# Den Europæiske Unions C 378/9. n

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 378 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 63. årgang9. november 2020 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 378

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

63. årgang9. november 2020

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Domstolen |
| 2020/C 378/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Domstolen

2020/C 378/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2020/C 378/02 | Forenede sager C-674/18 og C-675/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. september 2020 — EM mod TMD Friction GmbH (sag C-674/18) og FL mod TMD Friction EsCo GmbH (sag C-675/18) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesarbeitsgericht — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – overførsel af virksomheder – direktiv 2001/23/EF – artikel 3 og 5 – varetagelse af arbejdstagernes rettigheder – beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens – overdragelse foretaget af kuratoren for den overdragende virksomhed, der er underlagt en insolvensbehandling – erhvervstilknyttede aldersforsikringsydelser – begrænsning af erhververens forpligtelser – størrelsen af ydelsen i henhold til den supplerende faglige forsikringsordning beregnet i forhold til arbejdstagerens løn på tidspunktet for indledningen af insolvensproceduren – direktiv 2008/94/EF – artikel 8 – direkte virkning – betingelser) | 2 |
| 2020/C 378/03 | Sag C-719/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 3. september 2020 — Vivendi SA mod Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – elektronisk kommunikation – artikel 11, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – mediefrihed og mediepluralisme – etableringsfrihed – artikel 49 TEUF – direktiv 2002/21/EF – artikel 15 og 16 – national lovgivning, der forbyder en virksomhed, som har en stærk markedsposition i en sektor, at opnå en betydelig økonomisk størrelse i en anden sektor – beregning af indtægter, der oppebæres i den elektroniske kommunikationssektor og i mediesektoren – definition af den elektroniske kommunikationssektor – begrænsning til markeder, der er genstand for forhåndsregulering – medtagelse af indtægter fra tilknyttede selskaber – fastsættelse af en indtægtsgrænse, der er forskellig for selskaber, der driver virksomhed i den elektroniske kommunikationssektor) | 3 |
| 2020/C 378/04 | Sag C-742/18 P: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. september 2020 — Den Tjekkiske Republik mod Europa-Kommissionen og Kongeriget Sverige (Appel – Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) – udgifter, der er udelukket fra EU-finansiering – udgifter afholdt af Den Tjekkiske Republik – forordning (EF) nr. 555/2008 – artikel 19 og 77 – vinmarkeder – forordning (EF) nr. 1122/2009 – artikel 33 – støtte til udvikling af landdistrikterne – arealstøtte – afkoblet direkte støtte – krydsoverensstemmelseskontroller – traditionelle kontroller på stedet og kontroller på stedet ved telemåling – bevisbyrde – punktvise og faste korrektioner – tvivl om effektiviteten af kontrollerne – risikoanalyse – mangler) | 4 |
| 2020/C 378/05 | Sag C-784/18 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. september 2020 — Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung mod Europa-Kommissionen (Appel – Århus-konventionen – forordning (EU) nr. 1367/2006 – artikel 2, stk. 1, litra g), og artikel 10, stk. 1 – intern prøvelse af forvaltningsakter – begrænsning til individuelle foranstaltninger – gennemførelsesforordning (EU) 2016/1056 – forlængelse af godkendelsesperioden for aktivstoffet glyphosat – anmodning om intern prøvelse – generel foranstaltning – ikke lagt til grund) | 4 |
| 2020/C 378/06 | Sag C-817/18 P: Domstolens dom (Andet Afdeling) af 3. september 2020 — Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland m.fl. mod Europa-Kommissionen m.fl. (Appel – statsstøtte – støtteordning vedrørende erhvervelse med støtte eller gratis tilrådighedsstillelse af naturområder – indledende undersøgelsesprocedure – afgørelse, hvorved støtten erklæres forenelig med det indre marked – annullationssøgsmål – formaliteten – forordning (EF) nr. 659/1999 – artikel 1, litra h) – begrebet interesserede parter – konkurrenceforhold – begrebet alvorlige vanskeligheder – tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse – sekundære aktiviteter – sammenhæng) | 5 |
| 2020/C 378/07 | Forenede sager C-21/19 til C-23/19: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 3. september 2020 — straffesag mod XN (sag C-21/19), YO (sag C-22/19) og P. F. Kamstra Recycling BV (sag C-23/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden — Nederlandene) [Præjudiciel forelæggelse – affald – overførsel – forordning (EF) nr. 1013/2006 – affald, som er underlagt proceduren med forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke – artikel 1, stk. 3 – overførsler, der er underlagt godkendelseskrav – direktiv 2008/98/EF – artikel 5, stk. 1 – begrebet biprodukter – forordning (EF) nr. 1069/2009 – artikel 3, nr. 1) – begrebet animalske biprodukter – overførsel af en blanding af animalske biprodukter og andre materialer] | 6 |
| 2020/C 378/08 | Forenede sager C-84/19, C-222/19 og C-252/19: Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. september 2020 — Profi Credit Polska SA mod QJ (sag C-84/19), BW mod DR (sag C-222/19), QL mod CG (sag C-252/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie, Sąd Rejonowy w Opatowie — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 93/13/EØF – artikel 1, stk. 2 – anvendelsesområde – national bestemmelse, der fastsætter det maksimale beløb for renteuafhængige kreditomkostninger – artikel 3, stk. 1 – kontraktvilkår, som overvælter omkostningerne ved långivers økonomiske virksomhed på forbrugeren – betydelig skævhed i parternes rettigheder og pligter – artikel 4, stk. 2 – pligt til at affatte kontraktvilkårene klart og forståeligt – kontraktvilkår, som ikke giver nærmere detaljer om, hvilke tjenester de tilsigter at godtgøre – direktiv 2008/48/EF – artikel 3, litra g) – national lovgivning, der fastsætter en metode til beregning af det maksimale beløb for renteuafhængige kreditomkostninger, som forbrugeren kan pålægges) | 7 |
| 2020/C 378/09 | Forenede sager C-119/19 P og C-126/19 P: Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. september 2020 — Europa-Kommissionen mod Francisco Carreras Sequeros m.fl., Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union (Appel – personalesag – vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union – ændring den 1. januar 2014 – artikel 6 i bilag X – tjenestemænd og kontraktansatte, der gør tjeneste i et tredjeland – nye bestemmelser vedrørende tildeling af årlige betalte feriedage – ulovlighedsindsigelse – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 31, stk. 2 – direktiv 2003/88/EF – grundlæggende ret til årlig betalt ferie) | 8 |
| 2020/C 378/10 | Sag C-186/19: Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. september 2020 — Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG og Supreme Fuels Trading Fze mod Supreme Headquarters Allied Powers Europe (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene) [Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde på det civilretlige område – forordning (EU) nr. 1215/2012 – artikel 1, stk. 1 – anvendelsesområde – det civil- og handelsretlige område – retternes kompetence – enekompetence – artikel 24, nr. 5) – sager om fuldbyrdelse af retsafgørelser – sag anlagt af en international organisation på grundlag af eksekutionsimmunitet med påstand om ophævelse af en arrest og forbud mod, at arrest på ny foretages] | 9 |
| 2020/C 378/11 | Sag C-214/19 P: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 3. september 2020 — achtung! GmbH mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (Appel – EU-varemærker – forordning (EU) nr. 207/2009 – artikel 7, stk. 1, litra b) – beskrivende karakter – foreligger ikke) | 10 |
| 2020/C 378/12 | Sag C-254/19: Domstolens dom (Første Afdeling) af 9. september 2020 — Friends of the Irish Environment Ltd mod An Bord Pleanála (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irland) — Irland) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 92/43/EØF – bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter – artikel 6, stk. 3 – anvendelsesområde – begreberne projekt og tilslutning – vurderingen af virkningerne af en plan eller et projekt på en beskyttet lokalitet – afgørelse om forlængelse af varigheden af en tilladelse til at opføre en genforgasningsterminal for flydende naturgas – oprindelig afgørelse støttet på nationale bestemmelser, som ikke har gennemført direktiv 92/43 korrekt) | 10 |
| 2020/C 378/13 | Sag C-265/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. september 2020 — Recorded Artists Actors Performers Ltd mod Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland og Attorney General (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irlande) — Irland) (Præjudiciel forelæggelse – intellektuel ejendomsret – ophavsretsbeslægtede rettigheder – direktiv 2006/115/EF – artikel 8, stk. 2 – brug af fonogrammer i Unionen – udøvende kunstneres ret til et rimeligt vederlag, der deles med fonogramfremstillerne – anvendelse på tredjelandsstatsborgere – traktat om fremførelser og fonogrammer – artikel 4 og 15 – forbehold meddelt af tredjelande – begrænsninger af retten til et rimeligt vederlag, der på grund af gensidighed kan følge af disse forbehold for tredjelandsstatsborgere i Unionen – artikel 17, stk. 2, og artikel 52, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – grundlæggende ret til beskyttelse af intellektuel ejendomsret – krav om, at enhver begrænsning skal være fastlagt i lovgivningen, respektere den grundlæggende rettigheds væsentligste indhold og være forholdsmæssig – kompetencefordeling mellem Unionen og medlemsstaterne med henblik på at fastsætte disse begrænsninger – kompetencefordeling i forholdet til tredjelande – artikel 3, stk. 2, TEUF – Unionens enekompetence) | 11 |
| 2020/C 378/14 | Sag C-356/19: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 3. september 2020 — Delfly sp. z o.o. mod Smartwings Poland sp. z o. o., tidligere Travel Service Polska sp. z o.o (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – luftfart – forordning (EF) nr. 261/2004 – artikel 7 – ret til kompensation i tilfælde af forsinkelse eller aflysning af en flyvning – kompensationsmuligheder – krav, der fremsættes i den nationale valuta – national bestemmelse, der forbyder, at kreditor vælger valutaen) | 12 |
| 2020/C 378/15 | Forenede sager C-503/19 og C-592/19: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. september 2020 — UQ (sag C-503/19) og SI (sag C-592/19) mod Subdelegación del Gobierno en Barcelona (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona og Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse – tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding – direktiv 2003/109/EF – artikel 6, stk. 1 – forhold, der skal tages i betragtning – nationale bestemmelser – manglende hensyntagen til disse forhold – afslag på meddelelse af status som fastboende udlænding, fordi den pågældende er tidligere straffet) | 13 |
| 2020/C 378/16 | Sag C-530/19: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 3. september 2020 — NM, som kurator for Niki Luftfahrt GmbH mod ON (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig) (Præjudiciel forelæggelse – lufttransport – forordning (EF) nr. 261/2004 – artikel 5 og 9 – det transporterende luftfartsselskabs forpligtelse til at tilbyde hotelophold til passagerer fra en aflyst flyafgang – skade lidt af passageren under opholdet på det hotel, som leverede indkvarteringen – mulighed for at påberåbe sig det transporterende luftfartsselskabs ansvar som følge af de hotelansattes forsømmelse) | 13 |
| 2020/C 378/17 | Sag C-539/19: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 3. september 2020 — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände –Verbraucherzentrale Bundesverband eV mod Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht München — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – roaming på offentlige mobilkommunikationsnet i Den Europæiske Union – forordning (EU) nr. 531/2012 – artikel 6a – artikel 6e, stk. 3 – forpligtelse for roamingudbyderen til automatisk at anvende den regulerede roamingtarif – anvendelse på forbrugere, der har valgt en specifik roamingtarif, før forordning (EU) nr. 531/2012 trådte i kraft) | 14 |
| 2020/C 378/18 | Sag C-651/19: Domstolens dom (Første Afdeling) af 9. september 2020 — JP mod Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – asylpolitik – fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse – direktiv 2013/32/EU – artikel 46 – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 47 – adgang til effektive retsmidler – klage over en afvisningsafgørelse vedrørende en fornyet ansøgning om international beskyttelse – klagefrist – meddelelsesformaliteter) | 15 |
| 2020/C 378/19 | Sag C-273/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 22. juni 2020 — Forbundsrepublikken Tyskland mod SW | 15 |
| 2020/C 378/20 | Sag C-279/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 26. juni 2020 — Forbundsrepublikken Tyskland mod XC | 16 |
| 2020/C 378/21 | Sag C-358/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Judecătoria Oradea (Rumænien) den 30. juli 2020 — Promexor Trade SRL mod Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor | 17 |
| 2020/C 378/22 | Sag C-394/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 18. august 2020 — XY mod Finanzamt V | 18 |
| 2020/C 378/23 | Sag C-405/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 28. august 2020 — EB m.fl. mod Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB) | 19 |
| 2020/C 378/24 | Sag C-412/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 3. september 2020 — P mod Openbaar Ministerie | 20 |
| 2020/C 378/25 | Sag C-413/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgien) den 2. september 2020 — État belge mod LO, OG, SH, MB, JD, OP og Bluetail Flight School SA (BFS) | 20 |
| 2020/C 378/26 | Sag C-439/20 P: Appel iværksat den 18. september 2020 af Europas-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. juli 2020 i sag T-110/17, Jiangsu Seraphim Solar System mod Kommissionen | 21 |
| 2020/C 378/27 | Sag C-441/20 P: Appel iværksat den 21. september 2020 af Rådets for Den Europæiske Union til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. juli 2020 i sag T-110/17, Jiangsu Seraphim Solar System mod Kommissionen | 22 |
| | Retten |
| 2020/C 378/28 | Sag T-437/16: Rettens dom af 9. september 2020 — Italien mod Kommissionen (Sprogordning – meddelelse om almindelig udvælgelsesprøve med henblik på ansættelse af administratorer inden for revision – sprogkundskaber – begrænsning af valget af andet sprog ved udvælgelsesprøven til engelsk, fransk og tysk – kommunikationssprog – forordning nr. 1 – vedtægtens artikel 1d, stk. 1, artikel 27 og artikel 28, litra f) – forskelsbehandling på grund af sprog – begrundelse – tjenestens interesse – proportionalitet) | 25 |
| 2020/C 378/29 | Sag T-626/17: Rettens dom af 9. september 2020 –Slovenien mod Kommissionen (Landbrug – forordning (EU) nr. 1308/2013 – oprindelsesbetegnelser i vinsektoren – mærkning af vin – benævnelse af navnet på en druesort, der indeholder eller udgør en beskyttet oprindelsesbetegnelse – forbud – undtagelse – delegeret forordning (EU) 2017/1353 – opførelse af druesorten teran på den liste, der fremgår af del A i bilag XV til forordning (EF) nr. 607/2009 – tilbagevirkende kraft fra datoen for Republikken Kroatiens tiltrædelse af Unionen – beskyttet slovensk oprindelsesbetegnelse Teran – retssikkerhed – berettiget forventning – proportionalitet – ejendomsretten – akten vedrørende vilkårene for Kroatiens tiltrædelse af Unionen – interinstitutionel aftale om bedre lovgivning – institutionel ligevægt) | 25 |
| 2020/C 378/30 | Sag T-745/17: Rettens dom af 9. september 2020 — Kerkosand mod Kommissionen (Statsstøtte – støtte tiltænkt et investeringsprojekt i det vestlige Slovakiet – regional investeringsstøtte – afvisning af en klage – afgørelse om ikke at gøre indsigelser – betingelser for fritagelse – artikel 14 i forordning (EU) nr. 651/2014 – rækkevidde af Kommissionens kontrolbeføjelse – retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte for 2014-2020 – begrebet SMV – artikel 3, stk. 2 og 3, i bilag I til forordning nr. 651/2014 – data, der skal anvendes ved beregningen af antal beskæftigede, beløbsstørrelser og referenceperiode – artikel 4 i bilag I til forordning nr. 651/2014 – tvivl med hensyn til støttens forenelighed med det indre marked – artikel 4, stk. 4, i forordning (EU) 2015/1589 – alvorlige vanskeligheder) | 26 |
| 2020/C 378/31 | Sag T-143/18: Rettens dom af 9. september 2020 — Société générale mod ECB [Økonomisk og monetær politik – tilsyn med kreditinstitutter – bidrag til en indskudsgarantiordning eller en fælles afviklingsfond i form af uigenkaldelige betalingsforpligtelser – opgaver, der overdrages til ECB – ECB’s særlige tilsynsbeføjelser – artikel 4, stk. 1, litra f), artikel 16, stk. 1, litra c), og artikel 16, stk. 2, litra d), i forordning (EU) nr. 1024/2013 – foranstaltning om fradrag af de samlede udeståender i form af uigenkaldelige betalingsforpligtelser i den egentlige kernekapital – manglende individuel undersøgelse] | 27 |
| 2020/C 378/32 | Sag T-150/18 og T-345/18: Rettens dom af 9. september 2020 — BNP Paribas mod ECB (Økonomisk og monetær politik – tilsyn med kreditinstitutter – bidrag til en indskudsgarantiordning eller en fælles afviklingsfond i form af uigenkaldelige betalingsforpligtelser – opgaver, der overdrages til ECB – ECB’s særlige tilsynsbeføjelser – artikel 4, stk. 1, litra f), artikel 16, stk. 1, litra c), og artikel 16, stk. 2, litra d), i forordning (EU) nr. 1024/2013 – foranstaltning om fradrag af de samlede udeståender i form af uigenkaldelige betalingsforpligtelser i den egentlige kernekapital – manglende individuel undersøgelse) | 27 |
| 2020/C 378/33 | Sag T-46/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Grækenland mod Kommissionen [EGFL og ELFUL – udgifter udelukket fra finansiering – arealstøtteordning – begrebet permanente græsarealer – artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EU) nr. 1307/2013 – integreret forvaltnings- og kontrolsystem – hovedkontroller – forordning nr. 1306/2013 – begrundelsespligt] | 28 |
| 2020/C 378/34 | Sag T-50/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Casual Dreams mod EUIPO — López Fernández (Dayaday) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket Dayaday – det ældre nationale figurmærke DAYADAY og dayaday – relative registreringshindringer – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 5, i forordning 2017/1001) – renommé – utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé] | 29 |
| 2020/C 378/35 | Sag T-144/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Kludi mod EUIPO — Adlon Brand (ADLON) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket ADLON – det ældre EU-ordmærke ADLON – bevis for det ældre varemærkes renommé – regel 19 i forordning (EU) nr. 2868/95 (nu artikel 7 i delegeret forordning (EU) 2018/625) – tidsmæssig anvendelse af retsregler – for sen fremlæggelse af dokumenter – appelkammerets skønsbeføjelse – artikel 95, stk. 2, i forordning (EU) 2017/1001 – relativ registreringshindring – skade på renomméet – artikel 8, stk. 5, i forordning 2017/1001 – utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé) | 30 |
| 2020/C 378/36 | Sag T-187/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Glaxo Group mod EUIPO (Nuance af farven lilla) [EU-varemærker – ansøgning om EU-varemærke, der udgøres af en nuance af farven lilla – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 – fornødent særpræg ikke opnået ved brug – artikel 7, stk. 3, i forordning 2017/1001] | 30 |
| 2020/C 378/37 | Sag T-589/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Gothe og Kunz mod EUIPO — Aldi Einkauf (FAIR ZONE) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket FAIR ZONE – det ældre EU-figurmærke FAIR – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 31 |
| 2020/C 378/38 | Sag T-625/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Daw mod EUIPO (SOS Innenfarbe) [EU-varemærker – ansøgning om EU-ordmærket SOS Innenfarbe – absolutte registreringshindringer – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b) i forordning (EU) 2017/1001 – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c) i forordning (EU) 2017/1001] | 31 |
| 2020/C 378/39 | Sag T-669/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Novomatic mod EUIPO — Brouwerij Haacht (PRIMUS) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket PRIMUS – det ældre EU-ordmærke PRIMUS – ældre Benelux-ordmærke PRIMUS – relativ registreringshindring – skade på renomméet – artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001) | 32 |
| 2020/C 378/40 | Sag T-879/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Sumol + Compal Marcas mod EUIPO — Jacob (Dr. Jacob’s essentials) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket Dr. Jacob’s essentials – det ældre internationale ordmærke COMPAL ESSENCIAL – de ældre nationale og internationale figurmærker FRUTA essencial, COMPAL essencial og Compal FRUTA essencial – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 33 |
| 2020/C 378/41 | Sag T-81/20: Rettens dom af 9. september 2020 — Klose mod EUIPO (Formen af en rektangel med tre farvede felter) (EU-varemærker – ansøgning om EU-figurmærke, der gengiver en rektangel med tre farvede felter – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001) | 33 |
| 2020/C 378/42 | Sag T-131/20: Rettens dom af 2. september 2020 — IR mod Kommissionen (Personalesag – jenestemænd – jenestemandens rettigheder og pligter – midlertidig tjeneste i en anden stilling i tjenestens interesse – vedtægtens artikel 37, stk. 1, litra a), første led – vedtægtens artikel 38 – afslag på forlængelse af en midlertidig tjeneste i en anden stilling – omsorgspligt – retten til forsvar) | 34 |
| 2020/C 378/43 | Sag T-529/19: Rettens kendelse af 10. september 2020 –ADESO mod Kommissionen (Annullationssøgsmål – tilskudsaftaler vedrørende projekterne Your Environment is Your Life og Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II – ikke-støtteberettigede omkostninger – debetnotaer – bekræftelsesskrivelse – anfægtelig retsakt – tvistens kontraktretlige karakter – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål – akt, som indgår som del af en kontrakt, og som ikke kan udskilles herfra – afvisning) | 34 |
| 2020/C 378/44 | Sag T-645/19: Rettens kendelse af 9. september 2020 — IMG mod Kommissionen (Annullationssøgsmål – udviklingssamarbejde – gennemførelse af Unionens budget ved indirekte gennemførelse – opfyldelse af en dom afsagt af Domstolen – skrivelse fra Kommissionen med anmodning om fremlæggelse af visse dokumenter – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål – forberedende akt – afvisning – erstatningssøgsmål – nær sammenhæng med annullationspåstanden – litispendens – afvisning – tilsidesættelse af formkrav – artikel 76, litra d), i procesreglementet – åbenbart afvisningsgrundlag) | 35 |
| 2020/C 378/45 | Sag T-735/19: Rettens kendelse af 25. august 2020 — Frank Recruitment Group Services mod EUIPO — Pearson (PEARSON FRANK) (EU-varemærker – indsigelsessag – tilbagetagelse af registreringsansøgningen – ufornødent at træffe afgørelse) | 36 |
| 2020/C 378/46 | Sag T-512/20: Sag anlagt den 14. august 2020 — TrekStor mod EUIPO — Zagg (Beskyttelses-covers til computerudstyr) | 36 |
| 2020/C 378/47 | Sag T-522/20: Sag anlagt den 11. august 2020 — Carpatair mod Kommissionen | 37 |
| 2020/C 378/48 | Sag T-540/20: Sag anlagt den 27. august 2020 — Jushi Egypt for Fiberglass Industry mod Europa-Kommissionen | 38 |
| 2020/C 378/49 | Sag T-564/20: Sag anlagt den 10. september 2020 — TrekStor mod EUIPO — Zagg (Beskyttelses-covers til computerudstyr) | 39 |
| 2020/C 378/50 | Sag T-565/20: Sag anlagt den 10. september 2020 — TrekStor mod EUIPO — Zagg (Beskyttelses-covers til computerudstyr) | 39 |
| 2020/C 378/51 | Sag T-569/20: Sag anlagt den 7. september 2020 — Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt mod Kommissionen | 40 |
| 2020/C 378/52 | Sag T-583/20: Sag anlagt den 23. september 2020 — Italia Wanbao-ACC mod Kommissionen | 41 |
| 2020/C 378/53 | Sag T-589/20: Sag anlagt den 24. september 2020 — Calzaturificio Emmegiemme Shoes mod EUIPO — Inticom (MAIMAI MADE IN ITALY) | 43 |
| 2020/C 378/54 | Sag T-593/20: Sag anlagt den 28. september 2020 — Tirrenia di navigazione mod Kommissionen | 44 |
| 2020/C 378/55 | Sag T-596/20: Sag anlagt den 29. september 2020 — Roller mod EUIPO — Flex Equipos de Descanso (DORMILLO) | 46 |
| 2020/C 378/56 | Sag T-601/20: Sag anlagt den 29. september 2020 — Tirrenia di navigazione mod Kommissionen | 46 |
| 2020/C 378/57 | Sag T-53/20: Rettens kendelse af 18. september 2020 — Fællesforetagendet IMI 2 mod CHS | 48 |
| 2020/C 378/58 | Sag T-108/20: Rettens kendelse af 15. september 2020 — Kahimbi Kasagwe mod Rådet | 48 |
| 2020/C 378/59 | Sag T-334/20: Rettens kendelse af 8 september 2020 — KH mod EU-Udenrigstjenesten | 48 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2020/C 378/02

Forenede sager C-674/18 og C-675/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. september 2020 — EM mod TMD Friction GmbH (sag C-674/18) og FL mod TMD Friction EsCo GmbH (sag C-675/18) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesarbeitsgericht — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – overførsel af virksomheder – direktiv 2001/23/EF – artikel 3 og 5 – varetagelse af arbejdstagernes rettigheder – beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens – overdragelse foretaget af kuratoren for den overdragende virksomhed, der er underlagt en insolvensbehandling – erhvervstilknyttede aldersforsikringsydelser – begrænsning af erhververens forpligtelser – størrelsen af ydelsen i henhold til den supplerende faglige forsikringsordning beregnet i forhold til arbejdstagerens løn på tidspunktet for indledningen af insolvensproceduren – direktiv 2008/94/EF – artikel 8 – direkte virkning – betingelser)

2

2020/C 378/03

Sag C-719/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 3. september 2020 — Vivendi SA mod Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – elektronisk kommunikation – artikel 11, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – mediefrihed og mediepluralisme – etableringsfrihed – artikel 49 TEUF – direktiv 2002/21/EF – artikel 15 og 16 – national lovgivning, der forbyder en virksomhed, som har en stærk markedsposition i en sektor, at opnå en betydelig økonomisk størrelse i en anden sektor – beregning af indtægter, der oppebæres i den elektroniske kommunikationssektor og i mediesektoren – definition af den elektroniske kommunikationssektor – begrænsning til markeder, der er genstand for forhåndsregulering – medtagelse af indtægter fra tilknyttede selskaber – fastsættelse af en indtægtsgrænse, der er forskellig for selskaber, der driver virksomhed i den elektroniske kommunikationssektor)

3

2020/C 378/04

Sag C-742/18 P: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. september 2020 — Den Tjekkiske Republik mod Europa-Kommissionen og Kongeriget Sverige (Appel – Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) – udgifter, der er udelukket fra EU-finansiering – udgifter afholdt af Den Tjekkiske Republik – forordning (EF) nr. 555/2008 – artikel 19 og 77 – vinmarkeder – forordning (EF) nr. 1122/2009 – artikel 33 – støtte til udvikling af landdistrikterne – arealstøtte – afkoblet direkte støtte – krydsoverensstemmelseskontroller – traditionelle kontroller på stedet og kontroller på stedet ved telemåling – bevisbyrde – punktvise og faste korrektioner – tvivl om effektiviteten af kontrollerne – risikoanalyse – mangler)

4

2020/C 378/05

Sag C-784/18 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. september 2020 — Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung mod Europa-Kommissionen (Appel – Århus-konventionen – forordning (EU) nr. 1367/2006 – artikel 2, stk. 1, litra g), og artikel 10, stk. 1 – intern prøvelse af forvaltningsakter – begrænsning til individuelle foranstaltninger – gennemførelsesforordning (EU) 2016/1056 – forlængelse af godkendelsesperioden for aktivstoffet glyphosat – anmodning om intern prøvelse – generel foranstaltning – ikke lagt til grund)

4

2020/C 378/06

Sag C-817/18 P: Domstolens dom (Andet Afdeling) af 3. september 2020 — Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland m.fl. mod Europa-Kommissionen m.fl. (Appel – statsstøtte – støtteordning vedrørende erhvervelse med støtte eller gratis tilrådighedsstillelse af naturområder – indledende undersøgelsesprocedure – afgørelse, hvorved støtten erklæres forenelig med det indre marked – annullationssøgsmål – formaliteten – forordning (EF) nr. 659/1999 – artikel 1, litra h) – begrebet interesserede parter – konkurrenceforhold – begrebet alvorlige vanskeligheder – tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse – sekundære aktiviteter – sammenhæng)

5

2020/C 378/07

Forenede sager C-21/19 til C-23/19: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 3. september 2020 — straffesag mod XN (sag C-21/19), YO (sag C-22/19) og P. F. Kamstra Recycling BV (sag C-23/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden — Nederlandene) [Præjudiciel forelæggelse – affald – overførsel – forordning (EF) nr. 1013/2006 – affald, som er underlagt proceduren med forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke – artikel 1, stk. 3 – overførsler, der er underlagt godkendelseskrav – direktiv 2008/98/EF – artikel 5, stk. 1 – begrebet biprodukter – forordning (EF) nr. 1069/2009 – artikel 3, nr. 1) – begrebet animalske biprodukter – overførsel af en blanding af animalske biprodukter og andre materialer]

6

2020/C 378/08

Forenede sager C-84/19, C-222/19 og C-252/19: Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. september 2020 — Profi Credit Polska SA mod QJ (sag C-84/19), BW mod DR (sag C-222/19), QL mod CG (sag C-252/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie, Sąd Rejonowy w Opatowie — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 93/13/EØF – artikel 1, stk. 2 – anvendelsesområde – national bestemmelse, der fastsætter det maksimale beløb for renteuafhængige kreditomkostninger – artikel 3, stk. 1 – kontraktvilkår, som overvælter omkostningerne ved långivers økonomiske virksomhed på forbrugeren – betydelig skævhed i parternes rettigheder og pligter – artikel 4, stk. 2 – pligt til at affatte kontraktvilkårene klart og forståeligt – kontraktvilkår, som ikke giver nærmere detaljer om, hvilke tjenester de tilsigter at godtgøre – direktiv 2008/48/EF – artikel 3, litra g) – national lovgivning, der fastsætter en metode til beregning af det maksimale beløb for renteuafhængige kreditomkostninger, som forbrugeren kan pålægges)

7

2020/C 378/09

Forenede sager C-119/19 P og C-126/19 P: Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. september 2020 — Europa-Kommissionen mod Francisco Carreras Sequeros m.fl., Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union (Appel – personalesag – vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union – ændring den 1. januar 2014 – artikel 6 i bilag X – tjenestemænd og kontraktansatte, der gør tjeneste i et tredjeland – nye bestemmelser vedrørende tildeling af årlige betalte feriedage – ulovlighedsindsigelse – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 31, stk. 2 – direktiv 2003/88/EF – grundlæggende ret til årlig betalt ferie)

8

2020/C 378/10

Sag C-186/19: Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. september 2020 — Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG og Supreme Fuels Trading Fze mod Supreme Headquarters Allied Powers Europe (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene) [Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde på det civilretlige område – forordning (EU) nr. 1215/2012 – artikel 1, stk. 1 – anvendelsesområde – det civil- og handelsretlige område – retternes kompetence – enekompetence – artikel 24, nr. 5) – sager om fuldbyrdelse af retsafgørelser – sag anlagt af en international organisation på grundlag af eksekutionsimmunitet med påstand om ophævelse af en arrest og forbud mod, at arrest på ny foretages]

9

2020/C 378/11

Sag C-214/19 P: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 3. september 2020 — achtung! GmbH mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (Appel – EU-varemærker – forordning (EU) nr. 207/2009 – artikel 7, stk. 1, litra b) – beskrivende karakter – foreligger ikke)

10

2020/C 378/12

Sag C-254/19: Domstolens dom (Første Afdeling) af 9. september 2020 — Friends of the Irish Environment Ltd mod An Bord Pleanála (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irland) — Irland) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 92/43/EØF – bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter – artikel 6, stk. 3 – anvendelsesområde – begreberne projekt og tilslutning – vurderingen af virkningerne af en plan eller et projekt på en beskyttet lokalitet – afgørelse om forlængelse af varigheden af en tilladelse til at opføre en genforgasningsterminal for flydende naturgas – oprindelig afgørelse støttet på nationale bestemmelser, som ikke har gennemført direktiv 92/43 korrekt)

10

2020/C 378/13

Sag C-265/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. september 2020 — Recorded Artists Actors Performers Ltd mod Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland og Attorney General (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irlande) — Irland) (Præjudiciel forelæggelse – intellektuel ejendomsret – ophavsretsbeslægtede rettigheder – direktiv 2006/115/EF – artikel 8, stk. 2 – brug af fonogrammer i Unionen – udøvende kunstneres ret til et rimeligt vederlag, der deles med fonogramfremstillerne – anvendelse på tredjelandsstatsborgere – traktat om fremførelser og fonogrammer – artikel 4 og 15 – forbehold meddelt af tredjelande – begrænsninger af retten til et rimeligt vederlag, der på grund af gensidighed kan følge af disse forbehold for tredjelandsstatsborgere i Unionen – artikel 17, stk. 2, og artikel 52, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – grundlæggende ret til beskyttelse af intellektuel ejendomsret – krav om, at enhver begrænsning skal være fastlagt i lovgivningen, respektere den grundlæggende rettigheds væsentligste indhold og være forholdsmæssig – kompetencefordeling mellem Unionen og medlemsstaterne med henblik på at fastsætte disse begrænsninger – kompetencefordeling i forholdet til tredjelande – artikel 3, stk. 2, TEUF – Unionens enekompetence)

11

2020/C 378/14

Sag C-356/19: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 3. september 2020 — Delfly sp. z o.o. mod Smartwings Poland sp. z o. o., tidligere Travel Service Polska sp. z o.o (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – luftfart – forordning (EF) nr. 261/2004 – artikel 7 – ret til kompensation i tilfælde af forsinkelse eller aflysning af en flyvning – kompensationsmuligheder – krav, der fremsættes i den nationale valuta – national bestemmelse, der forbyder, at kreditor vælger valutaen)

12

2020/C 378/15

Forenede sager C-503/19 og C-592/19: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. september 2020 — UQ (sag C-503/19) og SI (sag C-592/19) mod Subdelegación del Gobierno en Barcelona (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona og Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse – tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding – direktiv 2003/109/EF – artikel 6, stk. 1 – forhold, der skal tages i betragtning – nationale bestemmelser – manglende hensyntagen til disse forhold – afslag på meddelelse af status som fastboende udlænding, fordi den pågældende er tidligere straffet)

13

2020/C 378/16

Sag C-530/19: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 3. september 2020 — NM, som kurator for Niki Luftfahrt GmbH mod ON (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig) (Præjudiciel forelæggelse – lufttransport – forordning (EF) nr. 261/2004 – artikel 5 og 9 – det transporterende luftfartsselskabs forpligtelse til at tilbyde hotelophold til passagerer fra en aflyst flyafgang – skade lidt af passageren under opholdet på det hotel, som leverede indkvarteringen – mulighed for at påberåbe sig det transporterende luftfartsselskabs ansvar som følge af de hotelansattes forsømmelse)

13

2020/C 378/17

Sag C-539/19: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 3. september 2020 — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände –Verbraucherzentrale Bundesverband eV mod Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht München — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – roaming på offentlige mobilkommunikationsnet i Den Europæiske Union – forordning (EU) nr. 531/2012 – artikel 6a – artikel 6e, stk. 3 – forpligtelse for roamingudbyderen til automatisk at anvende den regulerede roamingtarif – anvendelse på forbrugere, der har valgt en specifik roamingtarif, før forordning (EU) nr. 531/2012 trådte i kraft)

14

2020/C 378/18

Sag C-651/19: Domstolens dom (Første Afdeling) af 9. september 2020 — JP mod Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – asylpolitik – fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse – direktiv 2013/32/EU – artikel 46 – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 47 – adgang til effektive retsmidler – klage over en afvisningsafgørelse vedrørende en fornyet ansøgning om international beskyttelse – klagefrist – meddelelsesformaliteter)

15

2020/C 378/19

Sag C-273/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 22. juni 2020 — Forbundsrepublikken Tyskland mod SW

15

2020/C 378/20

Sag C-279/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 26. juni 2020 — Forbundsrepublikken Tyskland mod XC

16

2020/C 378/21

Sag C-358/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Judecătoria Oradea (Rumænien) den 30. juli 2020 — Promexor Trade SRL mod Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor

17

2020/C 378/22

Sag C-394/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 18. august 2020 — XY mod Finanzamt V

18

2020/C 378/23

Sag C-405/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 28. august 2020 — EB m.fl. mod Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB)

19

2020/C 378/24

Sag C-412/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 3. september 2020 — P mod Openbaar Ministerie

20

2020/C 378/25

Sag C-413/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgien) den 2. september 2020 — État belge mod LO, OG, SH, MB, JD, OP og Bluetail Flight School SA (BFS)

20

2020/C 378/26

Sag C-439/20 P: Appel iværksat den 18. september 2020 af Europas-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. juli 2020 i sag T-110/17, Jiangsu Seraphim Solar System mod Kommissionen

21

2020/C 378/27

Sag C-441/20 P: Appel iværksat den 21. september 2020 af Rådets for Den Europæiske Union til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. juli 2020 i sag T-110/17, Jiangsu Seraphim Solar System mod Kommissionen

22

Retten

2020/C 378/28

Sag T-437/16: Rettens dom af 9. september 2020 — Italien mod Kommissionen (Sprogordning – meddelelse om almindelig udvælgelsesprøve med henblik på ansættelse af administratorer inden for revision – sprogkundskaber – begrænsning af valget af andet sprog ved udvælgelsesprøven til engelsk, fransk og tysk – kommunikationssprog – forordning nr. 1 – vedtægtens artikel 1d, stk. 1, artikel 27 og artikel 28, litra f) – forskelsbehandling på grund af sprog – begrundelse – tjenestens interesse – proportionalitet)

25

2020/C 378/29

Sag T-626/17: Rettens dom af 9. september 2020 –Slovenien mod Kommissionen (Landbrug – forordning (EU) nr. 1308/2013 – oprindelsesbetegnelser i vinsektoren – mærkning af vin – benævnelse af navnet på en druesort, der indeholder eller udgør en beskyttet oprindelsesbetegnelse – forbud – undtagelse – delegeret forordning (EU) 2017/1353 – opførelse af druesorten teran på den liste, der fremgår af del A i bilag XV til forordning (EF) nr. 607/2009 – tilbagevirkende kraft fra datoen for Republikken Kroatiens tiltrædelse af Unionen – beskyttet slovensk oprindelsesbetegnelse Teran – retssikkerhed – berettiget forventning – proportionalitet – ejendomsretten – akten vedrørende vilkårene for Kroatiens tiltrædelse af Unionen – interinstitutionel aftale om bedre lovgivning – institutionel ligevægt)

25

2020/C 378/30

Sag T-745/17: Rettens dom af 9. september 2020 — Kerkosand mod Kommissionen (Statsstøtte – støtte tiltænkt et investeringsprojekt i det vestlige Slovakiet – regional investeringsstøtte – afvisning af en klage – afgørelse om ikke at gøre indsigelser – betingelser for fritagelse – artikel 14 i forordning (EU) nr. 651/2014 – rækkevidde af Kommissionens kontrolbeføjelse – retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte for 2014-2020 – begrebet SMV – artikel 3, stk. 2 og 3, i bilag I til forordning nr. 651/2014 – data, der skal anvendes ved beregningen af antal beskæftigede, beløbsstørrelser og referenceperiode – artikel 4 i bilag I til forordning nr. 651/2014 – tvivl med hensyn til støttens forenelighed med det indre marked – artikel 4, stk. 4, i forordning (EU) 2015/1589 – alvorlige vanskeligheder)

26

2020/C 378/31

Sag T-143/18: Rettens dom af 9. september 2020 — Société générale mod ECB [Økonomisk og monetær politik – tilsyn med kreditinstitutter – bidrag til en indskudsgarantiordning eller en fælles afviklingsfond i form af uigenkaldelige betalingsforpligtelser – opgaver, der overdrages til ECB – ECB’s særlige tilsynsbeføjelser – artikel 4, stk. 1, litra f), artikel 16, stk. 1, litra c), og artikel 16, stk. 2, litra d), i forordning (EU) nr. 1024/2013 – foranstaltning om fradrag af de samlede udeståender i form af uigenkaldelige betalingsforpligtelser i den egentlige kernekapital – manglende individuel undersøgelse]

27

2020/C 378/32

Sag T-150/18 og T-345/18: Rettens dom af 9. september 2020 — BNP Paribas mod ECB (Økonomisk og monetær politik – tilsyn med kreditinstitutter – bidrag til en indskudsgarantiordning eller en fælles afviklingsfond i form af uigenkaldelige betalingsforpligtelser – opgaver, der overdrages til ECB – ECB’s særlige tilsynsbeføjelser – artikel 4, stk. 1, litra f), artikel 16, stk. 1, litra c), og artikel 16, stk. 2, litra d), i forordning (EU) nr. 1024/2013 – foranstaltning om fradrag af de samlede udeståender i form af uigenkaldelige betalingsforpligtelser i den egentlige kernekapital – manglende individuel undersøgelse)

27

2020/C 378/33

Sag T-46/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Grækenland mod Kommissionen [EGFL og ELFUL – udgifter udelukket fra finansiering – arealstøtteordning – begrebet permanente græsarealer – artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EU) nr. 1307/2013 – integreret forvaltnings- og kontrolsystem – hovedkontroller – forordning nr. 1306/2013 – begrundelsespligt]

28

2020/C 378/34

Sag T-50/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Casual Dreams mod EUIPO — López Fernández (Dayaday) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket Dayaday – det ældre nationale figurmærke DAYADAY og dayaday – relative registreringshindringer – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 5, i forordning 2017/1001) – renommé – utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé]

29

2020/C 378/35

Sag T-144/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Kludi mod EUIPO — Adlon Brand (ADLON) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket ADLON – det ældre EU-ordmærke ADLON – bevis for det ældre varemærkes renommé – regel 19 i forordning (EU) nr. 2868/95 (nu artikel 7 i delegeret forordning (EU) 2018/625) – tidsmæssig anvendelse af retsregler – for sen fremlæggelse af dokumenter – appelkammerets skønsbeføjelse – artikel 95, stk. 2, i forordning (EU) 2017/1001 – relativ registreringshindring – skade på renomméet – artikel 8, stk. 5, i forordning 2017/1001 – utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé)

30

2020/C 378/36

Sag T-187/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Glaxo Group mod EUIPO (Nuance af farven lilla) [EU-varemærker – ansøgning om EU-varemærke, der udgøres af en nuance af farven lilla – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 – fornødent særpræg ikke opnået ved brug – artikel 7, stk. 3, i forordning 2017/1001]

30

2020/C 378/37

Sag T-589/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Gothe og Kunz mod EUIPO — Aldi Einkauf (FAIR ZONE) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket FAIR ZONE – det ældre EU-figurmærke FAIR – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

31

2020/C 378/38

Sag T-625/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Daw mod EUIPO (SOS Innenfarbe) [EU-varemærker – ansøgning om EU-ordmærket SOS Innenfarbe – absolutte registreringshindringer – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b) i forordning (EU) 2017/1001 – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c) i forordning (EU) 2017/1001]

31

2020/C 378/39

Sag T-669/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Novomatic mod EUIPO — Brouwerij Haacht (PRIMUS) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket PRIMUS – det ældre EU-ordmærke PRIMUS – ældre Benelux-ordmærke PRIMUS – relativ registreringshindring – skade på renomméet – artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001)

32

2020/C 378/40

Sag T-879/19: Rettens dom af 9. september 2020 — Sumol + Compal Marcas mod EUIPO — Jacob (Dr. Jacob’s essentials) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket Dr. Jacob’s essentials – det ældre internationale ordmærke COMPAL ESSENCIAL – de ældre nationale og internationale figurmærker FRUTA essencial, COMPAL essencial og Compal FRUTA essencial – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

33

2020/C 378/41

Sag T-81/20: Rettens dom af 9. september 2020 — Klose mod EUIPO (Formen af en rektangel med tre farvede felter) (EU-varemærker – ansøgning om EU-figurmærke, der gengiver en rektangel med tre farvede felter – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

33

2020/C 378/42

Sag T-131/20: Rettens dom af 2. september 2020 — IR mod Kommissionen (Personalesag – jenestemænd – jenestemandens rettigheder og pligter – midlertidig tjeneste i en anden stilling i tjenestens interesse – vedtægtens artikel 37, stk. 1, litra a), første led – vedtægtens artikel 38 – afslag på forlængelse af en midlertidig tjeneste i en anden stilling – omsorgspligt – retten til forsvar)

34

2020/C 378/43

Sag T-529/19: Rettens kendelse af 10. september 2020 –ADESO mod Kommissionen (Annullationssøgsmål – tilskudsaftaler vedrørende projekterne Your Environment is Your Life og Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II – ikke-støtteberettigede omkostninger – debetnotaer – bekræftelsesskrivelse – anfægtelig retsakt – tvistens kontraktretlige karakter – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål – akt, som indgår som del af en kontrakt, og som ikke kan udskilles herfra – afvisning)

34

2020/C 378/44

Sag T-645/19: Rettens kendelse af 9. september 2020 — IMG mod Kommissionen (Annullationssøgsmål – udviklingssamarbejde – gennemførelse af Unionens budget ved indirekte gennemførelse – opfyldelse af en dom afsagt af Domstolen – skrivelse fra Kommissionen med anmodning om fremlæggelse af visse dokumenter – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål – forberedende akt – afvisning – erstatningssøgsmål – nær sammenhæng med annullationspåstanden – litispendens – afvisning – tilsidesættelse af formkrav – artikel 76, litra d), i procesreglementet – åbenbart afvisningsgrundlag)

35

2020/C 378/45

Sag T-735/19: Rettens kendelse af 25. august 2020 — Frank Recruitment Group Services mod EUIPO — Pearson (PEARSON FRANK) (EU-varemærker – indsigelsessag – tilbagetagelse af registreringsansøgningen – ufornødent at træffe afgørelse)

36

2020/C 378/46

Sag T-512/20: Sag anlagt den 14. august 2020 — TrekStor mod EUIPO — Zagg (Beskyttelses-covers til computerudstyr)

36

2020/C 378/47

Sag T-522/20: Sag anlagt den 11. august 2020 — Carpatair mod Kommissionen

37

2020/C 378/48

Sag T-540/20: Sag anlagt den 27. august 2020 — Jushi Egypt for Fiberglass Industry mod Europa-Kommissionen

38

2020/C 378/49

Sag T-564/20: Sag anlagt den 10. september 2020 — TrekStor mod EUIPO — Zagg (Beskyttelses-covers til computerudstyr)

39

2020/C 378/50

Sag T-565/20: Sag anlagt den 10. september 2020 — TrekStor mod EUIPO — Zagg (Beskyttelses-covers til computerudstyr)

39

2020/C 378/51

Sag T-569/20: Sag anlagt den 7. september 2020 — Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt mod Kommissionen

40

2020/C 378/52

Sag T-583/20: Sag anlagt den 23. september 2020 — Italia Wanbao-ACC mod Kommissionen

41

2020/C 378/53

Sag T-589/20: Sag anlagt den 24. september 2020 — Calzaturificio Emmegiemme Shoes mod EUIPO — Inticom (MAIMAI MADE IN ITALY)

43

2020/C 378/54

Sag T-593/20: Sag anlagt den 28. september 2020 — Tirrenia di navigazione mod Kommissionen

44

2020/C 378/55

Sag T-596/20: Sag anlagt den 29. september 2020 — Roller mod EUIPO — Flex Equipos de Descanso (DORMILLO)

46

2020/C 378/56

Sag T-601/20: Sag anlagt den 29. september 2020 — Tirrenia di navigazione mod Kommissionen

46

2020/C 378/57

Sag T-53/20: Rettens kendelse af 18. september 2020 — Fællesforetagendet IMI 2 mod CHS

48

2020/C 378/58

Sag T-108/20: Rettens kendelse af 15. september 2020 — Kahimbi Kasagwe mod Rådet

48

2020/C 378/59

Sag T-334/20: Rettens kendelse af 8 september 2020 — KH mod EU-Udenrigstjenesten

48

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Domstolen

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/1 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2020/C 378/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 371 af 03.11.2020

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 359 af 26.10.2020

EUT C 348 af 19.10.2020

EUT C 339 af 12.10.2020

EUT C 329 af 5.10.2020

EUT C 320 af 28.9.2020

EUT C 313 af 21.9.2020

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/2 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/2

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. september 2020 — EM mod TMD Friction GmbH (sag C-674/18) og FL mod TMD Friction EsCo GmbH (sag C-675/18) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesarbeitsgericht — Tyskland)

(Forenede sager C-674/18 og C-675/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - overførsel af virksomheder - direktiv 2001/23/EF - artikel 3 og 5 - varetagelse af arbejdstagernes rettigheder - beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens - overdragelse foretaget af kuratoren for den overdragende virksomhed, der er underlagt en insolvensbehandling - erhvervstilknyttede aldersforsikringsydelser - begrænsning af erhververens forpligtelser - størrelsen af ydelsen i henhold til den supplerende faglige forsikringsordning beregnet i forhold til arbejdstagerens løn på tidspunktet for indledningen af insolvensproceduren - direktiv 2008/94/EF - artikel 8 - direkte virkning - betingelser)

(2020/C 378/02)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesarbeitsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: EM (sag C-674/18) og FL (sag C-675/18)

Sagsøgte: TMD Friction GmbH (sag C-674/18) og TMD Friction EsCo GmbH (sag C-675/18)

Konklusion

| 1) | Rådets direktiv 2001/23/EF af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter skal, navnlig henset til dette direktivs artikel 3, stk. 1 og 4, og artikel 5, stk. 2, litra a), fortolkes således, at det ikke i tilfælde af overførsel af en virksomhed, der er underlagt en insolvensbehandling, som er iværksat af virksomhedens kurator, er til hinder for en national lovgivning, således som fortolket i national retspraksis, hvorefter erhververen — efter indledningen af insolvensbehandlingen — ved indtrædelsen af den begivenhed, der giver ret til en alderspension i henhold til en supplerende faglig forsikringsordning, ikke hæfter for en arbejdstagers delvis erhvervede ret til denne alderspension, som er optjent i ansættelsesperioder, der ligger forud for indledningen af insolvensbehandlingen, for så vidt som de foranstaltninger, der er vedtaget for at beskytte arbejdstagernes interesser, hvad angår den del af beløbet, som erhververen ikke hæfter for, er på et niveau, som mindst svarer til det beskyttelsesniveau, der kræves i artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/94/EF af 22. oktober 2008 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens. |
| --- | --- |

1)

Rådets direktiv 2001/23/EF af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter skal, navnlig henset til dette direktivs artikel 3, stk. 1 og 4, og artikel 5, stk. 2, litra a), fortolkes således, at det ikke i tilfælde af overførsel af en virksomhed, der er underlagt en insolvensbehandling, som er iværksat af virksomhedens kurator, er til hinder for en national lovgivning, således som fortolket i national retspraksis, hvorefter erhververen — efter indledningen af insolvensbehandlingen — ved indtrædelsen af den begivenhed, der giver ret til en alderspension i henhold til en supplerende faglig forsikringsordning, ikke hæfter for en arbejdstagers delvis erhvervede ret til denne alderspension, som er optjent i ansættelsesperioder, der ligger forud for indledningen af insolvensbehandlingen, for så vidt som de foranstaltninger, der er vedtaget for at beskytte arbejdstagernes interesser, hvad angår den del af beløbet, som erhververen ikke hæfter for, er på et niveau, som mindst svarer til det beskyttelsesniveau, der kræves i artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/94/EF af 22. oktober 2008 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens.

| 2) | Artikel 3, stk. 4, litra b), i direktiv 2001/23, sammenholdt med artikel 8 i direktiv 2008/94, skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, således som fortolket i national retspraksis, som i forbindelse med indtrædelsen af en begivenhed, der giver ret til ydelser i forbindelse med alderdom i henhold til en supplerende faglig forsikringsordning efter indledningen af den insolvensbehandling, hvorunder overførslen af virksomheden fandt sted og for så vidt angår den del af disse ydelser, som ikke påhviler erhververen, fastsætter, dels at den i overensstemmelse med national ret fastsatte garantiinstitution mod insolvens ikke er forpligtet til at intervenere, når den delvis erhververede ret til ydelser i forbindelse med alderdom ikke allerede var endelig på tidspunktet for indledningen af denne insolvensbehandling, dels at dette beløb, med henblik på fastsættelsen af størrelsen af den del af disse ydelser, som den nævnte institution har ansvaret for, beregnes på grundlag af den månedlige bruttoløn, som den pågældende arbejdstager oppebar på tidspunktet for indledningen af den nævnte behandling, hvis det heraf følger, at arbejdstagerne fratages den minimumsbeskyttelse, der er sikret ved denne bestemmelse, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. |
| --- | --- |

2)

Artikel 3, stk. 4, litra b), i direktiv 2001/23, sammenholdt med artikel 8 i direktiv 2008/94, skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, således som fortolket i national retspraksis, som i forbindelse med indtrædelsen af en begivenhed, der giver ret til ydelser i forbindelse med alderdom i henhold til en supplerende faglig forsikringsordning efter indledningen af den insolvensbehandling, hvorunder overførslen af virksomheden fandt sted og for så vidt angår den del af disse ydelser, som ikke påhviler erhververen, fastsætter, dels at den i overensstemmelse med national ret fastsatte garantiinstitution mod insolvens ikke er forpligtet til at intervenere, når den delvis erhververede ret til ydelser i forbindelse med alderdom ikke allerede var endelig på tidspunktet for indledningen af denne insolvensbehandling, dels at dette beløb, med henblik på fastsættelsen af størrelsen af den del af disse ydelser, som den nævnte institution har ansvaret for, beregnes på grundlag af den månedlige bruttoløn, som den pågældende arbejdstager oppebar på tidspunktet for indledningen af den nævnte behandling, hvis det heraf følger, at arbejdstagerne fratages den minimumsbeskyttelse, der er sikret ved denne bestemmelse, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

| 3) | Artikel 8 i direktiv 2008/94 kan, for så vidt som den fastsætter en minimumsbeskyttelse af arbejdstagernes erhvervede ret eller delvis erhvervede ret til ydelser i forbindelse med alderdom, have direkte virkning, således at den kan påberåbes over for et privatretligt organ, der er udpeget af den pågældende medlemsstat som værende den institution, der yder sikring mod risikoen for arbejdsgiveres insolvens på området for arbejdsmarkedspension, for så vidt som det nævnte organ, henset til den garantiopgave, som dette organ er blevet tillagt, og til de vilkår, hvorunder det udfører denne opgave, dels kan sidestilles med staten, og denne opgave dels rent faktisk omfatter den type ydelser i forbindelse med alderdom, med hensyn hvilke der kræves den minimumsbeskyttelse, der er fastsat i denne artikel 8, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at afgøre. |
| --- | --- |

3)

Artikel 8 i direktiv 2008/94 kan, for så vidt som den fastsætter en minimumsbeskyttelse af arbejdstagernes erhvervede ret eller delvis erhvervede ret til ydelser i forbindelse med alderdom, have direkte virkning, således at den kan påberåbes over for et privatretligt organ, der er udpeget af den pågældende medlemsstat som værende den institution, der yder sikring mod risikoen for arbejdsgiveres insolvens på området for arbejdsmarkedspension, for så vidt som det nævnte organ, henset til den garantiopgave, som dette organ er blevet tillagt, og til de vilkår, hvorunder det udfører denne opgave, dels kan sidestilles med staten, og denne opgave dels rent faktisk omfatter den type ydelser i forbindelse med alderdom, med hensyn hvilke der kræves den minimumsbeskyttelse, der er fastsat i denne artikel 8, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at afgøre.

---

(1)  EUT C 103 af 18.3.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/3 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/3

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 3. september 2020 — Vivendi SA mod Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italien)

(Sag C-719/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - elektronisk kommunikation - artikel 11, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - mediefrihed og mediepluralisme - etableringsfrihed - artikel 49 TEUF - direktiv 2002/21/EF - artikel 15 og 16 - national lovgivning, der forbyder en virksomhed, som har en stærk markedsposition i en sektor, at opnå en »betydelig økonomisk størrelse« i en anden sektor - beregning af indtægter, der oppebæres i den elektroniske kommunikationssektor og i mediesektoren - definition af den elektroniske kommunikationssektor - begrænsning til markeder, der er genstand for forhåndsregulering - medtagelse af indtægter fra tilknyttede selskaber - fastsættelse af en indtægtsgrænse, der er forskellig for selskaber, der driver virksomhed i den elektroniske kommunikationssektor)

(2020/C 378/03)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Vivendi SA

Sagsøgt: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

Procesdeltager: Mediaset SpA

Konklusion

Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som indebærer, at et selskab, der er registreret i en anden medlemsstat, og hvis indtægter inden for den elektroniske kommunikationssektor som defineret i denne lovgivning udgør mere end 40 % af de samlede indtægter inden for denne sektor, hindres i at oppebære indtægter i det integrerede kommunikationssystem på mere end 10 % af de indtægter, der oppebæres i dette system.

---

(1)  EUT C 103 af 18.3.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/4 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/4

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. september 2020 — Den Tjekkiske Republik mod Europa-Kommissionen og Kongeriget Sverige

(Sag C-742/18 P) (1)

(Appel - Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) - udgifter, der er udelukket fra EU-finansiering - udgifter afholdt af Den Tjekkiske Republik - forordning (EF) nr. 555/2008 - artikel 19 og 77 - vinmarkeder - forordning (EF) nr. 1122/2009 - artikel 33 - støtte til udvikling af landdistrikterne - arealstøtte - afkoblet direkte støtte - krydsoverensstemmelseskontroller - traditionelle kontroller på stedet og kontroller på stedet ved telemåling - bevisbyrde - punktvise og faste korrektioner - tvivl om effektiviteten af kontrollerne - risikoanalyse - mangler)

(2020/C 378/04)

Processprog: tjekkisk

Parter

Appellant: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, O. Serdula, J. Pavliš og J. Vláčil, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved Z. Malůšková, K. Walkerová og J. Aquilina, som befuldmægtigede) og Kongeriget Sverige

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Rets dom af 13. september 2018, Den Tjekkiske Republik mod Kommissionen (T-627/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:538), ophæves, i det omfang Retten med denne dom forkastede det anbringende i søgsmålet, der vedrører den punktvise korrektion på 462 517,83 EUR for regnskabsårene 2013-2015, for så vidt som dette anbringende angår begrundelsen for manglerne i risikoanalysen, og det anbringende i søgsmålet, der vedrører en fast korrektion på 636 516,20 EUR for regnskabsårene 2011-2014, for så vidt som dette anbringende angår begrundelsen for utilstrækkelige kontroller på stedet angående finansierede investeringer i vinsektoren. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Rets dom af 13. september 2018, Den Tjekkiske Republik mod Kommissionen (T-627/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:538), ophæves, i det omfang Retten med denne dom forkastede det anbringende i søgsmålet, der vedrører den punktvise korrektion på 462 517,83 EUR for regnskabsårene 2013-2015, for så vidt som dette anbringende angår begrundelsen for manglerne i risikoanalysen, og det anbringende i søgsmålet, der vedrører en fast korrektion på 636 516,20 EUR for regnskabsårene 2011-2014, for så vidt som dette anbringende angår begrundelsen for utilstrækkelige kontroller på stedet angående finansierede investeringer i vinsektoren.

| 2) | I øvrigt forkastes appellen. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt forkastes appellen.

| 3) | Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret. |
| --- | --- |

3)

Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

| 4) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

4)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

(1)  EUT C 44 af 4.2.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/4 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/4

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. september 2020 — Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung mod Europa-Kommissionen

(Sag C-784/18 P) (1)

(Appel - Århus-konventionen - forordning (EU) nr. 1367/2006 - artikel 2, stk. 1, litra g), og artikel 10, stk. 1 - intern prøvelse af forvaltningsakter - begrænsning til individuelle foranstaltninger - gennemførelsesforordning (EU) 2016/1056 - forlængelse af godkendelsesperioden for aktivstoffet »glyphosat« - anmodning om intern prøvelse - generel foranstaltning - ikke lagt til grund)

(2020/C 378/05)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (ved Rechtsanwalt A. Willand)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved B. Eggers og G. Gattinara, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for appelindstævnte: Bayer Agriculture BVBA (ved Rechtsanwälte H. Berger, A. Burghardt og J. Wauters samt advokat G. Forwood)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung, bærer sine egne omkostninger og betaler de af Bayer Agriculture BVBA og Europa-Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung, bærer sine egne omkostninger og betaler de af Bayer Agriculture BVBA og Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 54 af 11.2.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/5 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/5

---

Domstolens dom (Andet Afdeling) af 3. september 2020 — Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland m.fl. mod Europa-Kommissionen m.fl.

(Sag C-817/18 P) (1)

(Appel - statsstøtte - støtteordning vedrørende erhvervelse med støtte eller gratis tilrådighedsstillelse af naturområder - indledende undersøgelsesprocedure - afgørelse, hvorved støtten erklæres forenelig med det indre marked - annullationssøgsmål - formaliteten - forordning (EF) nr. 659/1999 - artikel 1, litra h) - begrebet »interesserede parter« - konkurrenceforhold - begrebet »alvorlige vanskeligheder« - tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse - sekundære aktiviteter - sammenhæng)

(2020/C 378/06)

Processprog: nederlandsk

Parter

Appellanter: Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland, Stichting Het Groninger Landschap, Vereniging It Fryske Gea, Stichting Het Drentse Landschap, Stichting Het Overijssels Landschap, Stichting Het Geldersch Landschap, Stichting Flevo-Landschap, Stichting Het Utrechts Landschap, Stichting Landschap Noord-Holland, Stichting Het Zuid-Hollands Landschap, Stichting Het Zeeuwse Landschap, Stichting Het Noordbrabants Landschap og Stichting Het Limburgs Landschap (ved advocaten P.H.L.M. Kuypers og M. de Wit)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved S. Noë og P.–J. Loewenthal, som befuldmægtigede) Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters, Exploitatiemaatschappij De Berghaaf BV, Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe, BV Landgoed Den Alerdinck II, Landgoed Ampsen BV, Pallandt van Keppel Stichting, Landgoed Kasteel Keppel BV, Baron van Lynden, Stichting het Lijndensche Fonds voor Kerk en Zending, Landgoed Welna BV, BV Landgoed « »Huis te Maarn«, Vicariestichting De Vijf Capellarijen/Ambachtsheerlijkheid Kloetinge, Maatschappij tot Exploitatie van het Landgoed Tongeren onder Epe BV, Landgoed Anderstein NV, Landgoed Bekspring BV, Landgoed Nijenhuis en Westerflier BV, Landgoed Caprera BV, Landgoed Schapenduinen BV, Stichting Schapenduinen og Landgoed de Noetselenberg BV (ved advocaten D. Gillet, T. Ruys, P. Wytinck og A.A. Al Khatib)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Kongeriget Nederlandene (ved M.K. Bulterman og M.L. Noort, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland, Stichting Het Groninger Landschap, Vereniging It Fryske Gea, Stichting Het Drentse Landschap, Stichting Het Overijssels Landschap, Stichting Het Geldersch Landschap, Stichting Flevo-Landschap, Stichting Het Utrechts Landschap, Stichting Landschap Noord-Holland, Stichting Het Zuid-Hollands Landschap, Stichting Het Zeeuwse Landschap, Stichting Het Noordbrabants Landschap og Stichting Het Limburgs Landschap betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland, Stichting Het Groninger Landschap, Vereniging It Fryske Gea, Stichting Het Drentse Landschap, Stichting Het Overijssels Landschap, Stichting Het Geldersch Landschap, Stichting Flevo-Landschap, Stichting Het Utrechts Landschap, Stichting Landschap Noord-Holland, Stichting Het Zuid-Hollands Landschap, Stichting Het Zeeuwse Landschap, Stichting Het Noordbrabants Landschap og Stichting Het Limburgs Landschap betaler sagsomkostningerne.

| 3) | Europa-Kommissionen og Kongeriget Nederlandene bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Europa-Kommissionen og Kongeriget Nederlandene bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 82 af 4.3.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/6 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/6

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 3. september 2020 — straffesag mod XN (sag C-21/19), YO (sag C-22/19) og P. F. Kamstra Recycling BV (sag C-23/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden — Nederlandene)

(Forenede sager C-21/19 til C-23/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - affald - overførsel - forordning (EF) nr. 1013/2006 - affald, som er underlagt proceduren med forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke - artikel 1, stk. 3 - overførsler, der er underlagt godkendelseskrav - direktiv 2008/98/EF - artikel 5, stk. 1 - begrebet »biprodukter« - forordning (EF) nr. 1069/2009 - artikel 3, nr. 1) - begrebet »animalske biprodukter« - overførsel af en blanding af animalske biprodukter og andre materialer)

(2020/C 378/07)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

Part i hovedsagen

XN (C-21/19), YO (C-22/19) og P. F. Kamstra Recycling BV (C-23/19)

Konklusion

| 1) | Artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver og artikel 3, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1069/2009 af 21. oktober 2009 om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter og afledte produkter, som ikke er bestemt til konsum, og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1774/2002 (forordningen om animalske biprodukter) skal fortolkes således, at et materiale, der ikke kan kvalificeres som »biprodukt« som omhandlet i den første af disse bestemmelser, ikke desto mindre kan anses for at være et »animalsk biprodukt« som omhandlet i den anden af de nævnte bestemmelser. |
| --- | --- |

1)

Artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver og artikel 3, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1069/2009 af 21. oktober 2009 om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter og afledte produkter, som ikke er bestemt til konsum, og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1774/2002 (forordningen om animalske biprodukter) skal fortolkes således, at et materiale, der ikke kan kvalificeres som »biprodukt« som omhandlet i den første af disse bestemmelser, ikke desto mindre kan anses for at være et »animalsk biprodukt« som omhandlet i den anden af de nævnte bestemmelser.

| 2) | Artikel 1, stk. 3, litra d), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald, som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 135/2012 af 16. februar 2012, skal fortolkes således, at overførsler af animalske biprodukter, der henhører under forordning nr. 1069/2009, ikke er omfattet af anvendelsesområdet for forordning nr. 1013/2006, som ændret ved forordning nr. 135/2012, medmindre der er tale om tilfælde, hvor det udtrykkeligt er fastsat i forordning nr. 1069/2009, at forordning nr. 1013/2006, som ændret ved forordning nr. 135/2012, finder anvendelse. |
| --- | --- |

2)

Artikel 1, stk. 3, litra d), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald, som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 135/2012 af 16. februar 2012, skal fortolkes således, at overførsler af animalske biprodukter, der henhører under forordning nr. 1069/2009, ikke er omfattet af anvendelsesområdet for forordning nr. 1013/2006, som ændret ved forordning nr. 135/2012, medmindre der er tale om tilfælde, hvor det udtrykkeligt er fastsat i forordning nr. 1069/2009, at forordning nr. 1013/2006, som ændret ved forordning nr. 135/2012, finder anvendelse.

| 3) | Artikel 1, stk. 3, litra d), i forordning nr. 1013/2006, som ændret ved forordning nr. 135/2012, skal fortolkes således, at denne bestemmelse finder anvendelse på overførsel af en blanding af animalske biprodukter af kategori 3 som omhandlet i artikel 10 i forordning nr. 1069/2009 og andre materialer, der er kvalificeret som ikke-farligt affald som omhandlet i forordning nr. 1013/2006, som ændret ved forordning nr. 135/2012. Den andel, som de animalske biprodukter udgør i blandingen, er uden betydning i denne henseende. |
| --- | --- |

3)

Artikel 1, stk. 3, litra d), i forordning nr. 1013/2006, som ændret ved forordning nr. 135/2012, skal fortolkes således, at denne bestemmelse finder anvendelse på overførsel af en blanding af animalske biprodukter af kategori 3 som omhandlet i artikel 10 i forordning nr. 1069/2009 og andre materialer, der er kvalificeret som ikke-farligt affald som omhandlet i forordning nr. 1013/2006, som ændret ved forordning nr. 135/2012. Den andel, som de animalske biprodukter udgør i blandingen, er uden betydning i denne henseende.

---

(1)  EUT C 139 af 15.4.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/7 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/7

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. september 2020 — Profi Credit Polska SA mod QJ (sag C-84/19), BW mod DR (sag C-222/19), QL mod CG (sag C-252/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie, Sąd Rejonowy w Opatowie — Polen)

(Forenede sager C-84/19, C-222/19 og C-252/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - direktiv 93/13/EØF - artikel 1, stk. 2 - anvendelsesområde - national bestemmelse, der fastsætter det maksimale beløb for renteuafhængige kreditomkostninger - artikel 3, stk. 1 - kontraktvilkår, som overvælter omkostningerne ved långivers økonomiske virksomhed på forbrugeren - betydelig skævhed i parternes rettigheder og pligter - artikel 4, stk. 2 - pligt til at affatte kontraktvilkårene klart og forståeligt - kontraktvilkår, som ikke giver nærmere detaljer om, hvilke tjenester de tilsigter at godtgøre - direktiv 2008/48/EF - artikel 3, litra g) - national lovgivning, der fastsætter en metode til beregning af det maksimale beløb for renteuafhængige kreditomkostninger, som forbrugeren kan pålægges)

(2020/C 378/08)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie, Sąd Rejonowy w Opatowie

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Profi Credit Polska S.A. (sag C-84/19), BW (sag C-222/19) og QL (sag C-252/19)

Sagsøgte: QJ (sag C-84/19), DR (sag C-222/19) og CG (sag C-252/19)

Konklusion

| 1) | Artikel 3, litra g), og artikel 22 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for en national lovgivning om forbrugerkredit, som fastsætter en metode til beregning af de maksimale renteuafhængige kreditomkostninger, der kan pålægges forbrugeren, selv om denne beregningsmetode giver den erhvervsdrivende mulighed for at pålægge forbrugeren en kvoteandel af de almindelige omkostninger forbundet med dens udøvelse af sin økonomiske virksomhed, for så vidt som denne lovgivning med bestemmelserne om dette maksimumsbeløb ikke er i strid med de ved dette direktiv harmoniserede regler. |
| --- | --- |

1)

Artikel 3, litra g), og artikel 22 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for en national lovgivning om forbrugerkredit, som fastsætter en metode til beregning af de maksimale renteuafhængige kreditomkostninger, der kan pålægges forbrugeren, selv om denne beregningsmetode giver den erhvervsdrivende mulighed for at pålægge forbrugeren en kvoteandel af de almindelige omkostninger forbundet med dens udøvelse af sin økonomiske virksomhed, for så vidt som denne lovgivning med bestemmelserne om dette maksimumsbeløb ikke er i strid med de ved dette direktiv harmoniserede regler.

| 2) | Artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011, skal fortolkes således, at et kontraktvilkår, der fastsætter de renteuafhængige kreditomkostninger under hensyn til det loft, der er fastsat i national lovgivning om forbrugerkredit, ikke er udelukket fra direktivets anvendelsesområde, når denne lovgivning bestemmer, at de renteuafhængige kreditomkostninger ikke er skyldige for den del, der overstiger dette loft eller det samlede kreditbeløb. |
| --- | --- |

2)

Artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011, skal fortolkes således, at et kontraktvilkår, der fastsætter de renteuafhængige kreditomkostninger under hensyn til det loft, der er fastsat i national lovgivning om forbrugerkredit, ikke er udelukket fra direktivets anvendelsesområde, når denne lovgivning bestemmer, at de renteuafhængige kreditomkostninger ikke er skyldige for den del, der overstiger dette loft eller det samlede kreditbeløb.

| 3) | Artikel 4, stk. 2, i direktiv 93/13, som ændret ved direktiv 2011/83, skal fortolkes således, at kontraktvilkår i en forbrugerkreditaftale, hvorved forbrugeren pålægges andre omkostninger end tilbagebetaling af hovedstol og renter, ikke henhører under den undtagelse, der er fastsat i denne bestemmelse, når disse kontraktvilkår hverken giver nærmere detaljer om arten af disse omkostninger eller af de tjenester, som de tilsigter at dække, og når de er formuleret på en måde, som kan skabe forvirring hos forbrugeren om den pågældendes forpligtelser og om de økonomiske konsekvenser af disse vilkår, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve. |
| --- | --- |

3)

Artikel 4, stk. 2, i direktiv 93/13, som ændret ved direktiv 2011/83, skal fortolkes således, at kontraktvilkår i en forbrugerkreditaftale, hvorved forbrugeren pålægges andre omkostninger end tilbagebetaling af hovedstol og renter, ikke henhører under den undtagelse, der er fastsat i denne bestemmelse, når disse kontraktvilkår hverken giver nærmere detaljer om arten af disse omkostninger eller af de tjenester, som de tilsigter at dække, og når de er formuleret på en måde, som kan skabe forvirring hos forbrugeren om den pågældendes forpligtelser og om de økonomiske konsekvenser af disse vilkår, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.

| 4) | Artikel 3, stk. 1, i direktiv 93/13, som ændret ved direktiv 2011/83, skal fortolkes således, at et kontraktvilkår om renteuafhængige kreditomkostninger, som fastsætter størrelsen af disse omkostninger lavere end det lovbestemte loft, og som overvælter omkostningerne til långiverens økonomiske virksomhed på forbrugeren, kan skabe en betydelig skævhed mellem parternes rettigheder og pligter i henhold til aftalen til skade for forbrugeren, når dette vilkår pålægger sidstnævnte omkostninger, der står i misforhold til ydelserne og størrelsen af det modtagne lån, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve. |
| --- | --- |

4)

Artikel 3, stk. 1, i direktiv 93/13, som ændret ved direktiv 2011/83, skal fortolkes således, at et kontraktvilkår om renteuafhængige kreditomkostninger, som fastsætter størrelsen af disse omkostninger lavere end det lovbestemte loft, og som overvælter omkostningerne til långiverens økonomiske virksomhed på forbrugeren, kan skabe en betydelig skævhed mellem parternes rettigheder og pligter i henhold til aftalen til skade for forbrugeren, når dette vilkår pålægger sidstnævnte omkostninger, der står i misforhold til ydelserne og størrelsen af det modtagne lån, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 164 af 13.5.2019

EUT C 280 af 19.8.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/8 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/8

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. september 2020 — Europa-Kommissionen mod Francisco Carreras Sequeros m.fl., Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union

(Forenede sager C-119/19 P og C-126/19 P) (1)

(Appel - personalesag - vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union - ændring den 1. januar 2014 - artikel 6 i bilag X - tjenestemænd og kontraktansatte, der gør tjeneste i et tredjeland - nye bestemmelser vedrørende tildeling af årlige betalte feriedage - ulovlighedsindsigelse - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 31, stk. 2 - direktiv 2003/88/EF - grundlæggende ret til årlig betalt ferie)

(2020/C 378/09)

Processprog: fransk

Parter

(Sag C-119/19 P)

Appellant: Europa-Kommissionen (ved T.S. Bohr, G. Gattinara og L. Vernier, som befuldmægtigede)

De øvrige parter i appelsagen: Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi og Marc Thieme Groen (ved avocats S. Orlandi og T. Martin), Europa-Parlamentet (ved O. Caisou-Rousseau, J. Steele og E. Taneva, som befuldmægtigede) og Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og R. Meyer, som befuldmægtigede)

(Sag C-126/19 P)

Appellant: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og R. Meyer, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi og Marc Thieme Groen (ved avocats S. Orlandi og T. Martin), Europa-Kommissionen (ved T.S. Bohr G. Gattinara og L. Vernier, som befuldmægtigede) og Europa-Parlamentet (ved O. Caisou-Rousseau, J. Steele og E. Taneva, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 4. december 2018, Carreras Sequeros m.fl. mod Kommissionen (T-518/16, EU:T:2018:873), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 4. december 2018, Carreras Sequeros m.fl. mod Kommissionen (T-518/16, EU:T:2018:873), ophæves.

| 2) | Europa-Kommissionen frifindes i det af Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi og Marc Thieme Groen anlagte søgsmål i sag T-518/16. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen frifindes i det af Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi og Marc Thieme Groen anlagte søgsmål i sag T-518/16.

| 3) | Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi og Marc Thieme Groen bærer hver deres egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Rådet for Den Europæiske Union i forbindelse med nærværende appelsager og i forbindelse med sagen for Den Europæiske Unions Ret samt de omkostninger, der er afholdt af Kommissionen i forbindelse med sagen for Retten. |
| --- | --- |

3)

Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi og Marc Thieme Groen bærer hver deres egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Rådet for Den Europæiske Union i forbindelse med nærværende appelsager og i forbindelse med sagen for Den Europæiske Unions Ret samt de omkostninger, der er afholdt af Kommissionen i forbindelse med sagen for Retten.

| 4) | Kommissionen betaler sine egne omkostninger i nærværende appelsager. |
| --- | --- |

4)

Kommissionen betaler sine egne omkostninger i nærværende appelsager.

| 5) | Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

5)

Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 131 af 8.4.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/9 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/9

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. september 2020 — Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG og Supreme Fuels Trading Fze mod Supreme Headquarters Allied Powers Europe (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-186/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde på det civilretlige område - forordning (EU) nr. 1215/2012 - artikel 1, stk. 1 - anvendelsesområde - det civil- og handelsretlige område - retternes kompetence - enekompetence - artikel 24, nr. 5) - sager om fuldbyrdelse af retsafgørelser - sag anlagt af en international organisation på grundlag af eksekutionsimmunitet med påstand om ophævelse af en arrest og forbud mod, at arrest på ny foretages)

(2020/C 378/10)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG og Supreme Fuels Trading Fze

Sagsøgt: Supreme Headquarters Allied Powers Europe

Konklusion

| 1) | Artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en sag om foreløbige forholdsregler, der er indbragt for en ret i en medlemsstat, og hvorunder en international organisation har påberåbt sig sin eksekutionsimmunitet med henblik på at opnå dels ophævelse af en arrest, der er foretaget i en anden medlemsstat end den, på hvis område sagen føres, dels et forbud mod, at der på ny foretages en sådan arrest på grundlag af de samme faktiske omstændigheder, og som er indbragt sideløbende med en sag om realiteten vedrørende et krav, der er opstået som følge af en angiveligt manglende betaling af brændstof, som er leveret til brug for en fredsbevarende mission, der udføres af denne organisation, er omfattet af begrebet »det civil- og handelsretlige område«, for så vidt som dette søgsmål ikke er anlagt i medfør af udøvelse af offentligretlige beføjelser i EU-rettens forstand, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. |
| --- | --- |

1)

Artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en sag om foreløbige forholdsregler, der er indbragt for en ret i en medlemsstat, og hvorunder en international organisation har påberåbt sig sin eksekutionsimmunitet med henblik på at opnå dels ophævelse af en arrest, der er foretaget i en anden medlemsstat end den, på hvis område sagen føres, dels et forbud mod, at der på ny foretages en sådan arrest på grundlag af de samme faktiske omstændigheder, og som er indbragt sideløbende med en sag om realiteten vedrørende et krav, der er opstået som følge af en angiveligt manglende betaling af brændstof, som er leveret til brug for en fredsbevarende mission, der udføres af denne organisation, er omfattet af begrebet »det civil- og handelsretlige område«, for så vidt som dette søgsmål ikke er anlagt i medfør af udøvelse af offentligretlige beføjelser i EU-rettens forstand, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

| 2) | Artikel 24, nr. 5), i forordning nr. 1215/2012 skal fortolkes således, at en sag om foreløbige forholdsregler, der er indbragt for en ret i en medlemsstat, og hvorunder en international organisation har påberåbt sig sin eksekutionsimmunitet med henblik på at opnå dels ophævelse af en arrest, der er foretaget i en anden medlemsstat end den, på hvis område sagen føres, dels et forbud mod, at der på ny foretages en sådan arrest på grundlag af de samme faktiske omstændigheder, ikke henhører under enekompetencen for retterne i den medlemsstat, hvor arresten er blevet foretaget. |
| --- | --- |

2)

Artikel 24, nr. 5), i forordning nr. 1215/2012 skal fortolkes således, at en sag om foreløbige forholdsregler, der er indbragt for en ret i en medlemsstat, og hvorunder en international organisation har påberåbt sig sin eksekutionsimmunitet med henblik på at opnå dels ophævelse af en arrest, der er foretaget i en anden medlemsstat end den, på hvis område sagen føres, dels et forbud mod, at der på ny foretages en sådan arrest på grundlag af de samme faktiske omstændigheder, ikke henhører under enekompetencen for retterne i den medlemsstat, hvor arresten er blevet foretaget.

---

(1)  EUT C 155 af 6.5.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/10 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/10

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 3. september 2020 — achtung! GmbH mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

(Sag C-214/19 P) (1)

(Appel - EU-varemærker - forordning (EU) nr. 207/2009 - artikel 7, stk. 1, litra b) - beskrivende karakter - foreligger ikke)

(2020/C 378/11)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: achtung! GmbH (ved advokaterne G.J. Seelig og D. Bischof)

Den anden part i sagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Hanf, som befuldmægtiget)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | achtung! GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

achtung! GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 238 af 15.07.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/10 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/10

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 9. september 2020 — Friends of the Irish Environment Ltd mod An Bord Pleanála (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irland) — Irland)

(Sag C-254/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 92/43/EØF - bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter - artikel 6, stk. 3 - anvendelsesområde - begreberne »projekt« og »tilslutning« - vurderingen af virkningerne af en plan eller et projekt på en beskyttet lokalitet - afgørelse om forlængelse af varigheden af en tilladelse til at opføre en genforgasningsterminal for flydende naturgas - oprindelig afgørelse støttet på nationale bestemmelser, som ikke har gennemført direktiv 92/43 korrekt)

(2020/C 378/12)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court (Irland)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Friends of the Irish Environment Ltd

Sagsøgt: An Bord Pleanála

Procesdeltager: Shannon Lng Ltd

Konklusion

| 1) | En afgørelse om forlængelse af den oprindeligt fastsatte frist på ti år for udførelsen af et projekt om opførelse af en genforgasningsterminal for flydende naturgas skal anses for at være en tilslutning til et projekt som omhandlet i artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, når retsvirkningerne for den oprindelige tilladelse til dette projekt, der er bortfaldet, er ophørt ved udløbet af den frist, som var fastsat heri for disse arbejder, og når disse sidstnævnte ikke er blevet påbegyndt. |
| --- | --- |

1)

En afgørelse om forlængelse af den oprindeligt fastsatte frist på ti år for udførelsen af et projekt om opførelse af en genforgasningsterminal for flydende naturgas skal anses for at være en tilslutning til et projekt som omhandlet i artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, når retsvirkningerne for den oprindelige tilladelse til dette projekt, der er bortfaldet, er ophørt ved udløbet af den frist, som var fastsat heri for disse arbejder, og når disse sidstnævnte ikke er blevet påbegyndt.

| 2) | Det tilkommer den kompetente myndighed at bedømme, om en afgørelse om at forlænge den oprindeligt fastsatte frist for udførelsen af et projekt om opførelse af en genforgasningsterminal for flydende naturgas, hvis oprindelige tilladelse er bortfaldet, skal gøres til genstand for en vurdering af virkningerne som fastsat i artikel 6, stk. 3, første punktum, i direktiv 92/43, og, i givet fald, om denne skal angå hele projektet eller en del af dette, idet der bl.a. tages hensyn til såvel en eventuelt tidligere foretaget vurdering som udviklingen af de relevante miljømæssige og videnskabelige oplysninger, men også til en eventuel ændring af projektet, eller om der foreligger andre planer eller projekter. |
| --- | --- |

2)

Det tilkommer den kompetente myndighed at bedømme, om en afgørelse om at forlænge den oprindeligt fastsatte frist for udførelsen af et projekt om opførelse af en genforgasningsterminal for flydende naturgas, hvis oprindelige tilladelse er bortfaldet, skal gøres til genstand for en vurdering af virkningerne som fastsat i artikel 6, stk. 3, første punktum, i direktiv 92/43, og, i givet fald, om denne skal angå hele projektet eller en del af dette, idet der bl.a. tages hensyn til såvel en eventuelt tidligere foretaget vurdering som udviklingen af de relevante miljømæssige og videnskabelige oplysninger, men også til en eventuel ændring af projektet, eller om der foreligger andre planer eller projekter.

Denne vurdering af virkningerne skal foretages, når det ikke på grundlag af den bedste videnskabelige viden på området kan udelukkes, at dette projekt påvirker bevaringsmålsætningen for den omhandlede lokalitet. En tidligere vurdering af det nævnte projekt, som er foretaget inden vedtagelsen af den oprindelige tilladelse hertil, kan kun udelukke denne risiko, hvis den indeholder fuldstændige, præcise og endelige konklusioner, der kan fjerne enhver rimelig videnskabelig tvivl for så vidt angår virkningerne af arbejderne, og med forbehold af, at der ikke er sket en udvikling af de relevante miljømæssige og videnskabelige oplysninger, at projektet eventuelt er blevet ændret, eller at der foreligger andre planer eller projekter.

---

(1)  EUT C 206 af 17.6.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/11 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/11

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. september 2020 — Recorded Artists Actors Performers Ltd mod Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland og Attorney General (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irlande) — Irland)

(Sag C-265/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - intellektuel ejendomsret - ophavsretsbeslægtede rettigheder - direktiv 2006/115/EF - artikel 8, stk. 2 - brug af fonogrammer i Unionen - udøvende kunstneres ret til et rimeligt vederlag, der deles med fonogramfremstillerne - anvendelse på tredjelandsstatsborgere - traktat om fremførelser og fonogrammer - artikel 4 og 15 - forbehold meddelt af tredjelande - begrænsninger af retten til et rimeligt vederlag, der på grund af gensidighed kan følge af disse forbehold for tredjelandsstatsborgere i Unionen - artikel 17, stk. 2, og artikel 52, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - grundlæggende ret til beskyttelse af intellektuel ejendomsret - krav om, at enhver begrænsning skal være fastlagt i lovgivningen, respektere den grundlæggende rettigheds væsentligste indhold og være forholdsmæssig - kompetencefordeling mellem Unionen og medlemsstaterne med henblik på at fastsætte disse begrænsninger - kompetencefordeling i forholdet til tredjelande - artikel 3, stk. 2, TEUF - Unionens enekompetence)

(2020/C 378/13)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court (Irlande)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Recorded Artists Actors Performers Ltd

Sagsøgte: Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General

Konklusion

| 1) | Artikel 8, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/115/EF af 12. december 2006 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret skal i lyset af artikel 4, stk. 1, og artikel 15, stk. 1, i Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsrets traktat om fremførelser og fonogrammer fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for, at en medlemsstat i forbindelse med gennemførelsen i sin nationale lovgivning af det i denne artikel 8, stk. 2, indeholdte udtryk »udøvende kunstnere«, der henviser til de kunstnere, som har ret til en del af det deri omhandlede rimelige, samlede vederlag, ikke lader dette udtryk omfatte de kunstnere, der er statsborgere i tredjelande uden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), dog med undtagelse af de kunstnere, der har bopæl eller ophold i EØS, og de kunstnere, der har bidraget til det fonogram, som er blevet optaget i EØS. |
| --- | --- |

1)

Artikel 8, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/115/EF af 12. december 2006 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret skal i lyset af artikel 4, stk. 1, og artikel 15, stk. 1, i Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsrets traktat om fremførelser og fonogrammer fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for, at en medlemsstat i forbindelse med gennemførelsen i sin nationale lovgivning af det i denne artikel 8, stk. 2, indeholdte udtryk »udøvende kunstnere«, der henviser til de kunstnere, som har ret til en del af det deri omhandlede rimelige, samlede vederlag, ikke lader dette udtryk omfatte de kunstnere, der er statsborgere i tredjelande uden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), dog med undtagelse af de kunstnere, der har bopæl eller ophold i EØS, og de kunstnere, der har bidraget til det fonogram, som er blevet optaget i EØS.

| 2) | Artikel 15, stk. 3, i traktaten om fremførelser og fonogrammer fra Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret (WIPO) og artikel 8, stk. 2, i direktiv 2006/115 skal på EU-rettens nuværende udviklingstrin fortolkes således, at de forbehold, der i henhold til denne artikel 15, stk. 3, er blevet meddelt af tredjelande, og som har den virkning, at den ret til et enkelt rimeligt vederlag, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i WIPO-traktaten om fremførelser og fonogrammer, begrænses inden for disse tredjelandes område, i Den Europæiske Union ikke medfører begrænsninger af den ret, der er fastsat i denne artikel 8, stk. 2, for så vidt angår statsborgere i disse tredjelande, men at EU-lovgiver kan indføre sådanne begrænsninger under forudsætning af, at de er forenelige med kravene i artikel 52, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Den nævnte artikel 8, stk. 2, er derfor til hinder for, at en medlemsstat begrænser retten til et rimeligt, samlet vederlag for de udøvende kunstnere og fonogramfremstillere, der er statsborgere i de nævnte tredjelande. |
| --- | --- |

2)

Artikel 15, stk. 3, i traktaten om fremførelser og fonogrammer fra Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret (WIPO) og artikel 8, stk. 2, i direktiv 2006/115 skal på EU-rettens nuværende udviklingstrin fortolkes således, at de forbehold, der i henhold til denne artikel 15, stk. 3, er blevet meddelt af tredjelande, og som har den virkning, at den ret til et enkelt rimeligt vederlag, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i WIPO-traktaten om fremførelser og fonogrammer, begrænses inden for disse tredjelandes område, i Den Europæiske Union ikke medfører begrænsninger af den ret, der er fastsat i denne artikel 8, stk. 2, for så vidt angår statsborgere i disse tredjelande, men at EU-lovgiver kan indføre sådanne begrænsninger under forudsætning af, at de er forenelige med kravene i artikel 52, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Den nævnte artikel 8, stk. 2, er derfor til hinder for, at en medlemsstat begrænser retten til et rimeligt, samlet vederlag for de udøvende kunstnere og fonogramfremstillere, der er statsborgere i de nævnte tredjelande.

| 3) | Artikel 8, stk. 2, i direktiv 2006/115 skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for, at den deri fastsatte ret til et rimeligt, samlet vederlag begrænses således, at alene den pågældende fonogramfremstiller modtager vederlag, uden at dette vederlag deles med den udøvende kunstner, der har bidraget til dette fonogram. |
| --- | --- |

3)

Artikel 8, stk. 2, i direktiv 2006/115 skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for, at den deri fastsatte ret til et rimeligt, samlet vederlag begrænses således, at alene den pågældende fonogramfremstiller modtager vederlag, uden at dette vederlag deles med den udøvende kunstner, der har bidraget til dette fonogram.

---

(1)  EUT C 206 af 17.6.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/12 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/12

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 3. september 2020 — Delfly sp. z o.o. mod Smartwings Poland sp. z o. o., tidligere Travel Service Polska sp. z o.o (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie — Polen)

(Sag C-356/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - luftfart - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 7 - ret til kompensation i tilfælde af forsinkelse eller aflysning af en flyvning - kompensationsmuligheder - krav, der fremsættes i den nationale valuta - national bestemmelse, der forbyder, at kreditor vælger valutaen)

(2020/C 378/14)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Delfly sp. z o.o.

Sagsøgt: Smartwings Poland sp. z o. o., tidligere Travel Service Polska sp. z o.o

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, og særligt dens artikel 7, stk. 1, skal fortolkes således, at en passager, hvis flyvning er blevet aflyst eller er blevet betydeligt forsinket, eller den, der er indtrådt i hans rettigheder, kan kræve betaling af det kompensationsbeløb, der er omhandlet i denne bestemmelse, i den nationale valuta, der er gældende på passagerens bopælssted, således at den pågældende bestemmelse er til hinder for en lovgivning eller en retspraksis i en medlemsstat, hvorefter det krav, der rejses i denne forbindelse af en passager eller den, der er indtrådt i hans rettigheder, afvises alene af den grund, at det er udtrykt i denne nationale valuta.

---

(1)  EUT C 280 af 19.8.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/13 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/13

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. september 2020 — UQ (sag C-503/19) og SI (sag C-592/19) mod Subdelegación del Gobierno en Barcelona (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona og Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona — Spanien)

(Forenede sager C-503/19 og C-592/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding - direktiv 2003/109/EF - artikel 6, stk. 1 - forhold, der skal tages i betragtning - nationale bestemmelser - manglende hensyntagen til disse forhold - afslag på meddelelse af status som fastboende udlænding, fordi den pågældende er tidligere straffet)

(2020/C 378/15)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona og Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona

Parter i hovedsagen

Sagsøger: UQ (sag C-503/19) og SI (sag C-592/19)

Sagsøgt: Subdelegación del Gobierno en Barcelona

Konklusion

Artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en medlemsstats lovgivning, således som den fortolkes af en del af denne medlemsstats retter, som fastsætter, at en tredjelandsstatsborger kan nægtes status som fastboende udlænding i denne medlemsstat alene med den begrundelse, at den pågældende er tidligere straffet, uden at der foretages en konkret undersøgelse af den pågældendes situation, navnlig henset til arten af den af denne statsborger begåede krænkelse, den fare, der eventuelt er forbundet med vedkommende for den offentlige orden eller den offentlige sikkerhed, varigheden af den pågældendes ophold på den nævnte medlemsstats område, og om der består en tilknytning til sidstnævnte.

---

(1)  EUT C 363 af 28.10.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/13 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/13

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 3. september 2020 — NM, som kurator for Niki Luftfahrt GmbH mod ON (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)

(Sag C-530/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - lufttransport - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 5 og 9 - det transporterende luftfartsselskabs forpligtelse til at tilbyde hotelophold til passagerer fra en aflyst flyafgang - skade lidt af passageren under opholdet på det hotel, som leverede indkvarteringen - mulighed for at påberåbe sig det transporterende luftfartsselskabs ansvar som følge af de hotelansattes forsømmelse)

(2020/C 378/16)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberster Gerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: NM, som kurator for Niki Luftfahrt GmbH

Sagsøgt: ON

Konklusion

| 1) | Artikel 9, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at den forpligtelse, der i henhold til denne bestemmelse påhviler det transporterende luftfartsselskab til gratis at tilbyde de heraf omhandlede passagerer et hotelophold, ikke indebærer, at denne transportør er forpligtet til at bære ansvaret for indkvarteringsordningerne som sådan. |
| --- | --- |

1)

Artikel 9, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at den forpligtelse, der i henhold til denne bestemmelse påhviler det transporterende luftfartsselskab til gratis at tilbyde de heraf omhandlede passagerer et hotelophold, ikke indebærer, at denne transportør er forpligtet til at bære ansvaret for indkvarteringsordningerne som sådan.

| 2) | Forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at et transporterende luftfartsselskab, som i medfør af denne forordnings artikel 9, stk. 1, litra b), har tilbudt et hotelophold til en passager, hvis flyafgang er blevet aflyst, ikke alene på grundlag af denne forordning kan være forpligtet til at betale erstatning til denne passager for de skader, som er forårsaget af det nævnte hotels ansatte. |
| --- | --- |

2)

Forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at et transporterende luftfartsselskab, som i medfør af denne forordnings artikel 9, stk. 1, litra b), har tilbudt et hotelophold til en passager, hvis flyafgang er blevet aflyst, ikke alene på grundlag af denne forordning kan være forpligtet til at betale erstatning til denne passager for de skader, som er forårsaget af det nævnte hotels ansatte.

---

(1)  EUT C 328 af 30.9.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/14 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/14

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 3. september 2020 — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände –Verbraucherzentrale Bundesverband eV mod Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht München — Tyskland)

(Sag C-539/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - roaming på offentlige mobilkommunikationsnet i Den Europæiske Union - forordning (EU) nr. 531/2012 - artikel 6a - artikel 6e, stk. 3 - forpligtelse for roamingudbyderen til automatisk at anvende den regulerede roamingtarif - anvendelse på forbrugere, der har valgt en specifik roamingtarif, før forordning (EU) nr. 531/2012 trådte i kraft)

(2020/C 378/17)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht München

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände –Verbraucherzentrale Bundesverband eV

Sagsøgt: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG

Konklusion

Artikel 6a og artikel 6e, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 531/2012 af 13. juni 2012 om roaming på offentlige mobilkommunikationsnet i Unionen, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/2120 af 25. november 2015, skal fortolkes således, at roamingudbyderne fra den 15. juni 2017 var forpligtede til automatisk at anvende den regulerede roamingtarif, der er omhandlet i bl.a. denne forordnings artikel 6a, for alle deres kunder, uanset om disse kunder tidligere havde valgt en reguleret roamingtarif eller en anden tarif, medmindre disse kunder inden skæringsdatoen den 15. juni 2017 udtrykkeligt havde tilkendegivet et valg af en sådan anden tarif i overensstemmelse med den procedure, der er fastsat herfor i nævnte forordnings artikel 6e, stk. 3, første afsnit.

---

(1)  EUT C 328 af 30.9.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/15 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/15

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 9. september 2020 — JP mod Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Belgien)

(Sag C-651/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - asylpolitik - fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse - direktiv 2013/32/EU - artikel 46 - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 47 - adgang til effektive retsmidler - klage over en afvisningsafgørelse vedrørende en fornyet ansøgning om international beskyttelse - klagefrist - meddelelsesformaliteter)

(2020/C 378/18)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: JP

Sagsøgt: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

Konklusion

Artikel 46 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse, sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter en klagesag over en afgørelse om afvisning af en fornyet ansøgning om international beskyttelse er underlagt en præklusiv frist på ti dage, inklusive helligdage og øvrige fridage, fra meddelelsen af en sådan afgørelse, herunder når en sådan meddelelse foretages på adressen for den nationale myndighed, der har kompetence til at behandle disse ansøgninger, fordi den pågældende ansøger ikke har valgt bopæl i den nævnte medlemsstat, forudsat at sådanne ansøgere for det første informeres om, at de pågældende, såfremt disse ikke har valgt bopæl med henblik på meddelelsen af afgørelsen vedrørende deres ansøgning, vil blive anset for at have valgt bopæl med henblik herpå på adressen for denne nationale myndighed, at betingelserne for disse ansøgeres adgang til denne adresse for det andet ikke gør det urimeligt svært for de pågældende at modtage afgørelser vedrørende dem, at ansøgerne inden for denne frist for det tredje sikres en effektiv adgang til de processuelle rettigheder, som ansøgere om international beskyttelse er tillagt ved EU-retten, og at ækvivalensprincippet for det fjerde overholdes. Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om den i hovedsagen omhandlede nationale lovgivning opfylder disse krav.

---

(1)  EUT C 372 af 4.11.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/15 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/15

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 22. juni 2020 — Forbundsrepublikken Tyskland mod SW

(Sag C-273/20)

(2020/C 378/19)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland

Sagsøgt: SW

Procesdeltager: Stadt Darmstadt

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | a) | Kan det ved familiesammenføring med en uledsaget mindreårig flygtning i henhold til artikel 10, stk. 3, litra a), og artikel 2, litra f), i direktiv 2003/86/EF (1) være en »betingelse« som omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra a), i direktiv 2003/86/EF, at vedkommende fortsat er mindreårig? Er en medlemsstats ordning, hvorefter de familiesammenførte forældre til en uledsaget mindreårig flygtning som omhandlet i artikel 2, litra f), i direktiv 2003/86/EF kun indrømmes en (afledt) opholdsret i medlemsstaten, så længe flygtningen rent faktisk stadig er mindreårig, forenelig med de førnævnte bestemmelser? |
| --- | --- | --- |

1)

a)

Kan det ved familiesammenføring med en uledsaget mindreårig flygtning i henhold til artikel 10, stk. 3, litra a), og artikel 2, litra f), i direktiv 2003/86/EF (1) være en »betingelse« som omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra a), i direktiv 2003/86/EF, at vedkommende fortsat er mindreårig? Er en medlemsstats ordning, hvorefter de familiesammenførte forældre til en uledsaget mindreårig flygtning som omhandlet i artikel 2, litra f), i direktiv 2003/86/EF kun indrømmes en (afledt) opholdsret i medlemsstaten, så længe flygtningen rent faktisk stadig er mindreårig, forenelig med de førnævnte bestemmelser?

| b) | Såfremt spørgsmålene under det første spørgsmål, litra a), besvares bekræftende, skal artikel 16, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 10, stk. 3, litra a), og artikel 2, litra f), i direktiv 2003/86/EF da fortolkes således, at en medlemsstat, efter hvis retsforskrifter forældrenes (afledte) opholdsret er begrænset til perioden, indtil barnet bliver myndigt, kan give afslag på en ansøgning om indrejse og ophold med henblik på familiesammenføring, som er indgivet af forældrene, der stadig opholder sig i tredjelandet, når flygtningen er blevet myndig, inden der træffes endelig afgørelse vedrørende en ansøgning, der er blevet indgivet under en administrativ eller retslig procedure inden for tre måneder efter anerkendelsen af flygtningestatus? |
| --- | --- |

b)

Såfremt spørgsmålene under det første spørgsmål, litra a), besvares bekræftende, skal artikel 16, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 10, stk. 3, litra a), og artikel 2, litra f), i direktiv 2003/86/EF da fortolkes således, at en medlemsstat, efter hvis retsforskrifter forældrenes (afledte) opholdsret er begrænset til perioden, indtil barnet bliver myndigt, kan give afslag på en ansøgning om indrejse og ophold med henblik på familiesammenføring, som er indgivet af forældrene, der stadig opholder sig i tredjelandet, når flygtningen er blevet myndig, inden der træffes endelig afgørelse vedrørende en ansøgning, der er blevet indgivet under en administrativ eller retslig procedure inden for tre måneder efter anerkendelsen af flygtningestatus?

| 2) | Såfremt spørgsmålene i det første spørgsmål besvares således, at et afslag på familiesammenføring ikke er lovligt:
  Hvilke krav skal der stilles til det faktiske familieliv som omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra b), i direktiv 2003/86/EF i tilfælde af forældres sammenføring med en flygtning, som er blevet myndig, inden der træffes afgørelse om ansøgningen om tilladelse til indrejse og ophold med henblik på familiesammenføring? Navnlig ønskes følgende oplyst:






  a) | Er det i så henseende tilstrækkeligt, at der er tale om førstegradsslægtskab i lige opstigende linje [artikel 10, stk. 3, litra a), i direktiv 2003/86/EF], eller kræves der også et faktisk familieliv? |
| --- | --- | --- |

2)

Såfremt spørgsmålene i det første spørgsmål besvares således, at et afslag på familiesammenføring ikke er lovligt:

Hvilke krav skal der stilles til det faktiske familieliv som omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra b), i direktiv 2003/86/EF i tilfælde af forældres sammenføring med en flygtning, som er blevet myndig, inden der træffes afgørelse om ansøgningen om tilladelse til indrejse og ophold med henblik på familiesammenføring? Navnlig ønskes følgende oplyst:

a)

Er det i så henseende tilstrækkeligt, at der er tale om førstegradsslægtskab i lige opstigende linje [artikel 10, stk. 3, litra a), i direktiv 2003/86/EF], eller kræves der også et faktisk familieliv?

| b) | Såfremt der også kræves et faktisk familieliv:
  Hvilken intensitet kræves der i så henseende? Er det med henblik herpå eksempelvis tilstrækkeligt med lejlighedsvis eller regelmæssig kontakt ved besøg, kræves det, at familien bor sammen i en fælles husholdning, eller kræves der derudover et fællesskab, hvis medlemmer er afhængige af hinanden med henblik på hjælp i dagligdagen? |
| --- | --- |

b)

Såfremt der også kræves et faktisk familieliv:

Hvilken intensitet kræves der i så henseende? Er det med henblik herpå eksempelvis tilstrækkeligt med lejlighedsvis eller regelmæssig kontakt ved besøg, kræves det, at familien bor sammen i en fælles husholdning, eller kræves der derudover et fællesskab, hvis medlemmer er afhængige af hinanden med henblik på hjælp i dagligdagen?

| c) | Kræver en sammenføring af forældrene, der stadig opholder sig i tredjelandet, og som har indgivet ansøgning om familiesammenføring med et barn med flygtningestatus, som i mellemtiden er blevet myndigt, at det kan forventes, at familielivet efter indrejsen (gen)optages i medlemsstaten på den måde, der kræves i henhold til det andet spørgsmål, litra b)? |
| --- | --- |

c)

Kræver en sammenføring af forældrene, der stadig opholder sig i tredjelandet, og som har indgivet ansøgning om familiesammenføring med et barn med flygtningestatus, som i mellemtiden er blevet myndigt, at det kan forventes, at familielivet efter indrejsen (gen)optages i medlemsstaten på den måde, der kræves i henhold til det andet spørgsmål, litra b)?

---

(1)  Rådets direktiv 2003/86/EF af 22.9.2003 om ret til familiesammenføring (EUT 2003, L 251, s. 12).

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/16 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 26. juni 2020 — Forbundsrepublikken Tyskland mod XC

(Sag C-279/20)

(2020/C 378/20)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Revisionsappellant: Forbundsrepublikken Tyskland

Revisionsindstævnt: XC

Procesdeltager: Landkreis Cloppenburg

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 4, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2003/86/EF (1) fortolkes således, at et barn af en referenceperson, der er blevet anerkendt som flygtning, også er mindreårigt i denne bestemmelses forstand, når barnet på det tidspunkt, hvor referencepersonen indgav asylansøgning, var mindreårigt, men blev myndigt, inden referencepersonen blev tilkendt flygtningestatus, og inden der blev indgivet ansøgning om familiesammenføring? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 4, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2003/86/EF (1) fortolkes således, at et barn af en referenceperson, der er blevet anerkendt som flygtning, også er mindreårigt i denne bestemmelses forstand, når barnet på det tidspunkt, hvor referencepersonen indgav asylansøgning, var mindreårigt, men blev myndigt, inden referencepersonen blev tilkendt flygtningestatus, og inden der blev indgivet ansøgning om familiesammenføring?

| 2) | Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, hvilke krav skal der da i et sådant tilfælde stilles til det faktiske familieliv som omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra b), i direktiv 2003/86/EF?






  a) | Er det retlige forælder-barn-forhold i så henseende tilstrækkeligt, eller kræves der også et faktisk familieliv? |
| --- | --- | --- |

2)

Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, hvilke krav skal der da i et sådant tilfælde stilles til det faktiske familieliv som omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra b), i direktiv 2003/86/EF?

a)

Er det retlige forælder-barn-forhold i så henseende tilstrækkeligt, eller kræves der også et faktisk familieliv?

| b) | Såfremt der også kræves et faktisk familieliv: Hvilken intensitet kræves der i så henseende? Er det med henblik herpå eksempelvis tilstrækkeligt med lejlighedsvis eller regelmæssig kontakt ved besøg, kræves det, at familien bor sammen i en fælles husholdning, eller kræves der derudover et fællesskab, hvis medlemmer er afhængige af hinanden med henblik på hjælp i dagligdagen? |
| --- | --- |

b)

Såfremt der også kræves et faktisk familieliv: Hvilken intensitet kræves der i så henseende? Er det med henblik herpå eksempelvis tilstrækkeligt med lejlighedsvis eller regelmæssig kontakt ved besøg, kræves det, at familien bor sammen i en fælles husholdning, eller kræves der derudover et fællesskab, hvis medlemmer er afhængige af hinanden med henblik på hjælp i dagligdagen?

| c) | Kræver en sammenføring af barnet, som i mellemtiden er blevet myndigt, som stadig opholder sig i tredjelandet, og som har indgivet ansøgning om familiesammenføring med en forælder med flygtningestatus, at det kan forventes, at familielivet efter indrejsen (gen)optages i medlemsstaten på den måde, der kræves i henhold til det andet spørgsmål, litra b)? |
| --- | --- |

c)

Kræver en sammenføring af barnet, som i mellemtiden er blevet myndigt, som stadig opholder sig i tredjelandet, og som har indgivet ansøgning om familiesammenføring med en forælder med flygtningestatus, at det kan forventes, at familielivet efter indrejsen (gen)optages i medlemsstaten på den måde, der kræves i henhold til det andet spørgsmål, litra b)?

---

(1)  Rådets direktiv 2003/86/EF af 22.9.2003 om ret til familiesammenføring (EUT 2003, L 251, s. 12).

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/17 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Judecătoria Oradea (Rumænien) den 30. juli 2020 — Promexor Trade SRL mod Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor

(Sag C-358/20)

(2020/C 378/21)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Judecătoria Oradea

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Promexor Trade SRL

Sagsøgt: Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Er bestemmelserne i direktiv 2006/112/EF (1) og princippet om afgiftsneutralitet til hinder for en national lovgivning, hvorefter medlemsstaten pålægger en person at opkræve og indbetale moms til staten i en ubestemt periode, uden at personen imidlertid indrømmes ret til at fradrage moms, fordi den pågældendes momsregistreringsnummer er blevet inddraget ex officio henset til, at der i momsangivelserne indgivet for seks på hinanden følgende måneder/to på hinanden følgende kalenderkvartaler ikke er oplyst momspligtige transaktioner? |
| --- | --- |

1.

Er bestemmelserne i direktiv 2006/112/EF (1) og princippet om afgiftsneutralitet til hinder for en national lovgivning, hvorefter medlemsstaten pålægger en person at opkræve og indbetale moms til staten i en ubestemt periode, uden at personen imidlertid indrømmes ret til at fradrage moms, fordi den pågældendes momsregistreringsnummer er blevet inddraget ex officio henset til, at der i momsangivelserne indgivet for seks på hinanden følgende måneder/to på hinanden følgende kalenderkvartaler ikke er oplyst momspligtige transaktioner?

| 2. | Er en national bestemmelse eller praksis fra afgiftsmyndigheden, ifølge hvilken den afgiftspligtige person — selv om medlemsstaten normalt tillader, at en juridisk person efter anmodning kan blive momsregistreret på ny, efter at den pågældendes momsregistreringsnummer er blevet inddraget ex officio — under bestemte konkrete omstændigheder af simple formelle grunde ikke kan anmode om ny momsregistrering, men personen er pligtig til at opkræve og indbetale moms til staten i en ubestemt periode, uden at personen imidlertid indrømmes ret til at fradrage moms, under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede forenelig med retssikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, proportionalitetsprincippet og princippet om loyalt samarbejde, således som de fremgår af direktiv 2006/112/EF? |
| --- | --- |

2.

Er en national bestemmelse eller praksis fra afgiftsmyndigheden, ifølge hvilken den afgiftspligtige person — selv om medlemsstaten normalt tillader, at en juridisk person efter anmodning kan blive momsregistreret på ny, efter at den pågældendes momsregistreringsnummer er blevet inddraget ex officio — under bestemte konkrete omstændigheder af simple formelle grunde ikke kan anmode om ny momsregistrering, men personen er pligtig til at opkræve og indbetale moms til staten i en ubestemt periode, uden at personen imidlertid indrømmes ret til at fradrage moms, under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede forenelig med retssikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, proportionalitetsprincippet og princippet om loyalt samarbejde, således som de fremgår af direktiv 2006/112/EF?

| 3. | Skal retssikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, proportionalitetsprincippet og princippet om loyalt samarbejde, således som de fremgår af direktiv 2006/112/EF, under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede fortolkes således, at de er til hinder for, at den afgiftspligtige person pålægges at opkræve og indbetale moms i en ubestemt periode, uden at personen imidlertid indrømmes ret til at fradrage moms, uden at afgiftsmyndigheden i den konkrete situation undersøger, om de materielle betingelser for retten til at fradrage moms er opfyldt, og uden at den afgiftspligtige person har gjort sig skyldig i svig? |
| --- | --- |

3.

Skal retssikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, proportionalitetsprincippet og princippet om loyalt samarbejde, således som de fremgår af direktiv 2006/112/EF, under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede fortolkes således, at de er til hinder for, at den afgiftspligtige person pålægges at opkræve og indbetale moms i en ubestemt periode, uden at personen imidlertid indrømmes ret til at fradrage moms, uden at afgiftsmyndigheden i den konkrete situation undersøger, om de materielle betingelser for retten til at fradrage moms er opfyldt, og uden at den afgiftspligtige person har gjort sig skyldig i svig?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/18 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 18. august 2020 — XY mod Finanzamt V

(Sag C-394/20)

(2020/C 378/22)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: XY

Sagsøgt: Finanzamt V

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 63, stk. 1, og artikel 65 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse i en medlemsstat om opkrævning af arveafgift, som med hensyn til beregningen af afgiften fastsætter, at fribeløbet i forhold til afgiftsberegningsgrundlaget i tilfælde af erhvervelse af fast ejendom beliggende i indlandet er lavere, hvis arvelader på dødstidspunktet og arvingen på samme tidspunkt havde bopæl eller sædvanligt opholdssted i en anden medlemsstat, end det fribeløb, der ville finde anvendelse, hvis mindst en af dem på dette tidspunkt havde bopæl eller sædvanligt opholdssted i den førstnævnte medlemsstat? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 63, stk. 1, og artikel 65 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse i en medlemsstat om opkrævning af arveafgift, som med hensyn til beregningen af afgiften fastsætter, at fribeløbet i forhold til afgiftsberegningsgrundlaget i tilfælde af erhvervelse af fast ejendom beliggende i indlandet er lavere, hvis arvelader på dødstidspunktet og arvingen på samme tidspunkt havde bopæl eller sædvanligt opholdssted i en anden medlemsstat, end det fribeløb, der ville finde anvendelse, hvis mindst en af dem på dette tidspunkt havde bopæl eller sædvanligt opholdssted i den førstnævnte medlemsstat?

| 2) | Skal artikel 63, stk. 1, og artikel 65 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse i en medlemsstat om opkrævning af arveafgift, som med hensyn til beregningen af afgiften fastsætter, [org. s. 2] at forpligtelser vedrørende tvangsarv i tilfælde af fast ejendom beliggende i indlandet ikke kan fradrages, hvis arvelader på dødstidspunktet og arvingen på samme tidspunkt havde bopæl eller sædvanligt opholdssted i en anden medlemsstat, mens disse forpligtelser kan fradrages fuldt ud fra værdien af erhvervelsen ved arv, hvis enten arvelader eller arvingen på tidspunktet for arveladers død havde bopæl eller sædvanligt opholdssted i den førstnævnte medlemsstat? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 63, stk. 1, og artikel 65 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse i en medlemsstat om opkrævning af arveafgift, som med hensyn til beregningen af afgiften fastsætter, [org. s. 2] at forpligtelser vedrørende tvangsarv i tilfælde af fast ejendom beliggende i indlandet ikke kan fradrages, hvis arvelader på dødstidspunktet og arvingen på samme tidspunkt havde bopæl eller sædvanligt opholdssted i en anden medlemsstat, mens disse forpligtelser kan fradrages fuldt ud fra værdien af erhvervelsen ved arv, hvis enten arvelader eller arvingen på tidspunktet for arveladers død havde bopæl eller sædvanligt opholdssted i den førstnævnte medlemsstat?

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/19 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 28. august 2020 — EB m.fl. mod Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB)

(Sag C-405/20)

(2020/C 378/23)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: EB, JS og DP

Sagsøgt: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB)

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal begrænsningen af det tidsmæssige anvendelsesområde for kravet om ligebehandling af mænd og kvinder i henhold til dommen i sag C-262/88, Barber (1), og i henhold til protokol nr. 33 ad artikel 157 TEUF og artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF (2) af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (herefter »direktiv 2006/54«) fortolkes således, at en (østrigsk) pensionsmodtager ikke retmæssigt eller kun (delvist) for så vidt angår den del af kravet, der vedrører ansættelsesperioder, som ligger efter den 1. januar 1994, kan påberåbe sig kravet om ligebehandling for at gøre gældende, at lovgivning som den i hovedsagen anvendte om en regulering af tjenestemandspensioner, som blev fastsat for året 2018, har medført en forskelsbehandling af vedkommende? |
| --- | --- |

1)

Skal begrænsningen af det tidsmæssige anvendelsesområde for kravet om ligebehandling af mænd og kvinder i henhold til dommen i sag C-262/88, Barber (1), og i henhold til protokol nr. 33 ad artikel 157 TEUF og artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF (2) af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (herefter »direktiv 2006/54«) fortolkes således, at en (østrigsk) pensionsmodtager ikke retmæssigt eller kun (delvist) for så vidt angår den del af kravet, der vedrører ansættelsesperioder, som ligger efter den 1. januar 1994, kan påberåbe sig kravet om ligebehandling for at gøre gældende, at lovgivning som den i hovedsagen anvendte om en regulering af tjenestemandspensioner, som blev fastsat for året 2018, har medført en forskelsbehandling af vedkommende?

| 2) | Skal kravet om ligebehandling af mænd og kvinder (i henhold til artikel 157 TEUF, sammenholdt med artikel 5 i direktiv 2006/54) fortolkes således, at en indirekte forskelsbehandling som den, der — muligvis — følger af den lovgivning om pensionsreguleringen af 2018, som finder anvendelse i hovedsagen, også under hensyntagen til allerede tidligere fastsatte lignende foranstaltninger og det betydelige tab, som er forårsaget af den kumulative virkning af disse foranstaltninger, i forhold til en inflationsbetinget regulering af pensionernes realværdi (i det foreliggende tilfælde på 25 %), er begrundet, navnlig






  — | for at forhindre en »kløft« mellem højere og lavere pensioner (som vil opstå i tilfælde af en regelmæssig regulering med en enhedssats), selv om denne vil være rent nominel og ikke ændre forholdet mellem beløbene, |
| --- | --- | --- |

2)

Skal kravet om ligebehandling af mænd og kvinder (i henhold til artikel 157 TEUF, sammenholdt med artikel 5 i direktiv 2006/54) fortolkes således, at en indirekte forskelsbehandling som den, der — muligvis — følger af den lovgivning om pensionsreguleringen af 2018, som finder anvendelse i hovedsagen, også under hensyntagen til allerede tidligere fastsatte lignende foranstaltninger og det betydelige tab, som er forårsaget af den kumulative virkning af disse foranstaltninger, i forhold til en inflationsbetinget regulering af pensionernes realværdi (i det foreliggende tilfælde på 25 %), er begrundet, navnlig

—

for at forhindre en »kløft« mellem højere og lavere pensioner (som vil opstå i tilfælde af en regelmæssig regulering med en enhedssats), selv om denne vil være rent nominel og ikke ændre forholdet mellem beløbene,

| — | for at gennemføre et generelt »socialt element« i form af en styrkelse af købekraften for modtagere af lavere pensioner, selv om a) dette formål også vil kunne opfyldes uden at begrænse reguleringen af højere pensioner, og b) lovgiver ikke på samme måde har fastsat en sådan foranstaltning med henblik på også at styrke købekraften ved inflationsreguleringen af lavere tjenestemandslønninger (til ugunst for reguleringen af højere tjenestemandslønninger) og heller ikke har vedtaget lovgivning om et sammenligneligt indgreb i reguleringen af værdien af pensioner i medfør af andre erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger (uden statslig deltagelse) for at opnå en styrkelse af købekraften for lavere pensioner (til ugunst for reguleringen af højere pensioner), |
| --- | --- |

—

for at gennemføre et generelt »socialt element« i form af en styrkelse af købekraften for modtagere af lavere pensioner, selv om a) dette formål også vil kunne opfyldes uden at begrænse reguleringen af højere pensioner, og b) lovgiver ikke på samme måde har fastsat en sådan foranstaltning med henblik på også at styrke købekraften ved inflationsreguleringen af lavere tjenestemandslønninger (til ugunst for reguleringen af højere tjenestemandslønninger) og heller ikke har vedtaget lovgivning om et sammenligneligt indgreb i reguleringen af værdien af pensioner i medfør af andre erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger (uden statslig deltagelse) for at opnå en styrkelse af købekraften for lavere pensioner (til ugunst for reguleringen af højere pensioner),

| — | for at bevare og finansiere »ordningen«, selv om tjenestemandspensionerne ikke skyldes af et forsikringsselskab i henhold til en forsikringsmæssigt organiseret og bidragsfinansieret ordning, men derimod af forbundsstaten som de pensionerede tjenestemænds arbejdsgiver som løn for udført arbejde, og det afgørende dermed ikke er bevarelsen eller finansieringen af en ordning, men i sidste ende kun budgetmæssige overvejelser, |
| --- | --- |

—

for at bevare og finansiere »ordningen«, selv om tjenestemandspensionerne ikke skyldes af et forsikringsselskab i henhold til en forsikringsmæssigt organiseret og bidragsfinansieret ordning, men derimod af forbundsstaten som de pensionerede tjenestemænds arbejdsgiver som løn for udført arbejde, og det afgørende dermed ikke er bevarelsen eller finansieringen af en ordning, men i sidste ende kun budgetmæssige overvejelser,

| — | fordi det udgør en selvstændig begrundelse, eller fordi det (forud herfor) på forhånd kan udelukkes, at der er tale om indirekte forskelsbehandling på grund af køn som omhandlet i direktiv 2006/54 til skade for mænd, hvis det forhold, at mænd statistisk er berørt i væsentligt højere grad inden for gruppen af modtagere af højere pensioner, kan tilskrives, at kvinder især i fortiden typisk ikke havde lige muligheder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv, eller |
| --- | --- |

—

fordi det udgør en selvstændig begrundelse, eller fordi det (forud herfor) på forhånd kan udelukkes, at der er tale om indirekte forskelsbehandling på grund af køn som omhandlet i direktiv 2006/54 til skade for mænd, hvis det forhold, at mænd statistisk er berørt i væsentligt højere grad inden for gruppen af modtagere af højere pensioner, kan tilskrives, at kvinder især i fortiden typisk ikke havde lige muligheder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv, eller

| — | fordi lovgivningen er lovlig som en positiv foranstaltning som omhandlet i artikel 157, stk. 4, TEUF? |
| --- | --- |

—

fordi lovgivningen er lovlig som en positiv foranstaltning som omhandlet i artikel 157, stk. 4, TEUF?

---

(1)  Dom af 17.5.1990, C-262/88, EU:C:1990:209.

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5.7.2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (EUT 2006, L 204, s. 23).

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/20 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 3. september 2020 — P mod Openbaar Ministerie

(Sag C-412/20)

(2020/C 378/24)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Amsterdam

Parter i hovedsagen

Europæisk arrestordre udstedt mod: P

Den anden part i sagen: Openbaar Ministerie

Præjudicielt spørgsmål

Er rammeafgørelse 2002/584/RIA (1), artikel 19, stk. 1, andet afsnit, i traktaten om Den Europæiske Union og/eller artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder faktisk til hinder for, at den fuldbyrdende judicielle myndighed fuldbyrder en europæisk arrestordre, som er udstedt af en ret, når denne ret ikke opfylder, og allerede på det tidspunkt, hvor den europæiske arrestordre blev udstedt, ikke længere opfyldte kravet om adgang til en effektiv domstolsbeskyttelse/effektiv retsbeskyttelse, fordi lovgivningen i den udstedende medlemsstat ikke sikrer og allerede på tidspunktet for arrestordrens udstedelse ikke længere sikrede denne rets uafhængighed?

---

(1)  Rådets rammeafgørelse af 13.6.2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne — Erklæringer fra en række medlemsstater i forbindelse med rammeafgørelsens vedtagelse (EFT 2002, L 190, s. 1).

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/20 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgien) den 2. september 2020 — État belge mod LO, OG, SH, MB, JD, OP og Bluetail Flight School SA (BFS)

(Sag C-413/20)

(2020/C 378/25)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

Parter i hovedsagen

Sagsøger: État belge

Sagsøgte: LO, OG, SH, MB, JD, OP og Bluetail Flight School SA (BFS)

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Giver tillæg 3, subpart A, punkt 9, i bilag I til Kommissionens forordning (EU) nr. 1178/2011 af 3. november 2011 om fastsættelse af tekniske krav og administrative procedurer for flyvebesætninger i civil luftfart i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 (1) mulighed for, med henblik på beregningen af de i punkt 9, litra e), omhandlede 115 timers instrumenttid, at tage hensyn til træningstimer gennemført ved en flyvesimulator FNPT II (instrumenttid på jorden) ud over de i punkt 9, litra e), nr. 2), omhandlede 15 timers MCC og ud over det i punkt 9 litra e), nr. 3, ii), omhandlede maksimum på 40 timers instrumentflyveinstruktion gennemført i en FNPT II, dvs. over 55 timers instrumenttid på jorden? |
| --- | --- |

1)

Giver tillæg 3, subpart A, punkt 9, i bilag I til Kommissionens forordning (EU) nr. 1178/2011 af 3. november 2011 om fastsættelse af tekniske krav og administrative procedurer for flyvebesætninger i civil luftfart i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 (1) mulighed for, med henblik på beregningen af de i punkt 9, litra e), omhandlede 115 timers instrumenttid, at tage hensyn til træningstimer gennemført ved en flyvesimulator FNPT II (instrumenttid på jorden) ud over de i punkt 9, litra e), nr. 2), omhandlede 15 timers MCC og ud over det i punkt 9 litra e), nr. 3, ii), omhandlede maksimum på 40 timers instrumentflyveinstruktion gennemført i en FNPT II, dvs. over 55 timers instrumenttid på jorden?

| 2) | Har det betydning for besvarelsen af spørgsmål 1, om de timer, der er gennemført ud over de ovennævnte 15 og 40 timer, er MCC-timer eller timer med anden form for simulatortræning? |
| --- | --- |

2)

Har det betydning for besvarelsen af spørgsmål 1, om de timer, der er gennemført ud over de ovennævnte 15 og 40 timer, er MCC-timer eller timer med anden form for simulatortræning?

| 3) | Såfremt de to første spørgsmål besvares benægtende, giver tillæg 3, subpart A, punkt 10, i bilag I til nævnte forordning da mulighed for, at der kan udstedes CPL(A)-certifikat, efter at pilotkandidaterne har suppleret deres træning med et tilstrækkeligt antal timer i et luftfartøj, uden at den praktiske prøve vedrørende instrumentflyvning tages om? |
| --- | --- |

3)

Såfremt de to første spørgsmål besvares benægtende, giver tillæg 3, subpart A, punkt 10, i bilag I til nævnte forordning da mulighed for, at der kan udstedes CPL(A)-certifikat, efter at pilotkandidaterne har suppleret deres træning med et tilstrækkeligt antal timer i et luftfartøj, uden at den praktiske prøve vedrørende instrumentflyvning tages om?

| 4) | Såfremt de tre første spørgsmål besvares benægtende, kræver det almindelige retssikkerhedsprincip da, at Domstolens fortolkning af den pågældende retsregel begrænses tidsmæssigt, således at den f.eks. kun anvendes på pilotkandidater, der ansøger om et CPL(A)-certifikat, og som har påbegyndt deres træning med henblik på at erhverve et sådant certifikat efter datoen for afsigelsen af Domstolens dom? |
| --- | --- |

4)

Såfremt de tre første spørgsmål besvares benægtende, kræver det almindelige retssikkerhedsprincip da, at Domstolens fortolkning af den pågældende retsregel begrænses tidsmæssigt, således at den f.eks. kun anvendes på pilotkandidater, der ansøger om et CPL(A)-certifikat, og som har påbegyndt deres træning med henblik på at erhverve et sådant certifikat efter datoen for afsigelsen af Domstolens dom?

---

(1)  EUT 2011, L 311, s. 1.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/21 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/21

---

Appel iværksat den 18. september 2020 af Europas-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. juli 2020 i sag T-110/17, Jiangsu Seraphim Solar System mod Kommissionen

(Sag C-439/20 P)

(2020/C 378/26)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og G. Luengo, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Jiangsu Seraphim Solar System Co. Ltd og Rådet for Den Europæiske Union

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dommen afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. juli 2020 i sag T-110/17, Jiangsu Seraphim Solar System Co. Ltd mod Kommissionen, ophæves, |
| --- | --- |

—

Dommen afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. juli 2020 i sag T-110/17, Jiangsu Seraphim Solar System Co. Ltd mod Kommissionen, ophæves,

| — | søgsmålet i første instans afvises, |
| --- | --- |

—

søgsmålet i første instans afvises,

| — | subsidiært, frifindelse i første instans, da søgsmålet er ugrundet, og under alle omstændigheder |
| --- | --- |

—

subsidiært, frifindelse i første instans, da søgsmålet er ugrundet, og under alle omstændigheder

| — | tilpligtes sagsøgeren i første instans at betale sagsomkostningerne i såvel første instans som under appellen. |
| --- | --- |

—

tilpligtes sagsøgeren i første instans at betale sagsomkostningerne i såvel første instans som under appellen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har anført fire appelanbringender.

For det første begik Retten en retlig fejl vedrørende formaliteten og gyldigheden af søgsmålet i første instans.

For det andet begik Retten retlige fejl vedrørende kvalifikationen af opkrævningen af tolden som opkrævning med »tilbagevirkende kraft«.

For det tredje anlagde Retten en urigtig fortolkning af artikel 8, stk. 1, 9 og 10, og artikel 10, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1225/2009 (1) og artikel 13, stk. 1, 9 og 10, og artikel 16, stk. 5, i forordning (EF) nr. 597/2009 (2), da den konkluderede, at opkrævningen af told på import, der var i strid med tilsagnet, ikke var mulig.

For det fjerde anlagde Retten en urigtig fortolkning af artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1225/2009 og artikel 24, stk. 1, i forordning (EF) nr. 597/2009, da den konkluderede, at Rådet ikke havde hjemmel til at fastsætte, at når Kommissionen annullerer en tilsagnsfaktura, skal tolden opkræves.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT 2009, L 343, s. 51).

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11.6.2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT 2009, L 188, s. 93).

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/22 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/22

---

Appel iværksat den 21. september 2020 af Rådets for Den Europæiske Union til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. juli 2020 i sag T-110/17, Jiangsu Seraphim Solar System mod Kommissionen

(Sag C-441/20 P)

(2020/C 378/27)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Rådets for Den Europæiske Union (ved H. Marcos Fraile, som befuldmægtiget, og advokat N. Tuominen)

De andre parter i appelsagen: Jiangsu Seraphim Solar System Co. Ltd og Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Påstanden i første instans om annullering af den omtvistede forordning forkastes. |
| --- | --- |

—

Påstanden i første instans om annullering af den omtvistede forordning forkastes.

| — | Sagsøgeren i første instans tilpligtes at betales sagens omkostninger i såvel første instans som under appellen. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren i første instans tilpligtes at betales sagens omkostninger i såvel første instans som under appellen.

Subsidiært

| — | Sagen hjemvises til Retten med henblik på fornyet afgørelse. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Retten med henblik på fornyet afgørelse.

| — | Afgørelsen om sagsomkostninger i første instans og i appelsagen udsættes. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen om sagsomkostninger i første instans og i appelsagen udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

For det første begik Retten en retlig fejl ved at antage sagen til realitetsbehandling.

Sagsøgeren i første instans skal have søgsmålskompetence i henhold til artikel 263 TEUF, navnlig være umiddelbart berørt, og have søgsmålsinteresse i henhold til den anfægtede forordnings artikel 2 (1). Der er ikke sagsøgeren i første instans, der skylder den antidumpingtold, som skal betales som en retlig konsekvens af annulleringen af fakturaerne, til toldmyndighederne, men et andet selskab, Seraphim Solar System GmbH. Rådet finder derfor ikke, at sagsøgeren i første instans har godtgjort, at selskabet er umiddelbart berørt, og at det har søgsmålsinteresse, og at Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at dette var tilfældet.

Sagsøgeren har endvidere ikke overholdt de tidsmæssige betingelser for at rejse en ulovlighedsindsigelse i henhold til artikel 277 TEUF under anvendelse af dommen afsagt af Den Europæiske Unions Domstol (herefter »Domstolen«) i sagen TWD Textilwerke Deggendorf og Nachi Europe.

Endelig er spørgsmålet om antagelse til realitetsbehandling af søgsmål til prøvelse af forordning nr. 1238/2013 (2) og forordning nr. 1239/2013 (3) indlysende baseret på retspraksis i SolarWorld sagen, hvori det blev fastslået, at artikel 3 i forordning nr. 1238/2013 og artikel 2 i forordning nr. 1239/2013 ikke kan adskilles fra den øvrige del af disse forordninger.

For det andet begik Retten en retlig fejl, idet den fastslog, at grundforordningens artikel 8 og 13 »udtømmende [regulerer]« muligheden for at opkræve told på told på import, der er i strid med et tilsagn, og at enhver anden tilgang skal kvalificeres som opkrævning af told »med tilbagevirkende kraft«.

Rettens synspunkt er baseret på en urigtig forståelse af grundforordningerne. Grundforordningernes artikel 10, stk. 5 og artikel 16, stk. 5, omhandler generelt følgerne af, at et tilsagn er blevet tilsidesat. Dette kan sidestilles med »tilbagevirkende kraft som omhandlet i grundforordningerne«, dvs. pålæggelse af antidumpingtold/udligningstold højst 90 dage fra anvendelsen af midlertidige foranstaltninger på import, der skal registreres i henhold til grundforordningernes artikel 14, stk. 5, og artikel 24, stk. 5.

Det foreliggende scenarium, dvs. en tilsidesættelse af et tilsagn og følgerne heraf, er åbenbart af en anden art. Den eneste begrænsning, der pålægges ved grundforordningernes artikel 10, stk. 5, og artikel 16, stk. 5, er, at en sådan opkrævning med tilbagevirkende kraft ikke kan finde anvendelse på import, der er indført i løbet af perioden på 90 dage før tilsidesættelsen eller tilbagetrækningen af tilsagnet.

Desuden kan der ikke være tale om tilbagevirkende kraft, når tolden er pålagt fra starten af, og der alene er fastsat en undtagelse fra opkrævningen heraf. Den eksporterende producent undgår ganske vist, ved et tilsagn, opkrævningen af den omhandlede told, hvis betingelserne for få fordel af et sådant resultat er opfyldt. Toldskylden vil imidlertid opstå, når klarereren har valgt at bringe varerne i fri omsætning, dvs. uden opkrævning af en antidumpingtold, og en eller flere af betingelserne for dette tilsagn er blevet tilsidesat.

For det tredje begik Retten en retlig fejl, idet den fastslog, at grundforordningernes artikel 14, stk. 1, og artikel 24, stk. 1, ikke tillader, at Rådet indfører et kontrolsystem for tilsagn, der omfatter annullering af fakturaer.

Grundforordningernes artikel 14, stk. 1, og artikel 24, stk. 1, tillægger Rådet meget brede beføjelser ved vedtagelsen af en forordning om pålæggelse af dumpingtold, som Domstolen præciserede i Deichmann-dommen. Retten begik derfor en retlig fejl, idet den fastslog, at Rådet savnede beføjelse til at indføre et kontrolsystem for tilsagn, der omfattede annullering af fakturaer.

Rettens opfattelse er i strid med lovgivers hensigt. Der findes ingen begrundelse i EU-retten for en så vidtrækkende beskyttelse af en erhvervsdrivende, der tilsidesætter de forpligtelser, som den pågældende frivilligt har påtaget sig, og som, som det er tilfældet i den foreliggende sag, end ikke bestrider de nævnte tilsidesættelser. Denne opfattelse er ligeledes strengere end, hvad der kræves i henhold til lovgivningen vedrørende World Trade Organisation (»WTO«), hvilket dermed bringer EU i en ufordelagtig position i forhold til andre WTO medlemmers handelspartnere.

Hertil kommer, at den appellerede dom gør tilsagn uforholdsmæssigt risikable for Kommissionen. Indgåelse af tilsagn udgør en risiko for EU, hvortil kommer vanskeligheden ved at kontrollere foranstaltningen. Den primære forpligtelse for den part, som godtager et tilsagn, er således at samarbejde med Kommissionen og dermed sikre en gnidningsfri kontrol med, at tilsagnet opfyldes korrekt. Uden denne garanti ville Kommissionen bære alle risici alene, mens enhver, som tilsidesætter et tilsagn, vil kunne bevare enhver fordel, som er opnået under tilsidesættelsen. Denne fortolkning modarbejder ligeledes formålet om en effektiv beskyttelse af EU-erhvervsgrenen mod skadevoldende dumping/subsidiering, som (alternativt) afhjælpes gennem tilsagnet.

---

(1)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/2146 af 7.12.2016 om tilbagetrækning af godtagelsen af et tilsagn for to eksporterende producenter i henhold til gennemførelsesafgørelse 2013/707/EU om bekræftelse af godtagelse af et tilsagn afgivet i forbindelse med antidumpingproceduren og antisubsidieproceduren vedrørende importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina i de endelige foranstaltningers anvendelsesperiode (EUT 2016, L 333, s. 4).

(2)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1238/2013 af 2.12.2013 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina (EUT 2013, L 325, s. 1).

(3)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2013 af 2.12.2013 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina (EUT 2013, L 325, s. 66).

---

Retten

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/25 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/25

---

Rettens dom af 9. september 2020 — Italien mod Kommissionen

(Sag T-437/16) (1)

(Sprogordning - meddelelse om almindelig udvælgelsesprøve med henblik på ansættelse af administratorer inden for revision - sprogkundskaber - begrænsning af valget af andet sprog ved udvælgelsesprøven til engelsk, fransk og tysk - kommunikationssprog - forordning nr. 1 - vedtægtens artikel 1d, stk. 1, artikel 27 og artikel 28, litra f) - forskelsbehandling på grund af sprog - begrundelse - tjenestens interesse - proportionalitet)

(2020/C 378/28)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato P. Gentili)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Gattinara og D. Milanowska, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgeren/sagsøgerne: Kongeriget Spanien (ved L. Aguilera Ruiz, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af meddelelse om almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/322/16 med henblik på at oprettelse af reservelister over administratorer inden for revision (AD 5/AD 7) (EUT 2016, C 171 A, s. 1).

Konklusion

| 1) | Meddelelse om almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/322/16 med henblik på oprettelse af reservelister som administratorer inden for revision (AD 5/AD 7) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Meddelelse om almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/322/16 med henblik på oprettelse af reservelister som administratorer inden for revision (AD 5/AD 7) annulleres.

| 2) | Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne og bærer de af Den Italienske Republik afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne og bærer de af Den Italienske Republik afholdte omkostninger.

| 3) | Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger |
| --- | --- |

3)

Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger

---

(1)  EUT C 371 af 10.10.2016.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/25 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/25

---

Rettens dom af 9. september 2020 –Slovenien mod Kommissionen

(Sag T-626/17) (1)

(Landbrug - forordning (EU) nr. 1308/2013 - oprindelsesbetegnelser i vinsektoren - mærkning af vin - benævnelse af navnet på en druesort, der indeholder eller udgør en beskyttet oprindelsesbetegnelse - forbud - undtagelse - delegeret forordning (EU) 2017/1353 - opførelse af druesorten »teran« på den liste, der fremgår af del A i bilag XV til forordning (EF) nr. 607/2009 - tilbagevirkende kraft fra datoen for Republikken Kroatiens tiltrædelse af Unionen - beskyttet slovensk oprindelsesbetegnelse »Teran« - retssikkerhed - berettiget forventning - proportionalitet - ejendomsretten - akten vedrørende vilkårene for Kroatiens tiltrædelse af Unionen - interinstitutionel aftale om bedre lovgivning - institutionel ligevægt)

(2020/C 378/29)

Processprog: slovensk

Parter

Sagsøger: Republikken Slovenien (ved V. Klemenc og T. Mihelič Žitko, som befuldmægtigede, bistået af advokat R. Knaak)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved B. Eggers, I. Galindo Martín og B. Rous Demiri. som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Republikken Kroatien (ved G. Vidović Mesarek, som befuldmægtiget, bistået af advokat I. Ćuk)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens delegerede forordning (EU) 2017/1353 af 19. maj 2017 om ændring af forordning (EF) nr. 607/2009 for så vidt angår druesorter og synonymer herfor, der kan anføres ved mærkningen af vin (EUT 2017, L 190, s. 5).

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Republikken Slovenien bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Republikken Slovenien bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.

| 3) | Republikken Kroatien bærer sine egne omkostninger |
| --- | --- |

3)

Republikken Kroatien bærer sine egne omkostninger

---

(1)  EUT C 392 af 20.11.2017.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/26 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/26

---

Rettens dom af 9. september 2020 — Kerkosand mod Kommissionen

(Sag T-745/17) (1)

(Statsstøtte - støtte tiltænkt et investeringsprojekt i det vestlige Slovakiet - regional investeringsstøtte - afvisning af en klage - afgørelse om ikke at gøre indsigelser - betingelser for fritagelse - artikel 14 i forordning (EU) nr. 651/2014 - rækkevidde af Kommissionens kontrolbeføjelse - retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte for 2014-2020 - begrebet SMV - artikel 3, stk. 2 og 3, i bilag I til forordning nr. 651/2014 - data, der skal anvendes ved beregningen af antal beskæftigede, beløbsstørrelser og referenceperiode - artikel 4 i bilag I til forordning nr. 651/2014 - tvivl med hensyn til støttens forenelighed med det indre marked - artikel 4, stk. 4, i forordning (EU) 2015/1589 - alvorlige vanskeligheder)

(2020/C 378/30)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Kerkosand spol. s. r. o. (Šajdíkove Humence, Slovakiet) (ved advokaterne A. Rosenfeld og C. Holtmann)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved K. Blanck og A. Bouchagiar, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2017) 5050 final af 20. juli 2017 vedrørende investeringsstøtte til den slovakiske producent af siliciumsand NAJPI a. s. (SA.38121 (2016/FC) — Slovakiet) (EUT 2017, C 336, s. 1).

Konklusion

| 1) | Afgørelse C(2017) final af 20. juli 2017 vedrørende investeringsstøtte til den slovakiske producent af siliciumsand NAJPI a. s. (SA.38121 (2016/FC) — Slovakiet) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelse C(2017) final af 20. juli 2017 vedrørende investeringsstøtte til den slovakiske producent af siliciumsand NAJPI a. s. (SA.38121 (2016/FC) — Slovakiet) annulleres.

| 2) | Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 42 af 5.2.2018.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/27 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/27

---

Rettens dom af 9. september 2020 — Société générale mod ECB

(Sag T-143/18) (1)

(Økonomisk og monetær politik - tilsyn med kreditinstitutter - bidrag til en indskudsgarantiordning eller en fælles afviklingsfond i form af uigenkaldelige betalingsforpligtelser - opgaver, der overdrages til ECB - ECB’s særlige tilsynsbeføjelser - artikel 4, stk. 1, litra f), artikel 16, stk. 1, litra c), og artikel 16, stk. 2, litra d), i forordning (EU) nr. 1024/2013 - foranstaltning om fradrag af de samlede udeståender i form af uigenkaldelige betalingsforpligtelser i den egentlige kernekapital - manglende individuel undersøgelse)

(2020/C 378/31)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Société générale (Paris, Frankrig) (ved advokaterne A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi og M. Dalon)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB) (ved E. Koupepidou, R. Bax og F. Bonnard, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af dels afgørelse ECB/SSM/2017-O2RNE8IBXP4R0TD8PU41/174 af 19. december 2017 fra ECB, dels afgørelse ECB-SSM-2019-FRSOG-10 af 14. februar 2019 fra ECB.

Konklusion

| 1) | Punkt 5 i afgørelse ECB/SSM/2017-O2RNE8IBXP4R0TD8PU41/174 af 19. december 2017 fra Den Europæiske Centralbank (ECB) og artikel 3 i bilag A hertil, samt punkt 5 i afgørelse ECB-SSM-2019-FRSOG-10 af 14. februar 2019 fra ECB, og artikel 3 i bilaget hertil, annulleres for så vidt angår Société générale. |
| --- | --- |

1)

Punkt 5 i afgørelse ECB/SSM/2017-O2RNE8IBXP4R0TD8PU41/174 af 19. december 2017 fra Den Europæiske Centralbank (ECB) og artikel 3 i bilag A hertil, samt punkt 5 i afgørelse ECB-SSM-2019-FRSOG-10 af 14. februar 2019 fra ECB, og artikel 3 i bilaget hertil, annulleres for så vidt angår Société générale.

| 2) | ECB betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

ECB betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 161 af 7.5.2018.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/27 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/27

---

Rettens dom af 9. september 2020 — BNP Paribas mod ECB

(Sag T-150/18 og T-345/18) (1)

(Økonomisk og monetær politik - tilsyn med kreditinstitutter - bidrag til en indskudsgarantiordning eller en fælles afviklingsfond i form af uigenkaldelige betalingsforpligtelser - opgaver, der overdrages til ECB - ECB’s særlige tilsynsbeføjelser - artikel 4, stk. 1, litra f), artikel 16, stk. 1, litra c), og artikel 16, stk. 2, litra d), i forordning (EU) nr. 1024/2013 - foranstaltning om fradrag af de samlede udeståender i form af uigenkaldelige betalingsforpligtelser i den egentlige kernekapital - manglende individuel undersøgelse)

(2020/C 378/32)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: BNP Paribas (Paris, Frankrig) (ved avocats A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi og M. Dalon)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB) (ved E. Koupepidou, R. Bax og F. Bonnard, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af ECB’s afgørelse ECB/SSM/2017-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/248 af 19. december 2017, ECB’s afgørelse ECB-SSM-2018-FRBNP-17 af 26. april 2018 og ECB’s afgørelse ECB-SSM-2019-FRBNP-12 af 14. februar 2019.

Konklusion

| 1) | Sagerne T-150/18 og T-345/18 forenes med henblik på denne dom. |
| --- | --- |

1)

Sagerne T-150/18 og T-345/18 forenes med henblik på denne dom.

| 2) | Punkt 9.1-9.3 i Den Europæiske Centralbanks (ECB’s) afgørelse ECB/SSM/2017-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/248 af 19. december 2017, punkt 9.1-9.3 i ECB’s afgørelse ECB-SSM-2018-FRBNP-17 af 26. april 2018 og punkt 8.1-8.4 i ECB’s afgørelse ECB-SSM-2019-FRBNP-12 af 14. februar 2019 annulleres. |
| --- | --- |

2)

Punkt 9.1-9.3 i Den Europæiske Centralbanks (ECB’s) afgørelse ECB/SSM/2017-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/248 af 19. december 2017, punkt 9.1-9.3 i ECB’s afgørelse ECB-SSM-2018-FRBNP-17 af 26. april 2018 og punkt 8.1-8.4 i ECB’s afgørelse ECB-SSM-2019-FRBNP-12 af 14. februar 2019 annulleres.

| 3) | ECB betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

3)

ECB betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 161 af 7.5.2018.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/28 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/28

---

Rettens dom af 9. september 2020 — Grækenland mod Kommissionen

(Sag T-46/19) (1)

(EGFL og ELFUL - udgifter udelukket fra finansiering - arealstøtteordning - begrebet »permanente græsarealer« - artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EU) nr. 1307/2013 - integreret forvaltnings- og kontrolsystem - hovedkontroller - forordning nr. 1306/2013 - begrundelsespligt)

(2020/C 378/33)

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Den Hellenske Republik (ved G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou og A. Vasilopoulou, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M. Konstantinidis, J. Aquilina og A. Sauka, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/1841 af 16. november 2018 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT 2018, L 298, s. 34), for så vidt som den vedrører udgifter, som er afholdt af Den Hellenske Republik.

Konklusion

| 1) | Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/1841 af 16. november 2018 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) annulleres, for så vidt som Den Hellenske Republik heri pålægges en fast korrektion på 2 % på afkoblet direkte støtte med et beløb på 12 342 563,07 EUR for regnskabsåret 2016 og 12 060 282,13 EUR for regnskabsåret 2017. |
| --- | --- |

1)

Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/1841 af 16. november 2018 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) annulleres, for så vidt som Den Hellenske Republik heri pålægges en fast korrektion på 2 % på afkoblet direkte støtte med et beløb på 12 342 563,07 EUR for regnskabsåret 2016 og 12 060 282,13 EUR for regnskabsåret 2017.

| 2) | I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.

| 3) | Europa-Kommissionen og Den Hellenske Republik bærer hver deres egne sagsomkostninger. |
| --- | --- |

3)

Europa-Kommissionen og Den Hellenske Republik bærer hver deres egne sagsomkostninger.

---

(1)  EUT C 93 af 11.3.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/29 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/29

---

Rettens dom af 9. september 2020 — Casual Dreams mod EUIPO — López Fernández (Dayaday)

(Sag T-50/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket Dayaday - det ældre nationale figurmærke DAYADAY og dayaday - relative registreringshindringer - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 5, i forordning 2017/1001) - renommé - utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé)

(2020/C 378/34)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Casual Dreams, SLU (Manrèse, Spanien) (ved advokat A.B. Padial Martínez)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved ved H. O’Neill, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Miguel Ángel López Fernández (Fuensalida, Spanien)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 16. november 2018 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2097/2018-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Casual Dreams og Miguel Ángel López Fernández.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 16. november 2018 af Femte Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2097/2018-5) annulleres for så vidt som den vedrører følgende varer:






  — | »polariseringsbriller«, »snebriller«, »briller til cyklister«, »sportsbriller«, »svømmebriller« i klasse 9 |
| --- | --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 16. november 2018 af Femte Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2097/2018-5) annulleres for så vidt som den vedrører følgende varer:

—

»polariseringsbriller«, »snebriller«, »briller til cyklister«, »sportsbriller«, »svømmebriller« i klasse 9

| — | »vaskeklude«, »tekstilvarer og erstatninger for tekstilvarer«, »vævede stoffer«, »tekstiler, der ikke er indeholdt i andre klasser« i klasse 24. |
| --- | --- |

—

»vaskeklude«, »tekstilvarer og erstatninger for tekstilvarer«, »vævede stoffer«, »tekstiler, der ikke er indeholdt i andre klasser« i klasse 24.

| 2) | I øvrigt frifindes EUIPO. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes EUIPO.

| 3) | Hver part bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Hver part bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 103 af 18.3.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/30 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/30

---

Rettens dom af 9. september 2020 — Kludi mod EUIPO — Adlon Brand (ADLON)

(Sag T-144/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket ADLON - det ældre EU-ordmærke ADLON - bevis for det ældre varemærkes renommé - regel 19 i forordning (EU) nr. 2868/95 (nu artikel 7 i delegeret forordning (EU) 2018/625) - tidsmæssig anvendelse af retsregler - for sen fremlæggelse af dokumenter - appelkammerets skønsbeføjelse - artikel 95, stk. 2, i forordning (EU) 2017/1001 - relativ registreringshindring - skade på renomméet - artikel 8, stk. 5, i forordning 2017/1001 - utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé)

(2020/C 378/35)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Kludi GmbH & Co. KG (Menden, Tyskland) (ved advokat A. Zafar)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Fischer og D. Walicka, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Adlon Brand GmbH & Co. KG (Düren, Tyskland) (ved advokaterme P. Baronikians, E. Saarmann og N. Dimmler)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 26. november 2018 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1500/2018-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Adlon Brand og Kludi.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Kludi GmbH & Co. KG betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Kludi GmbH & Co. KG betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 139 af 15.4.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/30 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/30

---

Rettens dom af 9. september 2020 — Glaxo Group mod EUIPO (Nuance af farven lilla)

(Sag T-187/19) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-varemærke, der udgøres af en nuance af farven lilla - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 - fornødent særpræg ikke opnået ved brug - artikel 7, stk. 3, i forordning 2017/1001)

(2020/C 378/36)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Glaxo Group Ltd (Brentford, Det Forenede Kongerige) (ved S. Malynicz, QC, barrister S. Baran og solicitor R. Jacob)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Hanne og H. O’Neill, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 15. januar 2019 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1870/2017-1) vedrørende en ansøgning om registrering af et tegn, der udgøres af en nuance af farven lilla, som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Glaxo Group Ltd betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Glaxo Group Ltd betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 172 af 20.5.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/31 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/31

---

Rettens dom af 9. september 2020 — Gothe og Kunz mod EUIPO — Aldi Einkauf (FAIR ZONE)

(Sag T-589/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket FAIR ZONE - det ældre EU-figurmærke FAIR - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 378/37)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Oliver Gothe (Köln, Tyskland) og Martin Kunz (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokat K. Kruse)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Fischer, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Tyskland) (ved advokaterne N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen, og M. Minkner)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 3. juli 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2253/2018-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Aldi Einkauf på den ene side og, på den anden side, Oliver Gothe og Martin Kunz.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Oliver Gothe og Martin Kunz betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Oliver Gothe og Martin Kunz betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 337 af 7.10.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/31 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/31

---

Rettens dom af 9. september 2020 — Daw mod EUIPO (SOS Innenfarbe)

(Sag T-625/19) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket SOS Innenfarbe - absolutte registreringshindringer - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) i forordning (EU) 2017/1001 - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c) i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 378/38)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Daw SE (Ober-Ramstadt, Tyskland) (ved advokat A. Haberl)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 18. juli 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 277/2019-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet SOS Innenfarbe som EU-ordmærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Daw SE betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Daw SE betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 372 af 4.11.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/32 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/32

---

Rettens dom af 9. september 2020 — Novomatic mod EUIPO — Brouwerij Haacht (PRIMUS)

(Sag T-669/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket PRIMUS - det ældre EU-ordmærke PRIMUS - ældre Benelux-ordmærke PRIMUS - relativ registreringshindring - skade på renomméet - artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 378/39)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Østrig) (ved advokat W. Mosing)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Brouwerij Haacht NV (Boortmeerbeek, Belgien) (ved advokaterne G. Glas og E. Taelman)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 19. juli 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2528/2018-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Brouwerij Haacht og Novomatic.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Novomatic AG betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Novomatic AG betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 399 af 25.11.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/33 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/33

---

Rettens dom af 9. september 2020 — Sumol + Compal Marcas mod EUIPO — Jacob (Dr. Jacob’s essentials)

(Sag T-879/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket Dr. Jacob’s essentials - det ældre internationale ordmærke COMPAL ESSENCIAL - de ældre nationale og internationale figurmærker FRUTA essencial, COMPAL essencial og Compal FRUTA essencial - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 378/40)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Sumol + Compal Marcas, SA (Carnaxide, Portugal) (ved advokat A. de Sampaio)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Söder og V. Ruzek, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Ludwig Manfred Jacob (Heidesheim, Tyskland)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 3. oktober 2019 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1025/2019-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Sumol + Compal Marcas og Ludwig Manfred Jacob.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Sumol + Compal Marcas, SA betaler omkostningerne forbundet med dette søgsmål. |
| --- | --- |

2)

Sumol + Compal Marcas, SA betaler omkostningerne forbundet med dette søgsmål.

---

(1)  EUT C 61 af 24.2.2020.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/33 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/33

---

Rettens dom af 9. september 2020 — Klose mod EUIPO (Formen af en rektangel med tre farvede felter)

(Sag T-81/20) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærke, der gengiver en rektangel med tre farvede felter - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 378/41)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Anne-Marie Klose (Hambourg, Tyskland) (ved advokat I. Seher)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Söder, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 12. december 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1955/2019-2) vedrørende en ansøgning om registrering af at figurtegn, der gengiver en rektangel med tre farvede felter, som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Anne-Marie Klose betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Anne-Marie Klose betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 114 af 6.4.2020

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/34 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/34

---

Rettens dom af 2. september 2020 — IR mod Kommissionen

(Sag T-131/20) (1)

(Personalesag - jenestemænd - jenestemandens rettigheder og pligter - midlertidig tjeneste i en anden stilling i tjenestens interesse - vedtægtens artikel 37, stk. 1, litra a), første led - vedtægtens artikel 38 - afslag på forlængelse af en midlertidig tjeneste i en anden stilling - omsorgspligt - retten til forsvar)

(2020/C 378/42)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: IR (ved advokaterne S. Pappas og A. Pappas)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Bohr og I. Melo Sampaio, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation for det første af Kommissionens afgørelse af 2. juli 2019 om afslag på ansøgningen fra Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop) om, at sagsøgerens midlertidige tjeneste i en anden stilling i Cedefop forlænges i yderligere et år, og for det andet af afgørelsen af 23. januar 2020 om afslag på sagsøgerens klage over afgørelsen af 2. juli 2019.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionens afgørelse af 2. juli 2019 om afslag på ansøgningen fra Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop) om, at sagsøgerens midlertidige tjeneste i en anden stilling i Cedefop forlænges med yderligere et år, annulleres. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionens afgørelse af 2. juli 2019 om afslag på ansøgningen fra Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop) om, at sagsøgerens midlertidige tjeneste i en anden stilling i Cedefop forlænges med yderligere et år, annulleres.

| 2) | Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 161 af 11.5.2020.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/34 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/34

---

Rettens kendelse af 10. september 2020 –ADESO mod Kommissionen

(Sag T-529/19) (1)

(Annullationssøgsmål - tilskudsaftaler vedrørende projekterne »Your Environment is Your Life« og »Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II« - ikke-støtteberettigede omkostninger - debetnotaer - bekræftelsesskrivelse - anfægtelig retsakt - tvistens kontraktretlige karakter - retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål - akt, som indgår som del af en kontrakt, og som ikke kan udskilles herfra - afvisning)

(2020/C 378/43)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: African Development Solutions (ADESO) (Nairobi, Kenya) (ved advokat R. Martens)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Estrada de Solà, M. Ilkova og A. Katsimerou, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af en afgørelse fra Kommissionen indeholdt i skrivelse af 10. maj 2019 vedrørende tilbagebetaling af visse beløb udbetalt i forbindelse med tilskudsaftaler vedrørende projekterne »Your Environment is Your Life« (FED/2013/313-770) og »Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II« (FED/2013/316-291).

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | African Development Solutions (ADESO) betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

African Development Solutions (ADESO) betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 357 af 21.10.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/35 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/35

---

Rettens kendelse af 9. september 2020 — IMG mod Kommissionen

(Sag T-645/19) (1)

(Annullationssøgsmål - udviklingssamarbejde - gennemførelse af Unionens budget ved indirekte gennemførelse - opfyldelse af en dom afsagt af Domstolen - skrivelse fra Kommissionen med anmodning om fremlæggelse af visse dokumenter - retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål - forberedende akt - afvisning - erstatningssøgsmål - nær sammenhæng med annullationspåstanden - litispendens - afvisning - tilsidesættelse af formkrav - artikel 76, litra d), i procesreglementet - åbenbart afvisningsgrundlag)

(2020/C 378/44)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: International Management Group (IMG) (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne L. Levi og J.-Y. de Cara)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Baquero Cruz og J. Norris, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Dels et søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens skrivelse af 18. juli 2019, hvorved denne institution som led i opfyldelsen af dom af 31. januar 2019, International Management Group mod Kommissionen (C-183/17 P og C-184/17 P, EU:C:2019:78), opfordrede sagsøgeren til at fremlægge visse dokumenter, dels et søgsmål i henhold til artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for den skade, som sagsøgeren er blevet påført som følge af denne skrivelse og de afgørelser fra Kommissionen, der er blevet annulleret ved den nævnte dom.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | International Management Group (IMG) betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

International Management Group (IMG) betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 399 af 25.11.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/36 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/36

---

Rettens kendelse af 25. august 2020 — Frank Recruitment Group Services mod EUIPO — Pearson (PEARSON FRANK)

(Sag T-735/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - tilbagetagelse af registreringsansøgningen - ufornødent at træffe afgørelse)

(2020/C 378/45)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Frank Recruitment Group Services Ltd (Newcastle upon Tyne, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor J. Dennis)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Gája, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: Pearson Plc (London, Det Forenede Kongerige)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 26. august 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1884/2018-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Pearson Plc og Frank Recruitment Group Services Ltd.

Konklusion

| 1) | Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen. |
| --- | --- |

1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.

| 2) | Frank Recruitment Group Services Ltd og Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Frank Recruitment Group Services Ltd og Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 432 af 23.12.2019.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/36 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/36

---

Sag anlagt den 14. august 2020 — TrekStor mod EUIPO — Zagg (Beskyttelses-covers til computerudstyr)

(Sag T-512/20)

(2020/C 378/46)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: TrekStor GmbH (Lorsch, Tyskland) (ved advokaterne O. Spieker, A. Schönfleisch og N. Willich)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Zagg Inc. (Salt Lake City, Utah, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede design: Zagg Inc.

Det omtvistede design: EF-design nr. 1 253 876-0001

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. juni 2020 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 294/2019-3)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO pålægges at erklære det anfægtede design ugyldigt i overensstemmelse med artikel 25, stk. 1, litra f), i forordning (EF) nr. 6/2002. |
| --- | --- |

—

EUIPO pålægges at erklære det anfægtede design ugyldigt i overensstemmelse med artikel 25, stk. 1, litra f), i forordning (EF) nr. 6/2002.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 25, stk. 1, litra f), i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 25, stk. 1, litra f), i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/37 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/37

---

Sag anlagt den 11. august 2020 — Carpatair mod Kommissionen

(Sag T-522/20)

(2020/C 378/47)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Carpatair SA (Timiş, Rumænien) (ved advokaterne J. Rivas Andrés og A. Manzaneque Valverde)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse om statsstøtte SA.31662 — C/2011 (ex NN/2011) — gennemført af Rumænien for Timisoara internationale lufthavn — Wizz Air, annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse om statsstøtte SA.31662 — C/2011 (ex NN/2011) — gennemført af Rumænien for Timisoara internationale lufthavn — Wizz Air, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse indeholder en åbenbar retlig fejl med hensyn til spørgsmålet, om luftfartsinformationspublikationen (AIP) af 2010 efter sin art er selektiv.






  — | Som de rumænske retter har anerkendt medførte rabatterne i AIP af 2010 statsstøtte til Wizz Air i Timisoara lufthavn. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse indeholder en åbenbar retlig fejl med hensyn til spørgsmålet, om luftfartsinformationspublikationen (AIP) af 2010 efter sin art er selektiv.

—

Som de rumænske retter har anerkendt medførte rabatterne i AIP af 2010 statsstøtte til Wizz Air i Timisoara lufthavn.

| 2. | Andet anbringende om en åbenbar fejl ved bedømmelsen af de faktiske omstændigheder og en retlig fejl med hensyn til konklusionen om, at de foranstaltninger, der var aftalt mellem lufthavnsoperatøren og Wizz Air, ikke indebar en uretmæssig fordel for Wizz Air.






  — | For det første udviste lufthavnsoperatøren ikke en adfærd, der kan sammenlignes med adfærden udvist af en private aktør i en markedsøkonomi. For det andet anså Kommissionen ukorrekt foranstaltningerne for isolerede forhold og så bort fra kritiske faktorer for den markedsøkonomiske aktørtest. En udvikling, der kunne forudses på tidspunktet for vedtagelsen af foranstaltningerne, medførte, at foranstaltningerne ikke var rentable for lufthavnsoperatøren på mellemlangt og langt sigt. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om en åbenbar fejl ved bedømmelsen af de faktiske omstændigheder og en retlig fejl med hensyn til konklusionen om, at de foranstaltninger, der var aftalt mellem lufthavnsoperatøren og Wizz Air, ikke indebar en uretmæssig fordel for Wizz Air.

—

For det første udviste lufthavnsoperatøren ikke en adfærd, der kan sammenlignes med adfærden udvist af en private aktør i en markedsøkonomi. For det andet anså Kommissionen ukorrekt foranstaltningerne for isolerede forhold og så bort fra kritiske faktorer for den markedsøkonomiske aktørtest. En udvikling, der kunne forudses på tidspunktet for vedtagelsen af foranstaltningerne, medførte, at foranstaltningerne ikke var rentable for lufthavnsoperatøren på mellemlangt og langt sigt.

| 3. | Tredje anbringende om en retlig fejl som følge af Kommissionens tilsidesættelse af sin pligt til at udvise omhu med hensyn til det af sagsøgeren anførte om prisdiskriminering i Timisoara lufthavn. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om en retlig fejl som følge af Kommissionens tilsidesættelse af sin pligt til at udvise omhu med hensyn til det af sagsøgeren anførte om prisdiskriminering i Timisoara lufthavn.

| 4. | Fjerde anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en retlig fejl, idet der heri ses bort fra den statsstøtte, der er tildelt Wizz Air gennem en rabat på sikkerhedsafgifter. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en retlig fejl, idet der heri ses bort fra den statsstøtte, der er tildelt Wizz Air gennem en rabat på sikkerhedsafgifter.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/38 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/38

---

Sag anlagt den 27. august 2020 — Jushi Egypt for Fiberglass Industry mod Europa-Kommissionen

(Sag T-540/20)

(2020/C 378/48)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE (Ain Sukhna, Egypten) (ved advokaterne B. Servais og V. Crochet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Søgsmål anlagt i henhold til artikel 264, stk. 4, TEUF med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2020/870 af 24. juni 2020 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af endeløse filamenter af glasfibervarer med oprindelse i Egypten og om endelig opkrævning af den midlertidige udligningstold og om opkrævning af den endelige udligningstold på den registrerede import af endeløse filamenter af glasfibervarer med oprindelse i Egypten, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 264, stk. 4, TEUF med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2020/870 af 24. juni 2020 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af endeløse filamenter af glasfibervarer med oprindelse i Egypten og om endelig opkrævning af den midlertidige udligningstold og om opkrævning af den endelige udligningstold på den registrerede import af endeløse filamenter af glasfibervarer med oprindelse i Egypten, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Europa-Kommissionen og enhver intervenient, der gives tilladelse til at støtte Kommissionen, tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen og enhver intervenient, der gives tilladelse til at støtte Kommissionen, tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionens afgørelse om at udligne den økonomiske støtte, som blev tildelt sagsøgeren af kinesiske offentlige organer, er i strid med grundforordningens artikel 2, litra a) og b), artikel 3, stk. 1, litra a), og artikel 4, stk. 2 og 3, og artikel 28. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionens afgørelse om at udligne den økonomiske støtte, som blev tildelt sagsøgeren af kinesiske offentlige organer, er i strid med grundforordningens artikel 2, litra a) og b), artikel 3, stk. 1, litra a), og artikel 4, stk. 2 og 3, og artikel 28.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionens afgørelse om levering af jord til sagsøgeren er i strid med sagsøgernes ret til forsvar og med grundforordningens artikel 30 samt grundforordningens artikel 3, stk. 2, artikel 5 og artikel 6, litra d). |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionens afgørelse om levering af jord til sagsøgeren er i strid med sagsøgernes ret til forsvar og med grundforordningens artikel 30 samt grundforordningens artikel 3, stk. 2, artikel 5 og artikel 6, litra d).

| 3. | Tredje anbringende om, at Kommissionens afgørelse om udligning af nedslagsordningen for importafgifter på Jushis brug af importerede materialer på salg af glasfibervarer til dens kunde på hjemmemarkedet er i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), artikel 3, stk. 2, og artikel 5. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Kommissionens afgørelse om udligning af nedslagsordningen for importafgifter på Jushis brug af importerede materialer på salg af glasfibervarer til dens kunde på hjemmemarkedet er i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), artikel 3, stk. 2, og artikel 5.

| 4. | Fjerde anbringende om, at Kommissionens afgørelse om udligning af den skattemæssige behandling af valutakurstab er i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 4, stk. 2, litra c). |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at Kommissionens afgørelse om udligning af den skattemæssige behandling af valutakurstab er i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 4, stk. 2, litra c).

| 5. | Femte anbringende om, at Kommissionens metode til beregning af underbudsmarginen i forhold til sagsøgeren er i strid med grundforordningens artikel 1, stk. 1, artikel 2, litra d), og artikel 8, stk. 1, 2 og 5. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at Kommissionens metode til beregning af underbudsmarginen i forhold til sagsøgeren er i strid med grundforordningens artikel 1, stk. 1, artikel 2, litra d), og artikel 8, stk. 1, 2 og 5.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/39 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/39

---

Sag anlagt den 10. september 2020 — TrekStor mod EUIPO — Zagg (Beskyttelses-covers til computerudstyr)

(Sag T-564/20)

(2020/C 378/49)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: TrekStor GmbH (Bensheim, Tyskland) (ved advokaterne O. Spieker, A. Schönfleisch og N. Willich,)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Zagg Inc. (Salt Lake City, Utah, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede design: Zagg Inc.

Det omtvistede design: EU-design nr. 1 253 876-0002

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 17. juni 2020 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 296/2020-3)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO pålægges at erklære det anfægtede design ugyldigt i overensstemmelse med artikel 25, stk. 1, litra f), i forordning (EF) nr. 6/2002. |
| --- | --- |

—

EUIPO pålægges at erklære det anfægtede design ugyldigt i overensstemmelse med artikel 25, stk. 1, litra f), i forordning (EF) nr. 6/2002.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 25, stk. 1, litra f), i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 25, stk. 1, litra f), i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/39 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/39

---

Sag anlagt den 10. september 2020 — TrekStor mod EUIPO — Zagg (Beskyttelses-covers til computerudstyr)

(Sag T-565/20)

(2020/C 378/50)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: TrekStor GmbH (Bensheim, Tyskland) (ved advokaterne O. Spieker, A. Schönfleisch og N. Willich)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Zagg Inc. (Salt Lake City, Utah, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede design: Zagg Inc.

Det omtvistede design: EU-design nr. 1 253 876-0003

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 17. juni 2020 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 297/2020-3)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO pålægges at erklære det anfægtede design ugyldigt i overensstemmelse med artikel 25, stk. 1, litra f), i forordning (EF) nr. 6/2002. |
| --- | --- |

—

EUIPO pålægges at erklære det anfægtede design ugyldigt i overensstemmelse med artikel 25, stk. 1, litra f), i forordning (EF) nr. 6/2002.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 25, stk. 1, litra f), i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 25, stk. 1, litra f), i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/40 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/40

---

Sag anlagt den 7. september 2020 — Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt mod Kommissionen

(Sag T-569/20)

(2020/C 378/51)

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt (Helvoirt, Nederlandene) (ved advokaterne T. Malfait og A. Croes)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse af 6. juli 2020, hvorved sagsøgerens anmodning om intern prøvelse af afgørelsen om at afslutte sagen CHAP (2019) 2512 på grundlag af artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1367/2006 blev afvist, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse af 6. juli 2020, hvorved sagsøgerens anmodning om intern prøvelse af afgørelsen om at afslutte sagen CHAP (2019) 2512 på grundlag af artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1367/2006 blev afvist, annulleres.

| — | Sagen hjemvises til Kommissionen med henblik på en afgørelse af sagens realitet. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Kommissionen med henblik på en afgørelse af sagens realitet.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Det første anbringende vedrører tilsidesættelse af Århuskonventionens artikel 1 og artikel 9, stk. 2 og 3, af artikel 216 TEUF og af artikel 1, stk. 1, litra d), artikel 2, stk. 1, litra g), og stk. 2, og artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6. september 2006 om anvendelse af Århuskonventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (herefter »Århusforordningen«).






  — | Kommissionen har i den anfægtede afgørelse fastslået, at den af sagsøgeren fremsatte anmodning om fornyet prøvelse ikke kunne antages til realitetsbehandling, fordi denne anmodning vedrørte en forvaltningsakt truffet af Kommissionen i dennes egenskab af administrativ prøvelsesinstans. Sådanne akter er, i henhold til Århusforordningens artikel 2, stk. 1, litra g), udelukket fra anvendelsesområdet for proceduren for fornyet prøvelse, der er fastsat i samme forordnings artikel 10. Denne afgørelse er ulovlig, for så vidt som anmodningen om fornyet prøvelse vedrører en afgørelse fra Kommissionen, der er truffet inden for rammerne af en klageprocedure, og idet Kommissionen således blot har vedtaget en holdning, der kan fortolkes, og derfor ikke har ageret som prøvelsesinstans (således som det ville være tilfældet i en traktatbrudssag). Afgørelsen er således omfattet af det materielle anvendelsesområde for proceduren for fornyet prøvelse, der er fastsat i Århusforordningens artikel 10. |
| --- | --- | --- |

1.

Det første anbringende vedrører tilsidesættelse af Århuskonventionens artikel 1 og artikel 9, stk. 2 og 3, af artikel 216 TEUF og af artikel 1, stk. 1, litra d), artikel 2, stk. 1, litra g), og stk. 2, og artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6. september 2006 om anvendelse af Århuskonventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (herefter »Århusforordningen«).

—

Kommissionen har i den anfægtede afgørelse fastslået, at den af sagsøgeren fremsatte anmodning om fornyet prøvelse ikke kunne antages til realitetsbehandling, fordi denne anmodning vedrørte en forvaltningsakt truffet af Kommissionen i dennes egenskab af administrativ prøvelsesinstans. Sådanne akter er, i henhold til Århusforordningens artikel 2, stk. 1, litra g), udelukket fra anvendelsesområdet for proceduren for fornyet prøvelse, der er fastsat i samme forordnings artikel 10. Denne afgørelse er ulovlig, for så vidt som anmodningen om fornyet prøvelse vedrører en afgørelse fra Kommissionen, der er truffet inden for rammerne af en klageprocedure, og idet Kommissionen således blot har vedtaget en holdning, der kan fortolkes, og derfor ikke har ageret som prøvelsesinstans (således som det ville være tilfældet i en traktatbrudssag). Afgørelsen er således omfattet af det materielle anvendelsesområde for proceduren for fornyet prøvelse, der er fastsat i Århusforordningens artikel 10.

| — | Kommissionen har med afgørelsen om afvisning tilsidesat formålene med Århusforordningen og Århuskonventionen og navnlig garantien om en effektiv adgang til domstolsprøvelse på miljøområdet. |
| --- | --- |

—

Kommissionen har med afgørelsen om afvisning tilsidesat formålene med Århusforordningen og Århuskonventionen og navnlig garantien om en effektiv adgang til domstolsprøvelse på miljøområdet.

| — | Subsidiært gøres gældende, at såfremt det ikke desto mindre lægges til grund, i henhold til Århusforordningens artikel 2, stk. 1, litra g), at en afgørelse truffet af Kommissionen på baggrund af en klage ikke er omfattet af anvendelsesområdet for proceduren for fornyet prøvelse, der er fastsat i Århusforordningens artikel 10 (hvilket ikke er tilfældet), skal det herefter fastslås, at Århusforordningens artikel 10, sammenholdt med denne forordnings artikel 2, stk. 1, litra g), er i strid med Århuskonventionen og at dens anvendelse følgelig bør forkastes i henhold til en indsigelse om ulovlighed. |
| --- | --- |

—

Subsidiært gøres gældende, at såfremt det ikke desto mindre lægges til grund, i henhold til Århusforordningens artikel 2, stk. 1, litra g), at en afgørelse truffet af Kommissionen på baggrund af en klage ikke er omfattet af anvendelsesområdet for proceduren for fornyet prøvelse, der er fastsat i Århusforordningens artikel 10 (hvilket ikke er tilfældet), skal det herefter fastslås, at Århusforordningens artikel 10, sammenholdt med denne forordnings artikel 2, stk. 1, litra g), er i strid med Århuskonventionen og at dens anvendelse følgelig bør forkastes i henhold til en indsigelse om ulovlighed.

| 2. | Det andet anbringende vedrører tilsidesættelse af Århuskonventionens artikel 5, af artikel 2 og 8 EMRK, af artikel 2 og 7 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, af artikel 3, stk. 3, artikel 9, artikel 168, stk. 1, og artikel 191, stk. 1 og 2, TEUF, og af artikel 6, 7 og 23 i samt bilag III og XI, punkt B, til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF af 21. maj 2008 om luftkvaliteten og renere luft i Europa (herefter »direktivet om luftkvalitet«).






  — | Kommissionen har i den anfægtede afgørelse ikke taget stilling til sagens realitet og har således bortset fra den omstændighed, at de nederlandske myndigheder altid vurderer luftkvaliteten langs veje med tæt trafik, som krydser bebyggede zoner (såsom Helvoirt), mere end 10 meter fra fortovskanten, og at overskridelser af luftkvalitetsnormerne af denne grund ikke er konstateret, med de velkendte risici for sundheden, som dette medfører. De nederlandske myndigheders praksis er i strid med bilag III, afsnit C, til direktivet om luftkvalitet, der foreskriver, hvordan vurderingen af luften skal foretages, og hvordan prøvetagningsstederne skal placeres, og som navnlig fastsætter, at vurderingen skal foretages højst 10 meter fra fortovskanten, så vidt det er muligt. |
| --- | --- | --- |

2.

Det andet anbringende vedrører tilsidesættelse af Århuskonventionens artikel 5, af artikel 2 og 8 EMRK, af artikel 2 og 7 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, af artikel 3, stk. 3, artikel 9, artikel 168, stk. 1, og artikel 191, stk. 1 og 2, TEUF, og af artikel 6, 7 og 23 i samt bilag III og XI, punkt B, til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF af 21. maj 2008 om luftkvaliteten og renere luft i Europa (herefter »direktivet om luftkvalitet«).

—

Kommissionen har i den anfægtede afgørelse ikke taget stilling til sagens realitet og har således bortset fra den omstændighed, at de nederlandske myndigheder altid vurderer luftkvaliteten langs veje med tæt trafik, som krydser bebyggede zoner (såsom Helvoirt), mere end 10 meter fra fortovskanten, og at overskridelser af luftkvalitetsnormerne af denne grund ikke er konstateret, med de velkendte risici for sundheden, som dette medfører. De nederlandske myndigheders praksis er i strid med bilag III, afsnit C, til direktivet om luftkvalitet, der foreskriver, hvordan vurderingen af luften skal foretages, og hvordan prøvetagningsstederne skal placeres, og som navnlig fastsætter, at vurderingen skal foretages højst 10 meter fra fortovskanten, så vidt det er muligt.

| — | Kommissionen har ligeledes bortset fra den omstændighed, at de nederlandske myndigheder har kvalificeret området omkring Helvoirt som landdistrikt, selv om der er tale om et bymiljø, og selv om det derfor er de forkerte modelleringsteknikker, der anvendes. Dette har den konsekvens, at der ikke er blevet konstateret overskridelser af luftkvalitetsnormerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen har ligeledes bortset fra den omstændighed, at de nederlandske myndigheder har kvalificeret området omkring Helvoirt som landdistrikt, selv om der er tale om et bymiljø, og selv om det derfor er de forkerte modelleringsteknikker, der anvendes. Dette har den konsekvens, at der ikke er blevet konstateret overskridelser af luftkvalitetsnormerne.

| — | Kommissionen har endvidere bortset fra den omstændighed, at der på grund af denne ulovlige praksis ikke alene ikke er konstateret nogen overskridelser, men der er ligeledes ikke blevet udarbejdet nogen plan vedrørende luftkvaliteten, selv om de nederlandske myndigheder har pligt til dette i henhold til artikel 23, stk. 1, i direktivet om luftkvalitet. |
| --- | --- |

—

Kommissionen har endvidere bortset fra den omstændighed, at der på grund af denne ulovlige praksis ikke alene ikke er konstateret nogen overskridelser, men der er ligeledes ikke blevet udarbejdet nogen plan vedrørende luftkvaliteten, selv om de nederlandske myndigheder har pligt til dette i henhold til artikel 23, stk. 1, i direktivet om luftkvalitet.

| — | Kommissionen har endelig bortset fra den omstændighed, at de nederlandske myndigheder på grund af denne ulovlige praksis ikke blot tilsidesætter enhver unionsborgers ret til adgang til korrekte miljøoplysninger, men ligeledes tilsidesætter enhver unionsborgers ret til god livskvalitet og sundhed. |
| --- | --- |

—

Kommissionen har endelig bortset fra den omstændighed, at de nederlandske myndigheder på grund af denne ulovlige praksis ikke blot tilsidesætter enhver unionsborgers ret til adgang til korrekte miljøoplysninger, men ligeledes tilsidesætter enhver unionsborgers ret til god livskvalitet og sundhed.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/41 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/41

---

Sag anlagt den 23. september 2020 — Italia Wanbao-ACC mod Kommissionen

(Sag T-583/20)

(2020/C 378/52)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Italia Wanbao-ACC Srl (Borgo Valbelluna, Italien) (ved advokaterne P. Ferrari og F. Filì)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Principalt annulleres Kommissionens afgørelse af 15. maj 2020, sag M.8947, Nidec/Whirlpool (Embraco Business), C(2020) 3118 final, offentliggjort den 14. juli 2020 (den anden afgørelse), i sin helhed. |
| --- | --- |

—

Principalt annulleres Kommissionens afgørelse af 15. maj 2020, sag M.8947, Nidec/Whirlpool (Embraco Business), C(2020) 3118 final, offentliggjort den 14. juli 2020 (den anden afgørelse), i sin helhed.

| — | Subsidiært annulleres den anden afgørelse, for så vidt som den fastsætter et afkald (waiver) på det i tilsagnenes punkt 5 omhandlede forbud mod generhvervelse hvad angår aktiver, patenter, immaterialrettigheder og knowhow, teknologiske rettigheder, udviklingsprojekter, aftaler og forhold med kunder og leverandører, kundelister, andre data og oplysninger samt ansatte knyttet til VSD-udgaven af deltaserien. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres den anden afgørelse, for så vidt som den fastsætter et afkald (waiver) på det i tilsagnenes punkt 5 omhandlede forbud mod generhvervelse hvad angår aktiver, patenter, immaterialrettigheder og knowhow, teknologiske rettigheder, udviklingsprojekter, aftaler og forhold med kunder og leverandører, kundelister, andre data og oplysninger samt ansatte knyttet til VSD-udgaven af deltaserien.

| — | Under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at betale sagsomkostningerne.

| — | Retten træffer enhver anden passende foranstaltning. |
| --- | --- |

—

Retten træffer enhver anden passende foranstaltning.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Dette søgsmål er anlagt til prøvelse af Kommissionens afgørelse af 15. maj 2019, som tilbagekalder kravet om »forbud mod generhvervelse«, der var et af kravene vedrørende Nidec Corporations overtagelse af kontrollen med Whirlpool Corporations afdeling for kølekompressorer (sag M.8947 — Nidec/Whirlpool (EMBRACO BUSINESS)), hvilket krav var fastsat i afgørelsen af 12. april 2019, hvorved en fusion blev erklæret forenelig med det indre marked, men idet denne erklæring var underlagt visse krav.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Det første og det andet anbringende om en urigtig anvendelse og fortolkning af retsreglerne og urigtig gengivelse af beviserne






  — | Det gøres i denne henseende gældende, at Kommissionen kun undtagelsesvist kan godkende en ændring af strukturelle tilsagn som de omhandlede, dvs. når markedsforholdene ændres (i) væsentligt, (ii) permanent og (iii) uforudsigeligt. Det kræves ligeledes, at (iv) den konkurrencemæssige grund til vedtagelsen af tilsagnene ikke er indtrådt. De i punkt (i)-(iv) omhandlede faktorer skal indtræde kumulativt. Ingen af disse krav er opfyldt i det foreliggende tilfælde. |
| --- | --- | --- |

1.

Det første og det andet anbringende om en urigtig anvendelse og fortolkning af retsreglerne og urigtig gengivelse af beviserne

—

Det gøres i denne henseende gældende, at Kommissionen kun undtagelsesvist kan godkende en ændring af strukturelle tilsagn som de omhandlede, dvs. når markedsforholdene ændres (i) væsentligt, (ii) permanent og (iii) uforudsigeligt. Det kræves ligeledes, at (iv) den konkurrencemæssige grund til vedtagelsen af tilsagnene ikke er indtrådt. De i punkt (i)-(iv) omhandlede faktorer skal indtræde kumulativt. Ingen af disse krav er opfyldt i det foreliggende tilfælde.

| — | Hvad angår faktorerne om væsentlighed, der omhandles i punkt (i), og den manglende indtræden af de konkurrencemæssige grunde knyttet til tilsagnene, der er omhandlet af punkt (iv), er det sagsøgerens opfattelse, at Kommissionens analyse af beviserne er forvansket i det hele, og forståelsen og bedømmelsen af disse beviser er urigtig. |
| --- | --- |

—

Hvad angår faktorerne om væsentlighed, der omhandles i punkt (i), og den manglende indtræden af de konkurrencemæssige grunde knyttet til tilsagnene, der er omhandlet af punkt (iv), er det sagsøgerens opfattelse, at Kommissionens analyse af beviserne er forvansket i det hele, og forståelsen og bedømmelsen af disse beviser er urigtig.

| 2. | Det tredje og det fjerde anbringende om utilstrækkelig sagsoplysning og begrundelse og modstrid med tidligere afgørelser






  — | Det gøres i denne forbindelse gældende, at analysen af markedsandelene i afgørelsen alene angår oplysninger om mængde og helt ser bort fra oplysningerne om værdi. Denne urigtige indstilling fører ikke alene til en delvis analyse, men er ligeledes i strid med Kommissionens afgørelse af 12. april 2019, sag M.8947, C(2019) 2734 final. |
| --- | --- | --- |

2.

Det tredje og det fjerde anbringende om utilstrækkelig sagsoplysning og begrundelse og modstrid med tidligere afgørelser

—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at analysen af markedsandelene i afgørelsen alene angår oplysninger om mængde og helt ser bort fra oplysningerne om værdi. Denne urigtige indstilling fører ikke alene til en delvis analyse, men er ligeledes i strid med Kommissionens afgørelse af 12. april 2019, sag M.8947, C(2019) 2734 final.

| — | Hvad fortsat angår oplysningerne om markedsandelene gøres det ligeledes gældende, at afgørelsen alene ses at være støttet på skøn fremlagt af Nidec, dvs. en enkelt aktør, som i øvrigt er en umiddelbart berørt part. Kommissionen skulle i det mindste have indhentet oplysninger fra andre aktører (ved anmodninger om oplysninger, den såkaldte markedstest). |
| --- | --- |

—

Hvad fortsat angår oplysningerne om markedsandelene gøres det ligeledes gældende, at afgørelsen alene ses at være støttet på skøn fremlagt af Nidec, dvs. en enkelt aktør, som i øvrigt er en umiddelbart berørt part. Kommissionen skulle i det mindste have indhentet oplysninger fra andre aktører (ved anmodninger om oplysninger, den såkaldte markedstest).

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/43 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/43

---

Sag anlagt den 24. september 2020 — Calzaturificio Emmegiemme Shoes mod EUIPO — Inticom (MAIMAI MADE IN ITALY)

(Sag T-589/20)

(2020/C 378/53)

Stævningen er affattet på italiensk

Parter

Sagsøger: Calzaturificio Emmegiemme Shoes Srl (Surano, Italien) (ved advokat R. Fragalà)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Inticom SpA (Gallarate, Italien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Calzaturificio Emmegiemme Shoes Srl

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket MAIMAI MADE IN ITALY — registreringsansøgning nr. 11 266 624

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. juli 2020 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1874/2018-2)

Påstande

| — | Subsidiært og præjudicielt træffes der afgørelse i henhold til artikel 256, stk. 3, TEUF, sammenholdt med artikel 263, stk. 1, TEUF og artikel 267, stk. 1, litra b), TEUF, om lovligheden af artikel 18, stk. 1, i præsidiet for appelkamrenes afgørelse 2018-9 af 12. november 2018, for så vidt som denne bestemmelse ikke fastsætter en forpligtelse til at ændre sammensætningen af et appelkammer i tilfælde af klage over en afgørelse om indsigelse, som er hjemvist på grund af en fejlagtig anvendelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 eller andre retsregler vedrørende denne forordnings anvendelse, i strid med de ufravigelige regler vedrørende princippet om »ret til god forvaltning« og princippet om »ret til effektive retsmidler/en upartisk domstol« som fastsat i artikel 41 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

—

Subsidiært og præjudicielt træffes der afgørelse i henhold til artikel 256, stk. 3, TEUF, sammenholdt med artikel 263, stk. 1, TEUF og artikel 267, stk. 1, litra b), TEUF, om lovligheden af artikel 18, stk. 1, i præsidiet for appelkamrenes afgørelse 2018-9 af 12. november 2018, for så vidt som denne bestemmelse ikke fastsætter en forpligtelse til at ændre sammensætningen af et appelkammer i tilfælde af klage over en afgørelse om indsigelse, som er hjemvist på grund af en fejlagtig anvendelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 eller andre retsregler vedrørende denne forordnings anvendelse, i strid med de ufravigelige regler vedrørende princippet om »ret til god forvaltning« og princippet om »ret til effektive retsmidler/en upartisk domstol« som fastsat i artikel 41 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| — | Principalt og materielt omgøres eller annullereres den anfægtede afgørelse i henhold til artikel 72 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, idet sagen hjemvises til et andet appelkammer eller til det store kammer i henhold til artikel 165, stk. 2 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, for så vidt som denne afgørelse er truffet under tilsidesættelse af formforskrifter, i strid med TEUF og i strid med eller ved en fejlagtig anvendelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 og Kommissionens delegerede forordning 2018/625. |
| --- | --- |

—

Principalt og materielt omgøres eller annullereres den anfægtede afgørelse i henhold til artikel 72 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, idet sagen hjemvises til et andet appelkammer eller til det store kammer i henhold til artikel 165, stk. 2 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, for så vidt som denne afgørelse er truffet under tilsidesættelse af formforskrifter, i strid med TEUF og i strid med eller ved en fejlagtig anvendelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 og Kommissionens delegerede forordning 2018/625.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Ulovlighed af artikel 18, stk. 1, i præsidiet for appelkamrenes afgørelse 2018-9 af 12. november 2018 om organisationen af appelkamrene, idet denne bestemmelse er i strid med artikel 41 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder |
| --- | --- |

—

Ulovlighed af artikel 18, stk. 1, i præsidiet for appelkamrenes afgørelse 2018-9 af 12. november 2018 om organisationen af appelkamrene, idet denne bestemmelse er i strid med artikel 41 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder

| — | Proceduremæssige og formelle fejl i den anfægtede afgørelse:
  Tilsidesættelse af artikel 24, stk. 1, i Kommissionens delegerede forordning 2018/625 og af artikel 3, stk. 4 og 5, i præsidiet for appelkamrenes afgørelse 2020-1 af 27. februar 2020 og tilsidesættelse af princippet om ret til en retfærdig rettergang og kontradiktionsprincippet som omhandlet i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
  Tilsidesættelse af artikel 55, stk. 2, 3 og 4, i Kommissionens delegerede forordning 2018/625 og tilsidesættelse af princippet om ret til en retfærdig rettergang og kontradiktionsprincippet som omhandlet i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
  Tilsidesættelse af artikel 54, stk. 1, litra a), b), c) og d), i præsidiet for appelkamrenes afgørelse 2020-1 af 27. februar 2020, af artikel 27, stk. 4, i Kommissionens delegerede forordning 2018/625 og af princippet om ret til en retfærdig rettergang og kontradiktionsprincippet som omhandlet i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
  Tilsidesættelse og/eller fejlagtig anvendelse af artikel 18, stk. 1, andet afsnit, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Proceduremæssige og formelle fejl i den anfægtede afgørelse:

Tilsidesættelse af artikel 24, stk. 1, i Kommissionens delegerede forordning 2018/625 og af artikel 3, stk. 4 og 5, i præsidiet for appelkamrenes afgørelse 2020-1 af 27. februar 2020 og tilsidesættelse af princippet om ret til en retfærdig rettergang og kontradiktionsprincippet som omhandlet i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder

Tilsidesættelse af artikel 55, stk. 2, 3 og 4, i Kommissionens delegerede forordning 2018/625 og tilsidesættelse af princippet om ret til en retfærdig rettergang og kontradiktionsprincippet som omhandlet i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder

Tilsidesættelse af artikel 54, stk. 1, litra a), b), c) og d), i præsidiet for appelkamrenes afgørelse 2020-1 af 27. februar 2020, af artikel 27, stk. 4, i Kommissionens delegerede forordning 2018/625 og af princippet om ret til en retfærdig rettergang og kontradiktionsprincippet som omhandlet i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder

Tilsidesættelse og/eller fejlagtig anvendelse af artikel 18, stk. 1, andet afsnit, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse og/eller fejlagtig anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 og af artikel 10, stk. 2 og 3, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/625. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse og/eller fejlagtig anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 og af artikel 10, stk. 2 og 3, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/625.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/44 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/44

---

Sag anlagt den 28. september 2020 — Tirrenia di navigazione mod Kommissionen

(Sag T-593/20)

(2020/C 378/54)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Tirrenia de navigazione SpA (Rom, Italien) (ved advokaterne B. Nascimbene og F. Rossi Dal Pozzo)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | De i stævningen angivne dele af den anfægtede afgørelse annulleres, nærmere bestemt kun artikel 2, 3 og 4. |
| --- | --- |

—

De i stævningen angivne dele af den anfægtede afgørelse annulleres, nærmere bestemt kun artikel 2, 3 og 4.

| — | Subsidiært annulleres afgørelsens artikel 6 og 7, hvormed der kræves tilbagesøgning af den angivelige støtte, hvilken tilbagesøgning skal være omgående og effektiv. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelsens artikel 6 og 7, hvormed der kræves tilbagesøgning af den angivelige støtte, hvilken tilbagesøgning skal være omgående og effektiv.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Dette søgsmål er rettet mod artikel 2, 3 og 4 i afgørelse C (2020) 1110 final af 2. marts 2020. Med denne afgørelse fastslog Kommissionen, at den kompensation for forpligtelsen til offentlig tjeneste, som blev tildelt Tirrenia AS fra 2009 og de efterfølgende år og dernæst til erhververen af dette selskab Compagnia Italiana di Navigazione, for færgetjenester i Italien er i overensstemmelse med Den Europæiske Unions statsstøtteregler.

Kommissionen fastslog desuden, at en række andre foranstaltninger til fordel for Tirrenia AS er uforenelige med EU’s statsstøtteregler. Kommissionen konkluderede endvidere, at den kompensation for forpligtelsen til offentlig tjeneste, som blev tildelt i perioden 1992-2008 til selskaberne i den tidligere Tirrenia-koncern (Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar og Toremar), er i overensstemmelse med EU’s statsstøtteregler, med undtagelse af støtten vedrørende en bestemt rute, som ikke er forenelig med de pågældende regler.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Første anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF samt af retningslinjerne for redning og omstrukturering af 2004.






  — | Sagsøgeren har herved gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en retlig fejl ved anvendelsen af artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF, også hvad angår retningslinjerne af 2004, for så vidt som den fastslog, at redningsstøtten til Tirrenia AS blev ulovligt forlænget og er uforenelig med det indre marked. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF samt af retningslinjerne for redning og omstrukturering af 2004.

—

Sagsøgeren har herved gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en retlig fejl ved anvendelsen af artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF, også hvad angår retningslinjerne af 2004, for så vidt som den fastslog, at redningsstøtten til Tirrenia AS blev ulovligt forlænget og er uforenelig med det indre marked.

| — | Det præciseres herved, at






  a) | der forelå en omstruktureringsplan inden den omhandlede frist på seks måneder var udløbet. Denne plan var »gennemførlig, sammenhængende og vidtrækkende«, således at rentabiliteten hos forretningsenheden Tirrenia ville blive genoprettet efter likvidationen, når planen var fuldstændigt gennemført, som følge af privatiseringen af forretningsdelen Tirrenia |
| --- | --- | --- |

—

Det præciseres herved, at

a)

der forelå en omstruktureringsplan inden den omhandlede frist på seks måneder var udløbet. Denne plan var »gennemførlig, sammenhængende og vidtrækkende«, således at rentabiliteten hos forretningsenheden Tirrenia ville blive genoprettet efter likvidationen, når planen var fuldstændigt gennemført, som følge af privatiseringen af forretningsdelen Tirrenia

| b) | der gennem den fuldstændige tilbagebetaling ved én transaktion af hele beløbet af redningsstøtten skete fuldstændig opfyldelse af tilsagnet om at foretage en tilbagebetaling af det lån, der blev garanteret i forbindelse med afslutningen af privatiseringsproceduren, gennem anvendelse af beløb som overdragelsespris for virksomhedens aktiver |
| --- | --- |

b)

der gennem den fuldstændige tilbagebetaling ved én transaktion af hele beløbet af redningsstøtten skete fuldstændig opfyldelse af tilsagnet om at foretage en tilbagebetaling af det lån, der blev garanteret i forbindelse med afslutningen af privatiseringsproceduren, gennem anvendelse af beløb som overdragelsespris for virksomhedens aktiver

| c) | Det grundlæggende princip, som redningsafgørelsen var støttet på, nemlig at gøre det muligt for forretningsdelen Tirrenia at sikre kontinuiteten i søtransporttjenesterne gennem en midlertidig og genkaldelig støtteforanstaltning uden at afbryde den vigtige og væsentlige offentlige serviceforpligtelse i perioden indtil privatiseringsprocedurens afslutning, blev overholdt. |
| --- | --- |

c)

Det grundlæggende princip, som redningsafgørelsen var støttet på, nemlig at gøre det muligt for forretningsdelen Tirrenia at sikre kontinuiteten i søtransporttjenesterne gennem en midlertidig og genkaldelig støtteforanstaltning uden at afbryde den vigtige og væsentlige offentlige serviceforpligtelse i perioden indtil privatiseringsprocedurens afslutning, blev overholdt.

| 2. | Andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF havde angår fritagelser for betaling af visse skatter.






  — | Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den omtvistede skattefritagelse er undergivet de betingelser, der gælder generelt for insolvensprocedurer, og at det, som det anerkendes af Kommissionen i den anfægtede afgørelse, heller ikke i dag kan forudses, om betingelsen om, at der skal foreligge en positiv saldo mellem på den ene side virksomhedens aktiver ved indledningen af en særlig insolvensprocedure og på den anden side de aktiver, der foreligger ved afslutningen af den særlige insolvensprocedure, kan opfyldes. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF havde angår fritagelser for betaling af visse skatter.

—

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den omtvistede skattefritagelse er undergivet de betingelser, der gælder generelt for insolvensprocedurer, og at det, som det anerkendes af Kommissionen i den anfægtede afgørelse, heller ikke i dag kan forudses, om betingelsen om, at der skal foreligge en positiv saldo mellem på den ene side virksomhedens aktiver ved indledningen af en særlig insolvensprocedure og på den anden side de aktiver, der foreligger ved afslutningen af den særlige insolvensprocedure, kan opfyldes.

| — | Således afhænger selskabernes fritagelse for selskabsskat fuldt ud af, at visse fremtidige og usikre begivenheder indtræder, således at Tirrenia AS indtil nu ikke har opnået nogen fordel, og, som det anerkendes af Kommissionen i afgørelsen, indebærer det, at en sådan fordel i fremtiden er rent hypotetisk. Følgelig og på baggrund af samtlige betingelser i national lovgivning for at opnå den omhandlede fordel, kan det ikke gøres gældende, at den hypotetiske fordel, der udspringer af en skattefritagelse, er blevet erhvervet af Tirrenia AS. Følgelig falder denne fritagelse uden for statsstøttebegrebet i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF og udgør således ikke statsstøtte. |
| --- | --- |

—

Således afhænger selskabernes fritagelse for selskabsskat fuldt ud af, at visse fremtidige og usikre begivenheder indtræder, således at Tirrenia AS indtil nu ikke har opnået nogen fordel, og, som det anerkendes af Kommissionen i afgørelsen, indebærer det, at en sådan fordel i fremtiden er rent hypotetisk. Følgelig og på baggrund af samtlige betingelser i national lovgivning for at opnå den omhandlede fordel, kan det ikke gøres gældende, at den hypotetiske fordel, der udspringer af en skattefritagelse, er blevet erhvervet af Tirrenia AS. Følgelig falder denne fritagelse uden for statsstøttebegrebet i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF og udgør således ikke statsstøtte.

| — | Endvidere er det, idet det stadig forudsættes, at betingelserne for den omhandlede skattefritagelse vil kunne blive opfyldt i fremtiden, tvivlsomt om dette vil ske, når Tirrenias likvidation er afsluttet. |
| --- | --- |

—

Endvidere er det, idet det stadig forudsættes, at betingelserne for den omhandlede skattefritagelse vil kunne blive opfyldt i fremtiden, tvivlsomt om dette vil ske, når Tirrenias likvidation er afsluttet.

| — | Sagsøgeren har præciseret, at selv om foranstaltningen måtte skabe en fordel, deltager Tirrenia AS ikke i handelen inden for EU eller indtager en stilling på det nationale marked, som ville kunne opretholdes eller styrkes og således mindske mulighederne for de virksomheder, der er etableret i andre medlemsstater, i at trænge ind på det italienske marked. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren har præciseret, at selv om foranstaltningen måtte skabe en fordel, deltager Tirrenia AS ikke i handelen inden for EU eller indtager en stilling på det nationale marked, som ville kunne opretholdes eller styrkes og således mindske mulighederne for de virksomheder, der er etableret i andre medlemsstater, i at trænge ind på det italienske marked.

| 3. | Tredje anbringende vedrører en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og princippet om god forvaltningsskik med hensyn til varigheden af sagsbehandlingstiden






  — | Sagsøgeren er af den opfattelse, at den undersøgelsesprocedure, der anfægtes i det foreliggende tilfælde, har strakt sig over en for lang periode i strid med retssikkerhedsprincippet og princippet om god forvaltningsskik. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende vedrører en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og princippet om god forvaltningsskik med hensyn til varigheden af sagsbehandlingstiden

—

Sagsøgeren er af den opfattelse, at den undersøgelsesprocedure, der anfægtes i det foreliggende tilfælde, har strakt sig over en for lang periode i strid med retssikkerhedsprincippet og princippet om god forvaltningsskik.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/46 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/46

---

Sag anlagt den 29. september 2020 — Roller mod EUIPO — Flex Equipos de Descanso (DORMILLO)

(Sag T-596/20)

(2020/C 378/55)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Roller GmbH & Co. KG (Gelsenkirchen, Tyskland) (ved advokat W. Zürbig)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Flex Equipos de Descanso, SA (Getafe, Spanien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Roller GmbH & Co. KG

Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af figurmærket DORMILLO — International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, nr. 1 410 451

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 26. juni 2020 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2846/2019-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Indsigelsen rejst af indsigeren forkastes, for så vidt som beskyttelse af international registrering nr. 1 410 451 nægtes for Den Europæiske Union for alle de af indsigelsen omfattede varer og tjenesteydelser i klasse 20, 24 og 35. |
| --- | --- |

—

Indsigelsen rejst af indsigeren forkastes, for så vidt som beskyttelse af international registrering nr. 1 410 451 nægtes for Den Europæiske Union for alle de af indsigelsen omfattede varer og tjenesteydelser i klasse 20, 24 og 35.

| — | Den omtvistede internationale registrering Dormillo nr. 1 410 451 tildeles beskyttelse på Den Europæiske Unions område for alle de indsigelsen omfattede ansøgte varer og tjenesteydelser. |
| --- | --- |

—

Den omtvistede internationale registrering Dormillo nr. 1 410 451 tildeles beskyttelse på Den Europæiske Unions område for alle de indsigelsen omfattede ansøgte varer og tjenesteydelser.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 72, stk. 2, sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 72, stk. 2, sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/46 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/46

---

Sag anlagt den 29. september 2020 — Tirrenia di navigazione mod Kommissionen

(Sag T-601/20)

(2020/C 378/56)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Tirrenia di navigazione SpA (Rom, Italien) (ved advokaterne B. Nascimbene og F. Rossi Dal Pozzo)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres for så vidt angår dens artikel 1, stk. 3. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres for så vidt angår dens artikel 1, stk. 3.

| — | Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2, der pålægger tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte, idet det fastslås, at denne tilbagesøgning skal ske omgående og effektivt. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2, der pålægger tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte, idet det fastslås, at denne tilbagesøgning skal ske omgående og effektivt.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Med nærværende søgsmål er der nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse (EU) 2020/1411 af 2. marts 2020 om Italiens statsstøtte C 64/99 (ex NN 68/99) til fordel for rederierne Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar og Toremar (Tirrenia-koncernen) [afgørelse (EU) 2020/1411], idet Kommissionen i denne afgørelses artikel 1, stk. 3, erklærer støtten til Adriatica i perioden januar 1992 til juli 1994 i forbindelse med ruten Brindisi-Korfu-Igoumenitsa-Patrasso uforenelig med det indre marked og ulovlig, og i artikel 2 pålægger Italien at tilbagesøge støtten fra støttemodtageren.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af procedurereglerne med hensyn til forældelsesfristen for tilbagesøgning af støtte, der er erklæret ulovlig og uforenelig.






  — | Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at sagsøgte med sin afgørelse har tilsidesat artikel 17 i procesreglementet [Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde], i henhold til hvilken Kommissionens beføjelser til at kræve tilbagebetaling af støtte forældes efter ti år. Sagsøgeren har anført, at denne forældelsesfrist er udløbet. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af procedurereglerne med hensyn til forældelsesfristen for tilbagesøgning af støtte, der er erklæret ulovlig og uforenelig.

—

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at sagsøgte med sin afgørelse har tilsidesat artikel 17 i procesreglementet [Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde], i henhold til hvilken Kommissionens beføjelser til at kræve tilbagebetaling af støtte forældes efter ti år. Sagsøgeren har anført, at denne forældelsesfrist er udløbet.

| 2. | Andet anbringende om, at statsstøttereglerne blev anvendt forkert, at støtten fejlagtigt blev kvalificeret som ny støtte, at afgørelsen om, at Kommissionen erklærer støtten som ny og uforenelig, er ulovlig, og at der sket tilsidesættelse af begrundelsespligten og proportionalitetsprincippet.






  — | Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at sagsøgte med urette kvalificerede de kompensationer for offentlige tjenesteforpligtelser (KOT), der blev ydet Adriatica, som ny støtte. For sagsøgeren er finansieringen af Adriaticas forpligtelse til offentlig tjeneste omfattet af en støtteordning, der blev indført i 1936, og de successive ændringer af denne ordning har ikke ændret dens effektive karakter og omdannet den til en ny statsstøtteordning. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at statsstøttereglerne blev anvendt forkert, at støtten fejlagtigt blev kvalificeret som ny støtte, at afgørelsen om, at Kommissionen erklærer støtten som ny og uforenelig, er ulovlig, og at der sket tilsidesættelse af begrundelsespligten og proportionalitetsprincippet.

—

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at sagsøgte med urette kvalificerede de kompensationer for offentlige tjenesteforpligtelser (KOT), der blev ydet Adriatica, som ny støtte. For sagsøgeren er finansieringen af Adriaticas forpligtelse til offentlig tjeneste omfattet af en støtteordning, der blev indført i 1936, og de successive ændringer af denne ordning har ikke ændret dens effektive karakter og omdannet den til en ny statsstøtteordning.

| — | Endvidere har sagsøgte med urette kvalificeret de kompensationer for offentlige tjenesteforpligtelser (KOT), der blev ydet Adriatica i perioden januar 1992 til juli 1994 i forbindelse med ruten Brindisi-Korfu-Igoumenitsa-Patrasso, som støtte, der er uforenelig med det indre marked. Sagsøgte har anført, at uforeneligheden af den støtte, der blev ydet Adriatica, følger af sidstnævntes deltagelse i den pågældende periode i et priskartel vedrørende taksterne for erhvervskøretøjer, ligeledes på ruten Brindisi-Korfu-Igoumenitsa-Patrasso. |
| --- | --- |

—

Endvidere har sagsøgte med urette kvalificeret de kompensationer for offentlige tjenesteforpligtelser (KOT), der blev ydet Adriatica i perioden januar 1992 til juli 1994 i forbindelse med ruten Brindisi-Korfu-Igoumenitsa-Patrasso, som støtte, der er uforenelig med det indre marked. Sagsøgte har anført, at uforeneligheden af den støtte, der blev ydet Adriatica, følger af sidstnævntes deltagelse i den pågældende periode i et priskartel vedrørende taksterne for erhvervskøretøjer, ligeledes på ruten Brindisi-Korfu-Igoumenitsa-Patrasso.

| — | Det er med hensyn til det andet anbringende sagsøgerens opfattelse, at sagsøgte har tilsidesat begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Den anfægtede afgørelse er derfor ifølge sagsøgeren behæftet med en begrundelsesmangel, som hindrer Rettens udøvelse af sin legalitetskontrol. |
| --- | --- |

—

Det er med hensyn til det andet anbringende sagsøgerens opfattelse, at sagsøgte har tilsidesat begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Den anfægtede afgørelse er derfor ifølge sagsøgeren behæftet med en begrundelsesmangel, som hindrer Rettens udøvelse af sin legalitetskontrol.

| — | Sagsøgeren har ligeledes påberåbt sig en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren har ligeledes påberåbt sig en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og princippet om god forvaltningsskik for så vidt angår procedurens varighed, samt om relevansen i nærværende sag af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.






  — | Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at varigheden af den procedure, som førte til vedtagelsen af den anfægtede afgørelse, i sin helhed var urimeligt lang, og at retssikkerhedsprincippet og princippet om god forvaltningsskik derfor er blevet tilsidesat. Desuden førte varigheden af proceduren sagsøgeren til at stole på, at de foranstaltninger, der vedrørte den, ikke kunne kvalificeres som ny og uforenelig støtte. Sagsøgeren har følgelig anført, at sagsøgte ikke kunne pålægge tilbagesøgning af støtten, da dette ville være i strid med et generelt EU-retligt princip. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og princippet om god forvaltningsskik for så vidt angår procedurens varighed, samt om relevansen i nærværende sag af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

—

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at varigheden af den procedure, som førte til vedtagelsen af den anfægtede afgørelse, i sin helhed var urimeligt lang, og at retssikkerhedsprincippet og princippet om god forvaltningsskik derfor er blevet tilsidesat. Desuden førte varigheden af proceduren sagsøgeren til at stole på, at de foranstaltninger, der vedrørte den, ikke kunne kvalificeres som ny og uforenelig støtte. Sagsøgeren har følgelig anført, at sagsøgte ikke kunne pålægge tilbagesøgning af støtten, da dette ville være i strid med et generelt EU-retligt princip.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/48 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/48

---

Rettens kendelse af 18. september 2020 — Fællesforetagendet IMI 2 mod CHS

(Sag T-53/20) (1)

(2020/C 378/57)

Processprog: engelsk

Formanden for Niende Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 114 af 6.4.2020.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/48 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/48

---

Rettens kendelse af 15. september 2020 — Kahimbi Kasagwe mod Rådet

(Sag T-108/20) (1)

(2020/C 378/58)

Processprog: fransk

Formanden for Syvende Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 129 af 20.4.2020.

---

| 9.11.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 378/48 |
| --- | --- | --- | --- |

9.11.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 378/48

---

Rettens kendelse af 8 september 2020 — KH mod EU-Udenrigstjenesten

(Sag T-334/20) (1)

(2020/C 378/59)

Processprog: fransk

Formanden for Syvende Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 247 af 27.7.2020.

---