3 ska led b ersättas med följande:






  ”b) | Om en leverantör av medietjänster har sitt huvudkontor i en medlemsstat medan redaktionella beslut om den audiovisuella medietjänsten fattas i en annan medlemsstat ska leverantören av medietjänster anses vara etablerad i den medlemsstat där en betydande del av arbetsstyrkan som arbetar med den programrelaterade audiovisuella medietjänstverksamheten är verksam. Om en betydande del av den arbetsstyrka som arbetar med den programrelaterade audiovisuella medietjänstverksamheten är verksam i var och en av de medlemsstaterna, ska leverantören av medietjänster anses vara etablerad i den medlemsstat där den har sitt huvudkontor. Om en betydande del av den arbetsstyrka som arbetar med den programrelaterade audiovisuella medietjänstverksamheten inte är verksam i någon av de medlemsstaterna, ska leverantören av medietjänster anses vara etablerad i den medlemsstat där den först började sin verksamhet i enlighet med den medlemsstatens lag, under förutsättning att den upprätthåller en varaktig och verklig anknytning till ekonomin i den medlemsstaten.” |
| --- | --- | --- | --- |

3.

Artikel 2 ska ändras på följande sätt:

a)

I punkt 3 ska led b ersättas med följande:

”b)

Om en leverantör av medietjänster har sitt huvudkontor i en medlemsstat medan redaktionella beslut om den audiovisuella medietjänsten fattas i en annan medlemsstat ska leverantören av medietjänster anses vara etablerad i den medlemsstat där en betydande del av arbetsstyrkan som arbetar med den programrelaterade audiovisuella medietjänstverksamheten är verksam. Om en betydande del av den arbetsstyrka som arbetar med den programrelaterade audiovisuella medietjänstverksamheten är verksam i var och en av de medlemsstaterna, ska leverantören av medietjänster anses vara etablerad i den medlemsstat där den har sitt huvudkontor. Om en betydande del av den arbetsstyrka som arbetar med den programrelaterade audiovisuella medietjänstverksamheten inte är verksam i någon av de medlemsstaterna, ska leverantören av medietjänster anses vara etablerad i den medlemsstat där den först började sin verksamhet i enlighet med den medlemsstatens lag, under förutsättning att den upprätthåller en varaktig och verklig anknytning till ekonomin i den medlemsstaten.”

| b) | Följande punkter ska införas:

  ”5a.   Medlemsstaterna ska säkerställa att leverantörer av medietjänster informerar de behöriga nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen om eventuella förändringar som kan påverka fastställandet av jurisdiktion i enlighet med punkterna 2, 3 och 4.


  5b.   Medlemsstaterna ska upprätta och upprätthålla en uppdaterad förteckning över leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion och ange på vilka av kriterierna enligt punkterna 2–5 deras jurisdiktion baseras. Medlemsstaterna ska lämna denna förteckning, inbegripet eventuella uppdateringar, till kommissionen.
  Kommissionen ska säkerställa att sådana förteckningar görs tillgängliga i en central databas. Om förteckningarna är oförenliga med varandra ska kommissionen kontakta de berörda medlemsstaterna för att finna en lösning. Kommissionen ska säkerställa att de nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen har tillgång till databasen. Kommissionen ska göra informationen i databasen allmänt tillgänglig.


  5c.   Om de berörda medlemsstaterna vid tillämpningen av artikel 3 eller 4 inte är eniga om vilken medlemsstat som har jurisdiktion ska de utan dröjsmål uppmärksamma kommissionen på detta. Kommissionen får begära att den europeiska gruppen av regleringsmyndigheter för audiovisuella medietjänster (Erga) i enlighet med artikel 30b.3 d yttrar sig om ärendet. Erga ska yttra sig inom 15 arbetsdagar från det att kommissionen framställt sin begäran. Kommissionen ska hålla kontaktkommittén som inrättats enligt artikel 29 vederbörligen informerad.
  När kommissionen antar ett beslut enligt artikel 3.2, 3.3 eller 4.5 ska den även besluta vilken medlemsstat som har jurisdiktion.” |
| --- | --- |

b)

Följande punkter ska införas:

”5a.   Medlemsstaterna ska säkerställa att leverantörer av medietjänster informerar de behöriga nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen om eventuella förändringar som kan påverka fastställandet av jurisdiktion i enlighet med punkterna 2, 3 och 4.

5b.   Medlemsstaterna ska upprätta och upprätthålla en uppdaterad förteckning över leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion och ange på vilka av kriterierna enligt punkterna 2–5 deras jurisdiktion baseras. Medlemsstaterna ska lämna denna förteckning, inbegripet eventuella uppdateringar, till kommissionen.

Kommissionen ska säkerställa att sådana förteckningar görs tillgängliga i en central databas. Om förteckningarna är oförenliga med varandra ska kommissionen kontakta de berörda medlemsstaterna för att finna en lösning. Kommissionen ska säkerställa att de nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen har tillgång till databasen. Kommissionen ska göra informationen i databasen allmänt tillgänglig.

5c.   Om de berörda medlemsstaterna vid tillämpningen av artikel 3 eller 4 inte är eniga om vilken medlemsstat som har jurisdiktion ska de utan dröjsmål uppmärksamma kommissionen på detta. Kommissionen får begära att den europeiska gruppen av regleringsmyndigheter för audiovisuella medietjänster (Erga) i enlighet med artikel 30b.3 d yttrar sig om ärendet. Erga ska yttra sig inom 15 arbetsdagar från det att kommissionen framställt sin begäran. Kommissionen ska hålla kontaktkommittén som inrättats enligt artikel 29 vederbörligen informerad.

När kommissionen antar ett beslut enligt artikel 3.2, 3.3 eller 4.5 ska den även besluta vilken medlemsstat som har jurisdiktion.”

| 4. | Artikel 3 ska ersättas med följande:

  ”Artikel 3

  1.   Medlemsstaterna ska säkerställa fri mottagning och får inte begränsa vidaresändning inom sina territorier av audiovisuella medietjänster från andra medlemsstater av skäl som ingår i de områden som samordnas genom detta direktiv.


  2.   En medlemsstat får tillfälligt göra undantag från punkt 1 i denna artikel om en audiovisuell medietjänst som tillhandahålls av en leverantör av medietjänster under en annan medlemsstats jurisdiktion uppenbart, allvarligt och grovt överträder artikel 6.1 a eller artikel 6a.1 eller är till förfång för eller utgör en allvarlig risk för folkhälsan.
  För undantag enligt första stycket gäller följande villkor:






  a) | Under de föregående tolv månaderna har leverantören av medietjänster vid minst två tidigare tillfällen redan agerat på det sätt som beskrivs i första stycket en eller flera gånger. |
| --- | --- | --- |

4.

Artikel 3 ska ersättas med följande:

”Artikel 3

1.   Medlemsstaterna ska säkerställa fri mottagning och får inte begränsa vidaresändning inom sina territorier av audiovisuella medietjänster från andra medlemsstater av skäl som ingår i de områden som samordnas genom detta direktiv.

2.   En medlemsstat får tillfälligt göra undantag från punkt 1 i denna artikel om en audiovisuell medietjänst som tillhandahålls av en leverantör av medietjänster under en annan medlemsstats jurisdiktion uppenbart, allvarligt och grovt överträder artikel 6.1 a eller artikel 6a.1 eller är till förfång för eller utgör en allvarlig risk för folkhälsan.

För undantag enligt första stycket gäller följande villkor:

a)

Under de föregående tolv månaderna har leverantören av medietjänster vid minst två tidigare tillfällen redan agerat på det sätt som beskrivs i första stycket en eller flera gånger.

| b) | Den berörda medlemsstaten har skriftligen underrättat leverantören av medietjänster, den medlemsstat som har jurisdiktion över den leverantören och kommissionen om de påstådda överträdelserna och om de proportionella åtgärder som medlemsstaten avser att vidta om en sådan överträdelse skulle inträffa igen. |
| --- | --- |

b)

Den berörda medlemsstaten har skriftligen underrättat leverantören av medietjänster, den medlemsstat som har jurisdiktion över den leverantören och kommissionen om de påstådda överträdelserna och om de proportionella åtgärder som medlemsstaten avser att vidta om en sådan överträdelse skulle inträffa igen.

| c) | Den berörda medlemsstaten har iakttagit leverantören av medietjänsters rätt till försvar och, i synnerhet, gett denna leverantör möjlighet att uttrycka sina synpunkter på de påstådda överträdelserna. |
| --- | --- |

c)

Den berörda medlemsstaten har iakttagit leverantören av medietjänsters rätt till försvar och, i synnerhet, gett denna leverantör möjlighet att uttrycka sina synpunkter på de påstådda överträdelserna.

| d) | Samråd med den medlemsstat som har jurisdiktion över leverantören av medietjänster och med kommissionen har inte resulterat i någon uppgörelse i godo inom en månad efter det att kommissionen har tagit emot den underrättelse som avses i led b. |
| --- | --- |

d)

Samråd med den medlemsstat som har jurisdiktion över leverantören av medietjänster och med kommissionen har inte resulterat i någon uppgörelse i godo inom en månad efter det att kommissionen har tagit emot den underrättelse som avses i led b.

Kommissionen ska inom tre månader från mottagandet av underrättelsen om de åtgärder som den berörda medlemsstaten vidtagit och efter att ha begärt att Erga yttrar sig om ärendet i enlighet med artikel 30b.3 d besluta om åtgärderna är förenliga med unionsrätten. Kommissionen ska hålla kontaktkommittén vederbörligen informerad. Om kommissionen beslutar att åtgärderna inte är förenliga med unionsrätten ska den kräva att den berörda medlemsstaten skyndsamt avbryter åtgärderna i fråga.

3.   En medlemsstat får tillfälligt göra undantag från punkt 1 i denna artikel om en audiovisuell medietjänst som tillhandahålls av en leverantör av medietjänster som lyder under en annan medlemsstats jurisdiktion uppenbart, allvarligt och grovt överträder artikel 6.1 b eller är till förfång för eller utgör en allvarlig risk för allmän säkerhet, inklusive skydd av nationell säkerhet och försvar.

För undantag enligt första stycket gäller följande villkor:

| a) | Under de föregående tolv månaderna har det agerande som avses i första stycket inträffat vid minst ett tidigare tillfälle. |
| --- | --- |

a)

Under de föregående tolv månaderna har det agerande som avses i första stycket inträffat vid minst ett tidigare tillfälle.

| b) | Den berörda medlemsstaten har skriftligen underrättat leverantören av medietjänster, den medlemsstat som har jurisdiktion över den leverantören och kommissionen om den påstådda överträdelsen och om de proportionella åtgärder som medlemsstaten avser att vidta om en sådan överträdelse skulle inträffa igen. |
| --- | --- |

b)

Den berörda medlemsstaten har skriftligen underrättat leverantören av medietjänster, den medlemsstat som har jurisdiktion över den leverantören och kommissionen om den påstådda överträdelsen och om de proportionella åtgärder som medlemsstaten avser att vidta om en sådan överträdelse skulle inträffa igen.

Den berörda medlemsstaten ska iaktta den berörda leverantören av medietjänsters rätt till försvar och, i synnerhet, ge denna leverantör möjlighet att uttrycka sin inställning till de påstådda överträdelserna.

Kommissionen ska inom tre månader från mottagandet av underrättelsen om de åtgärder som den berörda medlemsstaten vidtagit och efter att ha begärt att Erga yttrar sig om ärendet i enlighet med artikel 30b.3 d besluta om åtgärderna är förenliga med unionsrätten. Kommissionen ska hålla kontaktkommittén vederbörligen informerad. Om kommissionen beslutar att åtgärderna inte är förenliga med unionsrätten, ska den kräva att den berörda medlemsstaten skyndsamt avbryter åtgärderna i fråga.

4.   Punkterna 2 och 3 ska inte påverka tillämpningen av förfaranden, åtgärder eller sanktioner mot överträdelserna i fråga i den medlemsstat som har jurisdiktion över den berörda leverantören av medietjänster.

5.   Medlemsstaterna får i brådskande fall, högst en månad efter den påstådda överträdelsen, göra undantag från de villkor som anges i punkt 3 a och b. I sådana fall ska åtgärderna snarast möjligt anmälas till kommissionen och till den medlemsstat under vars jurisdiktion leverantören av medietjänster lyder med uppgift om varför medlemsstaten bedömer att fallet är brådskande. Kommissionen ska snarast möjligt undersöka om de anmälda åtgärderna är förenliga med unionsrätten. Om kommissionen kommer fram till att åtgärderna är oförenliga med unionsrätten, ska den kräva att medlemsstaten i fråga skyndsamt avbryter dessa åtgärder.

6.   Om kommissionen saknar upplysningar som krävs för att fatta ett beslut enligt punkt 2 eller 3 ska den inom en månad från mottagandet av underrättelsen begära alla upplysningar som krävs för att fatta beslutet från den berörda medlemsstaten. Kommissionens tidsfrist för att fatta beslutet ska förlängas tills medlemsstaten har tillhandahållit de nödvändiga upplysningarna. Under alla omständigheter ska tidsfristen inte förlängas med mer än en månad.

7.   Medlemsstaterna och kommissionen ska regelbundet utbyta erfarenheter och bästa praxis avseende det förfarande som fastställs i denna artikel inom ramen för kontaktkommittén och Erga.”

| 5. | Artikel 4 ska ersättas med följande:

  ”Artikel 4

  1.   Medlemsstaterna ska förbli fria att föreskriva att leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion ska följa mer detaljerade eller striktare bestämmelser inom de områden som samordnas genom detta direktiv, förutsatt att dessa bestämmelser överensstämmer med unionsrätten.


  2.   I de fall en medlemsstat






  a) | har utövat sin frihet enligt punkt 1 att införa mer detaljerade eller striktare bestämmelser i allmänhetens intresse, och |
| --- | --- | --- |

5.

Artikel 4 ska ersättas med följande:

”Artikel 4

1.   Medlemsstaterna ska förbli fria att föreskriva att leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion ska följa mer detaljerade eller striktare bestämmelser inom de områden som samordnas genom detta direktiv, förutsatt att dessa bestämmelser överensstämmer med unionsrätten.

2.   I de fall en medlemsstat

a)

har utövat sin frihet enligt punkt 1 att införa mer detaljerade eller striktare bestämmelser i allmänhetens intresse, och

| b) | bedömer att en leverantör av medietjänster under en annan medlemsstats jurisdiktion tillhandahåller en audiovisuell medietjänst som helt eller huvudsakligen är inriktad på dess territorium, |
| --- | --- |

b)

bedömer att en leverantör av medietjänster under en annan medlemsstats jurisdiktion tillhandahåller en audiovisuell medietjänst som helt eller huvudsakligen är inriktad på dess territorium,

får den begära att den medlemsstat som har jurisdiktion hanterar de eventuella problem som har upptäckts i relation till denna punkt. Båda medlemsstaterna ska på ett snabbt och uppriktigt sätt samarbeta för att finna en ömsesidigt tillfredsställande lösning.

När den medlemsstat som har jurisdiktion tar emot en motiverad begäran enligt första stycket ska den begära att leverantören av medietjänster följer de ifrågavarande bestämmelserna i allmänhetens intresse. Den medlemsstat som har jurisdiktion ska regelbundet informera den begärande medlemsstaten om vilka åtgärder som vidtagits för att hantera de problem som upptäckts. Den medlemsstat som har jurisdiktion ska inom två månader från mottagandet av begäran informera den begärande medlemsstaten och kommissionen om de resultat som erhållits och, om det inte var möjligt att finna någon lösning, redogöra för skälen till detta.

Vilken som helst av de båda medlemsstaterna får när som helst anmoda kontaktkommittén att undersöka fallet.

3.   Den berörda medlemsstaten får vidta lämpliga åtgärder mot den berörda leverantören av medietjänster om

| a) | den bedömer att det resultat som uppnåtts genom tillämpning av punkt 2 inte är tillfredsställande, och |
| --- | --- |

a)

den bedömer att det resultat som uppnåtts genom tillämpning av punkt 2 inte är tillfredsställande, och

| b) | den har lagt fram bevisning som visar att leverantören av medietjänster i fråga har etablerat sig i den medlemsstat som har jurisdiktion i syfte att kringgå de striktare bestämmelser inom de områden som samordnas genom detta direktiv som skulle vara tillämpliga på leverantören av medietjänster om den var etablerad i den berörda medlemsstaten; sådan bevisning ska göra det möjligt att rimligen fastställa ett sådant kringgående, utan att det behöver bevisas att leverantören av medietjänster haft avsikt att kringgå dessa striktare bestämmelser. |
| --- | --- |

b)

den har lagt fram bevisning som visar att leverantören av medietjänster i fråga har etablerat sig i den medlemsstat som har jurisdiktion i syfte att kringgå de striktare bestämmelser inom de områden som samordnas genom detta direktiv som skulle vara tillämpliga på leverantören av medietjänster om den var etablerad i den berörda medlemsstaten; sådan bevisning ska göra det möjligt att rimligen fastställa ett sådant kringgående, utan att det behöver bevisas att leverantören av medietjänster haft avsikt att kringgå dessa striktare bestämmelser.

Åtgärderna ska objektivt sett vara nödvändiga, tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt och stå i proportion till de eftersträvade målen.

4.   En medlemsstat får vidta åtgärder i enlighet med punkt 3 endast om följande villkor är uppfyllda:

| a) | Den har underrättat kommissionen och den medlemsstat där leverantören av medietjänster är etablerad om att den avser att vidta sådana åtgärder och beskriver på vilket underlag den grundar sin bedömning. |
| --- | --- |

a)

Den har underrättat kommissionen och den medlemsstat där leverantören av medietjänster är etablerad om att den avser att vidta sådana åtgärder och beskriver på vilket underlag den grundar sin bedömning.

| b) | Den har iakttagit den berörda leverantören av medietjänsters rätt till försvar och, i synnerhet, gett denna leverantör av medietjänster möjlighet att uttrycka sina synpunkter på den påstådda överträdelsen och de åtgärder som den anmälande medlemsstaten avser att vidta. |
| --- | --- |

b)

Den har iakttagit den berörda leverantören av medietjänsters rätt till försvar och, i synnerhet, gett denna leverantör av medietjänster möjlighet att uttrycka sina synpunkter på den påstådda överträdelsen och de åtgärder som den anmälande medlemsstaten avser att vidta.

| c) | Kommissionen har, efter att ha begärt att Erga yttrar sig om ärendet i enlighet med artikel 30b.3 d, beslutat att åtgärderna är förenliga med unionsrätten, särskilt att de bedömningar som har gjorts av den medlemsstat som vidtar åtgärderna enligt punkterna 2 och 3 i den här artikeln är välgrundade; kommissionen ska hålla kontaktkommittén vederbörligen informerad. |
| --- | --- |

c)

Kommissionen har, efter att ha begärt att Erga yttrar sig om ärendet i enlighet med artikel 30b.3 d, beslutat att åtgärderna är förenliga med unionsrätten, särskilt att de bedömningar som har gjorts av den medlemsstat som vidtar åtgärderna enligt punkterna 2 och 3 i den här artikeln är välgrundade; kommissionen ska hålla kontaktkommittén vederbörligen informerad.

5.   Kommissionen ska inom tre månader från mottagandet av den underrättelse som föreskrivs i punkt 4 a besluta om åtgärderna är förenliga med unionsrätten. Om kommissionen beslutar att åtgärderna inte är förenliga med unionsrätten ska den kräva att den berörda medlemsstaten avstår från att vidta de avsedda åtgärderna.

Om kommissionen saknar upplysningar som krävs för att fatta beslut enligt första stycket ska den inom en månad från mottagandet av underrättelsen begära alla upplysningar som krävs för att fatta beslutet från den berörda medlemsstaten. Kommissionens tidsfrist för att fatta beslutet ska förlängas tills medlemsstaten har tillhandahållit de nödvändiga upplysningarna. Under alla omständigheter ska tidsfristen inte förlängas med mer än en månad.

6.   Medlemsstaterna ska på lämpligt sätt inom ramen för sin nationella rätt säkerställa att leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion effektivt följer detta direktiv.

7.   Direktiv 2000/31/EG ska tillämpas om inte något annat anges i det här direktivet. Vid en konflikt mellan direktiv 2000/31/EG och det här direktivet ska bestämmelserna i det här direktivet ha företräde, såvida inte något annat föreskrivs i det här direktivet.”

| 6. | Följande artikel ska införas:

  ”Artikel 4a

  1.   Medlemsstaterna ska uppmana till användning av samreglering och främjande av självreglering genom uppförandekoder som antas på nationell nivå inom de områden som samordnas genom detta direktiv i den utsträckning som deras rättsordningar tillåter. Dessa uppförandekoder ska






  a) | utformas så att de blir brett accepterade av de viktigaste aktörerna i de berörda medlemsstaterna, |
| --- | --- | --- |

6.

Följande artikel ska införas:

”Artikel 4a

1.   Medlemsstaterna ska uppmana till användning av samreglering och främjande av självreglering genom uppförandekoder som antas på nationell nivå inom de områden som samordnas genom detta direktiv i den utsträckning som deras rättsordningar tillåter. Dessa uppförandekoder ska

a)

utformas så att de blir brett accepterade av de viktigaste aktörerna i de berörda medlemsstaterna,

| b) | fastställa klart och tydligt angivna mål, |
| --- | --- |

b)

fastställa klart och tydligt angivna mål,

| c) | föreskriva regelbunden, transparent och oberoende övervakning och utvärdering av i vilken mån de eftersträvade målen uppnåtts, och |
| --- | --- |

c)

föreskriva regelbunden, transparent och oberoende övervakning och utvärdering av i vilken mån de eftersträvade målen uppnåtts, och

| d) | föreskriva en effektiv kontroll av efterlevnaden, inbegripet effektiva och proportionella sanktioner. |
| --- | --- |

d)

föreskriva en effektiv kontroll av efterlevnaden, inbegripet effektiva och proportionella sanktioner.

2.   Medlemsstaterna och kommissionen får främja självreglering genom uppförandekoder på unionsnivå som utarbetas av leverantörer av medietjänster, leverantörer av videodelningsplattformar eller organisationer som företräder dessa, vid behov i samarbete med andra sektorer, till exempel näringslivet och handeln samt yrkes- och konsumentföreningar eller -organisationer. Dessa uppförandekoder ska vara sådana att de blir brett accepterade av de viktigaste aktörerna på unionsnivå och uppfylla kraven i punkt 1 b–d. Uppförandekoderna på unionsnivå ska inte påverka de nationella uppförandekoderna.

I samarbete med medlemsstaterna ska kommissionen när så är lämpligt underlätta utarbetandet av uppförandekoder på unionsnivå i enlighet med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna.

De som undertecknat uppförandekoderna på unionsnivå ska lämna utkasten till dessa uppförandekoder samt ändringar av dessa till kommissionen. Kommissionen ska samråda med kontaktkommittén om utkasten till uppförandekoder och ändringar av dem.

Kommissionen ska göra uppförandekoderna på unionsnivå allmänt tillgängliga och får synliggöra dem på lämpligt sätt.

3.   Medlemsstaterna ska förbli fria att kräva att leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion ska följa mer detaljerade eller striktare bestämmelser i enlighet med detta direktiv och unionsrätten, inbegripet när den nationella oberoende tillsynsmyndigheten eller det nationella oberoende tillsynsorganet kommer fram till att en uppförandekod eller delar av den inte är tillräckligt verkningsfull. Medlemsstaterna ska rapportera sådana bestämmelser till kommissionen utan onödigt dröjsmål.”

| 7. | Rubriken på kapitel III ska ersättas med följande:

  ”
  BESTÄMMELSER SOM ÄR TILLÄMPLIGA PÅ AUDIOVISUELLA MEDIETJÄNSTER
  ” |
| --- | --- |

7.

Rubriken på kapitel III ska ersättas med följande:

”
  BESTÄMMELSER SOM ÄR TILLÄMPLIGA PÅ AUDIOVISUELLA MEDIETJÄNSTER
  ”

BESTÄMMELSER SOM ÄR TILLÄMPLIGA PÅ AUDIOVISUELLA MEDIETJÄNSTER

| 8. | Artikel 5 ska ersättas med följande:

  ”Artikel 5

  1.   Varje medlemsstat ska säkerställa att en leverantör av medietjänster under dess jurisdiktion sörjer för att mottagarna av deras tjänster hela tiden på ett enkelt sätt har direkt tillgång till åtminstone information om följande:






  a) | Leverantörens namn. |
| --- | --- | --- |

8.

Artikel 5 ska ersättas med följande:

”Artikel 5

1.   Varje medlemsstat ska säkerställa att en leverantör av medietjänster under dess jurisdiktion sörjer för att mottagarna av deras tjänster hela tiden på ett enkelt sätt har direkt tillgång till åtminstone information om följande:

a)

Leverantörens namn.

| b) | Den geografiska adress där leverantören är etablerad. |
| --- | --- |

b)

Den geografiska adress där leverantören är etablerad.

| c) | Uppgifter, bland annat leverantörens e-postadress eller webbplats, som gör det möjligt att snabbt och effektivt få direktkontakt med leverantören. |
| --- | --- |

c)

Uppgifter, bland annat leverantörens e-postadress eller webbplats, som gör det möjligt att snabbt och effektivt få direktkontakt med leverantören.

| d) | Den medlemsstat som har jurisdiktion över leverantören och de behöriga tillsynsmyndigheterna eller -organen eller övervakningsorganen. |
| --- | --- |

d)

Den medlemsstat som har jurisdiktion över leverantören och de behöriga tillsynsmyndigheterna eller -organen eller övervakningsorganen.

2.   Medlemsstaterna får anta lagstiftningsåtgärder som föreskriver att leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion, utöver den information som anges i punkt 1, ska tillhandahålla information om sin ägarstruktur, inbegripet verkliga ägare. Sådana åtgärder ska respektera berörda grundläggande rättigheter, såsom skydd för privat- och familjeliv för de verkliga ägarna. Sådana åtgärder ska vara nödvändiga och proportionella och ska syfta till att eftersträva ett mål av allmänintresse.”

| 9. | Artikel 6 ska ersättas med följande:

  ”Artikel 6

  1.   Utan att det påverkar medlemsstaternas skyldighet att respektera och skydda mänsklig värdighet ska medlemsstaterna på lämpligt sätt säkerställa att de audiovisuella medietjänster som tillhandahålls av leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion inte innehåller någon






  a) | uppmaning till våld eller hat mot en grupp eller en medlem av en grupp på någon av de grunder som anges i artikel 21 i stadgan, |
| --- | --- | --- |

9.

Artikel 6 ska ersättas med följande:

”Artikel 6

1.   Utan att det påverkar medlemsstaternas skyldighet att respektera och skydda mänsklig värdighet ska medlemsstaterna på lämpligt sätt säkerställa att de audiovisuella medietjänster som tillhandahålls av leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion inte innehåller någon

a)

uppmaning till våld eller hat mot en grupp eller en medlem av en grupp på någon av de grunder som anges i artikel 21 i stadgan,

| b) | offentlig uppmaning att begå terroristbrott enligt artikel 5 i direktiv (EU) 2017/541. |
| --- | --- |

b)

offentlig uppmaning att begå terroristbrott enligt artikel 5 i direktiv (EU) 2017/541.

2.   De åtgärder som vidtas vid tillämpningen av denna artikel ska vara nödvändiga och proportionella och ska vara förenliga med rättigheterna och principerna i stadgan.”

| 10. | Följande artikel ska införas:

  ”Artikel 6a

  1.   Medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att audiovisuella medietjänster som tillhandahålls av leverantörer av audiovisuella medietjänster under deras jurisdiktion och som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling endast tillhandahålls på ett sådant sätt att minderåriga normalt inte hör eller ser dem. Exempel på sådana åtgärder är val av sändningstid, verktyg för ålderskontroll eller andra tekniska åtgärder. Åtgärderna ska stå i proportion till den potentiella skada som programmet kan orsaka.
  Det skadligaste innehållet, som meningslöst våld och pornografi, ska vara föremål för de striktaste åtgärderna.


  2.   Personuppgifter om minderåriga som samlats in eller på annat sätt genererats av leverantörer av medietjänster i enlighet med punkt 1 ska inte behandlas för kommersiella ändamål, såsom direktmarknadsföring, profilering och beteendestyrd annonsering.


  3.   Medlemsstaterna ska säkerställa att leverantörer av medietjänster lämnar tillräcklig information till tittarna om innehåll som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling. I detta syfte ska leverantörerna av medietjänster använda ett system som beskriver den potentiella skada som innehållet i en audiovisuell medietjänst kan orsaka.
  För genomförandet av denna punkt ska medlemsstaterna uppmana till användning av samreglering enligt artikel 4a.1.


  4.   Kommissionen ska uppmuntra leverantörer av medietjänster att utbyta bästa praxis om uppförandekoder för samreglering. Medlemsstaterna och kommissionen får vid tillämpning av den här artikeln främja självreglering genom sådana uppförandekoder på unionsnivå som avses i artikel 4a.2.” |
| --- | --- |

10.

Följande artikel ska införas:

”Artikel 6a

1.   Medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att audiovisuella medietjänster som tillhandahålls av leverantörer av audiovisuella medietjänster under deras jurisdiktion och som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling endast tillhandahålls på ett sådant sätt att minderåriga normalt inte hör eller ser dem. Exempel på sådana åtgärder är val av sändningstid, verktyg för ålderskontroll eller andra tekniska åtgärder. Åtgärderna ska stå i proportion till den potentiella skada som programmet kan orsaka.

Det skadligaste innehållet, som meningslöst våld och pornografi, ska vara föremål för de striktaste åtgärderna.

2.   Personuppgifter om minderåriga som samlats in eller på annat sätt genererats av leverantörer av medietjänster i enlighet med punkt 1 ska inte behandlas för kommersiella ändamål, såsom direktmarknadsföring, profilering och beteendestyrd annonsering.

3.   Medlemsstaterna ska säkerställa att leverantörer av medietjänster lämnar tillräcklig information till tittarna om innehåll som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling. I detta syfte ska leverantörerna av medietjänster använda ett system som beskriver den potentiella skada som innehållet i en audiovisuell medietjänst kan orsaka.

För genomförandet av denna punkt ska medlemsstaterna uppmana till användning av samreglering enligt artikel 4a.1.

4.   Kommissionen ska uppmuntra leverantörer av medietjänster att utbyta bästa praxis om uppförandekoder för samreglering. Medlemsstaterna och kommissionen får vid tillämpning av den här artikeln främja självreglering genom sådana uppförandekoder på unionsnivå som avses i artikel 4a.2.”

| 11. | Artikel 7 ska ersättas med följande:

  ”Artikel 7

  1.   Medlemsstaterna ska utan onödigt dröjsmål säkerställa att tjänster som tillhandahålls av leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion fortlöpande och successivt görs mer tillgängliga för personer med funktionsnedsättning genom proportionella åtgärder.


  2.   Medlemsstaterna ska säkerställa att leverantörer av medietjänster regelbundet rapporterar till de nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen om genomförandet av de åtgärder som avses i punkt 1. Medlemsstaterna ska senast den 19 december 2022 och därefter vart tredje år rapportera till kommissionen om genomförandet av punkt 1.


  3.   Medlemsstaterna ska uppmuntra leverantörer av medietjänster att utarbeta handlingsplaner för tillgänglighet för att fortlöpande och successivt göra sina tjänster mer tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. Sådana handlingsplaner ska överlämnas till de nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen.


  4.   Varje medlemsstat ska utse en enda lättillgänglig – även för personer med funktionsnedsättning – kontaktpunkt online som ska vara allmänt tillgänglig, för information och klagomål om de tillgänglighetsfrågor som avses i denna artikel.


  5.   Medlemsstaterna ska säkerställa att information vid kriser, inbegripet tillkännagivanden och meddelanden till allmänheten vid naturkatastrofer, som offentliggörs genom audiovisuella medietjänster, tillhandahålls så att den är tillgänglig för personer med funktionsnedsättning.” |
| --- | --- |

11.

Artikel 7 ska ersättas med följande:

”Artikel 7

1.   Medlemsstaterna ska utan onödigt dröjsmål säkerställa att tjänster som tillhandahålls av leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion fortlöpande och successivt görs mer tillgängliga för personer med funktionsnedsättning genom proportionella åtgärder.

2.   Medlemsstaterna ska säkerställa att leverantörer av medietjänster regelbundet rapporterar till de nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen om genomförandet av de åtgärder som avses i punkt 1. Medlemsstaterna ska senast den 19 december 2022 och därefter vart tredje år rapportera till kommissionen om genomförandet av punkt 1.

3.   Medlemsstaterna ska uppmuntra leverantörer av medietjänster att utarbeta handlingsplaner för tillgänglighet för att fortlöpande och successivt göra sina tjänster mer tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. Sådana handlingsplaner ska överlämnas till de nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen.

4.   Varje medlemsstat ska utse en enda lättillgänglig – även för personer med funktionsnedsättning – kontaktpunkt online som ska vara allmänt tillgänglig, för information och klagomål om de tillgänglighetsfrågor som avses i denna artikel.

5.   Medlemsstaterna ska säkerställa att information vid kriser, inbegripet tillkännagivanden och meddelanden till allmänheten vid naturkatastrofer, som offentliggörs genom audiovisuella medietjänster, tillhandahålls så att den är tillgänglig för personer med funktionsnedsättning.”

| 12. | Följande artiklar ska införas:

  ”Artikel 7a
  Medlemsstaterna får vidta åtgärder för att säkerställa att audiovisuella medietjänster av allmänintresse framhävs på lämpligt sätt.


  Artikel 7b
  Medlemsstaterna ska vidta lämpliga och proportionella åtgärder för att säkerställa att audiovisuella medietjänster som tillhandahålls av leverantörer av medietjänster inte utan dessa leverantörers uttryckliga medgivande förses med överliggande inslag för kommersiella ändamål eller ändras.
  Vid tillämpning av denna artikel ska medlemsstaterna ange detaljerade uppgifter om regleringen, inklusive undantag, framför allt när det gäller att skydda användarnas legitima intressen samtidigt som hänsyn tas till de legitima intressena hos de leverantörer av medietjänster som ursprungligen tillhandahöll de audiovisuella medietjänsterna.” |
| --- | --- |

12.

Följande artiklar ska införas:

”Artikel 7a

Medlemsstaterna får vidta åtgärder för att säkerställa att audiovisuella medietjänster av allmänintresse framhävs på lämpligt sätt.

Artikel 7b

Medlemsstaterna ska vidta lämpliga och proportionella åtgärder för att säkerställa att audiovisuella medietjänster som tillhandahålls av leverantörer av medietjänster inte utan dessa leverantörers uttryckliga medgivande förses med överliggande inslag för kommersiella ändamål eller ändras.

Vid tillämpning av denna artikel ska medlemsstaterna ange detaljerade uppgifter om regleringen, inklusive undantag, framför allt när det gäller att skydda användarnas legitima intressen samtidigt som hänsyn tas till de legitima intressena hos de leverantörer av medietjänster som ursprungligen tillhandahöll de audiovisuella medietjänsterna.”

| 13. | Artikel 9 ska ersättas med följande:

  ”Artikel 9

  1.   Medlemsstaterna ska säkerställa att audiovisuella kommersiella meddelanden som tillhandahålls av leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion uppfyller följande krav:






  a) | Audiovisuella kommersiella meddelanden ska vara lätta att identifiera som sådana. Dolda audiovisuella kommersiella meddelanden ska vara förbjudna. |
| --- | --- | --- |

13.

Artikel 9 ska ersättas med följande:

”Artikel 9

1.   Medlemsstaterna ska säkerställa att audiovisuella kommersiella meddelanden som tillhandahålls av leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion uppfyller följande krav:

a)

Audiovisuella kommersiella meddelanden ska vara lätta att identifiera som sådana. Dolda audiovisuella kommersiella meddelanden ska vara förbjudna.

| b) | Audiovisuella kommersiella meddelanden får inte använda subliminal teknik. |
| --- | --- |

b)

Audiovisuella kommersiella meddelanden får inte använda subliminal teknik.

| c) | Audiovisuella kommersiella meddelanden får inte






  i) | strida mot respekten för mänsklig värdighet, |
| --- | --- | --- |

c)

Audiovisuella kommersiella meddelanden får inte

i)

strida mot respekten för mänsklig värdighet,

| ii) | innehålla eller främja diskriminering på grund av kön, ras eller etniskt ursprung, nationalitet, religion eller trosuppfattning, funktionsnedsättning, ålder eller sexuell läggning, |
| --- | --- |

ii)

innehålla eller främja diskriminering på grund av kön, ras eller etniskt ursprung, nationalitet, religion eller trosuppfattning, funktionsnedsättning, ålder eller sexuell läggning,

| iii) | uppmuntra till ett beteende som är skadligt för hälsa eller säkerhet, |
| --- | --- |

iii)

uppmuntra till ett beteende som är skadligt för hälsa eller säkerhet,

| iv) | uppmuntra till ett beteende som är mycket skadligt för miljön. |
| --- | --- |

iv)

uppmuntra till ett beteende som är mycket skadligt för miljön.

| d) | Alla former av audiovisuella kommersiella meddelanden för cigaretter och andra tobaksvaror, liksom för elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare, ska vara förbjudna. |
| --- | --- |

d)

Alla former av audiovisuella kommersiella meddelanden för cigaretter och andra tobaksvaror, liksom för elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare, ska vara förbjudna.

| e) | Audiovisuella kommersiella meddelanden för alkoholhaltiga drycker får inte vara särskilt riktade till minderåriga och får inte uppmuntra till överkonsumtion av sådana drycker. |
| --- | --- |

e)

Audiovisuella kommersiella meddelanden för alkoholhaltiga drycker får inte vara särskilt riktade till minderåriga och får inte uppmuntra till överkonsumtion av sådana drycker.

| f) | Audiovisuella kommersiella meddelanden om medicinska produkter och medicinsk behandling ska vara förbjudna om produkterna eller behandlingarna är tillgängliga endast efter ordination i den medlemsstat under vars jurisdiktion leverantören av medietjänster lyder. |
| --- | --- |

f)

Audiovisuella kommersiella meddelanden om medicinska produkter och medicinsk behandling ska vara förbjudna om produkterna eller behandlingarna är tillgängliga endast efter ordination i den medlemsstat under vars jurisdiktion leverantören av medietjänster lyder.

| g) | Audiovisuella kommersiella meddelanden får inte orsaka minderåriga fysisk, mental eller moralisk skada; därför får de inte direkt uppmana minderåriga att köpa eller hyra en produkt eller tjänst genom att utnyttja deras oerfarenhet eller godtrogenhet, direkt uppmuntra dem att övertala sina föräldrar eller någon annan att köpa de varor eller tjänster som ingår i reklamen, utnyttja det speciella förtroende som minderåriga hyser för föräldrar, lärare eller andra personer, eller utan skäl visa minderåriga i farliga situationer. |
| --- | --- |

g)

Audiovisuella kommersiella meddelanden får inte orsaka minderåriga fysisk, mental eller moralisk skada; därför får de inte direkt uppmana minderåriga att köpa eller hyra en produkt eller tjänst genom att utnyttja deras oerfarenhet eller godtrogenhet, direkt uppmuntra dem att övertala sina föräldrar eller någon annan att köpa de varor eller tjänster som ingår i reklamen, utnyttja det speciella förtroende som minderåriga hyser för föräldrar, lärare eller andra personer, eller utan skäl visa minderåriga i farliga situationer.

2.   Audiovisuella kommersiella meddelanden för alkoholhaltiga drycker i audiovisuella medietjänster på begäran, utom sponsring och produktplacering, ska uppfylla kriterierna i artikel 22.

3.   Medlemsstaterna ska uppmana till användning av samreglering och främjande av självreglering genom uppförandekoder i enlighet med artikel 4a.1 avseende olämpliga audiovisuella kommersiella meddelanden avseende alkoholhaltiga drycker. Uppförandekoderna ska syfta till att på ett verkningsfullt sätt minska minderårigas exponering för audiovisuella kommersiella meddelanden avseende alkoholhaltiga drycker.

4.   Medlemsstaterna ska uppmana till användning av samreglering och främjande av självreglering genom uppförandekoder i enlighet med artikel 4a.1 avseende olämpliga audiovisuella kommersiella meddelanden som åtföljer eller ingår i barnprogram och som avser livsmedel eller drycker som innehåller näringsämnen eller ämnen som har en näringsmässig eller fysiologisk effekt, särskilt fett, transfettsyror, salt eller natrium och sockerarter, som enligt rekommendationer inte bör utgöra en alltför stor del av den totala kosten.

Uppförandekoderna ska syfta till att på ett verkningsfullt sätt minska barns exponering för audiovisuella kommersiella meddelanden om sådana livsmedel och drycker. De ska syfta till att säkerställa att sådana audiovisuella kommersiella meddelanden inte betonar de positiva näringsmässiga egenskaperna hos sådana livsmedel och drycker.

5.   Medlemsstaterna och kommissionen får vid tillämpningen av den här artikeln främja självreglering genom sådana uppförandekoder på unionsnivå som avses i artikel 4a.2.”

| 14. | Artikel 10 ska ändras på följande sätt:






  a) | Punkt 2 ska ersättas med följande:

  ”2.   Audiovisuella medietjänster eller program får inte sponsras av företag vars huvudsakliga verksamhet är tillverkning eller försäljning av cigaretter och andra tobaksvaror samt elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare.” |
| --- | --- | --- |

14.

Artikel 10 ska ändras på följande sätt:

a)

Punkt 2 ska ersättas med följande:

”2.   Audiovisuella medietjänster eller program får inte sponsras av företag vars huvudsakliga verksamhet är tillverkning eller försäljning av cigaretter och andra tobaksvaror samt elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare.”

| b) | Punkt 4 ska ersättas med följande:

  ”4.   Nyhets- och samhällsprogram får inte sponsras. Medlemsstaterna får förbjuda sponsring av barnprogram. Medlemsstaterna får besluta att förbjuda att sponsorns logo visas under barnprogram, dokumentärprogram och religiösa program.” |
| --- | --- |

b)

Punkt 4 ska ersättas med följande:

”4.   Nyhets- och samhällsprogram får inte sponsras. Medlemsstaterna får förbjuda sponsring av barnprogram. Medlemsstaterna får besluta att förbjuda att sponsorns logo visas under barnprogram, dokumentärprogram och religiösa program.”

| 15. | Artikel 11 ska ersättas med följande:

  ”Artikel 11

  1.   Denna artikel ska endast gälla program som producerats efter den 19 december 2009.


  2.   Produktplacering ska vara tillåtet i alla audiovisuella medietjänster utom i nyhets- och samhällsprogram, program om konsumentfrågor, religiösa program och barnprogram.


  3.   Program som innehåller produktplacering ska uppfylla följande krav:






  a) | Deras innehåll och strukturering i en programtablå, när det gäller tv-sändningar, eller i en katalog, när det gäller audiovisuella medietjänster på begäran, får inte under några omständigheter påverkas på ett sådant sätt att det inverkar på ansvaret och det redaktionella oberoendet hos leverantören av medietjänster. |
| --- | --- | --- |

15.

Artikel 11 ska ersättas med följande:

”Artikel 11

1.   Denna artikel ska endast gälla program som producerats efter den 19 december 2009.

2.   Produktplacering ska vara tillåtet i alla audiovisuella medietjänster utom i nyhets- och samhällsprogram, program om konsumentfrågor, religiösa program och barnprogram.

3.   Program som innehåller produktplacering ska uppfylla följande krav:

a)

Deras innehåll och strukturering i en programtablå, när det gäller tv-sändningar, eller i en katalog, när det gäller audiovisuella medietjänster på begäran, får inte under några omständigheter påverkas på ett sådant sätt att det inverkar på ansvaret och det redaktionella oberoendet hos leverantören av medietjänster.

| b) | De får inte direkt uppmuntra till inköp eller förhyrning av varor eller tjänster, särskilt inte genom särskilda säljfrämjande hänvisningar till dessa varor eller tjänster. |
| --- | --- |

b)

De får inte direkt uppmuntra till inköp eller förhyrning av varor eller tjänster, särskilt inte genom särskilda säljfrämjande hänvisningar till dessa varor eller tjänster.

| c) | De får inte otillbörligt framhäva den berörda produkten. |
| --- | --- |

c)

De får inte otillbörligt framhäva den berörda produkten.

| d) | Tittarna ska tydligt informeras om att det förekommer produktplacering genom att detta på lämpligt sätt anges i början och i slutet av programmet, och när programmet börjar igen efter ett reklamavbrott, för att undvika all osäkerhet hos tittaren. |
| --- | --- |

d)

Tittarna ska tydligt informeras om att det förekommer produktplacering genom att detta på lämpligt sätt anges i början och i slutet av programmet, och när programmet börjar igen efter ett reklamavbrott, för att undvika all osäkerhet hos tittaren.

Medlemsstaterna får avstå från att uppställa de krav som anges i led d, utom när det gäller program som har producerats eller beställts av en leverantör av medietjänster eller av ett närstående företag till denna leverantör.

4.   Programmen får inte under några omständigheter innehålla någon produktplacering av

| a) | cigaretter och andra tobaksvaror, liksom elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare, eller produktplacering från företag vars huvudsakliga verksamhet är tillverkning eller försäljning av sådana produkter, |
| --- | --- |

a)

cigaretter och andra tobaksvaror, liksom elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare, eller produktplacering från företag vars huvudsakliga verksamhet är tillverkning eller försäljning av sådana produkter,

| b) | särskilda medicinska produkter eller medicinska behandlingar som är tillgängliga endast efter ordination i den medlemsstat under vars jurisdiktion leverantören av medietjänster lyder.” |
| --- | --- |

b)

särskilda medicinska produkter eller medicinska behandlingar som är tillgängliga endast efter ordination i den medlemsstat under vars jurisdiktion leverantören av medietjänster lyder.”

| 16. | Rubriken på kapitel IV ska utgå. |
| --- | --- |

16.

Rubriken på kapitel IV ska utgå.

| 17. | Artikel 12 ska utgå. |
| --- | --- |

17.

Artikel 12 ska utgå.

| 18. | Artikel 13 ska ersättas med följande:

  ”Artikel 13

  1.   Medlemsstaterna ska säkerställa att leverantörer av audiovisuella medietjänster på begäran under deras jurisdiktion säkerställer att europeiska produktioner utgör minst 30 % av deras kataloger och att dessa produktioner framhävs.


  2.   Om medlemsstater kräver att leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion bidrar finansiellt till europeiska produktioner, inbegripet via direktinvesteringar i innehåll och bidrag till nationella fonder, får de även kräva att leverantörer av medietjänster som riktar sig till en publik på deras territorier men är etablerade i andra medlemsstater lämnar sådana finansiella bidrag, som ska vara proportionella och icke-diskriminerande.


  3.   I det fall som avses i punkt 2 bör det finansiella bidraget endast baseras på de intäkter som genereras i de medlemsstater mot vilka tjänsterna riktas. Om den medlemsstat där leverantören är etablerad inför ett krav på ett sådant finansiellt bidrag, ska den ta hänsyn till eventuella krav på finansiella bidrag som införts av de medlemsstater mot vilka tjänsten riktas. Varje finansiellt bidrag ska vara förenligt med unionsrätten, i synnerhet reglerna om statligt stöd.


  4.   Medlemsstaterna ska senast den 19 december 2021 och därefter vartannat år rapportera till kommissionen om genomförandet av punkterna 1 och 2.


  5.   Kommissionen ska på grundval av de uppgifter som lämnas av medlemsstaterna och en oberoende undersökning rapportera till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av punkterna 1 och 2, med beaktande av marknadsutvecklingen och den tekniska utvecklingen samt målet avseende kulturell mångfald.


  6.   Den skyldighet som införs genom punkt 1 och det krav på leverantörer av medietjänster som riktar sig till publik i andra medlemsstater som anges i punkt 2 ska inte gälla leverantörer av medietjänster med låg omsättning eller liten publik. Medlemsstaterna får också frångå sådana skyldigheter eller krav om de skulle vara opraktiska eller omotiverade med tanke på arten av eller ämnet för de audiovisuella medietjänsterna.


  7.   Kommissionen ska, efter samråd med kontaktkommittén, utfärda riktlinjer för beräkning av den andel europeiska produktioner som avses i punkt 1 och för definitionen av begreppen liten publik och låg omsättning i punkt 6.” |
| --- | --- |

18.

Artikel 13 ska ersättas med följande:

”Artikel 13

1.   Medlemsstaterna ska säkerställa att leverantörer av audiovisuella medietjänster på begäran under deras jurisdiktion säkerställer att europeiska produktioner utgör minst 30 % av deras kataloger och att dessa produktioner framhävs.

2.   Om medlemsstater kräver att leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion bidrar finansiellt till europeiska produktioner, inbegripet via direktinvesteringar i innehåll och bidrag till nationella fonder, får de även kräva att leverantörer av medietjänster som riktar sig till en publik på deras territorier men är etablerade i andra medlemsstater lämnar sådana finansiella bidrag, som ska vara proportionella och icke-diskriminerande.

3.   I det fall som avses i punkt 2 bör det finansiella bidraget endast baseras på de intäkter som genereras i de medlemsstater mot vilka tjänsterna riktas. Om den medlemsstat där leverantören är etablerad inför ett krav på ett sådant finansiellt bidrag, ska den ta hänsyn till eventuella krav på finansiella bidrag som införts av de medlemsstater mot vilka tjänsten riktas. Varje finansiellt bidrag ska vara förenligt med unionsrätten, i synnerhet reglerna om statligt stöd.

4.   Medlemsstaterna ska senast den 19 december 2021 och därefter vartannat år rapportera till kommissionen om genomförandet av punkterna 1 och 2.

5.   Kommissionen ska på grundval av de uppgifter som lämnas av medlemsstaterna och en oberoende undersökning rapportera till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av punkterna 1 och 2, med beaktande av marknadsutvecklingen och den tekniska utvecklingen samt målet avseende kulturell mångfald.

6.   Den skyldighet som införs genom punkt 1 och det krav på leverantörer av medietjänster som riktar sig till publik i andra medlemsstater som anges i punkt 2 ska inte gälla leverantörer av medietjänster med låg omsättning eller liten publik. Medlemsstaterna får också frångå sådana skyldigheter eller krav om de skulle vara opraktiska eller omotiverade med tanke på arten av eller ämnet för de audiovisuella medietjänsterna.

7.   Kommissionen ska, efter samråd med kontaktkommittén, utfärda riktlinjer för beräkning av den andel europeiska produktioner som avses i punkt 1 och för definitionen av begreppen liten publik och låg omsättning i punkt 6.”

| 19. | Artikel 19.2 ska ersättas med följande:

  ”2.   Enstaka tv-reklaminslag och teleshoppinginslag ska vara tillåtna vid sportevenemang. Vid andra sändningar än sändningar av sportevenemang får enstaka tv-reklaminslag och teleshoppinginslag förekomma endast undantagsvis.” |
| --- | --- |

19.

Artikel 19.2 ska ersättas med följande:

”2.   Enstaka tv-reklaminslag och teleshoppinginslag ska vara tillåtna vid sportevenemang. Vid andra sändningar än sändningar av sportevenemang får enstaka tv-reklaminslag och teleshoppinginslag förekomma endast undantagsvis.”

| 20. | Artikel 20.2 ska ersättas med följande:

  ”2.   Sändningar av filmer producerade för tv (med undantag för tv-serier och dokumentärer), biograffilmer och nyhetsprogram får avbrytas av tv-reklam, teleshoppinginslag eller bådadera en gång varje tablålagd period på minst 30 minuter. Sändningar av barnprogram får avbrytas av tv-reklam en gång under varje tablålagd period på minst 30 minuter, förutsatt att programmets tablålagda längd överstiger 30 minuter. Teleshoppingsändningar ska vara förbjudna under barnprogram. Varken tv-reklam eller teleshopping får infogas i sändningar av gudstjänster.” |
| --- | --- |

20.

Artikel 20.2 ska ersättas med följande:

”2.   Sändningar av filmer producerade för tv (med undantag för tv-serier och dokumentärer), biograffilmer och nyhetsprogram får avbrytas av tv-reklam, teleshoppinginslag eller bådadera en gång varje tablålagd period på minst 30 minuter. Sändningar av barnprogram får avbrytas av tv-reklam en gång under varje tablålagd period på minst 30 minuter, förutsatt att programmets tablålagda längd överstiger 30 minuter. Teleshoppingsändningar ska vara förbjudna under barnprogram. Varken tv-reklam eller teleshopping får infogas i sändningar av gudstjänster.”

| 21. | Artikel 23 ska ersättas med följande:

  ”Artikel 23

  1.   Andelen tv-reklaminslag och teleshoppinginslag under perioden mellan kl. 6.00 och 18.00 får inte överstiga 20 % av den perioden. Andelen tv-reklaminslag och teleshoppinginslag under perioden mellan kl. 18.00 och 24.00 får inte överstiga 20 % av den perioden.


  2.   Punkt 1 ska inte tillämpas på följande:






  a) | Meddelanden från programföretaget som rör dess egna program och produkter med programanknytning som har direkt koppling till dessa program eller som rör program och audiovisuella medietjänster från andra enheter som tillhör samma mediegrupp. |
| --- | --- | --- |

21.

Artikel 23 ska ersättas med följande:

”Artikel 23

1.   Andelen tv-reklaminslag och teleshoppinginslag under perioden mellan kl. 6.00 och 18.00 får inte överstiga 20 % av den perioden. Andelen tv-reklaminslag och teleshoppinginslag under perioden mellan kl. 18.00 och 24.00 får inte överstiga 20 % av den perioden.

2.   Punkt 1 ska inte tillämpas på följande:

a)

Meddelanden från programföretaget som rör dess egna program och produkter med programanknytning som har direkt koppling till dessa program eller som rör program och audiovisuella medietjänster från andra enheter som tillhör samma mediegrupp.

| b) | Sponsringsmeddelanden. |
| --- | --- |

b)

Sponsringsmeddelanden.

| c) | Produktplacering. |
| --- | --- |

c)

Produktplacering.

| d) | Neutrala inramningar mellan redaktionellt innehåll och tv-reklaminslag eller teleshoppinginslag, och mellan enskilda inslag.” |
| --- | --- |

d)

Neutrala inramningar mellan redaktionellt innehåll och tv-reklaminslag eller teleshoppinginslag, och mellan enskilda inslag.”

| 22. | Kapitel VIII ska utgå. |
| --- | --- |

22.

Kapitel VIII ska utgå.

| 23. | Följande kapitel ska införas:


  ”KAPITEL IXA


  BESTÄMMELSER SOM ÄR TILLÄMPLIGA PÅ VIDEODELNINGSPLATTFORMSTJÄNSTER



  Artikel 28a

  1.   Vid tillämpningen av det här direktivet ska en leverantör av videodelningsplattformar som är etablerad på en medlemsstats territorium i den mening som avses i artikel 3.1 i direktiv 2000/31/EG lyda under den medlemsstatens jurisdiktion.


  2.   Vid tillämpningen av det här direktivet ska en leverantör av videodelningsplattformar som inte är etablerad på en medlemsstats territorium enligt punkt 1 anses vara etablerad på en medlemsstats territorium om denna leverantör av videodelningsplattformar






  a) | har ett moderföretag eller ett dotterföretag som är etablerat på den medlemsstatens territorium, eller |
| --- | --- | --- |

23.

Följande kapitel ska införas:

”KAPITEL IXA

BESTÄMMELSER SOM ÄR TILLÄMPLIGA PÅ VIDEODELNINGSPLATTFORMSTJÄNSTER

Artikel 28a

1.   Vid tillämpningen av det här direktivet ska en leverantör av videodelningsplattformar som är etablerad på en medlemsstats territorium i den mening som avses i artikel 3.1 i direktiv 2000/31/EG lyda under den medlemsstatens jurisdiktion.

2.   Vid tillämpningen av det här direktivet ska en leverantör av videodelningsplattformar som inte är etablerad på en medlemsstats territorium enligt punkt 1 anses vara etablerad på en medlemsstats territorium om denna leverantör av videodelningsplattformar

a)

har ett moderföretag eller ett dotterföretag som är etablerat på den medlemsstatens territorium, eller

| b) | tillhör en grupp, och ett annat företag i gruppen är etablerat på den medlemsstatens territorium. |
| --- | --- |

b)

tillhör en grupp, och ett annat företag i gruppen är etablerat på den medlemsstatens territorium.

I denna artikel avses med

a)   
  moderföretag
  : ett företag som kontrollerar ett eller flera dotterföretag,

b)   
  dotterföretag
  : ett företag som står under bestämmande inflytande av ett moderföretag, inbegripet varje dotterföretag till ett överordnat moderföretag,

c)   
  grupp
  : ett moderföretag, dess samtliga dotterföretag samt alla andra företag som har organisatoriska, ekonomiska och juridiska band med dem.

3.   Vid tillämpningen av punkt 2 ska leverantören av videodelningsplattformar, i de fall där moderföretaget, dotterföretaget eller de andra företagen i gruppen alla är etablerade i olika medlemsstater, anses vara etablerad i den medlemsstat där moderföretaget är etablerat eller, i avsaknad av en sådan etablering, i den medlemsstat där dess dotterföretag är etablerat eller, i avsaknad av en sådan etablering, i den medlemsstat där det andra företaget i gruppen är etablerat.

4.   Vid tillämpningen av punkt 3 ska leverantören av videodelningsplattformar, om det finns flera olika dotterföretag som alla är etablerade i olika medlemsstater, anses vara etablerad i den medlemsstat där ett av dotterföretagen först inledde sin verksamhet, under förutsättning att det upprätthåller en varaktig och verklig anknytning till ekonomin i den medlemsstaten.

Om det finns flera andra företag som ingår i gruppen och alla är etablerade i olika medlemsstater ska leverantören av videodelningsplattformar anses vara etablerad i den medlemsstat där ett av dessa företag först inledde sin verksamhet, under förutsättning att det upprätthåller en varaktig och verklig anknytning till ekonomin i den medlemsstaten.

5.   I detta direktiv ska artiklarna 3 och 12–15 i direktiv 2000/31/EG tillämpas på leverantörer av videodelningsplattformar som anses vara etablerade i en medlemsstat i enlighet med punkt 2 i den här artikeln.

6.   Medlemsstaterna ska upprätta och upprätthålla en uppdaterad förteckning över leverantörer av videodelningsplattformar som är etablerade eller anses vara etablerade på deras territorium och ange på vilka kriterier i punkterna 1–4 deras jurisdiktion baseras. Medlemsstaterna ska lämna den förteckningen, inbegripet eventuella uppdateringar, till kommissionen.

Kommissionen ska säkerställa att sådana förteckningar görs tillgängliga i en central databas. Om förteckningarna är oförenliga med varandra ska kommissionen kontakta de berörda medlemsstaterna för att finna en lösning. Kommissionen ska säkerställa att de nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen har tillgång till databasen. Kommissionen ska göra informationen i databasen allmänt tillgänglig.

7.   Om de berörda medlemsstaterna vid tillämpningen av denna artikel inte är eniga om vilken medlemsstat som har jurisdiktion ska de utan dröjsmål uppmärksamma kommissionen på detta. Kommissionen får begära att Erga i enlighet med artikel 30b.3 d yttrar sig om ärendet. Erga ska tillhandahålla detta yttrande inom 15 arbetsdagar från det att kommissionen har framställt sin begäran. Kommissionen ska hålla kontaktkommittén vederbörligen informerad.

Artikel 28b

1.   Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 12–15 i direktiv 2000/31/EG ska medlemsstaterna säkerställa att leverantörer av videodelningsplattformar inom deras jurisdiktion vidtar lämpliga åtgärder för att skydda

| a) | minderåriga från program, användargenererade videor och audiovisuella kommersiella meddelanden som kan skada deras fysiska, mentala eller moraliska utveckling i enlighet med artikel 6a.1, |
| --- | --- |

a)

minderåriga från program, användargenererade videor och audiovisuella kommersiella meddelanden som kan skada deras fysiska, mentala eller moraliska utveckling i enlighet med artikel 6a.1,

| b) | allmänheten från program, användargenererade videor och audiovisuella kommersiella meddelanden som innehåller uppmaning till våld eller hat mot en grupp eller en medlem av en grupp på någon av de grunder som anges i artikel 21 i stadgan, |
| --- | --- |

b)

allmänheten från program, användargenererade videor och audiovisuella kommersiella meddelanden som innehåller uppmaning till våld eller hat mot en grupp eller en medlem av en grupp på någon av de grunder som anges i artikel 21 i stadgan,

| c) | allmänheten från program, användargenererade videor och audiovisuella kommersiella meddelanden med innehåll vars spridning utgör en verksamhet som är ett brott enligt unionsrätten, nämligen en offentlig uppmaning att begå terroristbrott enligt artikel 5 i direktiv (EU) 2017/541, brott som gäller barnpornografi enligt artikel 5.4 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU (*1) och rasistiska och främlingsfientliga brott enligt artikel 1 i rambeslut 2008/913/RIF. |
| --- | --- |

c)

allmänheten från program, användargenererade videor och audiovisuella kommersiella meddelanden med innehåll vars spridning utgör en verksamhet som är ett brott enligt unionsrätten, nämligen en offentlig uppmaning att begå terroristbrott enligt artikel 5 i direktiv (EU) 2017/541, brott som gäller barnpornografi enligt artikel 5.4 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU (*1) och rasistiska och främlingsfientliga brott enligt artikel 1 i rambeslut 2008/913/RIF.

2.   Medlemsstaterna ska säkerställa att leverantörer av videodelningsplattformar under deras jurisdiktion uppfyller kraven i artikel 9.1 i fråga om audiovisuella kommersiella meddelanden som marknadsförs, säljs eller arrangeras av dessa leverantörer av videodelningsplattformar.

Medlemsstaterna ska säkerställa att leverantörer av videodelningsplattformar under deras jurisdiktion vidtar lämpliga åtgärder för att uppfylla kraven i artikel 9.1 i fråga om audiovisuella kommersiella meddelanden som inte marknadsförs, säljs eller arrangeras av dessa leverantörer av videodelningsplattformar, med beaktande av plattformarnas begränsade kontroll över de audiovisuella kommersiella meddelandena.

Medlemsstaterna ska säkerställa att leverantörer av videodelningsplattformar tydligt informerar användarna när program och användargenererade videor innehåller audiovisuella kommersiella meddelanden under förutsättning att sådana meddelanden uppgetts enligt punkt 3 tredje stycket c eller om leverantören har kännedom om detta.

Medlemsstaterna ska uppmana till användning av samreglering och främjande av självreglering genom uppförandekoder i enlighet med artikel 4a.1 som syftar till att på ett verkningsfullt sätt minska barns och minderårigas exponering för audiovisuella kommersiella meddelanden som avser livsmedel eller drycker som innehåller näringsämnen eller ämnen som har en näringsmässig eller fysiologisk effekt, särskilt fett, transfettsyror, salt eller natrium och sockerarter, som enligt rekommendationer inte bör utgöra en alltför stor del av den totala kosten. Uppförandekoderna ska syfta till att säkerställa att audiovisuella kommersiella meddelanden inte betonar de positiva näringsmässiga egenskaperna hos sådana livsmedel och drycker.

3.   Vid tillämpningen av punkterna 1 och 2 ska de lämpliga åtgärderna fastställas mot bakgrund av det berörda innehållets art, den skada som det kan orsaka, egenskaperna hos den kategori av personer som ska skyddas samt de rättigheter och legitima intressen som berörs, inklusive rättigheterna och de legitima intressena för leverantörerna av videodelningsplattformar och de användare som skapat eller laddat upp innehållet samt allmänintresset.

Medlemsstaterna ska säkerställa att alla leverantörer av videodelningsplattformar som lyder under deras jurisdiktion tillämpar sådana åtgärder. Åtgärderna ska vara praktiskt genomförbara och proportionella med beaktande av videodelningsplattformstjänstens storlek och den tillhandahållna tjänstens art. Åtgärderna får inte ge upphov till förhandskontroll eller uppladdningsfiltrering av innehållet som inte står i överensstämmelse med artikel 15 i direktiv 2000/31/EG. För det skydd av minderåriga som föreskrivs i punkt 1 a i den här artikeln ska det skadligaste innehållet omfattas av de striktaste åtgärderna för åtkomstkontroll.

Dessa åtgärder ska, beroende på vad som är lämpligt, bestå i att

| a) | i villkoren för videodelningsplattformstjänsterna inkludera och tillämpa de krav som avses i punkt 1, |
| --- | --- |

a)

i villkoren för videodelningsplattformstjänsterna inkludera och tillämpa de krav som avses i punkt 1,

| b) | i villkoren för videodelningsplattformstjänsterna inkludera och tillämpa de krav som fastställs i artikel 9.1 för audiovisuella kommersiella meddelanden som inte marknadsförs, säljs eller arrangeras av leverantörerna av videodelningsplattformar, |
| --- | --- |

b)

i villkoren för videodelningsplattformstjänsterna inkludera och tillämpa de krav som fastställs i artikel 9.1 för audiovisuella kommersiella meddelanden som inte marknadsförs, säljs eller arrangeras av leverantörerna av videodelningsplattformar,

| c) | ha en funktion genom vilken användare som laddar upp användargenererade videor kan uppge huruvida videorna, såvitt de vet eller skäligen kan förväntas veta, innehåller audiovisuella kommersiella meddelanden, |
| --- | --- |

c)

ha en funktion genom vilken användare som laddar upp användargenererade videor kan uppge huruvida videorna, såvitt de vet eller skäligen kan förväntas veta, innehåller audiovisuella kommersiella meddelanden,

| d) | upprätta och driva transparenta och användarvänliga mekanismer där användare av videodelningsplattformar till den berörda leverantören av videodelningsplattformar kan rapportera eller flagga sådant innehåll som avses i punkt 1 och som tillhandahålls på leverantörens plattform, |
| --- | --- |

d)

upprätta och driva transparenta och användarvänliga mekanismer där användare av videodelningsplattformar till den berörda leverantören av videodelningsplattformar kan rapportera eller flagga sådant innehåll som avses i punkt 1 och som tillhandahålls på leverantörens plattform,

| e) | upprätta och driva system som leverantörer av videodelningsplattformar kan använda för att förklara för användarna av videodelningsplattformar vilka effekter som rapportering och flaggning enligt led d har haft, |
| --- | --- |

e)

upprätta och driva system som leverantörer av videodelningsplattformar kan använda för att förklara för användarna av videodelningsplattformar vilka effekter som rapportering och flaggning enligt led d har haft,

| f) | upprätta och driva ålderskontrollsystem för användare av videodelningsplattformar med avseende på innehåll som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling, |
| --- | --- |

f)

upprätta och driva ålderskontrollsystem för användare av videodelningsplattformar med avseende på innehåll som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling,

| g) | upprätta och driva lättanvända system som gör det möjligt för användare av videodelningsplattformar att betygsätta sådant innehåll som avses i punkt 1, |
| --- | --- |

g)

upprätta och driva lättanvända system som gör det möjligt för användare av videodelningsplattformar att betygsätta sådant innehåll som avses i punkt 1,

| h) | se till att det finns föräldrakontrollsystem som kontrolleras av slutanvändaren med avseende på innehåll som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling, |
| --- | --- |

h)

se till att det finns föräldrakontrollsystem som kontrolleras av slutanvändaren med avseende på innehåll som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling,

| i) | upprätta och driva transparenta, lättanvända och ändamålsenliga förfaranden för att handlägga och lösa klagomål som användare framför till videodelningsplattformens leverantör med avseende på genomförandet av de åtgärder som avses i leden d–h, |
| --- | --- |

i)

upprätta och driva transparenta, lättanvända och ändamålsenliga förfaranden för att handlägga och lösa klagomål som användare framför till videodelningsplattformens leverantör med avseende på genomförandet av de åtgärder som avses i leden d–h,

| j) | se till att det finns ändamålsenliga åtgärder och verktyg för medie- och informationskunnighet och öka användarnas medvetenhet om dessa åtgärder och verktyg. |
| --- | --- |

j)

se till att det finns ändamålsenliga åtgärder och verktyg för medie- och informationskunnighet och öka användarnas medvetenhet om dessa åtgärder och verktyg.

Personuppgifter om minderåriga som samlats in eller på annat sätt genererats av leverantörer av videodelningsplattformar i enlighet med tredje stycket f och h ska inte behandlas för kommersiella ändamål, såsom direktmarknadsföring, profilering och beteendestyrd annonsering.

4.   För genomförandet av de åtgärder som avses i punkterna 1 och 3 i den här artikeln ska medlemsstaterna uppmanas att använda samreglering enligt artikel 4a.1.

5.   Medlemsstaterna ska införa de mekanismer som är nödvändiga för att bedöma om de åtgärder som avses i punkt 3 och som vidtas av leverantörer av videodelningsplattformar är lämpliga. Medlemsstaterna ska anförtro bedömningen av dessa åtgärder åt de nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen.

6.   Medlemsstaterna får ålägga leverantörer av videodelningsplattformar åtgärder som är mer detaljerade eller striktare än de åtgärder som avses i punkt 3 i denna artikel. Vid antagandet av sådana åtgärder ska medlemsstaterna uppfylla de krav som fastställts i tillämplig unionsrätt, exempelvis kraven i artiklarna 12–15 i direktiv 2000/31/EG eller artikel 25 i direktiv 2011/93/EU.

7.   Medlemsstaterna ska säkerställa att mekanismer för prövning utanför domstol är tillgängliga för att lösa tvister mellan användare och leverantörer av videodelningsplattformar med avseende på tillämpningen av punkterna 1 och 3. Sådana mekanismer ska möjliggöra opartisk tvistlösning och får inte frånta konsumenten det rättsskydd som erbjuds i nationell rätt.

8.   Medlemsstaterna ska säkerställa att användare kan tillvarata sina rättigheter inför domstol i förhållande till leverantörer av videodelningsplattformar enligt punkterna 1 och 3.

9.   Kommissionen ska uppmuntra leverantörer av videodelningsplattformar att utbyta bästa praxis om de uppförandekoder för samreglering som avses i punkt 4.

10.   Medlemsstaterna och kommissionen får främja självreglering genom sådana uppförandekoder på unionsnivå som avses i artikel 4a.2.

(*1)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU av den 13 december 2011 om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi samt om ersättande av rådets rambeslut 2004/68/RIF (EUT L 335, 17.12.2011, s. 1).”
  "

*1

| 24. | Rubriken på kapitel XI ska ersättas med följande:

  ”
  TILLSYNSMYNDIGHETER OCH TILLSYNSORGAN I MEDLEMSSTATERNA
  ” |
| --- | --- |

24.

Rubriken på kapitel XI ska ersättas med följande:

”
  TILLSYNSMYNDIGHETER OCH TILLSYNSORGAN I MEDLEMSSTATERNA
  ”

TILLSYNSMYNDIGHETER OCH TILLSYNSORGAN I MEDLEMSSTATERNA

| 25. | Artikel 30 ska ersättas med följande:

  ”Artikel 30

  1.   Varje medlemsstat ska utse en eller flera nationella tillsynsmyndigheter eller ett eller flera tillsynsorgan eller bådadera. Medlemsstaterna ska säkerställa att de är juridiskt åtskilda från regeringen och funktionellt oberoende av sina respektive regeringar och av alla andra offentliga eller privata organ. Detta påverkar inte medlemsstaternas möjlighet att inrätta tillsynsmyndigheter som utövar tillsyn över olika sektorer.


  2.   Medlemsstaterna ska säkerställa att nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan utövar sina befogenheter på ett opartiskt och öppet sätt och i enlighet med detta direktivs syften, i synnerhet mediepluralism, kulturell och språklig mångfald, konsumentskydd, tillgänglighet, icke-diskriminering, den inre marknadens goda funktion och främjande av sund konkurrens.
  Nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan ska inte begära eller ta emot instruktioner från något annat organ i samband med utövandet av de uppgifter som de tilldelats enligt nationell rätt som genomför unionsrätten. Detta ska inte förhindra tillsyn i enlighet med nationell konstitutionell rätt.


  3.   Medlemsstaterna ska säkerställa att de befogenheter som tillkommer nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan, och hur dessa kan hållas ansvariga, tydligt anges i lag.


  4.   Medlemsstaterna ska säkerställa att nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan har tillräckliga finansiella resurser och personalresurser samt befogenheter att upprätthålla efterlevnad för att kunna utföra sina uppgifter på ett ändamålsenligt sätt och för att bidra till Ergas arbete. Medlemsstaterna ska säkerställa att de nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen har sina egna årliga budgetar, vilka ska offentliggöras.


  5.   Medlemsstaterna ska i sin nationella rätt fastställa villkoren och förfarandena för utnämning och avsättning av chefer för nationella tillsynsmyndigheter och nationella tillsynsorgan, eller av medlemmarna i ett kollegialt organ som fyller den funktionen, och även fastställa mandatets längd. Förfarandena ska vara öppna och icke-diskriminerande och garantera den nödvändiga graden av oberoende. Chefen för en nationell tillsynsmyndighet eller ett nationellt tillsynsorgan, eller medlemmarna i ett kollegialt organ som fyller den funktionen inom en nationell tillsynsmyndighet eller ett nationellt tillsynsorgan, kan avsättas om de inte längre uppfyller de villkor som krävs för utförandet av de uppgifter som i förväg fastställts på nationell nivå. Beslut om avsättning ska vara vederbörligen motiverade, anmälas i förväg och göras tillgängliga för allmänheten.


  6.   Medlemsstaterna ska säkerställa att det finns effektiva överklagandemekanismer på nationell nivå. Överklagandeinstansen, som kan vara en domstol, ska vara fristående från de parter som berörs av överklagandet.
  I väntan på utgången av överklagandet ska den nationella tillsynsmyndighetens eller det nationella tillsynsorganets beslut fortsätta att gälla, såvida inte interimistiska åtgärder beviljas i enlighet med nationell rätt.” |
| --- | --- |

25.

Artikel 30 ska ersättas med följande:

”Artikel 30

1.   Varje medlemsstat ska utse en eller flera nationella tillsynsmyndigheter eller ett eller flera tillsynsorgan eller bådadera. Medlemsstaterna ska säkerställa att de är juridiskt åtskilda från regeringen och funktionellt oberoende av sina respektive regeringar och av alla andra offentliga eller privata organ. Detta påverkar inte medlemsstaternas möjlighet att inrätta tillsynsmyndigheter som utövar tillsyn över olika sektorer.

2.   Medlemsstaterna ska säkerställa att nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan utövar sina befogenheter på ett opartiskt och öppet sätt och i enlighet med detta direktivs syften, i synnerhet mediepluralism, kulturell och språklig mångfald, konsumentskydd, tillgänglighet, icke-diskriminering, den inre marknadens goda funktion och främjande av sund konkurrens.

Nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan ska inte begära eller ta emot instruktioner från något annat organ i samband med utövandet av de uppgifter som de tilldelats enligt nationell rätt som genomför unionsrätten. Detta ska inte förhindra tillsyn i enlighet med nationell konstitutionell rätt.

3.   Medlemsstaterna ska säkerställa att de befogenheter som tillkommer nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan, och hur dessa kan hållas ansvariga, tydligt anges i lag.

4.   Medlemsstaterna ska säkerställa att nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan har tillräckliga finansiella resurser och personalresurser samt befogenheter att upprätthålla efterlevnad för att kunna utföra sina uppgifter på ett ändamålsenligt sätt och för att bidra till Ergas arbete. Medlemsstaterna ska säkerställa att de nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen har sina egna årliga budgetar, vilka ska offentliggöras.

5.   Medlemsstaterna ska i sin nationella rätt fastställa villkoren och förfarandena för utnämning och avsättning av chefer för nationella tillsynsmyndigheter och nationella tillsynsorgan, eller av medlemmarna i ett kollegialt organ som fyller den funktionen, och även fastställa mandatets längd. Förfarandena ska vara öppna och icke-diskriminerande och garantera den nödvändiga graden av oberoende. Chefen för en nationell tillsynsmyndighet eller ett nationellt tillsynsorgan, eller medlemmarna i ett kollegialt organ som fyller den funktionen inom en nationell tillsynsmyndighet eller ett nationellt tillsynsorgan, kan avsättas om de inte längre uppfyller de villkor som krävs för utförandet av de uppgifter som i förväg fastställts på nationell nivå. Beslut om avsättning ska vara vederbörligen motiverade, anmälas i förväg och göras tillgängliga för allmänheten.

6.   Medlemsstaterna ska säkerställa att det finns effektiva överklagandemekanismer på nationell nivå. Överklagandeinstansen, som kan vara en domstol, ska vara fristående från de parter som berörs av överklagandet.

I väntan på utgången av överklagandet ska den nationella tillsynsmyndighetens eller det nationella tillsynsorganets beslut fortsätta att gälla, såvida inte interimistiska åtgärder beviljas i enlighet med nationell rätt.”

| 26. | Följande artiklar ska införas:

  ”Artikel 30a

  1.   Medlemsstaterna ska säkerställa att nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan vidtar lämpliga åtgärder för att förse varandra och kommissionen med den information som är nödvändig för att tillämpa detta direktiv, särskilt artiklarna 2, 3 och 4.


  2.   I samband med informationsutbyte enligt punkt 1, när nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan tar emot information från en leverantör av medietjänster under deras jurisdiktion om att leverantören kommer att tillhandahålla en tjänst som helt eller huvudsakligen riktas mot en publik i en annan medlemsstat, ska den nationella tillsynsmyndigheten eller det nationella tillsynsorganet i den medlemsstat som har jurisdiktion informera den nationella tillsynsmyndigheten eller det nationella tillsynsorganet i den medlemsstat mot vilken tjänsten riktas.


  3.   Om tillsynsmyndigheten eller tillsynsorganet i en medlemsstat mot vars territorium en leverantör av medietjänster som står under en annan medlemsstats jurisdiktion riktar sina tjänster skickar en begäran avseende den leverantörens verksamhet till tillsynsmyndigheten eller tillsynsorganet i den medlemsstat som har jurisdiktion över leverantören, ska sistnämnda tillsynsmyndighet eller -organ göra sitt yttersta för att behandla begäran inom två månader utan att det påverkar striktare tidsfrister som är tillämpliga enligt detta direktiv. Tillsynsmyndigheten eller tillsynsorganet i den medlemsstat mot vilken tjänsterna riktas ska på begäran tillhandahålla all information till tillsynsmyndigheten eller -organet i den medlemsstat som har jurisdiktion som kan tänkas hjälpa myndigheten eller det organet att behandla begäran.



  Artikel 30b

  1.   Den europeiska gruppen av regleringsmyndigheter för audiovisuella medietjänster (Erga) inrättas härmed.


  2.   Den ska bestå av företrädare för de nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan på området audiovisuella medietjänster som har det huvudsakliga ansvaret för tillsynen över audiovisuella medietjänster eller, om det inte finns någon nationell tillsynsmyndighet eller något nationellt tillsynsorgan, av andra företrädare som väljs genom deras förfaranden. En företrädare för kommissionen ska delta i Ergas möten.


  3.   Erga ska ha följande uppgifter:






  a) | Tillhandahålla kommissionen teknisk sakkunskap






  — | i dess uppgift att säkerställa ett enhetligt genomförande av detta direktiv i alla medlemsstater, |
| --- | --- | --- | --- |

26.

Följande artiklar ska införas:

”Artikel 30a

1.   Medlemsstaterna ska säkerställa att nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan vidtar lämpliga åtgärder för att förse varandra och kommissionen med den information som är nödvändig för att tillämpa detta direktiv, särskilt artiklarna 2, 3 och 4.

2.   I samband med informationsutbyte enligt punkt 1, när nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan tar emot information från en leverantör av medietjänster under deras jurisdiktion om att leverantören kommer att tillhandahålla en tjänst som helt eller huvudsakligen riktas mot en publik i en annan medlemsstat, ska den nationella tillsynsmyndigheten eller det nationella tillsynsorganet i den medlemsstat som har jurisdiktion informera den nationella tillsynsmyndigheten eller det nationella tillsynsorganet i den medlemsstat mot vilken tjänsten riktas.

3.   Om tillsynsmyndigheten eller tillsynsorganet i en medlemsstat mot vars territorium en leverantör av medietjänster som står under en annan medlemsstats jurisdiktion riktar sina tjänster skickar en begäran avseende den leverantörens verksamhet till tillsynsmyndigheten eller tillsynsorganet i den medlemsstat som har jurisdiktion över leverantören, ska sistnämnda tillsynsmyndighet eller -organ göra sitt yttersta för att behandla begäran inom två månader utan att det påverkar striktare tidsfrister som är tillämpliga enligt detta direktiv. Tillsynsmyndigheten eller tillsynsorganet i den medlemsstat mot vilken tjänsterna riktas ska på begäran tillhandahålla all information till tillsynsmyndigheten eller -organet i den medlemsstat som har jurisdiktion som kan tänkas hjälpa myndigheten eller det organet att behandla begäran.

Artikel 30b

1.   Den europeiska gruppen av regleringsmyndigheter för audiovisuella medietjänster (Erga) inrättas härmed.

2.   Den ska bestå av företrädare för de nationella tillsynsmyndigheter eller tillsynsorgan på området audiovisuella medietjänster som har det huvudsakliga ansvaret för tillsynen över audiovisuella medietjänster eller, om det inte finns någon nationell tillsynsmyndighet eller något nationellt tillsynsorgan, av andra företrädare som väljs genom deras förfaranden. En företrädare för kommissionen ska delta i Ergas möten.

3.   Erga ska ha följande uppgifter:

a)

Tillhandahålla kommissionen teknisk sakkunskap

—

i dess uppgift att säkerställa ett enhetligt genomförande av detta direktiv i alla medlemsstater,

| — | i frågor avseende audiovisuella medietjänster som faller inom dess befogenhetsområde. |
| --- | --- |

—

i frågor avseende audiovisuella medietjänster som faller inom dess befogenhetsområde.

| b) | Utbyta erfarenheter och bästa praxis avseende tillämpningen av regelverket för audiovisuella medietjänster, inbegripet om tillgänglighet och medie- och informationskunnighet. |
| --- | --- |

b)

Utbyta erfarenheter och bästa praxis avseende tillämpningen av regelverket för audiovisuella medietjänster, inbegripet om tillgänglighet och medie- och informationskunnighet.

| c) | Samarbeta och ge sina medlemmar den information som behövs för tillämpningen av detta direktiv, i synnerhet när det gäller artiklarna 3, 4 och 7. |
| --- | --- |

c)

Samarbeta och ge sina medlemmar den information som behövs för tillämpningen av detta direktiv, i synnerhet när det gäller artiklarna 3, 4 och 7.

| d) | När kommissionen så begär, yttra sig om de tekniska och faktiska aspekterna av de frågor som avses i artiklarna 2.5c, 3.2 och 3.3, 4.4 c och 28a.7. |
| --- | --- |

d)

När kommissionen så begär, yttra sig om de tekniska och faktiska aspekterna av de frågor som avses i artiklarna 2.5c, 3.2 och 3.3, 4.4 c och 28a.7.

4.   Erga ska själv anta sin arbetsordning.”

| 27. | Artikel 33 ska ersättas med följande:

  ”Artikel 33
  Kommissionen ska övervaka medlemsstaternas tillämpning av detta direktiv.
  Kommissionen ska senast den 19 december 2022 och därefter vart tredje år lägga fram en rapport om tillämpningen av detta direktiv för Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén.
  Kommissionen ska senast den 19 december 2026 lägga fram en efterhandsutvärdering för Europaparlamentet och rådet, vid behov åtföljd av förslag för en översyn av direktivet, för att mäta dess verkan och mervärde.
  Kommissionen ska hålla kontaktkommittén och Erga vederbörligen informerade om de andras arbete och verksamheter.
  Kommissionen ska säkerställa att information från medlemsstaterna om eventuella åtgärder som de har vidtagit inom de områden som samordnas genom detta direktiv överlämnas till kontaktkommittén och Erga.” |
| --- | --- |

27.

Artikel 33 ska ersättas med följande:

”Artikel 33

Kommissionen ska övervaka medlemsstaternas tillämpning av detta direktiv.

Kommissionen ska senast den 19 december 2022 och därefter vart tredje år lägga fram en rapport om tillämpningen av detta direktiv för Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén.

Kommissionen ska senast den 19 december 2026 lägga fram en efterhandsutvärdering för Europaparlamentet och rådet, vid behov åtföljd av förslag för en översyn av direktivet, för att mäta dess verkan och mervärde.

Kommissionen ska hålla kontaktkommittén och Erga vederbörligen informerade om de andras arbete och verksamheter.

Kommissionen ska säkerställa att information från medlemsstaterna om eventuella åtgärder som de har vidtagit inom de områden som samordnas genom detta direktiv överlämnas till kontaktkommittén och Erga.”

| 28. | Följande artikel ska införas:

  ”Artikel 33a

  1.   Medlemsstaterna ska främja och vidta åtgärder för utveckling av medie- och informationskunnighet.


  2.   Medlemsstaterna ska senast den 19 december 2022 och därefter vart tredje år rapportera till kommissionen om genomförandet av punkt 1.


  3.   Kommissionen ska, efter samråd med kontaktkommittén, utfärda riktlinjer om vad som omfattas av sådana rapporter.” |
| --- | --- |

28.

Följande artikel ska införas:

”Artikel 33a

1.   Medlemsstaterna ska främja och vidta åtgärder för utveckling av medie- och informationskunnighet.

2.   Medlemsstaterna ska senast den 19 december 2022 och därefter vart tredje år rapportera till kommissionen om genomförandet av punkt 1.

3.   Kommissionen ska, efter samråd med kontaktkommittén, utfärda riktlinjer om vad som omfattas av sådana rapporter.”

Artikel 2

1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 19 september 2020. De ska genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.

2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell rätt som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 3

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 4

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Strasbourg den 14 november 2018.

På Europaparlamentets vägnar

A. TAJANI

Ordförande

På rådets vägnar

K. EDTSTADLER

Ordförande

---

(1)  
  EUT C 34, 2.2.2017, s. 157.

1

(2)  
  EUT C 185, 9.6.2017, s. 41.

2

(3)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 2 oktober 2018 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 6 november 2018.

3

(4)  Rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella medietjänster (direktiv om audiovisuella medietjänster) (EGT L 298, 17.10.1989, s. 23).

4

(5)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/13/EU av den 10 mars 2010 om samordning av vissa bestämmelser som fastställs i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella medietjänster (direktiv om audiovisuella medietjänster) (EUT L 95, 15.4.2010, s. 1).

5

(6)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/65/EG av den 11 december 2007 om ändring av rådets direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (EUT L 332, 18.12.2007, s. 27).

6

(7)  Rådets rambeslut 2008/913/RIF av den 28 november 2008 om bekämpande av vissa former av och uttryck för rasism och främlingsfientlighet enligt strafflagstiftningen (EUT L 328, 6.12.2008, s. 55).

7

(8)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/541 av den 15 mars 2017 om bekämpande av terrorism, om ersättande av rådets rambeslut 2002/475/RIF och om ändring av rådets beslut 2005/671/RIF (EUT L 88, 31.3.2017, s. 6).

8

(9)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning) (EUT L 119, 4.5.2016, s. 1).

9

(10)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/2120 av den 25 november 2015 om åtgärder rörande en öppen internetanslutning och om ändring av direktiv 2002/22/EG om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster och förordning (EU) nr 531/2012 om roaming i allmänna mobilnät i unionen (EUT L 310, 26.11.2015, s. 1).

10

(11)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG av den 8 juni 2000 om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (EGT L 178, 17.7.2000, s. 1).

11

(12)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/29/EG av den 11 maj 2005 om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre marknaden och om ändring av rådets direktiv 84/450/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG, 98/27/EG och 2002/65/EG samt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 (direktiv om otillbörliga affärsmetoder) (EUT L 149, 11.6.2005, s. 22).

12

(13)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/33/EG av den 26 maj 2003 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror (EUT L 152, 20.6.2003, s. 16).

13

(14)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/40/EU av den 3 april 2014 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter och om upphävande av direktiv 2001/37/EG (EUT L 127, 29.4.2014, s. 1).

14

(15)  Kommissionens beslut C(2014) 462 final av den 3 februari 2014 om inrättande av European Regulators Group for Audiovisual Media Services (ej översatt till svenska).

15

(16)  
  EUT C 369, 17.12.2011, s. 14.

16

---