# Europeiska unionens C 264E/25 o

| | ISSN 1725-2504 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 264E |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 48 årgången25 oktober 2005 |

ISSN 1725-2504

Europeiska unionens

officiella tidning

C 264E

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

48 årgången25 oktober 2005

---

| Informationsnummer | Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- | --- |
| | I   Meddelanden |
| | Rådet |
| 2005/C 264E/1 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 30/2005 av den 18 juli 2005, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer och om upphävande av direktiv 91/157/EEG | 1 |
| 2005/C 264E/2 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 31/2005 av den 18 juli 2005, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om tillämpning av bestämmelserna i Århuskonventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor på gemenskapens institutioner och organ | 18 |
| 2005/C 264E/3 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 32/2005 av den 18 juli 2005, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om genomförande av Internationella säkerhetsorganisationskoden i gemenskapen och upphävande av rådets förordning (EG) nr 3051/95 | 28 |

Informationsnummer

Innehållsförteckning

Sida

I   Meddelanden

Rådet

2005/C 264E/1

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 30/2005 av den 18 juli 2005, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer och om upphävande av direktiv 91/157/EEG

1

2005/C 264E/2

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 31/2005 av den 18 juli 2005, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om tillämpning av bestämmelserna i Århuskonventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor på gemenskapens institutioner och organ

18

2005/C 264E/3

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 32/2005 av den 18 juli 2005, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om genomförande av Internationella säkerhetsorganisationskoden i gemenskapen och upphävande av rådets förordning (EG) nr 3051/95

28

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

I Meddelanden

Rådet

| 25.10.2005 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 264/1 |
| --- | --- | --- | --- |

25.10.2005

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 264/1

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 30/2005

antagen av rådet den 18 juli 2005

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/.../EG av den ... om batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer och om upphävande av direktiv 91/157/EEG

(2005/C 264 E/01)

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 175.1 och artikel 95.1 jämförd med artiklarna 4, 5 och 18 i detta direktiv,

med beaktande av kommissionens förslag (1),

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (3),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (4), och

av följande skäl:

| (1) | De nationella åtgärderna avseende batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer bör harmoniseras. Huvudsyftet med detta direktiv är att minimera den negativa inverkan som batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer har på miljön och därigenom bidra till att skydda, bevara och förbättra kvaliteten på miljön. Den rättsliga grunden är därför artikel 175.1 i fördraget. Det är dock även lämpligt att vidta åtgärder på gemenskapsnivå på grundval av artikel 95.1 i fördraget för att harmonisera kraven beträffande tungmetallhalten i, samt märkningen av batterier och ackumulatorer och därigenom se till att den inre marknaden fungerar väl och motverka snedvridning av konkurrensen inom gemenskapen. |
| --- | --- |

(1)

De nationella åtgärderna avseende batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer bör harmoniseras. Huvudsyftet med detta direktiv är att minimera den negativa inverkan som batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer har på miljön och därigenom bidra till att skydda, bevara och förbättra kvaliteten på miljön. Den rättsliga grunden är därför artikel 175.1 i fördraget. Det är dock även lämpligt att vidta åtgärder på gemenskapsnivå på grundval av artikel 95.1 i fördraget för att harmonisera kraven beträffande tungmetallhalten i, samt märkningen av batterier och ackumulatorer och därigenom se till att den inre marknaden fungerar väl och motverka snedvridning av konkurrensen inom gemenskapen.

| (2) | Den 30 juli 1996 antog kommissionen ett meddelande om revidering av gemenskapens strategi för avfallshantering i vilket riktlinjer för gemenskapens framtida avfallspolitik fastställs. I meddelandet betonas att det är nödvändigt att minska mängden farliga ämnen i avfallet, och man pekar särskilt på de möjliga fördelarna med gemenskapsomfattande regler för att begränsa förekomsten av sådana ämnen i produkter och tillverkningsprocesser. I meddelandet anges vidare att om uppkomsten av avfall inte kan förhindras, skall avfallet återanvändas eller återvinnas för att utvinna material eller energi. |
| --- | --- |

(2)

Den 30 juli 1996 antog kommissionen ett meddelande om revidering av gemenskapens strategi för avfallshantering i vilket riktlinjer för gemenskapens framtida avfallspolitik fastställs. I meddelandet betonas att det är nödvändigt att minska mängden farliga ämnen i avfallet, och man pekar särskilt på de möjliga fördelarna med gemenskapsomfattande regler för att begränsa förekomsten av sådana ämnen i produkter och tillverkningsprocesser. I meddelandet anges vidare att om uppkomsten av avfall inte kan förhindras, skall avfallet återanvändas eller återvinnas för att utvinna material eller energi.

| (3) | Rådets direktiv 91/157/EEG av den 18 mars 1991 om batterier och ackumulatorer som innehåller vissa farliga ämnen (5) har lett till en tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning inom detta område. Det direktivets syften har dock inte helt uppnåtts. I Europaparlamentets och rådets beslut nr 1600/2002 av den 22 juli 2002 om fastställande av gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram (6) och i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/96/EG av den 27 januari 2003 om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter (WEEE) (7) betonas också behovet att revidera direktiv 91/157/EEG. Direktiv 91/157/EEG bör därför för tydlighetens skull revideras och ersättas. |
| --- | --- |

(3)

Rådets direktiv 91/157/EEG av den 18 mars 1991 om batterier och ackumulatorer som innehåller vissa farliga ämnen (5) har lett till en tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning inom detta område. Det direktivets syften har dock inte helt uppnåtts. I Europaparlamentets och rådets beslut nr 1600/2002 av den 22 juli 2002 om fastställande av gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram (6) och i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/96/EG av den 27 januari 2003 om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter (WEEE) (7) betonas också behovet att revidera direktiv 91/157/EEG. Direktiv 91/157/EEG bör därför för tydlighetens skull revideras och ersättas.

| (4) | För att detta direktivs miljömål skall uppnås förbjuds utsläppande på marknaden av vissa batterier och ackumulatorer som innehåller kvicksilver eller kadmium. I direktivet uppmanas även till omfattande insamling och återvinning av förbrukade batterier och ackumulatorer samt bättre miljöprestanda hos alla aktörer som är involverade under hela livscykeln för batterier och ackumulatorer, till exempel tillverkare, distributörer och slutanvändare, och särskilt de aktörer som är direkt inblandade i behandlingen och återvinningen av förbrukade batterier och ackumulatorer. De särskilda regler som är nödvändiga för detta kompletterar befintlig gemenskapslagstiftning om avfall, särskilt rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall (8), rådets direktiv 1999/31/EG av den 26 april 1999 om deponering av avfall (9) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/76/EG av den 4 december 2000 om förbränning av avfall (10). |
| --- | --- |

(4)

För att detta direktivs miljömål skall uppnås förbjuds utsläppande på marknaden av vissa batterier och ackumulatorer som innehåller kvicksilver eller kadmium. I direktivet uppmanas även till omfattande insamling och återvinning av förbrukade batterier och ackumulatorer samt bättre miljöprestanda hos alla aktörer som är involverade under hela livscykeln för batterier och ackumulatorer, till exempel tillverkare, distributörer och slutanvändare, och särskilt de aktörer som är direkt inblandade i behandlingen och återvinningen av förbrukade batterier och ackumulatorer. De särskilda regler som är nödvändiga för detta kompletterar befintlig gemenskapslagstiftning om avfall, särskilt rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall (8), rådets direktiv 1999/31/EG av den 26 april 1999 om deponering av avfall (9) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/76/EG av den 4 december 2000 om förbränning av avfall (10).

| (5) | För att förhindra att förbrukade batterier och ackumulatorer bortskaffas på ett sätt som förorenar miljön och för att slutanvändarna inte skall förvirras av olika avfallshanteringskrav för olika batterier och ackumulatorer, bör detta direktiv omfatta alla batterier och ackumulatorer som släpps ut på marknaden inom gemenskapen. En sådan bred räckvidd bör också garantera stordriftsfördelar vid insamling och återvinning samt en optimal resursbesparing. |
| --- | --- |

(5)

För att förhindra att förbrukade batterier och ackumulatorer bortskaffas på ett sätt som förorenar miljön och för att slutanvändarna inte skall förvirras av olika avfallshanteringskrav för olika batterier och ackumulatorer, bör detta direktiv omfatta alla batterier och ackumulatorer som släpps ut på marknaden inom gemenskapen. En sådan bred räckvidd bör också garantera stordriftsfördelar vid insamling och återvinning samt en optimal resursbesparing.

| (6) | Tillförlitliga batterier och ackumulatorer är nödvändiga för säkerheten för många produkter, apparater och tjänster och utgör en väsentlig energikälla i vårt samhälle. |
| --- | --- |

(6)

Tillförlitliga batterier och ackumulatorer är nödvändiga för säkerheten för många produkter, apparater och tjänster och utgör en väsentlig energikälla i vårt samhälle.

| (7) | Det är lämpligt att skilja mellan bärbara batterier och ackumulatorer, å ena sidan, och industribatterier och industriackumulatorer samt bilbatterier och bilackumulatorer, å andra sidan. Bortskaffande av industribatterier och industriackumulatorer samt bilbatterier och bilackumulatorer i deponier eller genom förbränning bör förbjudas. |
| --- | --- |

(7)

Det är lämpligt att skilja mellan bärbara batterier och ackumulatorer, å ena sidan, och industribatterier och industriackumulatorer samt bilbatterier och bilackumulatorer, å andra sidan. Bortskaffande av industribatterier och industriackumulatorer samt bilbatterier och bilackumulatorer i deponier eller genom förbränning bör förbjudas.

| (8) | Exempel på industribatterier och industriackumulatorer inbegriper batterier och ackumulatorer som används för elförsörjning vid nödsituationer eller som reservkraft på sjukhus, flygplatser eller kontor, batterier och ackumulatorer som används i tåg eller flygplan och batterier och ackumulatorer som används på offshoreoljeriggar eller i fyrar. Hit hör även batterier och ackumulatorer som är avsedda uteslutande för manuella betalningsterminaler i affärer och restauranger, streckkodläsare i affärer, videoutrustning för TV-kanaler liksom studior för yrkesmässigt bruk, gruvlampor och dyklampor som är fästa vid gruvhjälmar och dykhjälmar för yrkesutövare, reservbatterier och reservackumulatorer för eldörrar för att förhindra att människor fastnar eller kläms, batterier och ackumulatorer som används i instrument eller i olika typer av mät- eller instrumentutrustning samt batterier och ackumulatorer som används i samband med solpaneler, fotovoltaiska och andra tillämpningar av förnybar energi. Industribatterier och industriackumulatorer inbegriper också batterier och ackumulatorer som används i eldrivna fordon, till exempel bilar, rullstolar, cyklar, flygplatsfordon och automatiska transportfordon. Utöver denna icke-uttömmande förteckning av exempel bör alla batterier eller ackumulatorer som inte förslutits och inte används för fordon anses vara industribatterier respektive industriackumulatorer. |
| --- | --- |

(8)

Exempel på industribatterier och industriackumulatorer inbegriper batterier och ackumulatorer som används för elförsörjning vid nödsituationer eller som reservkraft på sjukhus, flygplatser eller kontor, batterier och ackumulatorer som används i tåg eller flygplan och batterier och ackumulatorer som används på offshoreoljeriggar eller i fyrar. Hit hör även batterier och ackumulatorer som är avsedda uteslutande för manuella betalningsterminaler i affärer och restauranger, streckkodläsare i affärer, videoutrustning för TV-kanaler liksom studior för yrkesmässigt bruk, gruvlampor och dyklampor som är fästa vid gruvhjälmar och dykhjälmar för yrkesutövare, reservbatterier och reservackumulatorer för eldörrar för att förhindra att människor fastnar eller kläms, batterier och ackumulatorer som används i instrument eller i olika typer av mät- eller instrumentutrustning samt batterier och ackumulatorer som används i samband med solpaneler, fotovoltaiska och andra tillämpningar av förnybar energi. Industribatterier och industriackumulatorer inbegriper också batterier och ackumulatorer som används i eldrivna fordon, till exempel bilar, rullstolar, cyklar, flygplatsfordon och automatiska transportfordon. Utöver denna icke-uttömmande förteckning av exempel bör alla batterier eller ackumulatorer som inte förslutits och inte används för fordon anses vara industribatterier respektive industriackumulatorer.

| (9) | Exempel på batterier och ackumulatorer som är helt förslutna batterier och ackumulatorer som en genomsnittsperson kan bära i handen utan svårighet och som varken är bilbatterier eller bilackumulatorer eller industribatterier eller industriackumulatorer inbegriper batterier med en enda cell (till exempel AA- och AAA-batterier) och batterier och ackumulatorer som används av konsumenter eller yrkesutövare i mobiltelefoner, bärbara datorer, sladdlösa elektriska handverktyg, leksaker och hushållsapparater, till exempel elektriska tandborstar, rakapparater och handdammsugare (inklusive liknande utrustning som används i skolor, affärer, restauranger, på flygplatser, kontor eller sjukhus) och varje batteri som konsumenter kan använda för normala tillämpningar i hushållet. |
| --- | --- |

(9)

Exempel på batterier och ackumulatorer som är helt förslutna batterier och ackumulatorer som en genomsnittsperson kan bära i handen utan svårighet och som varken är bilbatterier eller bilackumulatorer eller industribatterier eller industriackumulatorer inbegriper batterier med en enda cell (till exempel AA- och AAA-batterier) och batterier och ackumulatorer som används av konsumenter eller yrkesutövare i mobiltelefoner, bärbara datorer, sladdlösa elektriska handverktyg, leksaker och hushållsapparater, till exempel elektriska tandborstar, rakapparater och handdammsugare (inklusive liknande utrustning som används i skolor, affärer, restauranger, på flygplatser, kontor eller sjukhus) och varje batteri som konsumenter kan använda för normala tillämpningar i hushållet.

| (10) | Kommissionen bör utvärdera behovet av anpassning av detta direktiv, med beaktande av tillgängliga tekniska och vetenskapliga rön. I synnerhet bör kommissionen genomföra en översyn av undantaget från kadmiumförbudet för bärbara batterier och ackumulatorer som är avsedda att användas i sladdlösa elektriska handverktyg. Exempel på sladdlösa elektriska handverktyg är sådana verktyg som konsumenter eller yrkesmän använder för svarvning, fräsning, slipning, sågning, kapning, klippning, borrning, håltagning, stansning, hamring, nitning, skruvning, polering eller liknande bearbetning av trä, metall eller andra material samt för gräsklippning, beskärning eller annat trädgårdsarbete. |
| --- | --- |

(10)

Kommissionen bör utvärdera behovet av anpassning av detta direktiv, med beaktande av tillgängliga tekniska och vetenskapliga rön. I synnerhet bör kommissionen genomföra en översyn av undantaget från kadmiumförbudet för bärbara batterier och ackumulatorer som är avsedda att användas i sladdlösa elektriska handverktyg. Exempel på sladdlösa elektriska handverktyg är sådana verktyg som konsumenter eller yrkesmän använder för svarvning, fräsning, slipning, sågning, kapning, klippning, borrning, håltagning, stansning, hamring, nitning, skruvning, polering eller liknande bearbetning av trä, metall eller andra material samt för gräsklippning, beskärning eller annat trädgårdsarbete.

| (11) | Kommissionen bör också övervaka, och medlemsstaterna bör uppmuntra, teknisk utveckling som förbättrar batteriers och ackumulatorers miljöprestanda under hela deras livscykel, bland annat genom att delta i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (EMAS). |
| --- | --- |

(11)

Kommissionen bör också övervaka, och medlemsstaterna bör uppmuntra, teknisk utveckling som förbättrar batteriers och ackumulatorers miljöprestanda under hela deras livscykel, bland annat genom att delta i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (EMAS).

| (12) | För att skydda miljön bör man samla in förbrukade batterier och ackumulatorer. För bärbara batterier och ackumulatorer bör insamlingssystem med hög insamlingsnivå inrättas. Därför bör insamlingssystem inrättas så att slutanvändarna enkelt och kostnadsfritt kan göra sig av med alla förbrukade bärbara batterier och ackumulatorer. Det är lämpligt att ha olika insamlingssystem och finansieringsarrangemang för de olika typerna av batterier och ackumulatorer. |
| --- | --- |

(12)

För att skydda miljön bör man samla in förbrukade batterier och ackumulatorer. För bärbara batterier och ackumulatorer bör insamlingssystem med hög insamlingsnivå inrättas. Därför bör insamlingssystem inrättas så att slutanvändarna enkelt och kostnadsfritt kan göra sig av med alla förbrukade bärbara batterier och ackumulatorer. Det är lämpligt att ha olika insamlingssystem och finansieringsarrangemang för de olika typerna av batterier och ackumulatorer.

| (13) | Det är önskvärt att medlemsstaterna uppnår en hög insamlings- och återvinningsgrad för förbrukade batterier och ackumulatorer, så att en hög nivå på miljöskydd och materialåtervinning uppnås i hela gemenskapen. Detta direktiv bör därför ställa upp lägsta insamlings- och återvinningsmål för medlemsstaterna. Det är lämpligt att beräkna insamlingsnivån på grundval av den genomsnittliga årliga försäljningen under de föregående åren så att alla medlemsstater har jämförbara mål som står i proportion till den nationella batteriförbrukningsnivån. |
| --- | --- |

(13)

Det är önskvärt att medlemsstaterna uppnår en hög insamlings- och återvinningsgrad för förbrukade batterier och ackumulatorer, så att en hög nivå på miljöskydd och materialåtervinning uppnås i hela gemenskapen. Detta direktiv bör därför ställa upp lägsta insamlings- och återvinningsmål för medlemsstaterna. Det är lämpligt att beräkna insamlingsnivån på grundval av den genomsnittliga årliga försäljningen under de föregående åren så att alla medlemsstater har jämförbara mål som står i proportion till den nationella batteriförbrukningsnivån.

| (14) | Särskilda återvinningskrav bör fastställas för kadmiumbatterier och blybatterier och kadmiumackumulatorer och blyackumulatorer för att uppnå en hög nivå på materialåtervinningen i hela gemenskapen och förhindra skillnader mellan medlemsstaterna. |
| --- | --- |

(14)

Särskilda återvinningskrav bör fastställas för kadmiumbatterier och blybatterier och kadmiumackumulatorer och blyackumulatorer för att uppnå en hög nivå på materialåtervinningen i hela gemenskapen och förhindra skillnader mellan medlemsstaterna.

| (15) | Alla berörda parter bör ha möjlighet att delta i insamlings-, behandlings- och återvinningssystemen. Dessa system bör utformas på ett sätt som förhindrar diskriminering av importerade produkter, handelshinder och snedvridning av konkurrensen. |
| --- | --- |

(15)

Alla berörda parter bör ha möjlighet att delta i insamlings-, behandlings- och återvinningssystemen. Dessa system bör utformas på ett sätt som förhindrar diskriminering av importerade produkter, handelshinder och snedvridning av konkurrensen.

| (16) | Insamlings- och återvinningssystemen bör optimeras, framför allt för att minimera kostnaderna och de negativa miljömässiga konsekvenserna av transporter. I behandlings- och återvinningssystemen bör bästa tillgängliga teknik användas enligt definitionen i artikel 2.11 i rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (11). |
| --- | --- |

(16)

Insamlings- och återvinningssystemen bör optimeras, framför allt för att minimera kostnaderna och de negativa miljömässiga konsekvenserna av transporter. I behandlings- och återvinningssystemen bör bästa tillgängliga teknik användas enligt definitionen i artikel 2.11 i rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (11).

| (17) | Grundläggande principer för hur hanteringen av förbrukade batterier och ackumulatorer skall finansieras bör fastställas på gemenskapsnivå. Finansieringssystemen bör bidra till en hög insamlings- och återvinningsnivå och till att genomföra principen om producentansvar. Tillverkarna bör därför finansiera kostnaderna för insamling, behandling och återvinning av alla insamlade batterier och ackumulatorer minus vinsten vid försäljning av det återvunna materialet. Under vissa omständigheter kan det emellertid vara motiverat att tillämpa de minimis-regler för mindre tillverkare. |
| --- | --- |

(17)

Grundläggande principer för hur hanteringen av förbrukade batterier och ackumulatorer skall finansieras bör fastställas på gemenskapsnivå. Finansieringssystemen bör bidra till en hög insamlings- och återvinningsnivå och till att genomföra principen om producentansvar. Tillverkarna bör därför finansiera kostnaderna för insamling, behandling och återvinning av alla insamlade batterier och ackumulatorer minus vinsten vid försäljning av det återvunna materialet. Under vissa omständigheter kan det emellertid vara motiverat att tillämpa de minimis-regler för mindre tillverkare.

| (18) | För att insamlingen skall bli framgångsrik är det nödvändigt att informera slutanvändarna om behovet av separat insamling, om tillgängliga insamlingssystem samt om slutanvändarnas egen roll i hanteringen av förbrukade batterier och ackumulatorer. Närmare bestämmelser bör utformas för ett märkningssystem, som bör ge slutanvändarna öppen, tillförlitlig och tydlig information om batterier och ackumulatorer samt om de tungmetaller som dessa innehåller. |
| --- | --- |

(18)

För att insamlingen skall bli framgångsrik är det nödvändigt att informera slutanvändarna om behovet av separat insamling, om tillgängliga insamlingssystem samt om slutanvändarnas egen roll i hanteringen av förbrukade batterier och ackumulatorer. Närmare bestämmelser bör utformas för ett märkningssystem, som bör ge slutanvändarna öppen, tillförlitlig och tydlig information om batterier och ackumulatorer samt om de tungmetaller som dessa innehåller.

| (19) | Om medlemsstaterna använder sig av ekonomiska styrmedel, t.ex. differentierade skattesatser, för att uppnå direktivets mål och, framför allt, för att uppnå en hög separat insamlings- och återvinningsnivå, bör de informera kommissionen om detta. |
| --- | --- |

(19)

Om medlemsstaterna använder sig av ekonomiska styrmedel, t.ex. differentierade skattesatser, för att uppnå direktivets mål och, framför allt, för att uppnå en hög separat insamlings- och återvinningsnivå, bör de informera kommissionen om detta.

| (20) | Det krävs tillförlitliga och jämförbara uppgifter om den mängd batterier och ackumulatorer som släpps ut på marknaden, samlas in och återvinns för att man skall kunna kontrollera om detta direktivs syften uppnåtts. |
| --- | --- |

(20)

Det krävs tillförlitliga och jämförbara uppgifter om den mängd batterier och ackumulatorer som släpps ut på marknaden, samlas in och återvinns för att man skall kunna kontrollera om detta direktivs syften uppnåtts.

| (21) | Medlemsstaterna bör fastställa bestämmelser om sanktioner som skall tillämpas vid överträdelse av bestämmelserna i detta direktiv och se till att dessa genomförs. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och avskräckande. |
| --- | --- |

(21)

Medlemsstaterna bör fastställa bestämmelser om sanktioner som skall tillämpas vid överträdelse av bestämmelserna i detta direktiv och se till att dessa genomförs. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och avskräckande.

| (22) | I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet ”Bättre lagstiftning” (12) skall rådet uppmuntra medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så vitt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller. |
| --- | --- |

(22)

I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet ”Bättre lagstiftning” (12) skall rådet uppmuntra medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så vitt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller.

| (23) | De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (13). |
| --- | --- |

(23)

De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (13).

| (24) | Eftersom målen för detta direktiv – nämligen att skydda miljön och se till att den inre marknaden fungerar väl – inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. |
| --- | --- |

(24)

Eftersom målen för detta direktiv – nämligen att skydda miljön och se till att den inre marknaden fungerar väl – inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

| (25) | Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av gemenskapens lagstiftning om säkerhets-, kvalitets- och hälsokrav eller gemenskapens särskilda lagstiftning om avfallshantering, i synnerhet Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/53/EG av den 18 september 2000 om uttjänta fordon (14) och direktiv 2002/96/EG. |
| --- | --- |

(25)

Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av gemenskapens lagstiftning om säkerhets-, kvalitets- och hälsokrav eller gemenskapens särskilda lagstiftning om avfallshantering, i synnerhet Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/53/EG av den 18 september 2000 om uttjänta fordon (14) och direktiv 2002/96/EG.

| (26) | När det gäller frågan om producentansvar är tillverkare av batterier och ackumulatorer och tillverkare av andra produkter där ett batteri eller en ackumulator ingår ansvariga för hanteringen av förbrukade batterier och ackumulatorer som de släpper ut på marknaden. Ett flexibelt tillvägagångssätt är lämpligt för att finansieringssystemen skall kunna återspegla olika nationella omständigheter och ta hänsyn till befintliga system, särskilt dem som införts för att följa bestämmelserna i direktiven 2000/53/EG och 2002/96/EG, samtidigt som dubbel avgiftsbeläggning undviks. |
| --- | --- |

(26)

När det gäller frågan om producentansvar är tillverkare av batterier och ackumulatorer och tillverkare av andra produkter där ett batteri eller en ackumulator ingår ansvariga för hanteringen av förbrukade batterier och ackumulatorer som de släpper ut på marknaden. Ett flexibelt tillvägagångssätt är lämpligt för att finansieringssystemen skall kunna återspegla olika nationella omständigheter och ta hänsyn till befintliga system, särskilt dem som införts för att följa bestämmelserna i direktiven 2000/53/EG och 2002/96/EG, samtidigt som dubbel avgiftsbeläggning undviks.

| (27) | Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/95/EG av den 27 januari 2003 om begränsning av användningen av vissa farliga ämnen i elektriska och elektroniska produkter (15) omfattar inte batterier eller ackumulatorer som används i elektrisk eller elektronisk utrustning. |
| --- | --- |

(27)

Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/95/EG av den 27 januari 2003 om begränsning av användningen av vissa farliga ämnen i elektriska och elektroniska produkter (15) omfattar inte batterier eller ackumulatorer som används i elektrisk eller elektronisk utrustning.

| (28) | Bilbatterier och industribatterier och bilackumulatorer och industriackumulatorer som används i fordon bör uppfylla kraven i direktiv 2000/53/EG, särskilt artikel 4 i detta. Det bör därför vara förbjudet att använda kadmium i industribatterier och industriackumulatorer för elektriska fordon om de inte har beviljats undantag på grundval av bilaga II till det direktivet. |
| --- | --- |

(28)

Bilbatterier och industribatterier och bilackumulatorer och industriackumulatorer som används i fordon bör uppfylla kraven i direktiv 2000/53/EG, särskilt artikel 4 i detta. Det bör därför vara förbjudet att använda kadmium i industribatterier och industriackumulatorer för elektriska fordon om de inte har beviljats undantag på grundval av bilaga II till det direktivet.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

Genom detta direktiv fastställs

| 1. | regler för utsläppande på marknaden av batterier och ackumulatorer, och |
| --- | --- |

1.

regler för utsläppande på marknaden av batterier och ackumulatorer, och

| 2. | särskilda regler för insamling, behandling, återvinning, och bortskaffande av förbrukade batterier och ackumulatorer som komplement till den relevanta gemenskapslagstiftningen på avfallsområdet. |
| --- | --- |

2.

särskilda regler för insamling, behandling, återvinning, och bortskaffande av förbrukade batterier och ackumulatorer som komplement till den relevanta gemenskapslagstiftningen på avfallsområdet.

Artikel 2

Räckvidd

1.   Detta direktiv skall vara tillämpligt på alla typer av batterier och ackumulatorer, oavsett deras form, volym, vikt, materialsammansättning och användning. Det skall inte påverka direktiven 2000/53/EG och 2002/96/EG.

2.   Direktivet skall inte vara tillämpligt på batterier och ackumulatorer i

| a) | utrustning som används i samband med skydd av viktiga intressen som rör medlemsstaternas säkerhet, vapen, ammunition och krigsmateriel, med undantag av sådana produkter som inte är avsedda för specifikt militära ändamål, |
| --- | --- |

a)

utrustning som används i samband med skydd av viktiga intressen som rör medlemsstaternas säkerhet, vapen, ammunition och krigsmateriel, med undantag av sådana produkter som inte är avsedda för specifikt militära ändamål,

| b) | utrustning avsedd att sändas ut i rymden. |
| --- | --- |

b)

utrustning avsedd att sändas ut i rymden.

Artikel 3

Definitioner

I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

| 1. | batteri eller ackumulator: en sådan källa till elektrisk energi som består av en eller flera primära battericeller (inte laddningsbara) eller som består av en eller flera sekundära battericeller (laddningsbara) och där energin genereras genom direkt omvandling av kemisk energi. |
| --- | --- |

1.

batteri eller ackumulator: en sådan källa till elektrisk energi som består av en eller flera primära battericeller (inte laddningsbara) eller som består av en eller flera sekundära battericeller (laddningsbara) och där energin genereras genom direkt omvandling av kemisk energi.

| 2. | batterisats: en uppsättning batterier eller ackumulatorer som är sammankopplade och/eller inkapslade i ett yttre hölje och utgör en komplett enhet som det inte är meningen att slutanvändaren skall bryta upp eller öppna. |
| --- | --- |

2.

batterisats: en uppsättning batterier eller ackumulatorer som är sammankopplade och/eller inkapslade i ett yttre hölje och utgör en komplett enhet som det inte är meningen att slutanvändaren skall bryta upp eller öppna.

| 3. | bärbara batterier eller ackumulatorer: batterier eller ackumulatorer som






  a) | är förslutna, och |
| --- | --- | --- |

3.

bärbara batterier eller ackumulatorer: batterier eller ackumulatorer som

a)

är förslutna, och

| b) | är bärbara, och |
| --- | --- |

b)

är bärbara, och

| c) | varken är industribatterier eller industriackumulatorer eller bilbatterier eller bilackumulatorer. |
| --- | --- |

c)

varken är industribatterier eller industriackumulatorer eller bilbatterier eller bilackumulatorer.

| 4. | knappcell: små runda bärbara batterier eller ackumulatorer, med större diameter än höjd, som används för särskilda ändamål som hörapparater, klockor, små bärbara apparater och som reservkraft. |
| --- | --- |

4.

knappcell: små runda bärbara batterier eller ackumulatorer, med större diameter än höjd, som används för särskilda ändamål som hörapparater, klockor, små bärbara apparater och som reservkraft.

| 5. | bilbatteri eller bilackumulator: batterier eller ackumulatorer som används till startmotor, belysning eller tändningssystem. |
| --- | --- |

5.

bilbatteri eller bilackumulator: batterier eller ackumulatorer som används till startmotor, belysning eller tändningssystem.

| 6. | industribatteri eller industriackumulator: batterier eller ackumulatorer som utformats uteslutande för industriell eller professionell användning eller som används i elektriska fordon av alla slag. |
| --- | --- |

6.

industribatteri eller industriackumulator: batterier eller ackumulatorer som utformats uteslutande för industriell eller professionell användning eller som används i elektriska fordon av alla slag.

| 7. | förbrukade batterier eller ackumulatorer: batterier eller ackumulatorer som är att betrakta som avfall enligt artikel 1 a i direktiv 75/442/EEG. |
| --- | --- |

7.

förbrukade batterier eller ackumulatorer: batterier eller ackumulatorer som är att betrakta som avfall enligt artikel 1 a i direktiv 75/442/EEG.

| 8. | återvinning: upparbetning i en produktionsprocess av avfallsmaterial i samma syfte som det ursprungliga eller i andra syften, undantaget energiutvinning. |
| --- | --- |

8.

återvinning: upparbetning i en produktionsprocess av avfallsmaterial i samma syfte som det ursprungliga eller i andra syften, undantaget energiutvinning.

| 9. | bortskaffande: varje sådan tillämplig åtgärd som avses i bilaga II A till direktiv 75/442/EEG. |
| --- | --- |

9.

bortskaffande: varje sådan tillämplig åtgärd som avses i bilaga II A till direktiv 75/442/EEG.

| 10. | behandling: allt omhändertagande av förbrukade batterier och ackumulatorer efter det att de lämnats till en anläggning för sortering, förberedelse för återvinning eller förberedelse för bortskaffande. |
| --- | --- |

10.

behandling: allt omhändertagande av förbrukade batterier och ackumulatorer efter det att de lämnats till en anläggning för sortering, förberedelse för återvinning eller förberedelse för bortskaffande.

| 11. | apparat: elektrisk eller elektronisk utrustning enligt definitionen i direktiv 2002/96/EG som helt eller delvis drivs eller kan drivas med batterier eller ackumulatorer. |
| --- | --- |

11.

apparat: elektrisk eller elektronisk utrustning enligt definitionen i direktiv 2002/96/EG som helt eller delvis drivs eller kan drivas med batterier eller ackumulatorer.

| 12. | tillverkare: varje person i en medlemsstat som på den medlemsstatens territorium, oavsett vilken försäljningsteknik som används, inbegripet tekniker för distanskommunikation enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG av den 20 maj 1997 om konsumentskydd vid distansavtal (16), för första gången yrkesmässigt släpper ut batterier eller ackumulatorer på marknaden, inklusive sådana som ingår i apparater eller fordon. |
| --- | --- |

12.

tillverkare: varje person i en medlemsstat som på den medlemsstatens territorium, oavsett vilken försäljningsteknik som används, inbegripet tekniker för distanskommunikation enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG av den 20 maj 1997 om konsumentskydd vid distansavtal (16), för första gången yrkesmässigt släpper ut batterier eller ackumulatorer på marknaden, inklusive sådana som ingår i apparater eller fordon.

| 13. | distributör: varje person som yrkesmässigt tillhandahåller batterier och ackumulatorer till en slutanvändare. |
| --- | --- |

13.

distributör: varje person som yrkesmässigt tillhandahåller batterier och ackumulatorer till en slutanvändare.

| 14. | utsläppande på marknaden: att tillhandahålla eller göra tillgänglig, mot betalning eller gratis, för tredje person inom gemenskapen, inbegripet import till gemenskapens tullområde. |
| --- | --- |

14.

utsläppande på marknaden: att tillhandahålla eller göra tillgänglig, mot betalning eller gratis, för tredje person inom gemenskapen, inbegripet import till gemenskapens tullområde.

| 15. | ekonomiska aktörer: var och en som bedriver verksamhet inom tillverkning, distribution, insamling, materialåtervinning eller annan behandling. |
| --- | --- |

15.

ekonomiska aktörer: var och en som bedriver verksamhet inom tillverkning, distribution, insamling, materialåtervinning eller annan behandling.

| 16. | sladdlösa elektriska handverktyg: bärbara apparater som drivs av ett batteri eller en ackumulator och som är avsedda för underhålls-, bygg- och anläggningsverksamhet eller trädgårdsarbete. |
| --- | --- |

16.

sladdlösa elektriska handverktyg: bärbara apparater som drivs av ett batteri eller en ackumulator och som är avsedda för underhålls-, bygg- och anläggningsverksamhet eller trädgårdsarbete.

Artikel 4

Förbud

1.   Utan att det påverkar tillämpningen av direktiv 2000/53/EG skall medlemsstaterna förbjuda utsläppande på marknaden av

| a) | alla batterier och ackumulatorer som innehåller mer än 0,0005 % kvicksilver per viktenhet, oavsett om de ingår i apparater eller inte, och |
| --- | --- |

a)

alla batterier och ackumulatorer som innehåller mer än 0,0005 % kvicksilver per viktenhet, oavsett om de ingår i apparater eller inte, och

| b) | bärbara batterier och ackumulatorer, inbegripet sådana som ingår i apparater, som innehåller mer än 0,002 % kadmium per viktenhet. |
| --- | --- |

b)

bärbara batterier och ackumulatorer, inbegripet sådana som ingår i apparater, som innehåller mer än 0,002 % kadmium per viktenhet.

2.   Det i punkt 1 a angivna förbudet skall inte omfatta knappceller med en kvicksilverhalt som inte överstiger 2 % per viktenhet.

3.   Det förbud som anges i punkt 1 b skall inte omfatta bärbara batterier och ackumulatorer som är avsedda att användas i

| a) | nöd- och alarmsystem inbegripet nödbelysningssystem, |
| --- | --- |

a)

nöd- och alarmsystem inbegripet nödbelysningssystem,

| b) | medicinsk utrustning, eller |
| --- | --- |

b)

medicinsk utrustning, eller

| c) | sladdlösa elektriska handverktyg. |
| --- | --- |

c)

sladdlösa elektriska handverktyg.

4.   Kommissionen skall se över det undantag som anges i punkt 3 c och lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet senast den ... (17), om så är lämpligt tillsammans med relevanta förslag som syftar till att införa ett förbud mot kadmium i batterier och ackumulatorer.

Artikel 5

Utsläppande på marknaden

1.   Medlemsstaterna får inte på de grunder som behandlas i detta direktiv förhindra, förbjuda eller begränsa saluföring av sådana batterier och ackumulatorer som uppfyller kraven i detta direktiv inom sitt territorium.

2.   Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att se till att batterier och ackumulatorer som inte uppfyller kraven i detta direktiv inte släpps ut på marknaden eller dras tillbaka från marknaden.

Artikel 6

Övergripande mål

Medlemsstaterna skall sträva efter att maximera den separata insamlingen av förbrukade batterier och ackumulatorer med beaktande av de konsekvenser för miljön som transporter har, och att minimera bortskaffandet av batterier och ackumulatorer som osorterat kommunalt avfall.

Artikel 7

Insamlingssystem

1.   Medlemsstaterna skall se till att det finns lämpliga insamlingssystem för förbrukade bärbara batterier och ackumulatorer. Sådana system

| a) | skall göra det möjligt för slutanvändarna att göra sig av med bärbara batterier eller ackumulatorer på en lättillgänglig insamlingsplats i deras närhet, med beaktande av befolkningstätheten, |
| --- | --- |

a)

skall göra det möjligt för slutanvändarna att göra sig av med bärbara batterier eller ackumulatorer på en lättillgänglig insamlingsplats i deras närhet, med beaktande av befolkningstätheten,

| b) | får inte innebära några kostnader för slutanvändaren när denne gör sig av med bärbara batterier eller ackumulatorer och inte heller någon skyldighet att köpa ett nytt batteri eller en ny ackumulator, |
| --- | --- |

b)

får inte innebära några kostnader för slutanvändaren när denne gör sig av med bärbara batterier eller ackumulatorer och inte heller någon skyldighet att köpa ett nytt batteri eller en ny ackumulator,

| c) | får samköras med de system som avses i artikel 5.2 i direktiv 2002/96/EG. |
| --- | --- |

c)

får samköras med de system som avses i artikel 5.2 i direktiv 2002/96/EG.

Artikel 10 i direktiv 75/442/EEG skall inte vara tillämplig på sådana insamlingsplatser som inrättas i överensstämmelse med led a i denna punkt.

2.   Under förutsättning att dessa system uppfyller kriterierna i punkt 1, får medlemsstaterna

| a) | kräva att tillverkarna inrättar sådana system, |
| --- | --- |

a)

kräva att tillverkarna inrättar sådana system,

| b) | kräva att andra ekonomiska aktörer medverkar i sådana system, |
| --- | --- |

b)

kräva att andra ekonomiska aktörer medverkar i sådana system,

| c) | behålla befintliga system. |
| --- | --- |

c)

behålla befintliga system.

3.   Medlemsstaterna skall se till att tillverkare av industribatterier och industriackumulatorer, eller tredje part som agerar för deras räkning, inte vägrar att från slutanvändarna återta förbrukade industribatterier och -ackumulatorer, oavsett dessas kemiska sammansättning eller ursprung. Oberoende tredje parter får också samla in förbrukade industribatterier och industriackumulatorer.

4.   Medlemsstaterna skall se till att tillverkare av bilbatterier och bilackumulatorer, eller tredje part, inrättar system för insamling av förbrukade bilbatterier och bilackumulatorer från slutanvändaren eller på en lättillgänglig insamlingsplats i dennes närhet, om de inte samlas in enligt de system som avses i artikel 5.1 i direktiv 2000/53/EG. När det gäller bilbatterier och bilackumulatorer från privata, icke-kommersiella fordon, får sådana system inte innebära några kostnader för slutanvändaren när denne gör sig av med förbrukade batterier eller ackumulatorer och inte heller någon skyldighet att köpa ett nytt batteri eller en ny ackumulator.

Artikel 8

Ekonomiska styrmedel

Medlemsstaterna får använda ekonomiska styrmedel för att främja insamling av förbrukade batterier och ackumulatorer eller för att främja användning av batterier och ackumulatorer som innehåller mindre förorenande ämnen, genom att exempelvis införa differentierade skattesatser eller avgiftssystem. Om medlemsstaterna gör detta, skall de anmäla de åtgärder som rör genomförandet av dessa styrmedel till kommissionen.

Artikel 9

Insamlingsmål

1.   I denna artikel avses med ”insamlingsnivån” för en viss medlemsstat under ett visst kalenderår den procentsats som erhålls genom att dividera vikten av förbrukade bärbara batterier och ackumulatorer, som insamlats i enlighet med artikel 7.1 under det kalenderåret, med den genomsnittliga årliga försäljningen av bärbara batterier och ackumulatorer till slutanvändaren, uttryckt i vikt, i den medlemsstaten under det kalenderåret och de föregående två kalenderåren. Medlemsstaterna skall beräkna insamlingsnivån första gången beträffande det sjätte hela kalenderår som följer efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

Utan att det påverkar tillämpningen av direktiv 2002/96/EG skall de årliga sifferuppgifterna för insamling och försäljning inbegripa sådana batterier och ackumulatorer som ingår i apparater.

2.   Medlemsstaterna skall uppnå följande lägsta insamlingsnivåer:

| a) | 25 %, senast den ... (18). |
| --- | --- |

a)

25 %, senast den ... (18).

| b) | 45 %, senast den ... (19). |
| --- | --- |

b)

45 %, senast den ... (19).

3.   Medlemsstaterna skall övervaka insamlingsnivåerna årligen i enlighet med systemet i bilaga I. Utan att det påverkar tillämpningen av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2150/2002 av den 25 november 2002 om avfallsstatistik (20) skall medlemsstaterna överlämna rapporter till kommissionen inom sex månader, räknat från slutet av det berörda kalenderåret. Rapporterna skall ange varifrån de uppgifter hämtats som behövs för beräkningen av insamlingsnivån.

4.   I enlighet med det förfarande som anges i artikel 21.2

| a) | får övergångsbestämmelser föreskrivas för att hantera svårigheter som en medlemsstat ställs inför när det gäller att uppfylla kraven i punkt 2 på grund av särskilda nationella förhållanden, |
| --- | --- |

a)

får övergångsbestämmelser föreskrivas för att hantera svårigheter som en medlemsstat ställs inför när det gäller att uppfylla kraven i punkt 2 på grund av särskilda nationella förhållanden,

| b) | skall en gemensam metod fastställas för beräkningen av den årliga försäljningen av bärbara batterier och ackumulatorer till slutanvändarna senast den ... (21). |
| --- | --- |

b)

skall en gemensam metod fastställas för beräkningen av den årliga försäljningen av bärbara batterier och ackumulatorer till slutanvändarna senast den ... (21).

Artikel 10

Behandling och återvinning

1.   Senast den ... (22) skall medlemsstaterna se till att

| a) | tillverkarna, eller tredje part, inrättar system med användning av bästa tillgängliga teknik för behandling och återvinning av förbrukade batterier och ackumulatorer, |
| --- | --- |

a)

tillverkarna, eller tredje part, inrättar system med användning av bästa tillgängliga teknik för behandling och återvinning av förbrukade batterier och ackumulatorer,

| b) | alla identifierbara batterier och ackumulatorer som samlats in i enlighet med artikel 7 behandlas och återvinns med hjälp av sådana system. |
| --- | --- |

b)

alla identifierbara batterier och ackumulatorer som samlats in i enlighet med artikel 7 behandlas och återvinns med hjälp av sådana system.

Som en del av en strategi för att avveckla tungmetaller, eller när ingen lämplig slutmarknad finns tillgänglig, får emellertid medlemsstaterna, i enlighet med fördraget, bortskaffa insamlade bärbara batterier eller ackumulatorer som innehåller kadmium, kvicksilver eller bly i deponier eller genom underjordsförvar. Medlemsstaterna skall anmäla åtgärderna till kommissionen i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter (23).

2.   Behandlingen skall uppfylla de minimikrav som anges i bilaga III del A.

3.   Återvinningsprocesserna skall senast den ... (24) uppfylla de återvinningsmål och de tillhörande bestämmelser som anges i bilaga III del B.

4.   Medlemsstaterna skall avge rapport om nivån på den uppnådda återvinningen för varje berört kalenderår och huruvida de mål som anges i bilaga III del B har uppnåtts. De skall överlämna informationen till kommissionen inom sex månader, räknat från slutet av det berörda kalenderåret.

5.   Bilaga III får anpassas eller kompletteras för att beakta den tekniska eller vetenskapliga utvecklingen i enlighet med det förfarande som anges i artikel 21.2. Bland annat gäller följande:

| a) | Senast den ... (25) skall närmare bestämmelser om beräkning av återvinningsmålen läggas till. |
| --- | --- |

a)

Senast den ... (25) skall närmare bestämmelser om beräkning av återvinningsmålen läggas till.

| b) | De lägsta återvinningsmålen skall regelbundet utvärderas och anpassas till bästa tillgängliga teknik och mot bakgrund av den utveckling som avses i punkt 1 andra stycket. |
| --- | --- |

b)

De lägsta återvinningsmålen skall regelbundet utvärderas och anpassas till bästa tillgängliga teknik och mot bakgrund av den utveckling som avses i punkt 1 andra stycket.

6.   Innan kommissionen föreslår några ändringar av bilaga III skall den samråda med berörda aktörer, särskilt tillverkare, personer som arbetar med insamling, återvinning och behandling, miljöorganisationer, konsumentorganisationer och arbetstagarorganisationer. Den skall informera den kommitté som anges i artikel 21.1 om resultatet av detta samråd.

Artikel 11

Bortskaffande

Medlemsstaterna skall förbjuda bortskaffande i deponier eller genom förbränning av förbrukade industribatterier och bilbatterier och industriackumulatorer och bilackumulatorer. Rester från alla batterier och ackumulatorer som har genomgått både behandling och återvinning i enlighet med artikel 10.1 får emellertid bortskaffas i deponier eller genom förbränning.

Artikel 12

Export

1.   Behandling och återvinning kan genomföras utanför den berörda medlemsstaten eller utanför gemenskapen under förutsättning att transporten av förbrukade batterier och ackumulatorer sker i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 259/93 av den 1 februari 1993 om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen (26).

2.   Förbrukade batterier och ackumulatorer som exporteras från gemenskapen i enlighet med förordning (EEG) nr 259/93, rådets förordning (EG) nr 1420/1999 av den 29 april 1999 om fastställande av gemensamma regler och förfaranden som skall tillämpas på transporter av vissa avfallsslag till vissa länder utanför OECD (27) och kommissionens förordning (EG) nr 1547/1999 av den 12 juli 1999 om kontrollförfaranden i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 259/93 för transporter av vissa typer av avfall till vissa länder som inte omfattas av OECD-beslut C(92)39 slutlig (28) får endast tillgodoräknas med avseende på de skyldigheter och mål som fastställs i bilaga III till detta direktiv om det klart kan påvisas att återvinning ägt rum under förhållanden som i stort sett motsvarar kraven i detta direktiv.

3.   Närmare bestämmelser för genomförandet av denna artikel skall fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 21.2.

Artikel 13

Finansiering

1.   Medlemsstaterna skall se till att tillverkarna, eller tredje part som agerar för deras räkning, finansierar alla nettokostnader i samband med

| a) | insamling, behandling och återvinning av alla förbrukade bärbara batterier och ackumulatorer som samlats in i enlighet med artikel 7.1 och 7.2, och |
| --- | --- |

a)

insamling, behandling och återvinning av alla förbrukade bärbara batterier och ackumulatorer som samlats in i enlighet med artikel 7.1 och 7.2, och

| b) | insamling, behandling och återvinning av alla förbrukade industribatterier och bilbatterier och industriackumulatorer och bilackumulatorer som samlats in i enlighet med artikel 7.3 och 7.4. |
| --- | --- |

b)

insamling, behandling och återvinning av alla förbrukade industribatterier och bilbatterier och industriackumulatorer och bilackumulatorer som samlats in i enlighet med artikel 7.3 och 7.4.

2.   Vid genomförandet av punkt 1 skall medlemsstaterna se till att tillverkare av batterier eller ackumulatorer som samlats in enligt system som inrättats i enlighet med direktiv 2000/53/EG eller direktiv 2002/96/EG inte påförs dubbla avgifter.

3.   Kostnaderna för insamling, behandling och återvinning skall inte anges separat för slutanvändarna vid tidpunkten för försäljning av nya bärbara batterier och ackumulatorer.

4.   Tillverkare och användare av industri- och bilbatterier och -ackumulatorer får sluta avtal som anger andra finansieringsarrangemang än de som anges i punkt 1.

Artikel 14

Registrering

Medlemsstaterna skall se till att varje tillverkare är registrerad.

Artikel 15

Små tillverkare

De minimis-regler för tillämpningen av artikel 13.1 och artikel 14 skall i förekommande fall fastställas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 21.2 senast den ... (29).

Artikel 16

Deltagande

1.   Medlemsstaterna skall se till att alla ekonomiska aktörer och alla behöriga offentliga myndigheter får delta i de system för insamling, behandling och återvinning som avses i artiklarna 7 och 10.

2.   Dessa system skall också på icke-diskriminerande villkor omfatta produkter som importeras från tredjeland, och de skall utformas så att handelshinder och snedvridning av konkurrensen undviks.

Artikel 17

Information till slutanvändarna

1.   Medlemsstaterna skall, särskilt genom informationskampanjer, se till att slutanvändarna får uttömmande information om

| a) | de potentiella effekterna på miljön och människors hälsa av de ämnen som används i batterier och ackumulatorer, |
| --- | --- |

a)

de potentiella effekterna på miljön och människors hälsa av de ämnen som används i batterier och ackumulatorer,

| b) | att det är önskvärt att de inte bortskaffar förbrukade batterier och ackumulatorer som osorterat kommunalt avfall och att de medverkar vid separat insamling av dessa för att underlätta behandling och återvinning, |
| --- | --- |

b)

att det är önskvärt att de inte bortskaffar förbrukade batterier och ackumulatorer som osorterat kommunalt avfall och att de medverkar vid separat insamling av dessa för att underlätta behandling och återvinning,

| c) | tillgängliga insamlings- och återvinningssystem, |
| --- | --- |

c)

tillgängliga insamlings- och återvinningssystem,

| d) | hur de kan bidra till återvinningen av förbrukade batterier och ackumulatorer, och |
| --- | --- |

d)

hur de kan bidra till återvinningen av förbrukade batterier och ackumulatorer, och

| e) | innebörden av den symbol med ett överkryssat sopkärl som återges i bilaga II och de kemiska beteckningarna Hg, Cd och Pb. |
| --- | --- |

e)

innebörden av den symbol med ett överkryssat sopkärl som återges i bilaga II och de kemiska beteckningarna Hg, Cd och Pb.

2.   Medlemsstaterna får kräva att ekonomiska aktörer tillhandahåller en del av eller all den information som avses i punkt 1.

Artikel 18

Märkning

1.   Medlemsstaterna skall se till att alla batterier, ackumulatorer och batterisatser är ordentligt märkta med den symbol som visas i bilaga II.

2.   Batterier, ackumulatorer och knappceller som innehåller mer än 0,0005 % kvicksilver, mer än 0,002 % kadmium eller mer än 0,004 % bly skall märkas med den berörda metallens kemiska beteckning: Hg, Cd eller Pb. Den symbol som anger tungmetallhalten skall tryckas under den symbol som visas i bilaga II, och den skall täcka en yta som motsvarar minst en fjärdedel av den symbolens storlek.

3.   Den symbol som visas i bilaga II skall täcka minst 3 procent av ytan på batteriets, ackumulatorns eller batterisatsens största sida, upp till en storlek på högst 5 x 5 cm. För cylinderformiga celler skall symbolen täcka minst 1,5 procent av batteriets eller ackumulatorns yta och ha en storlek på högst 5 x 5 cm.

4.   Om symbolen på grund av batteriets, ackumulatorns eller batterisatsens storlek skulle bli mindre än 0,5 x 0,5 cm behöver inte batteriet, ackumulatorn eller batterisatsen märkas, utan en symbol med minst storleken 1 x 1 cm skall tryckas på förpackningen.

5.   Symbolen skall tryckas på ett synligt ställe, vara tydligt läsbar och outplånlig.

6.   Undantag från märkningskraven enligt denna artikel får medges i enlighet med det förfarande som avses i artikel 21.2.

Artikel 19

Nationella genomföranderapporter

1.   Medlemsstaterna skall vart tredje år överlämna en rapport till kommissionen om genomförandet av detta direktiv. Den första rapporten skall dock omfatta perioden fram till den ... (30).

2.   Rapporterna skall upprättas på grundval av ett frågeformulär eller en förlaga som skall fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 21.2. Frågeformuläret eller förlagan skall lämnas till medlemsstaterna sex månader innan den första period som rapporten avser inleds.

3.   Medlemsstaterna skall även rapportera om de eventuella åtgärder som de vidtar för att främja en utveckling i positiv riktning när det gäller den miljöpåverkan som batterier och ackumulatorer har, särskilt

| a) | utveckling, inbegripet frivilliga åtgärder som vidtas av tillverkare, för att minska mängden tungmetaller och andra farliga ämnen som ingår i batterier och ackumulatorer, |
| --- | --- |

a)

utveckling, inbegripet frivilliga åtgärder som vidtas av tillverkare, för att minska mängden tungmetaller och andra farliga ämnen som ingår i batterier och ackumulatorer,

| b) | nya återvinnings- och behandlingstekniker, |
| --- | --- |

b)

nya återvinnings- och behandlingstekniker,

| c) | ekonomiska operatörers medverkan i miljöledningssystem, |
| --- | --- |

c)

ekonomiska operatörers medverkan i miljöledningssystem,

| d) | forskning på dessa områden, och |
| --- | --- |

d)

forskning på dessa områden, och

| e) | åtgärder för att främja förebyggande av avfall. |
| --- | --- |

e)

åtgärder för att främja förebyggande av avfall.

4.   Kommissionen skall erhålla rapporten senast nio månader efter den berörda treårsperiodens utgång eller, när det gäller den första rapporten, senast den ... (31).

5.   Kommissionen skall offentliggöra en rapport om genomförandet av detta direktiv och om direktivets inverkan på miljön och den inre marknaden senast nio månader efter att ha mottagit rapporterna från medlemsstaterna i enlighet med punkt 4.

Artikel 20

Översyn

1.   Kommissionen skall se över genomförandet av detta direktiv och direktivets inverkan på miljön och den inre marknaden efter att ha mottagit rapporterna från medlemsstaterna i enlighet med artikel 19.4 för andra gången.

2.   Den andra rapporten, som kommissionen offentliggör i enlighet med artikel 19.5, skall omfatta en utvärdering av följande aspekter av detta direktiv:

| a) | Lämpligheten i ytterligare riskhanteringsåtgärder för batterier och ackumulatorer som innehåller tungmetaller. |
| --- | --- |

a)

Lämpligheten i ytterligare riskhanteringsåtgärder för batterier och ackumulatorer som innehåller tungmetaller.

| b) | Lämpligheten i de minimimål för insamling av alla förbrukade bärbara batterier och ackumulatorer som anges i artikel 9.2, och möjligheten att införa ytterligare mål för senare år med beaktande av den tekniska utvecklingen och de praktiska erfarenheter som gjorts i medlemsstaterna. |
| --- | --- |

b)

Lämpligheten i de minimimål för insamling av alla förbrukade bärbara batterier och ackumulatorer som anges i artikel 9.2, och möjligheten att införa ytterligare mål för senare år med beaktande av den tekniska utvecklingen och de praktiska erfarenheter som gjorts i medlemsstaterna.

| c) | Lämpligheten i de minimikrav för återvinning som anges i bilaga III del B med beaktande av den information medlemsstaterna tillhandahåller, den tekniska utvecklingen och de praktiska erfarenheter som gjorts i medlemsstaterna. |
| --- | --- |

c)

Lämpligheten i de minimikrav för återvinning som anges i bilaga III del B med beaktande av den information medlemsstaterna tillhandahåller, den tekniska utvecklingen och de praktiska erfarenheter som gjorts i medlemsstaterna.

3.   Rapporten skall i förekommande fall åtföljas av förslag till revidering av berörda bestämmelser i detta direktiv.

Artikel 21

Kommittéförfarande

1.   Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättats enligt artikel 18 i direktiv 75/442/EEG.

2.   När det hänvisas till denna artikel skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.

3.   Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.

Artikel 22

Sanktioner

Medlemsstaterna skall fastställa regler om sanktioner som skall gälla vid överträdelser av nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att de verkställs. Sanktionerna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla dessa åtgärder till kommissionen senast den ... (32), och de skall utan dröjsmål informera om eventuella senare ändringar som påverkar dem.

Artikel 23

Införlivande

1.   Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den ... (32).

När en medlemsstat antar dessa åtgärder skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till alla gällande lagar och andra författningar som antas inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 24

Frivilliga avtal

1.   Under förutsättning att de mål som ställs upp i detta direktiv uppnås får medlemsstaterna införliva bestämmelserna i artiklarna 7, 12 och 17 genom avtal mellan de behöriga myndigheterna och de berörda ekonomiska aktörerna. Sådana avtal skall uppfylla följande krav:

| a) | Det skall vara möjligt att kontrollera att avtalen följs. |
| --- | --- |

a)

Det skall vara möjligt att kontrollera att avtalen följs.

| b) | Målen och de därmed förbundna tidsfristerna skall anges. |
| --- | --- |

b)

Målen och de därmed förbundna tidsfristerna skall anges.

| c) | De skall offentliggöras i medlemsstatens officiella tidning, eller i någon annan officiell handling som allmänheten har likvärdig tillgång till, och överlämnas till kommissionen. |
| --- | --- |

c)

De skall offentliggöras i medlemsstatens officiella tidning, eller i någon annan officiell handling som allmänheten har likvärdig tillgång till, och överlämnas till kommissionen.

2.   De resultat som uppnås skall regelbundet övervakas, rapporteras till de behöriga myndigheterna och kommissionen samt göras tillgängliga för allmänheten på de villkor som fastställs i avtalen.

3.   De behöriga myndigheterna skall se till att det sker en granskning av vilka framsteg som görs enligt avtalen.

4.   Om avtalen inte följs skall medlemsstaterna genomföra de tillämpliga bestämmelserna i detta direktiv genom att anta lagar eller andra författningar.

Artikel 25

Upphävande

Direktiv 91/157/EEG skall upphöra att gälla från och med den ... (32).

Hänvisningar till direktiv 91/157/EEG skall anses som hänvisningar till detta direktiv.

Artikel 26

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 27

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 96, 21.4.2004, s. 5.

1

(2)  EUT C 117, 30.4.2004, s. 5.

2

(3)  EUT C 121, 30.4.2004, s. 35.

3

(4)  Europaparlamentets yttrande av den 20 april 2004 (EUT C 104 E, 30.4.2004, s. 354), rådets gemensamma ståndpunkt av den ... (ännu ej offentliggjord i EUT) och Europaparlamentets ståndpunkt av den ... (ännu ej offentliggjord i EUT).

4

(5)  EGT L 78, 26.3.1991, s. 38. Direktivet ändrat genom kommissionens direktiv 98/101/EG (EGT L 1, 5.1.1999, s. 1).

5

(6)  EGT L 242, 10.9.2002, s. 1.

6

(7)  EUT L 37, 13.2.2003, s. 24. Direktivet ändrat genom direktiv 2003/108/EG (EUT L 345, 31.12.2003, s. 106).

7

(8)  EGT L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

8

(9)  EGT L 182, 16.7.1999, s. 1. Direktivet ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003.

9

(10)  EGT L 332, 28.12.2000, s. 91.

10

(11)  EGT L 257, 10.10.1996, s. 26. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003.

11

(12)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.

12

(13)  EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

13

(14)  EGT L 269, 21.10.2000, s. 34. Direktivet ändrat genom kommissionens beslut 2002/525/EG (EGT L 170, 29.6.2002, s. 81).

14

(15)  EUT L 37, 13.2.2003, s. 19.

15

(16)  EGT L 144, 4.6.1997, s. 19. Direktivet ändrat genom direktiv 2002/65/EG (EGT L 271, 9.10.2002, s. 16).

16

(17)  Fyra år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

17

(18)  Sex år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

18

(19)  Tio år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

19

(20)  EGT L 332, 9.12.2002, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 783/2005 (EUT L 131, 25.5.2005, s. 38).

20

(21)  Ett år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

21

(22)  Tre år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

22

(23)  EGT L 204, 21.7.1998, s. 37. Direktivet senast ändrat genom 2003 års anslutningsakt.

23

(24)  Fem år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

24

(25)  42 månader efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

25

(26)  EGT L 30, 6.2.1993, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 2557/2001 (EGT L 349, 31.12.2001, s. 1).

26

(27)  EGT L 166, 1.7.1999, s. 6. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 105/2005 (EUT L 20, 22.1.2005, s. 9).

27

(28)  EGT L 185, 17.7.1999, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 105/2005.

28

(29)  42 månader efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

29

(30)  Sex år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

30

(31)  81 månader efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

31

(32)  24 månader efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

32

---

BILAGA I

ÖVERVAKNING AV HUR INSAMLINGSMÅLEN I ARTIKEL 9 IAKTTAS

| År | Datainsamling | Beräkning | Rapporterings-krav |
| --- | --- | --- | --- |
| X (1) + 1 | — | | | |
| X+2 | Försäljning år 2 (S2) | — | — | |
| X+3 | Försäljning år 3 (S3) | — | — | |
| X+4 | Försäljning år 4 (S4) | Insamling år 4 (C4) | Insamlingsnivå (CR4) = 3*C4/(S2 + S3 + S4)
  (Insamlingsmål 25 %) | |
| X+5 | Försäljning år 5 (S5) | Insamling år 5 (C5) | Insamlingsnivå (CR5) = 3*C5/(S3 + S4 + S5) | CR4 |
| X+6 | Försäljning år 6 (S6) | Insamling år 6 (C6) | Insamlingsnivå (CR6) = 3*C6/(S4 + S5 + S6) | CR5 |
| X+7 | Försäljning år 7 (S7) | Insamling år 7 (C7) | Insamlingsnivå (CR7) = 3*C7/(S5 + S6 + S7) | CR6 |
| X+8 | Försäljning år 8 (S8) | Insamling år 8 (C8) | Insamlingsnivå (CR8) = 3*C8/(S6 + S7 + S8)
  (Insamlingsmål 45 %) | CR7 |
| X+9 | Försäljning år 9 (S9) | Insamling år 9 (C9) | Insamlingsnivå (CR9) = 3*C9/(S7 + S8 + S9) | CR8 |
| X+10 | Försäljning år 10 (S10) | Insamling år 10 (C10) | Insamlingsnivå (CR10) = 3*C10/(S8 + S9 + S10) | CR9 |
| X+11 | Osv. | Osv. | Osv. | CR10 |
| Osv. | | | | |

År

Datainsamling

Beräkning

Rapporterings-krav

X (1) + 1

—

X+2

Försäljning år 2 (S2)

—

—

X+3

Försäljning år 3 (S3)

—

—

X+4

Försäljning år 4 (S4)

Insamling år 4 (C4)

Insamlingsnivå (CR4) = 3*C4/(S2 + S3 + S4)

(Insamlingsmål 25 %)

X+5

Försäljning år 5 (S5)

Insamling år 5 (C5)

Insamlingsnivå (CR5) = 3*C5/(S3 + S4 + S5)

CR4

X+6

Försäljning år 6 (S6)

Insamling år 6 (C6)

Insamlingsnivå (CR6) = 3*C6/(S4 + S5 + S6)

CR5

X+7

Försäljning år 7 (S7)

Insamling år 7 (C7)

Insamlingsnivå (CR7) = 3*C7/(S5 + S6 + S7)

CR6

X+8

Försäljning år 8 (S8)

Insamling år 8 (C8)

Insamlingsnivå (CR8) = 3*C8/(S6 + S7 + S8)

(Insamlingsmål 45 %)

CR7

X+9

Försäljning år 9 (S9)

Insamling år 9 (C9)

Insamlingsnivå (CR9) = 3*C9/(S7 + S8 + S9)

CR8

X+10

Försäljning år 10 (S10)

Insamling år 10 (C10)

Insamlingsnivå (CR10) = 3*C10/(S8 + S9 + S10)

CR9

X+11

Osv.

Osv.

Osv.

CR10

Osv.

---

(1)  År X är det år i vilket den dag ingår som avses i artikel 23.

---

BILAGA II

SYMBOLER FÖR SEPARAT INSAMLING AV BATTERIER, ACKUMULATORER OCH BATTERISATSER

Symbolen för ”separat insamling” skall för alla batterier och ackumulatorer vara ett överkryssat sopkärl på hjul enligt nedan:

Image

---

BILAGA III

DETALJERADE KRAV PÅ BEHANDLING OCH ÅTERVINNING

DEL A:   BEHANDLING

| 1. | Ett minimikrav är att behandlingen skall omfatta avlägsnandet av alla vätskor och syror. |
| --- | --- |

1.

Ett minimikrav är att behandlingen skall omfatta avlägsnandet av alla vätskor och syror.

| 2. | Behandling och all lagring, inklusive tillfällig lagring, i behandlingsanläggningar skall ske på platser med ogenomträngliga ytor och ändamålsenlig väderbeständig täckning eller i lämpliga behållare. |
| --- | --- |

2.

Behandling och all lagring, inklusive tillfällig lagring, i behandlingsanläggningar skall ske på platser med ogenomträngliga ytor och ändamålsenlig väderbeständig täckning eller i lämpliga behållare.

DEL B:   ÅTERVINNING

| 3. | Återvinningsprocesser skall uppnå följande lägsta återvinningsnivåer:






  a) | Återvinning av 65 % av genomsnittsvikten av blybatterier och blyackumulatorer, inklusive återvinning av blyinnehållet i den högsta grad som är tekniskt genomförbar med undvikande av alltför höga kostnader. |
| --- | --- | --- |

3.

Återvinningsprocesser skall uppnå följande lägsta återvinningsnivåer:

a)

Återvinning av 65 % av genomsnittsvikten av blybatterier och blyackumulatorer, inklusive återvinning av blyinnehållet i den högsta grad som är tekniskt genomförbar med undvikande av alltför höga kostnader.

| b) | Återvinning av 75 % av genomsnittsvikten av nickelkadmiumbatterier och nickelkadmiumackumulatorer, inklusive återvinning av kadmiuminnehållet i den högsta grad som är tekniskt genomförbar med undvikande av alltför höga kostnader. |
| --- | --- |

b)

Återvinning av 75 % av genomsnittsvikten av nickelkadmiumbatterier och nickelkadmiumackumulatorer, inklusive återvinning av kadmiuminnehållet i den högsta grad som är tekniskt genomförbar med undvikande av alltför höga kostnader.

| c) | Återvinning av 50 % av genomsnittsvikten av andra förbrukade batterier och ackumulatorer. |
| --- | --- |

c)

Återvinning av 50 % av genomsnittsvikten av andra förbrukade batterier och ackumulatorer.

---

RÅDETS MOTIVERING

I.   INLEDNING

Kommissionen antog sitt förslag (1) till ett nytt direktiv om batterier och ackumulatorer i november 2003.

Europaparlamentet antog sitt yttrande vid första behandlingen i april 2004.

Regionkommittén antog sitt yttrande i april 2004 (2). Ekonomiska och sociala kommittén antog sitt yttrande i april 2004 (3).

Rådet antog sin gemensamma ståndpunkt den 18 juli 2005.

II.   SYFTE

I enlighet med artikel 8 i Europaparlamentets och rådets beslut nr 1600/2002/EG av den 22 juli 2002 om fastställande av gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram (4) är syftet med det föreslagna direktivet att

| — | begränsa den mängd förbrukade batterier och ackumulatorer som skall bortskaffas, |
| --- | --- |

—

begränsa den mängd förbrukade batterier och ackumulatorer som skall bortskaffas,

| — | minska mängden producerade farliga batterier och ackumulatorer, och |
| --- | --- |

—

minska mängden producerade farliga batterier och ackumulatorer, och

| — | öka insamlingen och materialåtervinningen av förbrukade batterier och ackumulatorer. |
| --- | --- |

—

öka insamlingen och materialåtervinningen av förbrukade batterier och ackumulatorer.

III.   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1.   Allmänt

I den gemensamma ståndpunkten införlivas flertalet av Europaparlamentets ändringar vid första behandlingen, antingen ordagrant, till vissa delar eller till innebörden. Den gemensamma ståndpunkten innehåller framför allt sådana ändringar av kommissionens ursprungliga förslag som kommer att strama upp de nuvarande restriktionerna mot användningen av tungmetaller i batterier och ackumulatorer, sörja för en översyn av behovet att utvidga dessa restriktioner samt undanröja kraven på övervakning av det fasta kommunala avfallet och basera insamlingsmål på tidigare försäljningssiffror.

Vissa ändringar tas dock inte upp, eftersom rådet höll med kommissionen om att dessa var onödiga och/eller olämpliga. Rådet höll med kommissionen om att

| — | ändring 9 inte kan godtas, eftersom den skulle stå i strid med direktiv 2002/96/EG om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter, |
| --- | --- |

—

ändring 9 inte kan godtas, eftersom den skulle stå i strid med direktiv 2002/96/EG om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter,

| — | ändringarna 2, 6, 18, 19, 41, 54, 63 och 65 är onödiga och kan vara förvirrande eller svåra att tillämpa, |
| --- | --- |

—

ändringarna 2, 6, 18, 19, 41, 54, 63 och 65 är onödiga och kan vara förvirrande eller svåra att tillämpa,

| — | ändringarna 39, 45, 77, 92 och 101 inte går att tillämpa, |
| --- | --- |

—

ändringarna 39, 45, 77, 92 och 101 inte går att tillämpa,

| — | ändringarna 32 och 55 tar upp frågor (pantsystem och finansiering av informationskampanjer) som inte lämpar sig för reglering på gemenskapsnivå, |
| --- | --- |

—

ändringarna 32 och 55 tar upp frågor (pantsystem och finansiering av informationskampanjer) som inte lämpar sig för reglering på gemenskapsnivå,

| — | ändringarna 25, 67 och 68 inte kan godtas, eftersom det inte är lämpligt att försöka införa bestämmelser om bränsleceller genom det föreslagna direktivet. |
| --- | --- |

—

ändringarna 25, 67 och 68 inte kan godtas, eftersom det inte är lämpligt att försöka införa bestämmelser om bränsleceller genom det föreslagna direktivet.

Den gemensamma ståndpunkten innehåller även vissa ändringar utöver de som tas upp i Europaparlamentets yttrande efter första behandlingen. I nedanstående avsnitt redovisas de ändringar som berör sakinnehållet. Det förekommer dessutom redaktionella ändringar som syftar till att förtydliga texten eller till att säkerställa en övergripande enhetlighet inom direktivet.

2.   Syfte, räckvidd och definitioner (artiklarna 1, 2 och 3)

Den gemensamma ståndpunkten överensstämmer delvis med Europaparlamentets ändringar 7 och 8 i så måtto att en motsvarande förklaring av målen för direktivet återfinns i skäl 4.

Artikel 2 överensstämmer i stort sett med ändring 10, såtillvida att det föreslagna undantaget för batterier och ackumulatorer för militärt bruk här klargörs samt att batterier och ackumulatorer i utrustning avsedd att sändas ut i rymden undantas från direktivets räckvidd. Formuleringen av undantaget för batterier och ackumulatorer för militärt bruk står i överensstämmelse med artikel 296.1 b i fördraget.

I artikel 2 anges det även att direktivet inte skall påverka direktiv 2000/53/EG om uttjänta fordon och direktivet om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter.

Definitionerna i artikel 3 överensstämmer till fullo med ändringarna 11, 12, 14, 16 och 21.

I likhet med ändring 85 försöker definitionerna i den gemensamma ståndpunkten att undvika överlappning mellan definitionerna av de tre typerna av batterier och ackumulatorer (bärbara, industri samt bil). Syftet är också att säkerställa att definitionerna sammantagna täcker in samtliga batterier och ackumulatorer. I den gemensamma ståndpunkten är dock kategorin ”bärbara batterier” standardkategori och inte kategorin ”industribatterier eller ackumulatorer”. I den gemensamma ståndpunkten har man även förenklat definitionerna genom att ta bort exemplen på bärbara batterier och ackumulatorer samt industribatterier och industriackumulatorer. Omfattande exempelförteckningar återfinns i stället i skälen 8 och 9. I den gemensamma ståndpunkten klargörs det även att bärbara batterier och ackumulatorer måste vara förslutna.

Definitionen av ”tillverkare” överensstämmer delvis med ändring 20, såtillvida att den täcker in samtliga batterier och ackumulatorer som ingår i apparater. Rådet har förenklat definitionen för att säkerställa att det för varje batteri som släpps ut på marknaden i en medlemsstat finns en lätt identifierbar tillverkare i den staten. Detta är nödvändigt för att principen om tillverkaransvar skall bli verksam.

Den gemensamma ståndpunkten överensstämmer inte med ändring 22. Den innehåller inte längre någon definition av ”slutet kretslopp”, eftersom detta begrepp inte längre förekommer i direktivet. Dock beaktas det önskemål som ligger till grund för ändringen i andra bestämmelser i den gemensamma ståndpunkten genom att det anges att också oberoende tredje parter får samla in förbrukade industribatterier och -ackumulatorer för återvinning.

Den gemensamma ståndpunkten innehåller tre definitioner som är nya i förhållande till kommissionens ursprungliga förslag och som syftar till att klargöra innebörden av termerna ”utsläppande på marknaden”, ”ekonomiska aktörer” och ”sladdlösa elektriska handverktyg”.

3.   Tungmetaller (artikel 4)

Den gemensamma ståndpunkten överensstämmer delvis med Europaparlamentets ändringar 23 och 82 i så måtto att man föreskriver ett förbud mot kadmium, vilket dock är föremål för undantag, och en översyn för ställningstagande i fråga om förbudets omfattning. Dock gäller förbudet mot kadmium inledningsvis inte för sladdlösa elektriska handverktyg. Det införs inga restriktioner mot användningen av bly. Vidare kommer den särskilda översyn som anges i artikel 4 endast att gälla för sladdlösa elektriska handverktyg (trots att det i artikel 20.2 a i allmänna ordalag anges att man skall företa ännu en översyn av om det är önskvärt att införa ytterligare restriktioner mot användningen av tungmetaller).

Den gemensamma ståndpunkten innehåller således inga krav på medlemsstaterna i fråga om övervakning av fast kommunalt avfall. Detta överensstämmer med ändringarna 1 och 26.

4.   Insamling (artiklarna 6-9 samt bilaga I)

I artikel 6 i den gemensamma ståndpunkten anges en övergripande princip (att maximera den separata insamlingen av batterier och ackumulatorer och att minimera bortskaffandet av dessa). Denna ersätter begreppet slutet kretslopp i kommissionens ursprungliga förslag. Den gemensamma ståndpunkten överensstämmer således inte med Europaparlamentets ändring 27.

I artikel 7 avser man att klargöra minimikraven för insamlingssystem för batterier och ackumulatorer och den frihet som medlemsstaterna har att ta hänsyn till nationella förhållanden och befintliga arrangemang. Insamlingsställena är undantagna från krav på tillstånd. Detta överensstämmer med de syften som ligger bakom ändringarna 28, 108, 30, 51 och 109 men inte med ändringarna 29 och 47 (eftersom det inte skulle gå att övervaka kravet på slutanvändarna att använda sig av insamlingsanläggningar).

I artikel 9 anges insamlingsmål och det ges en generell befogenhet att genom kommittéförfarande föreskriva övergångsbestämmelser. (Detta ersätter de tämligen komplicerade bestämmelserna om undantag från, och anpassningar av, de insamlingsmål som anges i artikel 14 i kommissionens ursprungliga förslag.) Artikeln överensstämmer delvis med ändringarna 34-37 och överensstämmer med de syften som ligger bakom ändring 66 och ändringarna 69-76 i så måtto att man anger insamlingsmål grundade på försäljningssiffror, att det inte anges något specifikt insamlingsmål för nickelkadmium-batterier och att förfarandet för beviljandet av undantag är mer klart och lättförståeligt.

Medlemsstaterna måste se till att de inom fyra år från direktivets införlivande når upp till en insamlingsnivå som motsvarar 25 % av försäljningen. Insamlingsmålet kommer åtta år efter införlivandet att höjas till 45 %. För att säkerställa lika villkor skall man genom kommittéförfarande fastställa en gemensam metod för beräkningen av försäljningssiffrorna. I tabellen i bilaga I klargörs vad medlemsstaterna måste beräkna samt när och hur.

5.   Behandling, återvinning och bortskaffande (artiklarna 10-12 samt bilaga III)

I den gemensamma ståndpunkten görs en omflyttning av bestämmelserna om behandling, återvinning och bortskaffande, främst genom att de detaljerade kraven och återvinningsmålen flyttas till en ny bilaga III. Detta är befogat, eftersom man mot bakgrund av den vetenskapliga och tekniska utvecklingen genom kommittéförfarande kan ändra de detaljerade kraven och målen.

Räckvidden, terminologin och kommittébestämmelserna i artikel 10 överensstämmer i stort sett med Europaparlamentets ändringar 43, 99 och 100. Den gemensamma ståndpunkten överensstämmer även delvis med ändringarna 38, 120, 40 och 95 i så måtto att det i skälen klargörs vad som avses med bästa tillgängliga teknik, att det anges gemensamma bestämmelser för behandling och återvinning samt att det i bilaga III krävs att man vid återvinningen skall avlägsna kadmium och bly i den högsta grad som med undvikande av alltför höga kostnader är tekniskt genomförbar.

Det klargörs vidare i den gemensamma ståndpunkten att förbudet mot bortskaffande av bil- och industribatterier och bil- och industriackumulatorer i deponier endast avser hela batterier och inte rester. Som en del av en strategi för att avveckla tungmetaller eller när ingen praktisk slutmarknad finns tillgänglig tillåts på vissa villkor bortskaffande av insamlade bärbara batterier eller ackumulatorer som innehåller tungmetaller, vilket delvis överensstämmer med ändring 33. I den gemensamma ståndpunkten sänks återvinningsmålen för batterier och ackumulatorer som inte är nickelkadmium- och blybatterier från 55 % till 50 %.

6.   Finansiering (artiklarna 13-15)

I den gemensamma ståndpunkten söker man klargöra omfattningen av batteritillverkarnas ekonomiska ansvar. Det anges att tillverkare som även medverkar i system som inrättats i enlighet med direktivet om uttjänta fordon och direktivet om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter inte skall påföras dubbla avgifter. Genom att den gemensamma ståndpunkten strävar efter att undvika överlappning mellan olika system överensstämmer den med syftet bakom Europaparlamentets ändring 46. Denna överensstämmer också med ändringarna 44 och 112, eftersom det uttryckligen anges att tillverkarna skall finansiera kostnaderna för insamling och genom att synliga avgifter för slutanvändarna är förbjudna.

I syfte att skapa utrymme för nationella system innehåller den gemensamma ståndpunkten endast minimikrav. Det finns inga direkta bestämmelser om historiskt avfall. Den gemensamma ståndpunkten överensstämmer således inte med ändringarna 48, 49, 50 och 103. Artikel 13 skall dock gälla för samtliga batterier som skrotas efter direktivets införlivande, oavsett när dessa har släppts ut på marknaden.

I syfte att öka flexibiliteten införs genom artikel 15 en möjlighet att genom kommittéförfarande fastställa de minimis-regler för mindre tillverkare, om tillämpningen av bestämmelserna om tillverkaransvar vållar praktiska problem för tillverkare av mycket små mängder batterier eller ackumulatorer.

7.   Information till slutanvändarna (artiklarna 17 och 18 samt bilaga II)

I den gemensamma ståndpunkten införs inga större ändringar i bestämmelserna om information till slutanvändarna utom de som behövs för att helt eller till vissa delar ge verkan åt Europaparlamentets ändringar 4, 52, 53, 56, 57, 59-62, 64 samt 78-81. Ändringarna 5 och 58 införs inte, eftersom rådet inte finner det lämpligt att kräva en märkning som anger kapaciteten för batterier och ackumulatorer.

8.   Rapportering och översyn (artiklarna 19 och 20)

I den gemensamma ståndpunkten åtskiljs kraven i fråga om rapportering och översyn. Eftersom medlemsstaterna regelbundet skall rapportera om direktivets genomförande stadgas det i direktivet endast om en allmän översyn.

9.   Övrigt

Dessutom kan följande tilläggas: I den gemensamma ståndpunkten

| — | införs i artikel 19.3 konkreta rapporteringskrav och i ingressen en allmän uppmaning (som delvis överensstämmer med Europaparlamentets ändring 24), vilka ersätter de allmänna uppmaningarna i artiklarna 5 och 17 i kommissionens ursprungliga förslag om främjande av bättre miljöprestanda, vilka är omöjliga att genomdriva, |
| --- | --- |

—

införs i artikel 19.3 konkreta rapporteringskrav och i ingressen en allmän uppmaning (som delvis överensstämmer med Europaparlamentets ändring 24), vilka ersätter de allmänna uppmaningarna i artiklarna 5 och 17 i kommissionens ursprungliga förslag om främjande av bättre miljöprestanda, vilka är omöjliga att genomdriva,

| — | senareläggs tidpunkten för genomförandet något (artikel 23), och |
| --- | --- |

—

senareläggs tidpunkten för genomförandet något (artikel 23), och

| — | begränsas räckvidden för frivilliga avtal om insamlingssystem, export och information till slutanvändare (artikel 24). |
| --- | --- |

—

begränsas räckvidden för frivilliga avtal om insamlingssystem, export och information till slutanvändare (artikel 24).

IV.   SLUTANMÄRKNING

Rådet anser att den gemensamma ståndpunkten utgör ett välavvägt åtgärdspaket, som utan att det medför omotiverade sociala eller ekonomiska kostnader kommer att bidra till skyddet av miljön. Rådet ser fram emot konstruktiva diskussioner med Europaparlamentet, så att direktivet snabbt skall kunna antas.

---

(1)  EUT C 96, 21.4.2004, s. 5.

(2)  EUT C 121, 30.4.2004, s. 35.

(3)  EUT C 117, 30.4.2004, s. 5.

(4)  EGT L 242, 10.9.2002, s. 1.

---

| 25.10.2005 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 264/18 |
| --- | --- | --- | --- |

25.10.2005

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 264/18

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 31/2005

antagen av rådet den 18 juli 2005

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../2005 av den ... om tillämpning av bestämmelserna i Århuskonventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor på gemenskapens institutioner och organ

(2005/C 264 E/02)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 175.1 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

efter att ha hört Regionkommittén,

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och

av följande skäl:

| (1) | Syftet med gemenskapens miljölagstiftning är att bland annat bidra till att bevara, skydda och förbättra miljöns kvalitet och att skydda människors hälsa. |
| --- | --- |

(1)

Syftet med gemenskapens miljölagstiftning är att bland annat bidra till att bevara, skydda och förbättra miljöns kvalitet och att skydda människors hälsa.

| (2) | I gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram (3) betonas att det är viktigt att allmänheten får adekvat miljöinformation och på ett meningsfullt sätt kan delta i beslutsprocesser i miljöfrågor, och därigenom öka ansvarigheten och öppenheten i beslutsprocessen och bidra till att öka allmänhetens miljömedvetenhet och stöd för fattade beslut. Programmet betonar också, liksom tidigare miljöhandlingsprogram (4), att gemenskapens lagstiftning om miljöskydd måste genomföras, tillämpas och följas på ett bättre sätt, och att överträdelser av gemenskapens miljölagstiftning måste beivras. |
| --- | --- |

(2)

I gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram (3) betonas att det är viktigt att allmänheten får adekvat miljöinformation och på ett meningsfullt sätt kan delta i beslutsprocesser i miljöfrågor, och därigenom öka ansvarigheten och öppenheten i beslutsprocessen och bidra till att öka allmänhetens miljömedvetenhet och stöd för fattade beslut. Programmet betonar också, liksom tidigare miljöhandlingsprogram (4), att gemenskapens lagstiftning om miljöskydd måste genomföras, tillämpas och följas på ett bättre sätt, och att överträdelser av gemenskapens miljölagstiftning måste beivras.

| (3) | Gemenskapen undertecknade den 25 juni 1998 Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europas (FN/ECE) konvention om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor (nedan kallad ”Århuskonventionen”). Gemenskapen godkände Århuskonventionen den 17 februari 2005. Gemenskapslagstiftningens bestämmelser bör vara förenliga med den konventionen. |
| --- | --- |

(3)

Gemenskapen undertecknade den 25 juni 1998 Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europas (FN/ECE) konvention om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor (nedan kallad ”Århuskonventionen”). Gemenskapen godkände Århuskonventionen den 17 februari 2005. Gemenskapslagstiftningens bestämmelser bör vara förenliga med den konventionen.

| (4) | Gemenskapen har redan antagit en uppsättning rättsakter, vilka utvecklas successivt och bidrar till att uppnå målen i Århuskonventionen. Det bör införas bestämmelser som tillämpar konventionens krav på gemenskapens institutioner och organ. |
| --- | --- |

(4)

Gemenskapen har redan antagit en uppsättning rättsakter, vilka utvecklas successivt och bidrar till att uppnå målen i Århuskonventionen. Det bör införas bestämmelser som tillämpar konventionens krav på gemenskapens institutioner och organ.

| (5) | Århuskonventionens tre pelare – tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor – bör behandlas i en enda rättsakt med gemensamma bestämmelser om syften och definitioner. Detta bidrar till att rationalisera lagstiftningen och öka öppenheten kring de genomförandeåtgärder som vidtas i förhållande till gemenskapens institutioner och organ. |
| --- | --- |

(5)

Århuskonventionens tre pelare – tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor – bör behandlas i en enda rättsakt med gemensamma bestämmelser om syften och definitioner. Detta bidrar till att rationalisera lagstiftningen och öka öppenheten kring de genomförandeåtgärder som vidtas i förhållande till gemenskapens institutioner och organ.

| (6) | Grundprincipen är att de rättigheter som garanteras av Århuskonventionens tre pelare gäller utan diskriminering på grund av medborgarskap, nationalitet eller hemvist. |
| --- | --- |

(6)

Grundprincipen är att de rättigheter som garanteras av Århuskonventionens tre pelare gäller utan diskriminering på grund av medborgarskap, nationalitet eller hemvist.

| (7) | Beteckningen myndigheter får i Århuskonventionen en vid definition; den grundläggande principen är att där offentlig makt utövas bör det finnas rättigheter för enskilda och deras organisationer. Det är därför nödvändigt att de gemenskapsinstitutioner och gemenskapsorgan som omfattas av denna förordning definieras på samma vida och funktionella sätt. I enlighet med Århuskonventionen kan gemenskapens institutioner och organ undantas från konventionens räckvidd när de handlar i egenskap av dömande eller lagstiftande myndighet. För att detta undantag skall överensstämma med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar (5), bör emellertid bestämmelserna om tillgång till miljöinformation tillämpas på gemenskapens institutioner och organ när de handlar i egenskap av lagstiftande myndighet. |
| --- | --- |

(7)

Beteckningen myndigheter får i Århuskonventionen en vid definition; den grundläggande principen är att där offentlig makt utövas bör det finnas rättigheter för enskilda och deras organisationer. Det är därför nödvändigt att de gemenskapsinstitutioner och gemenskapsorgan som omfattas av denna förordning definieras på samma vida och funktionella sätt. I enlighet med Århuskonventionen kan gemenskapens institutioner och organ undantas från konventionens räckvidd när de handlar i egenskap av dömande eller lagstiftande myndighet. För att detta undantag skall överensstämma med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar (5), bör emellertid bestämmelserna om tillgång till miljöinformation tillämpas på gemenskapens institutioner och organ när de handlar i egenskap av lagstiftande myndighet.

| (8) | Definitionen av miljöinformation i denna förordning omfattar information i varje form om tillståndet i miljön. Definitionen motsvarar den i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/4/EG av den 28 januari 2003 om allmänhetens tillgång till miljöinformation (6) och stämmer överens med definitionen i Århuskonventionen. Definitionen av handling i förordning (EG) nr 1049/2001 omfattar miljöinformation enligt definitionen i den här förordningen. |
| --- | --- |

(8)

Definitionen av miljöinformation i denna förordning omfattar information i varje form om tillståndet i miljön. Definitionen motsvarar den i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/4/EG av den 28 januari 2003 om allmänhetens tillgång till miljöinformation (6) och stämmer överens med definitionen i Århuskonventionen. Definitionen av handling i förordning (EG) nr 1049/2001 omfattar miljöinformation enligt definitionen i den här förordningen.

| (9) | Denna förordning bör innehålla en definition av planer och program i den mening som avses i Århuskonventionen och parallellt med det tillvägagångssätt som har följts i förhållande till medlemsstaternas förpliktelser enligt befintlig EG-rätt. Planer och program avseende miljön bör definieras i förhållande till hur de bidrar till att uppnå eller sannolikt avsevärt påverkar möjligheten att uppnå gemenskapens miljöpolitiska mål. I gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram fastställs gemenskapens miljöpolitiska mål och åtgärder för att uppnå dessa mål under en tioårsperiod från den 22 juli 2002. När denna period har löpt ut bör ett nytt miljöhandlingsprogram antas. |
| --- | --- |

(9)

Denna förordning bör innehålla en definition av planer och program i den mening som avses i Århuskonventionen och parallellt med det tillvägagångssätt som har följts i förhållande till medlemsstaternas förpliktelser enligt befintlig EG-rätt. Planer och program avseende miljön bör definieras i förhållande till hur de bidrar till att uppnå eller sannolikt avsevärt påverkar möjligheten att uppnå gemenskapens miljöpolitiska mål. I gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram fastställs gemenskapens miljöpolitiska mål och åtgärder för att uppnå dessa mål under en tioårsperiod från den 22 juli 2002. När denna period har löpt ut bör ett nytt miljöhandlingsprogram antas.

| (10) | Miljörätten utvecklas kontinuerligt och definitionen av miljörätt bör därför ta fasta på gemenskapens miljöpolitiska mål enligt fördraget. |
| --- | --- |

(10)

Miljörätten utvecklas kontinuerligt och definitionen av miljörätt bör därför ta fasta på gemenskapens miljöpolitiska mål enligt fördraget.

| (11) | Förvaltningsåtgärder med individuell räckvidd bör kunna omprövas internt om de har rättsligen bindande effekt utanför gemenskapsinstitutionen eller gemenskapsorganet i fråga. Även försummelse att vidta en förvaltningsåtgärd som föreskrivs enligt miljörätten bör kunna prövas. Eftersom åtgärder som vidtas av gemenskapens institutioner och organ kan undantas när institutionen eller organet handlar i egenskap av dömande eller lagstiftande myndighet, bör detta också gälla andra undersökningsförfaranden när gemenskapens institutioner eller organ handlar i egenskap av överprövande förvaltningsinstans i enlighet med fördraget. |
| --- | --- |

(11)

Förvaltningsåtgärder med individuell räckvidd bör kunna omprövas internt om de har rättsligen bindande effekt utanför gemenskapsinstitutionen eller gemenskapsorganet i fråga. Även försummelse att vidta en förvaltningsåtgärd som föreskrivs enligt miljörätten bör kunna prövas. Eftersom åtgärder som vidtas av gemenskapens institutioner och organ kan undantas när institutionen eller organet handlar i egenskap av dömande eller lagstiftande myndighet, bör detta också gälla andra undersökningsförfaranden när gemenskapens institutioner eller organ handlar i egenskap av överprövande förvaltningsinstans i enlighet med fördraget.

| (12) | Enligt Århuskonventionen skall allmänheten kunna ta del av miljöinformation, antingen efter begäran eller genom aktiv spridning av de myndigheter som omfattas av konventionen. Förordning (EG) nr 1049/2001 är tillämplig på Europaparlamentet, rådet och kommissionen samt byråer och liknande organ som inrättats genom en gemenskapsrättsakt. Den förordningens bestämmelser om dessa institutioner överensstämmer i stor utsträckning med Århuskonventionen. Det är nödvändigt att tillämpningsområdet för förordning (EG) nr 1049/2001 utvidgas till att omfatta alla andra gemenskapsinstitutioner och gemenskapsorgan. |
| --- | --- |

(12)

Enligt Århuskonventionen skall allmänheten kunna ta del av miljöinformation, antingen efter begäran eller genom aktiv spridning av de myndigheter som omfattas av konventionen. Förordning (EG) nr 1049/2001 är tillämplig på Europaparlamentet, rådet och kommissionen samt byråer och liknande organ som inrättats genom en gemenskapsrättsakt. Den förordningens bestämmelser om dessa institutioner överensstämmer i stor utsträckning med Århuskonventionen. Det är nödvändigt att tillämpningsområdet för förordning (EG) nr 1049/2001 utvidgas till att omfatta alla andra gemenskapsinstitutioner och gemenskapsorgan.

| (13) | Det bör införas bestämmelser om vissa frågor som regleras i Århuskonventionen men som helt eller delvis saknar motsvarighet i förordning (EG) nr 1049/2001, särskilt vad gäller insamling och spridning av miljöinformation. |
| --- | --- |

(13)

Det bör införas bestämmelser om vissa frågor som regleras i Århuskonventionen men som helt eller delvis saknar motsvarighet i förordning (EG) nr 1049/2001, särskilt vad gäller insamling och spridning av miljöinformation.

| (14) | Om allmänhetens rätt att ta del av miljöinformation skall vara meningsfull måste miljöinformationen vara av god kvalitet. Det bör därför införas bestämmelser som ålägger gemenskapens institutioner och organ att garantera miljöinformationens kvalitet. |
| --- | --- |

(14)

Om allmänhetens rätt att ta del av miljöinformation skall vara meningsfull måste miljöinformationen vara av god kvalitet. Det bör därför införas bestämmelser som ålägger gemenskapens institutioner och organ att garantera miljöinformationens kvalitet.

| (15) | Undantagen i förordning (EG) nr 1049/2001 bör tillämpas på motsvarande sätt vid begäran om tillgång till miljöinformation enligt den här förordningen. Grunderna för avslag när det gäller tillgång till miljöinformation bör tolkas restriktivt, varvid hänsyn bör tas till allmänhetens intresse av att informationen lämnas ut och huruvida informationen gäller utsläpp i miljön. Begreppet affärsintressen omfattar sådana överenskommelser om sekretesskydd som ingås av institutioner eller organ som agerar i egenskap av banker. |
| --- | --- |

(15)

Undantagen i förordning (EG) nr 1049/2001 bör tillämpas på motsvarande sätt vid begäran om tillgång till miljöinformation enligt den här förordningen. Grunderna för avslag när det gäller tillgång till miljöinformation bör tolkas restriktivt, varvid hänsyn bör tas till allmänhetens intresse av att informationen lämnas ut och huruvida informationen gäller utsläpp i miljön. Begreppet affärsintressen omfattar sådana överenskommelser om sekretesskydd som ingås av institutioner eller organ som agerar i egenskap av banker.

| (16) | I enlighet med Europaparlamentets och rådets beslut nr 2119/98/EG av den 24 september 1998 om att bilda ett nätverk för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar i gemenskapen (7) har ett nätverk redan inrättats på gemenskapsnivå för att med kommissionens hjälp främja samarbete och samordning mellan medlemsstaterna i syfte att förbättra förebyggandet och bekämpningen inom gemenskapen av vissa smittsamma sjukdomar. Genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 1786/2002/EG av den 23 september 2002 (8) antas ett program för gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet som kompletterar medlemsstaternas åtgärder. Programmets syften, bl.a. att förbättra information och kunskap till nytta för folkhälsan och att höja medlemsstaternas förmåga att snabbt och samordnat kunna möta hot mot folkhälsan, är också helt förenliga med Århuskonventionen. Denna förordning bör därför inte påverka tillämpningen av besluten nr 2119/98/EG och 1786/2002/EG. |
| --- | --- |

(16)

I enlighet med Europaparlamentets och rådets beslut nr 2119/98/EG av den 24 september 1998 om att bilda ett nätverk för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar i gemenskapen (7) har ett nätverk redan inrättats på gemenskapsnivå för att med kommissionens hjälp främja samarbete och samordning mellan medlemsstaterna i syfte att förbättra förebyggandet och bekämpningen inom gemenskapen av vissa smittsamma sjukdomar. Genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 1786/2002/EG av den 23 september 2002 (8) antas ett program för gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet som kompletterar medlemsstaternas åtgärder. Programmets syften, bl.a. att förbättra information och kunskap till nytta för folkhälsan och att höja medlemsstaternas förmåga att snabbt och samordnat kunna möta hot mot folkhälsan, är också helt förenliga med Århuskonventionen. Denna förordning bör därför inte påverka tillämpningen av besluten nr 2119/98/EG och 1786/2002/EG.

| (17) | Enligt Århuskonventionen skall parterna se till att allmänheten kan delta i utarbetandet av planer och program avseende miljön. Sådana bestämmelser skall innehålla rimliga tidsfrister för att allmänheten skall kunna informeras om miljöbeslutsprocessen i fråga. För att allmänhetens deltagande skall bli meningsfullt bör det ske på ett tidigt stadium, när alla alternativ är möjliga. Gemenskapens institutioner och organ bör, när de antar bestämmelser om allmänhetens deltagande, fastställa vilken allmänhet som får delta. |
| --- | --- |

(17)

Enligt Århuskonventionen skall parterna se till att allmänheten kan delta i utarbetandet av planer och program avseende miljön. Sådana bestämmelser skall innehålla rimliga tidsfrister för att allmänheten skall kunna informeras om miljöbeslutsprocessen i fråga. För att allmänhetens deltagande skall bli meningsfullt bör det ske på ett tidigt stadium, när alla alternativ är möjliga. Gemenskapens institutioner och organ bör, när de antar bestämmelser om allmänhetens deltagande, fastställa vilken allmänhet som får delta.

| (18) | Enligt artikel 9.3 i Århuskonventionen skall det finnas möjligheter att få handlingar och försummelser av privatpersoner eller myndigheter som strider mot miljölagstiftningen prövade av domstol eller genom andra omprövningsförfaranden. Bestämmelserna om tillgång till rättslig prövning bör vara förenliga med fördraget. Denna förordning bör endast reglera myndigheters handlingar och försummelser. |
| --- | --- |

(18)

Enligt artikel 9.3 i Århuskonventionen skall det finnas möjligheter att få handlingar och försummelser av privatpersoner eller myndigheter som strider mot miljölagstiftningen prövade av domstol eller genom andra omprövningsförfaranden. Bestämmelserna om tillgång till rättslig prövning bör vara förenliga med fördraget. Denna förordning bör endast reglera myndigheters handlingar och försummelser.

| (19) | För att säkerställa adekvata och effektiva rättsmedel, inbegripet rättsmedlen vid Europeiska gemenskapernas domstol enligt de relevanta bestämmelserna i EG-fördraget, bör den gemenskapsinstitution eller det gemenskapsorgan som har vidtagit den åtgärd som skall prövas eller som, i fråga om en påstådd förvaltningsförsummelse, försummat att vidta en åtgärd kunna ompröva sitt beslut eller, vid en försummelse, vidta en åtgärd. |
| --- | --- |

(19)

För att säkerställa adekvata och effektiva rättsmedel, inbegripet rättsmedlen vid Europeiska gemenskapernas domstol enligt de relevanta bestämmelserna i EG-fördraget, bör den gemenskapsinstitution eller det gemenskapsorgan som har vidtagit den åtgärd som skall prövas eller som, i fråga om en påstådd förvaltningsförsummelse, försummat att vidta en åtgärd kunna ompröva sitt beslut eller, vid en försummelse, vidta en åtgärd.

| (20) | Icke-statliga organisationer som verkar på miljöskyddsområdet och som uppfyller vissa kriterier, i synnerhet att de är oberoende organisationer vars huvudsyfte är att främja miljöskydd, bör ha rätt att begära intern omprövning på gemenskapsnivå av en åtgärd som antagits eller en försummelse som begåtts enligt miljörätten av en gemenskapsinstitution eller ett gemenskapsorgan, så att institutionen eller organet kan ompröva åtgärden eller försummelsen. |
| --- | --- |

(20)

Icke-statliga organisationer som verkar på miljöskyddsområdet och som uppfyller vissa kriterier, i synnerhet att de är oberoende organisationer vars huvudsyfte är att främja miljöskydd, bör ha rätt att begära intern omprövning på gemenskapsnivå av en åtgärd som antagits eller en försummelse som begåtts enligt miljörätten av en gemenskapsinstitution eller ett gemenskapsorgan, så att institutionen eller organet kan ompröva åtgärden eller försummelsen.

| (21) | Om en tidigare begäran om intern omprövning inte har gett önskat resultat bör den berörda icke-statliga organisationen kunna väcka talan vid EG-domstolen i enlighet med tillämpliga bestämmelser i fördraget. |
| --- | --- |

(21)

Om en tidigare begäran om intern omprövning inte har gett önskat resultat bör den berörda icke-statliga organisationen kunna väcka talan vid EG-domstolen i enlighet med tillämpliga bestämmelser i fördraget.

| (22) | Denna förordning står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i artikel 6 i Fördraget om Europeiska unionen och återspeglas i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt artikel 37 i denna. |
| --- | --- |

(22)

Denna förordning står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i artikel 6 i Fördraget om Europeiska unionen och återspeglas i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt artikel 37 i denna.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVDELNING I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Syfte

1.   Syftet med denna förordning är att bidra till fullgörandet av de skyldigheter som följer av FN/ECE:s konvention om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor (nedan kallad ”Århuskonventionen”) genom att fastställa regler för tillämpningen av konventionens bestämmelser på gemenskapens institutioner och organ, särskilt genom att

| a) | garantera allmänhetens rätt att ta del av miljöinformation som gemenskapens institutioner eller organ tar emot eller upprättar och som förvaras hos dem, och genom att fastställa grundläggande bestämmelser och praktiska förfaranden för hur rätten skall utövas, |
| --- | --- |

a)

garantera allmänhetens rätt att ta del av miljöinformation som gemenskapens institutioner eller organ tar emot eller upprättar och som förvaras hos dem, och genom att fastställa grundläggande bestämmelser och praktiska förfaranden för hur rätten skall utövas,

| b) | säkerställa att miljöinformation blir successivt tillgänglig och spridd till allmänheten för att uppnå bredast möjliga systematiska tillgång för och spridning till allmänheten av miljöinformation; i detta syfte skall i synnerhet användning av telematik och/eller elektronik, om sådan finns tillgänglig, främjas, |
| --- | --- |

b)

säkerställa att miljöinformation blir successivt tillgänglig och spridd till allmänheten för att uppnå bredast möjliga systematiska tillgång för och spridning till allmänheten av miljöinformation; i detta syfte skall i synnerhet användning av telematik och/eller elektronik, om sådan finns tillgänglig, främjas,

| c) | ge allmänheten en möjlighet att delta när det gäller planer och program avseende miljön, |
| --- | --- |

c)

ge allmänheten en möjlighet att delta när det gäller planer och program avseende miljön,

| d) | ge tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor på gemenskapsnivå enligt villkoren i denna förordning. |
| --- | --- |

d)

ge tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor på gemenskapsnivå enligt villkoren i denna förordning.

2.   Vid tillämpningen av denna förordning skall gemenskapens institutioner och organ sträva efter att bistå och vägleda allmänheten vad gäller tillgång till information, deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor.

Artikel 2

Definitioner

1.   I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

| a) | sökande: en fysisk eller juridisk person som begär miljöinformation. |
| --- | --- |

a)

sökande: en fysisk eller juridisk person som begär miljöinformation.

| b) | allmänheten: en eller flera fysiska eller juridiska personer samt föreningar, organisationer eller grupper bestående av fysiska eller juridiska personer. |
| --- | --- |

b)

allmänheten: en eller flera fysiska eller juridiska personer samt föreningar, organisationer eller grupper bestående av fysiska eller juridiska personer.

| c) | gemenskapsinstitution eller gemenskapsorgan: varje institution, organ, kontor eller byrå som inrättats genom eller i enlighet med fördraget, utom när den eller det handlar i egenskap av dömande eller lagstiftande myndighet. Emellertid skall bestämmelserna i avdelning II tillämpas på gemenskapens institutioner och organ när de handlar i egenskap av lagstiftande myndighet. |
| --- | --- |

c)

gemenskapsinstitution eller gemenskapsorgan: varje institution, organ, kontor eller byrå som inrättats genom eller i enlighet med fördraget, utom när den eller det handlar i egenskap av dömande eller lagstiftande myndighet. Emellertid skall bestämmelserna i avdelning II tillämpas på gemenskapens institutioner och organ när de handlar i egenskap av lagstiftande myndighet.

| d) | miljöinformation: all information i skriftlig form, bild- eller ljudform, elektronisk form eller annan materiell form om






  i) | tillståndet för olika delar av miljön, som luft och atmosfär, vatten, mark, land, landskap och naturområden, inbegripet våtmarker, kust- och havsområden, biologisk mångfald och dess delar, inklusive genetiskt modifierade organismer, och samspelet mellan dessa delar, |
| --- | --- | --- |

d)

miljöinformation: all information i skriftlig form, bild- eller ljudform, elektronisk form eller annan materiell form om

i)

tillståndet för olika delar av miljön, som luft och atmosfär, vatten, mark, land, landskap och naturområden, inbegripet våtmarker, kust- och havsområden, biologisk mångfald och dess delar, inklusive genetiskt modifierade organismer, och samspelet mellan dessa delar,

| ii) | faktorer som substanser, energi, buller, strålning eller avfall, inklusive radioaktivt avfall, utsläpp i luften, utsläpp i vattnet och andra utsläpp i miljön som påverkar eller sannolikt kommer att påverka de delar av miljön som anges i led i, |
| --- | --- |

ii)

faktorer som substanser, energi, buller, strålning eller avfall, inklusive radioaktivt avfall, utsläpp i luften, utsläpp i vattnet och andra utsläpp i miljön som påverkar eller sannolikt kommer att påverka de delar av miljön som anges i led i,

| iii) | åtgärder (inklusive förvaltningsåtgärder), som policy, lagstiftning, planer, program, miljöavtal och verksamhet som påverkar eller sannolikt kommer att påverka de delar och faktorer som anges i leden i och ii samt åtgärder eller verksamheter som är avsedda att skydda dessa delar, |
| --- | --- |

iii)

åtgärder (inklusive förvaltningsåtgärder), som policy, lagstiftning, planer, program, miljöavtal och verksamhet som påverkar eller sannolikt kommer att påverka de delar och faktorer som anges i leden i och ii samt åtgärder eller verksamheter som är avsedda att skydda dessa delar,

| iv) | rapporter om genomförandet av miljölagstiftningen, |
| --- | --- |

iv)

rapporter om genomförandet av miljölagstiftningen,

| v) | kostnads- och nyttoanalys och andra ekonomiska analyser och antaganden som används inom ramen för de åtgärder och verksamheter som avses i led iii, och |
| --- | --- |

v)

kostnads- och nyttoanalys och andra ekonomiska analyser och antaganden som används inom ramen för de åtgärder och verksamheter som avses i led iii, och

| vi) | tillståndet för människors hälsa och säkerhet, inbegripet förorening av livsmedelskedjan i förekommande fall, villkoren för mänskligt liv, kulturplatser och byggnader i den utsträckning de påverkas eller kan påverkas av tillståndet i de delar av miljön som anges i led i eller, genom dessa delar, av någon av de faktorer som anges i leden ii och iii. |
| --- | --- |

vi)

tillståndet för människors hälsa och säkerhet, inbegripet förorening av livsmedelskedjan i förekommande fall, villkoren för mänskligt liv, kulturplatser och byggnader i den utsträckning de påverkas eller kan påverkas av tillståndet i de delar av miljön som anges i led i eller, genom dessa delar, av någon av de faktorer som anges i leden ii och iii.

| e) | planer och program avseende miljön: planer och program som






  i) | utarbetas och i förekommande fall antas av gemenskapens institutioner eller organ, |
| --- | --- | --- |

e)

planer och program avseende miljön: planer och program som

i)

utarbetas och i förekommande fall antas av gemenskapens institutioner eller organ,

| ii) | föreskrivs enligt lagar eller andra författningar, |
| --- | --- |

ii)

föreskrivs enligt lagar eller andra författningar,

| iii) | bidrar till eller sannolikt får en betydande inverkan för uppnåendet av de mål för gemenskapens miljöpolitik som fastställts i gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram eller i senare allmänna miljöhandlingsprogram. |
| --- | --- |

iii)

bidrar till eller sannolikt får en betydande inverkan för uppnåendet av de mål för gemenskapens miljöpolitik som fastställts i gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram eller i senare allmänna miljöhandlingsprogram.

Även allmänna miljöhandlingsprogram skall anses utgöra planer och program avseende miljön.

Definitionen omfattar inte ekonomiska planer och program, bankplaner och bankprogram eller budgetplaner och budgetprogram i vilka det fastställs hur särskilda projekt eller verksamheter bör finansieras eller som rör de föreslagna årsbudgetarna, eller interna arbetsprogram för en gemenskapsinstitution eller ett gemenskapsorgan eller beredskapsplaner och beredskapsprogram som är utformade endast för skydd och beredskap.

| f) | miljörätt: gemenskapslagstiftning som, oberoende av dess rättsliga grund, bidrar till att uppnå målen i gemenskapens miljöpolitik enligt fördraget: att bevara, skydda och förbättra miljön, skydda människors hälsa, utnyttja naturresurserna varsamt och rationellt samt främja åtgärder på internationell nivå för att lösa regionala eller globala miljöproblem. |
| --- | --- |

f)

miljörätt: gemenskapslagstiftning som, oberoende av dess rättsliga grund, bidrar till att uppnå målen i gemenskapens miljöpolitik enligt fördraget: att bevara, skydda och förbättra miljön, skydda människors hälsa, utnyttja naturresurserna varsamt och rationellt samt främja åtgärder på internationell nivå för att lösa regionala eller globala miljöproblem.

| g) | förvaltningsåtgärd: en åtgärd med individuell räckvidd enligt miljörätten som vidtas av en gemenskapsinstitution eller ett gemenskapsorgan och som har rättsligt bindande effekt utanför institutionen eller organet i fråga. |
| --- | --- |

g)

förvaltningsåtgärd: en åtgärd med individuell räckvidd enligt miljörätten som vidtas av en gemenskapsinstitution eller ett gemenskapsorgan och som har rättsligt bindande effekt utanför institutionen eller organet i fråga.

| h) | förvaltningsförsummelse: varje underlåtenhet av en gemenskapsinstitution eller ett gemenskapsorgan att vidta en förvaltningsåtgärd enligt led g. |
| --- | --- |

h)

förvaltningsförsummelse: varje underlåtenhet av en gemenskapsinstitution eller ett gemenskapsorgan att vidta en förvaltningsåtgärd enligt led g.

2.   Med förvaltningsåtgärd och förvaltningsförsummelse avses inte åtgärder som vidtas eller försummelser som begås av en gemenskapsinstitution eller ett gemenskapsorgan i egenskap av överprövande förvaltningsinstans i enlighet med

| a) | artiklarna 81, 82, 86 och 87 i fördraget (konkurrensregler), |
| --- | --- |

a)

artiklarna 81, 82, 86 och 87 i fördraget (konkurrensregler),

| b) | artiklarna 226 och 228 i fördraget (överträdelseförfaranden), |
| --- | --- |

b)

artiklarna 226 och 228 i fördraget (överträdelseförfaranden),

| c) | artikel 195 i fördraget (ombudsmannaförfaranden), |
| --- | --- |

c)

artikel 195 i fördraget (ombudsmannaförfaranden),

| d) | artikel 280 i fördraget (OLAF-förfaranden). |
| --- | --- |

d)

artikel 280 i fördraget (OLAF-förfaranden).

AVDELNING II

TILLGÅNG TILL MILJÖINFORMATION

Artikel 3

Tillämpning av förordning (EG) nr 1049/2001

Förordning (EG) nr 1049/2001 skall tillämpas när en sökande begär tillgång till miljöinformation som förvaras hos gemenskapens institutioner och organ, utan att sökanden diskrimineras på grund av medborgarskap, nationalitet eller hemvist eller, när sökanden är en juridisk person, utan att diskrimineras på grund av var sökanden har sitt registrerade säte eller sin huvudsakliga verksamhet.

Vid tillämpning av den här förordningen avses med beteckningen institution i förordning (EG) nr 1049/2001 gemenskapsinstitution eller gemenskapsorgan.

Artikel 4

Insamling och spridning av miljöinformation

1.   Gemenskapens institutioner och organ skall organisera den miljöinformation som är relevant för deras verksamhet och som förvaras hos dem, så att den aktivt och systematiskt sprids till allmänheten, vilket särskilt skall ske med hjälp av telematik eller elektronik i enlighet med artikel 11.1 och 11.2 samt artikel 12 i förordning (EG) nr 1049/2001. De skall successivt göra miljöinformationen tillgänglig i elektroniska databaser som är lätt åtkomliga för allmänheten via allmänna telenät. De skall i detta syfte placera miljöinformationen i databaser som skall förses med sökredskap och annan programvara avsedd att hjälpa allmänheten att hitta den information den söker.

Den information som tillhandahålls med hjälp av telematik och/eller elektronik behöver inte omfatta information som insamlats före denna förordnings ikraftträdande, såvida den inte redan finns tillgänglig i elektronisk form.

Gemenskapens institutioner och organ skall göra alla rimliga ansträngningar för att se till att miljöinformation som förvaras hos dem bevaras i en form eller ett format som lätt kan återges och som är lätt åtkomligt med hjälp av telematik eller på annan elektronisk väg.

2.   Den miljöinformation som skall tillhandahållas och spridas skall uppdateras på lämpligt sätt. Utöver de handlingar som anges i artikel 12.2 och 12.3 samt artikel 13.1 och 13.2 i förordning (EG) nr 1049/2001 skall databaserna och registren innehålla följande:

| a) | Texterna till internationella fördrag, konventioner eller avtal, gemenskapslagstiftning om eller med anknytning till miljön samt riktlinjer, planer och program avseende miljön. |
| --- | --- |

a)

Texterna till internationella fördrag, konventioner eller avtal, gemenskapslagstiftning om eller med anknytning till miljön samt riktlinjer, planer och program avseende miljön.

| b) | Lägesrapporter avseende genomförandet av de punkter som anges i a om de har utarbetats eller förvaras i elektronisk form av gemenskapens institutioner eller organ. |
| --- | --- |

b)

Lägesrapporter avseende genomförandet av de punkter som anges i a om de har utarbetats eller förvaras i elektronisk form av gemenskapens institutioner eller organ.

| c) | Sådana rapporter om tillståndet i miljön som avses i punkt 4. |
| --- | --- |

c)

Sådana rapporter om tillståndet i miljön som avses i punkt 4.

| d) | Uppgifter eller sammanställningar av uppgifter som kommer från övervakning av verksamhet som påverkar eller sannolikt kommer att påverka miljön. |
| --- | --- |

d)

Uppgifter eller sammanställningar av uppgifter som kommer från övervakning av verksamhet som påverkar eller sannolikt kommer att påverka miljön.

| e) | Tillstånd med en avsevärd inverkan på miljön samt miljöavtal, eller en hänvisning till var sådan information kan begäras eller erhållas. |
| --- | --- |

e)

Tillstånd med en avsevärd inverkan på miljön samt miljöavtal, eller en hänvisning till var sådan information kan begäras eller erhållas.

| f) | Miljökonsekvensstudier och riskbedömningar beträffande miljön, eller en hänvisning till var sådan information kan begäras eller erhållas. |
| --- | --- |

f)

Miljökonsekvensstudier och riskbedömningar beträffande miljön, eller en hänvisning till var sådan information kan begäras eller erhållas.

3.   I lämpliga fall kan gemenskapens institutioner och organ uppfylla kraven i punkterna 1 och 2 genom att inrätta länkar till webbplatser på Internet där informationen finns.

4.   Kommissionen skall med jämna mellanrum, minst vart fjärde år, se till att en rapport om tillståndet i miljön, med information om kvaliteten och belastningarna på miljön, publiceras och sprids.

Artikel 5

Miljöinformationens kvalitet

1.   Gemenskapens institutioner och organ skall, så långt det är möjligt inom ramen för deras befogenheter, se till att all information som sammanställs av dem är aktuell, korrekt och jämförbar.

2.   Gemenskapens institutioner och organ skall på begäran informera sökanden om var man kan finna information om de mätmetoder, inklusive metoder för analys, provtagning och förbehandling av prover, som använts vid sammanställningen av informationen, om sådan information finns tillgänglig. Alternativt kan de hänvisa till den standardmetod som använts.

Artikel 6

Tillämpning av undantag avseende begäran om tillgång till miljöinformation

1.   Beträffande artikel 4.2 första strecksatsen i förordning (EG) nr 1049/2001 skall ett övervägande allmänintresse av utlämnande anses föreligga om den begärda informationen rör miljöutsläpp. Beträffande de andra undantag som avses i artikel 4.2 och 4.3 i förordning (EG) nr 1049/2001 skall det förhållande att den begärda informationen rör miljöutsläpp särskilt beaktas vid bedömningen av huruvida det föreligger ett övervägande allmänintresse för utlämnande.

2.   Utöver de undantag som anges i artikel 4 i förordning (EG) nr 1049/2001 får gemenskapens institutioner och organ vägra tillgång till miljöinformation om utlämnande av informationen skulle få negativa följder för skyddet av den miljö som informationen gäller, till exempel sällsynta arters häckningsplatser.

3.   En gemenskapsinstitution eller ett gemenskapsorgan som förvarar miljöinformation från en medlemsstat skall samråda med den medlemsstaten och tillämpa eventuella relevanta undantag enligt gemenskapsrätten. Den institution eller det organ som berörs skall lämna ut informationen om inga undantag gäller.

Artikel 7

Begäran om tillgång till miljöinformation som inte förvaras hos en gemenskapsinstitution eller ett gemenskapsorgan

En gemenskapsinstitution eller ett gemenskapsorgan som får en begäran om tillgång till miljöinformation som inte förvaras vid denna institution eller detta organ skall snarast möjligt informera sökanden om vid vilken gemenskapsinstitution, vilket gemenskapsorgan eller vilken offentlig myndighet i den mening som avses i direktiv 2003/4/EG som den tror det är möjligt att ansöka om den begärda informationen, eller vidarebefordra begäran dit och informera sökanden om detta.

Artikel 8

Samarbete

Vid omedelbart hot mot människors hälsa eller miljön – oberoende av om hotet kommer från mänsklig verksamhet eller har naturliga orsaker – skall gemenskapens institutioner och organ på begäran från en sådan offentlig myndighet som avses i direktiv 2003/4/EG samarbeta med och bistå myndigheten, så att denna omedelbart och utan dröjsmål kan sprida till den allmänhet som kan påverkas all miljöinformation som gör det möjligt för den allmänheten att förebygga eller begränsa skador från hotet, i den utsträckning som denna information förvaras av eller för gemenskapsinstitutionens, gemenskapsorganets och/eller myndighetens räkning.

Första stycket skall inte påverka tillämpningen av särskilda förpliktelser fastställda i gemenskapslagstiftningen, särskilt i beslut nr 2119/98/EG och beslut nr 1786/2002/EG.

AVDELNING III

ALLMÄNHETENS DELTAGANDE NÄR DET GÄLLER PLANER OCH PROGRAM AVSEENDE MILJÖN

Artikel 9

1.   Gemenskapens institutioner och organ skall, genom lämpliga praktiska och/eller andra åtgärder, bereda allmänheten tillfälle att tidigt och på ett meningsfullt sätt delta under utarbetande, ändring eller översyn av planer eller program som avser miljön på ett stadium då alla alternativ fortfarande står öppna. I synnerhet när kommissionen utarbetar förslag till sådana planer eller program som föreläggs andra gemenskapsinstitutioner eller gemenskapsorgan för beslut skall den ge allmänheten möjlighet att delta under utarbetandestadiet.

2.   Gemenskapens institutioner och organ skall fastställa vilken allmänhet som påverkas eller kan komma att påverkas av, eller som har intresse av, de planer eller program som avses i punkt 1, med beaktande av syftena med denna förordning.

3.   Gemenskapens institutioner och organ skall se till att den allmänhet som avses i punkt 2 informeras, antingen genom offentliga meddelanden eller på andra lämpliga sätt, till exempel elektroniska medier när sådana finns tillgängliga, om

| a) | utkastet till förslag, när detta finns tillgängligt, |
| --- | --- |

a)

utkastet till förslag, när detta finns tillgängligt,

| b) | den miljöinformation eller miljöbedömning som berör de planer eller program som utarbetas, om sådan finns tillgänglig, och |
| --- | --- |

b)

den miljöinformation eller miljöbedömning som berör de planer eller program som utarbetas, om sådan finns tillgänglig, och

| c) | praktiska arrangemang för deltagande, bland annat






  i) | den förvaltningsenhet från vilken den berörda informationen kan erhållas, |
| --- | --- | --- |

c)

praktiska arrangemang för deltagande, bland annat

i)

den förvaltningsenhet från vilken den berörda informationen kan erhållas,

| ii) | den förvaltningsenhet till vilken synpunkter, åsikter eller frågor kan lämnas, och |
| --- | --- |

ii)

den förvaltningsenhet till vilken synpunkter, åsikter eller frågor kan lämnas, och

| iii) | rimliga tidsramar, som skall vara tillräckligt långa för att allmänheten skall kunna informeras, förbereda sig och delta på ett meningsfullt sätt i beslutsprocessen i miljöfrågor. |
| --- | --- |

iii)

rimliga tidsramar, som skall vara tillräckligt långa för att allmänheten skall kunna informeras, förbereda sig och delta på ett meningsfullt sätt i beslutsprocessen i miljöfrågor.

4.   En tidsfrist på minst fyra veckor skall fastställas för inlämning av synpunkter. Om möten eller utfrågningar anordnas skall detta meddelas minst fyra veckor i förväg. Tidsfristerna kan kortas i brådskande fall eller om allmänheten redan har haft möjlighet att lämna synpunkter på aktuella planer eller program.

AVDELNING IV

INTERN OMPRÖVNING OCH TILLGÅNG TILL RÄTTSLIG PRÖVNING

Artikel 10

Begäran om intern omprövning av förvaltningsåtgärder

1.   En icke-statlig organisation som uppfyller kriterierna i artikel 11 kan begära en intern omprövning av ett agerande av den gemenskapsinstitution eller det gemenskapsorgan som har vidtagit en förvaltningsåtgärd enligt miljörätten eller, i fråga om en påstådd förvaltningsförsummelse, borde ha vidtagit en sådan åtgärd.

En sådan begäran skall vara skriftlig och lämnas in senast fyra veckor efter det att en förvaltningsåtgärd vidtogs, meddelades eller offentliggjordes – beroende på vilket datum som infaller sist – eller, i fråga om en påstådd förvaltningsförsummelse, senast fyra veckor efter det att förvaltningsåtgärden skulle ha vidtagits. Begäran skall innehålla grunderna för omprövningen.

2.   Den gemenskapsinstitution eller det gemenskapsorgan som avses i punkt 1 skall pröva varje sådan begäran som inte är uppenbart ogrundad. Gemenskapsinstitutionen eller gemenskapsorganet skall snarast ange sina skäl i ett skriftligt svar, dock senast tolv veckor efter det att begäran togs emot.

3.   En gemenskapsinstitution eller ett gemenskapsorgan som trots rimliga ansträngningar inte kan agera i enlighet med punkt 2 skall snarast, dock senast inom den tid som anges i punkt 2, underrätta den icke-statliga organisation som lämnat begäran om anledningen till detta och om när institutionen eller organet avser att agera.

I vart fall skall gemenskapsinstitutionen eller gemenskapsorganet agera senast arton veckor efter det att begäran togs emot.

Artikel 11

Kriterier för behörighet på gemenskapsnivå

1.   En icke-statlig organisation har rätt att begära intern omprövning enligt artikel 10 om

| a) | den är en oberoende ideell juridisk person i enlighet med en medlemsstats nationella lagstiftning eller praxis, |
| --- | --- |

a)

den är en oberoende ideell juridisk person i enlighet med en medlemsstats nationella lagstiftning eller praxis,

| b) | den har som främsta angivna syfte att främja miljöskydd inom ramen för miljörätten, |
| --- | --- |

b)

den har som främsta angivna syfte att främja miljöskydd inom ramen för miljörätten,

| c) | den har funnits i mer än två år och arbetar aktivt för sitt syfte enligt b, |
| --- | --- |

c)

den har funnits i mer än två år och arbetar aktivt för sitt syfte enligt b,

| d) | den fråga den interna omprövningen avser omfattas av organisationens syfte och verksamhet. |
| --- | --- |

d)

den fråga den interna omprövningen avser omfattas av organisationens syfte och verksamhet.

2.   Kommissionen skall anta de bestämmelser som behövs för att kriterierna i punkt 1 skall tillämpas på ett öppet och konsekvent sätt.

Artikel 12

Talan vid EG-domstolen

1.   Den icke-statliga organisation som har lämnat begäran om intern omprövning i enlighet med artikel 10 får väcka talan vid EG-domstolen i enlighet med tillämpliga bestämmelser i fördraget.

2.   Om gemenskapsinstitutionen eller gemenskapsorganet inte agerar i enlighet med artikel 10.2 eller 10.3 får den icke-statliga organisationen väcka talan vid EG-domstolen i enlighet med tillämpliga bestämmelser i fördraget.

AVDELNING V

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 13

Tillämpningsföreskrifter

Gemenskapens institutioner och organ skall vid behov anpassa sina arbetsordningar till bestämmelserna i denna förordning. Dessa anpassningar skall få verkan från och med den... (9).

Artikel 14

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Den skall tillämpas från och med den... (10).

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 117, 30.4.2004, s. 52.

1

(2)  Europaparlamentets yttrande av den 31 mars 2004 (EUT C 123 E, 29.4.2004, s. 612), rådets gemensamma ståndpunkt av den 18 juli 2005 och Europaparlamentets ståndpunkt av den ... (ännu ej offentliggjorda i EUT).

2

(3)  Europaparlamentets och rådets beslut nr 1600/2002/EG av den 22 juli 2002 om fastställande av gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram (EGT L 242, 10.9.2002, s. 1).

3

(4)  Gemenskapens fjärde miljöhandlingsprogram (EGT C 328, 7.12.1987, s. 1). Gemenskapens femte miljöhandlingsprogram (EGT C 138, 17.5.1993, s. 1).

4

(5)  EGT L 145, 31.5.2001, s. 43.

5

(6)  EUT L 41, 14.2.2003, s. 26.

6

(7)  EGT L 268, 3.10.1998, s. 1. Beslutet senast ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

7

(8)  EGT L 271, 9.10.2002, s. 1. Beslutet ändrat genom beslut nr 786/2004/EG (EUT L 138, 30.4.2004, s. 7).

8

(9)  ...

9

(10)  ...

10

---

RÅDETS MOTIVERING

I.   INLEDNING

Kommissionen antog sitt förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om tillämpning av Århuskonventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor på Europeiska gemenskapens institutioner och organ den 28 oktober 2003.

Europaparlamentet antog sitt yttrande vid första behandlingen vid sin sammanträdesperiod från den 29 mars till den 1 april 2004.

Ekonomiska och sociala kommittén antog sitt yttrande den 29 april 2004 (1).

Rådet antog sin gemensamma ståndpunkt den 18 juli 2005.

II.   MÅL

Syftet med förslaget till förordning är att Århuskonventionens principer skall tillämpas på gemenskapens institutioner och organ genom att det införs en ram för bestämmelser om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor på gemenskapsnivå. Förslaget bidrar därför till uppnåendet av de mål för gemenskapens miljöpolitik som anges i artikel 174.1 i EG-fördraget. Slutligen kommer antagandet av denna förordning att visa för världen att gemenskapen är beredd att ta sitt ansvar på miljöområdet.

III.   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1.   Allmänt

I den gemensamma ståndpunkten införlivas ett antal av Europaparlamentets ändringar vid första behandlingen, antingen ordagrant, delvis eller till andemeningen. I synnerhet har de processuella krav som gemenskapens institutioner och organ måste uppfylla avseende information till allmänheten och allmänhetens deltagande i beslutsfattandet klargjorts och förbättrats. Avseende tillgången till domstolsprövning har kriterierna för rätten att begära omprövning förenklats. De behöriga parterna (nu definierade som icke-statliga organisationer som uppfyller de relevanta kriterierna) måste inte längre vara verksamma på gemenskapsnivå i sig, men varje begäran måste behandla frågor på gemenskapsnivå, dvs. överensstämma med definitionen på miljölagstiftning i enlighet med artikel 2 f.

Emellertid avspeglas inte andra ändringar i den gemensamma ståndpunkten eftersom rådet enades om att de var onödiga och/eller icke önskvärda, eller därför att bestämmelser från kommissionens ursprungliga förslag hade strukits eller omarbetats grundligt.

Den gemensamma ståndpunkten inbegriper också ändringar utöver dem som angavs i Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen. Dessutom har ett antal redaktionella ändringar införts för att förtydliga texten eller för att säkerställa förordningens allmänna konsekvens.

2.   Specifikt

I synnerhet kunde rådet enas om att

| — | ändringarna 39, 40 och 41 inte kunde godtas eftersom hållbar utveckling ligger utanför konventionens räckvidd och inte i linje med artikel 174 i EG-fördraget avseende målen för miljöpolitiken, |
| --- | --- |

—

ändringarna 39, 40 och 41 inte kunde godtas eftersom hållbar utveckling ligger utanför konventionens räckvidd och inte i linje med artikel 174 i EG-fördraget avseende målen för miljöpolitiken,

| — | ändring 1 omfattades av formuleringen i skäl 7, |
| --- | --- |

—

ändring 1 omfattades av formuleringen i skäl 7,

| — | ändring 56 skulle ha kunnat skapa en överlappande undantagsordning: förordning (EG) nr 1049/2001 tillhandahåller en tillräcklig ram för att säkerställa att konventionen efterlevs, |
| --- | --- |

—

ändring 56 skulle ha kunnat skapa en överlappande undantagsordning: förordning (EG) nr 1049/2001 tillhandahåller en tillräcklig ram för att säkerställa att konventionen efterlevs,

| — | ändringarna 3, 7 och 10 gick utöver kraven i Århuskonventionen och var därför onödiga för att säkerställa efterlevnaden, |
| --- | --- |

—

ändringarna 3, 7 och 10 gick utöver kraven i Århuskonventionen och var därför onödiga för att säkerställa efterlevnaden,

| — | ändring 5 inte var kopplat till några särskilda bestämmelser i förordningen; önskemålet att förfarandena bör vara förenklade tillmötesgås i synnerhet genom artiklarna 10–12 i den gemensamma ståndpunkten, |
| --- | --- |

—

ändring 5 inte var kopplat till några särskilda bestämmelser i förordningen; önskemålet att förfarandena bör vara förenklade tillmötesgås i synnerhet genom artiklarna 10–12 i den gemensamma ståndpunkten,

| — | ändringarna 8 och 44 inte längre var relevanta eftersom begreppet ”behörig part” hade strukits i texten, |
| --- | --- |

—

ändringarna 8 och 44 inte längre var relevanta eftersom begreppet ”behörig part” hade strukits i texten,

| — | ändring 9 inte kunde godtas eftersom definitionen av ”miljöinformation” som finns i den gemensamma ståndpunkten togs från direktiv 2003/4/EG om allmänhetens tillgång till miljöinformation, |
| --- | --- |

—

ändring 9 inte kunde godtas eftersom definitionen av ”miljöinformation” som finns i den gemensamma ståndpunkten togs från direktiv 2003/4/EG om allmänhetens tillgång till miljöinformation,

| — | ändring 16 gick utöver de bestämmelser om spridning av information som finns i direktiv 2003/4/EG och skulle ha lett till onödiga administrativa bördor, |
| --- | --- |

—

ändring 16 gick utöver de bestämmelser om spridning av information som finns i direktiv 2003/4/EG och skulle ha lett till onödiga administrativa bördor,

| — | ändringarna 17 och 19 upprepade redan tydliga bestämmelser i förordning (EG) nr 1049/2001, |
| --- | --- |

—

ändringarna 17 och 19 upprepade redan tydliga bestämmelser i förordning (EG) nr 1049/2001,

| — | ändringarna 21, 22 och 23 föreföll alltför normativa: det bör överlämnas till institutionerna och organen att bestämma hur de vill beakta resultaten av allmänhetens deltagande, på grundval av allmänna principer som föreskrivs i förordningen, |
| --- | --- |

—

ändringarna 21, 22 och 23 föreföll alltför normativa: det bör överlämnas till institutionerna och organen att bestämma hur de vill beakta resultaten av allmänhetens deltagande, på grundval av allmänna principer som föreskrivs i förordningen,

| — | ändring 25 inte kunde godtas eftersom det skulle ha kunnat avsevärt fördröja förfarandena, |
| --- | --- |

—

ändring 25 inte kunde godtas eftersom det skulle ha kunnat avsevärt fördröja förfarandena,

| — | ändringarna 30, 42, 47, 48, 49, 50, 52 och 53 inte kunde godtas eftersom Århuskonventionen överlåter till parterna att bestämma hur tillgång till domstolsprövning skall ges. Förutom att begreppet ”behörig part” begränsas till icke-statliga organisationer som uppfyller ett antal kriterier, vidhålls noga i den gemensamma ståndpunkten de bestämmelser som finns i artiklarna 230.4 och 232.3 i EG-fördraget, som är tillräckliga för att säkerställa efterlevnaden, |
| --- | --- |

—

ändringarna 30, 42, 47, 48, 49, 50, 52 och 53 inte kunde godtas eftersom Århuskonventionen överlåter till parterna att bestämma hur tillgång till domstolsprövning skall ges. Förutom att begreppet ”behörig part” begränsas till icke-statliga organisationer som uppfyller ett antal kriterier, vidhålls noga i den gemensamma ståndpunkten de bestämmelser som finns i artiklarna 230.4 och 232.3 i EG-fördraget, som är tillräckliga för att säkerställa efterlevnaden,

| — | ändring 51 var onödig eftersom reglerna för tillgång till ombudsmannen, i enlighet med artikel 195 i EG-fördraget, är tillräckliga för att säkerställa efterlevnad med konventionen och bör därför inte inkräktas på, |
| --- | --- |

—

ändring 51 var onödig eftersom reglerna för tillgång till ombudsmannen, i enlighet med artikel 195 i EG-fördraget, är tillräckliga för att säkerställa efterlevnad med konventionen och bör därför inte inkräktas på,

| — | några delar av ändringarna 33, 35 och 58 har använts. Att införa en hänvisning till hållbar utveckling bedöms emellertid vara olämpligt i detta sammanhang, med tanke på definitionen av miljölagstiftning, såsom förklaras ovan beträffande ändringarna 39, 40 och 41. Vidare säkerställs i den gemensamma ståndpunkten att kriterierna för behörighet att lämna en begäran (numera artikel 11) undgår rättsliga tvetydigheter, |
| --- | --- |

—

några delar av ändringarna 33, 35 och 58 har använts. Att införa en hänvisning till hållbar utveckling bedöms emellertid vara olämpligt i detta sammanhang, med tanke på definitionen av miljölagstiftning, såsom förklaras ovan beträffande ändringarna 39, 40 och 41. Vidare säkerställs i den gemensamma ståndpunkten att kriterierna för behörighet att lämna en begäran (numera artikel 11) undgår rättsliga tvetydigheter,

| — | ändring 36 inte längre var relevant, eftersom motsvarande artikel ströks (artikel 13 i det ursprungliga förslaget), och med tanke på omformuleringen av f.d. artikel 12 (numera artikel 11), |
| --- | --- |

—

ändring 36 inte längre var relevant, eftersom motsvarande artikel ströks (artikel 13 i det ursprungliga förslaget), och med tanke på omformuleringen av f.d. artikel 12 (numera artikel 11),

| — | ändringarna 37 och 38 borde avslås eftersom inte alla gemenskapsinstitutioner och -organ kommer att automatiskt behöva anpassa sina arbetsordningar. Om de skulle behöva göra det, krävs det att tillräcklig tid ges för detta ändamål, när så är nödvändigt, och följaktligen att tillämpa den nya förordningen. |
| --- | --- |

—

ändringarna 37 och 38 borde avslås eftersom inte alla gemenskapsinstitutioner och -organ kommer att automatiskt behöva anpassa sina arbetsordningar. Om de skulle behöva göra det, krävs det att tillräcklig tid ges för detta ändamål, när så är nödvändigt, och följaktligen att tillämpa den nya förordningen.

IV.   SLUTSATS

Rådet menar att den gemensamma ståndpunkten utgör ett väl avvägt åtgärdspaket som skulle bidra till att uppnå de mål för gemenskapens miljöpolitik som anges i artikel 174.1 i EG-fördraget samtidigt som man säkerställer efterlevnad av Århuskonventionens krav och överensstämmelse med relevant befintlig lagstiftning, i synnerhet förordning (EG) nr 1049/2001 utan att icke berättigade kostnader uppstår.

Rådet ser fram emot konstruktiva diskussioner med Europaparlamentet för ett tidigt antagande av förordningen.

---

(1)  EUT C 117, 30.4.2004, s. 52.

---

| 25.10.2005 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 264/28 |
| --- | --- | --- | --- |

25.10.2005

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 264/28

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 32/2005

antagen av rådet den 18 juli 2005

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../2005 av den ... om genomförande av Internationella säkerhetsorganisationskoden i gemenskapen och upphävande av rådets förordning (EG) nr 3051/95

(2005/C 264 E/03)

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

efter att ha hört Regionkommittén,

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och

av följande skäl:

| (1) | Internationella säkerhetsorganisationskoden för säker drift av fartyg och för förhindrande av förorening (nedan kallad ”ISM-koden”) antogs 1993 av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). Denna kod har successivt blivit tvingande för de flesta fartyg som används på internationella resor med antagandet i maj 1994 av kapitel IX, ”Organisation för säker drift av fartyg”, i 1974 års internationella konvention om säkerheten för människoliv till sjöss (SOLAS). |
| --- | --- |

(1)

Internationella säkerhetsorganisationskoden för säker drift av fartyg och för förhindrande av förorening (nedan kallad ”ISM-koden”) antogs 1993 av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). Denna kod har successivt blivit tvingande för de flesta fartyg som används på internationella resor med antagandet i maj 1994 av kapitel IX, ”Organisation för säker drift av fartyg”, i 1974 års internationella konvention om säkerheten för människoliv till sjöss (SOLAS).

| (2) | IMO ändrade ISM-koden genom resolution MSC.104(73), som antogs den 5 december 2000. |
| --- | --- |

(2)

IMO ändrade ISM-koden genom resolution MSC.104(73), som antogs den 5 december 2000.

| (3) | Riktlinjer för administrationers genomförande av ISM-koden antogs genom IMO:s resolution A.788(19) den 23 november 1995. Riktlinjerna har ändrats genom resolution A.913(22), som antogs den 29 november 2001. |
| --- | --- |

(3)

Riktlinjer för administrationers genomförande av ISM-koden antogs genom IMO:s resolution A.788(19) den 23 november 1995. Riktlinjerna har ändrats genom resolution A.913(22), som antogs den 29 november 2001.

| (4) | Genom rådets förordning (EG) nr 3051/95 av den 8 december 1995 om säkerhetsorganisation för roll-on/roll-off-passagerarfartyg (ro-ro-fartyg) (3) blev ISM-koden obligatorisk på gemenskapsnivå med verkan från och med den 1 juli 1996 för alla ro-ro-passagerarfartyg i reguljär trafik till eller från hamnar i medlemsstaterna på både inrikes och internationella resor, oberoende av flagg. Detta var ett första steg mot ett enhetligt och samstämmigt genomförande av ISM-koden i alla medlemsstater. |
| --- | --- |

(4)

Genom rådets förordning (EG) nr 3051/95 av den 8 december 1995 om säkerhetsorganisation för roll-on/roll-off-passagerarfartyg (ro-ro-fartyg) (3) blev ISM-koden obligatorisk på gemenskapsnivå med verkan från och med den 1 juli 1996 för alla ro-ro-passagerarfartyg i reguljär trafik till eller från hamnar i medlemsstaterna på både inrikes och internationella resor, oberoende av flagg. Detta var ett första steg mot ett enhetligt och samstämmigt genomförande av ISM-koden i alla medlemsstater.

| (5) | Enligt kapitel IX i SOLAS blev ISM-koden den 1 juli 1998 obligatorisk för företag som använder passagerarfartyg, inklusive höghastighetspassagerarfartyg, oljetankfartyg, kemikalietankfartyg, gastankfartyg, bulkfartyg och höghastighetslastfartyg på 500 bruttoton eller mer på internationella resor. |
| --- | --- |

(5)

Enligt kapitel IX i SOLAS blev ISM-koden den 1 juli 1998 obligatorisk för företag som använder passagerarfartyg, inklusive höghastighetspassagerarfartyg, oljetankfartyg, kemikalietankfartyg, gastankfartyg, bulkfartyg och höghastighetslastfartyg på 500 bruttoton eller mer på internationella resor.

| (6) | Den 1 juli 2002 blev ISM-koden obligatorisk för företag som använder andra lastfartyg och flyttbara oljeborrplattformar till sjöss på 500 bruttoton eller mer på internationella resor. |
| --- | --- |

(6)

Den 1 juli 2002 blev ISM-koden obligatorisk för företag som använder andra lastfartyg och flyttbara oljeborrplattformar till sjöss på 500 bruttoton eller mer på internationella resor.

| (7) | Säkerheten för människoliv till sjöss och miljöskyddet kan effektivt förbättras genom en strikt och obligatorisk tillämpning av ISM-koden. |
| --- | --- |

(7)

Säkerheten för människoliv till sjöss och miljöskyddet kan effektivt förbättras genom en strikt och obligatorisk tillämpning av ISM-koden.

| (8) | Det är önskvärt att direkt tillämpa ISM-koden på fartyg som för en medlemsstats flagg samt på fartyg, oberoende av flagg, som uteslutande används på inrikes resor eller går i reguljär linjetrafik till eller från hamnar i medlemsstaterna. |
| --- | --- |

(8)

Det är önskvärt att direkt tillämpa ISM-koden på fartyg som för en medlemsstats flagg samt på fartyg, oberoende av flagg, som uteslutande används på inrikes resor eller går i reguljär linjetrafik till eller från hamnar i medlemsstaterna.

| (9) | Genom antagandet av en ny förordning, som är direkt tillämplig, bör ISM-kodens efterlevnad säkerställas, varvid det överlämnas åt medlemsstaterna att bestämma om de vill genomföra koden för fartyg som går i trafik endast i hamnområden, oberoende av flagg. |
| --- | --- |

(9)

Genom antagandet av en ny förordning, som är direkt tillämplig, bör ISM-kodens efterlevnad säkerställas, varvid det överlämnas åt medlemsstaterna att bestämma om de vill genomföra koden för fartyg som går i trafik endast i hamnområden, oberoende av flagg.

| (10) | Till följd av detta bör förordning (EG) nr 3051/95 upphävas. |
| --- | --- |

(10)

Till följd av detta bör förordning (EG) nr 3051/95 upphävas.

| (11) | Om en medlemsstat anser att det i praktiken är svårt för företag att följa specifika bestämmelser i del A av ISM-koden när det gäller vissa fartyg eller kategorier av fartyg som uteslutande används på inrikes resor i den medlemsstaten, kan den göra undantag helt eller delvis från dessa bestämmelser genom att införa åtgärder som säkerställer att kodens mål uppnås på motsvarande sätt. Den får för dessa fartyg och företag fastställa alternativa förfaranden för certifiering och verifiering. |
| --- | --- |

(11)

Om en medlemsstat anser att det i praktiken är svårt för företag att följa specifika bestämmelser i del A av ISM-koden när det gäller vissa fartyg eller kategorier av fartyg som uteslutande används på inrikes resor i den medlemsstaten, kan den göra undantag helt eller delvis från dessa bestämmelser genom att införa åtgärder som säkerställer att kodens mål uppnås på motsvarande sätt. Den får för dessa fartyg och företag fastställa alternativa förfaranden för certifiering och verifiering.

| (12) | Det är nödvändigt att beakta rådets direktiv 95/21/EG av den 19 juni 1995 om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll) (4). |
| --- | --- |

(12)

Det är nödvändigt att beakta rådets direktiv 95/21/EG av den 19 juni 1995 om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll) (4).

| (13) | Det är också nödvändigt att beakta rådets direktiv 94/57/EG av den 22 november 1994 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (5) när det gäller definitionen av erkänd organisation i förordningen respektive rådets direktiv 98/18/EG av den 17 mars 1998 om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg (6) för att fastställa förordningens tillämpningsområde i fråga om passagerarfartyg som används på inrikes resor. |
| --- | --- |

(13)

Det är också nödvändigt att beakta rådets direktiv 94/57/EG av den 22 november 1994 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (5) när det gäller definitionen av erkänd organisation i förordningen respektive rådets direktiv 98/18/EG av den 17 mars 1998 om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg (6) för att fastställa förordningens tillämpningsområde i fråga om passagerarfartyg som används på inrikes resor.

| (14) | De åtgärder som krävs för att ändra bilaga II bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (7). |
| --- | --- |

(14)

De åtgärder som krävs för att ändra bilaga II bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (7).

| (15) | Eftersom målen för denna förordning, nämligen att förbättra fartygs säkerhetsorganisation och öka säkerheten vid driften av dem samt att förhindra förorening från fartyg, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, och de därför kan uppnås bättre på gemenskapsnivå, får gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. |
| --- | --- |

(15)

Eftersom målen för denna förordning, nämligen att förbättra fartygs säkerhetsorganisation och öka säkerheten vid driften av dem samt att förhindra förorening från fartyg, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, och de därför kan uppnås bättre på gemenskapsnivå, får gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

Syftet med denna förordning är att förbättra fartygs säkerhetsorganisation och öka säkerheten vid driften av dem samt att förhindra förorening från fartyg, när det gäller de fartyg som avses i artikel 3.1, genom att det säkerställs att företag som har sådana fartyg i trafik följer ISM-koden genom att

| a) | företagen upprättar, genomför och på lämpligt sätt upprätthåller ombordbaserade och landbaserade säkerhetsorganisationssystem, och |
| --- | --- |

a)

företagen upprättar, genomför och på lämpligt sätt upprätthåller ombordbaserade och landbaserade säkerhetsorganisationssystem, och

| b) | administrationerna i flagg- och hamnstaterna kontrollerar dessa. |
| --- | --- |

b)

administrationerna i flagg- och hamnstaterna kontrollerar dessa.

Artikel 2

Definitioner

I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

| 1. | ISM-koden: de internationella organisationsregler för säker drift av fartyg och för förhindrande av förorening som antogs av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) genom församlingens resolution A.741(18) av den 4 november 1993, ändrad genom sjösäkerhetskommitténs resolution MSC.104(73) av den 5 december 2000, och som i sin aktuella version återges i bilaga I till denna förordning. |
| --- | --- |

1.

ISM-koden: de internationella organisationsregler för säker drift av fartyg och för förhindrande av förorening som antogs av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) genom församlingens resolution A.741(18) av den 4 november 1993, ändrad genom sjösäkerhetskommitténs resolution MSC.104(73) av den 5 december 2000, och som i sin aktuella version återges i bilaga I till denna förordning.

| 2. | erkänd organisation: ett organ som är erkänt i enlighet med direktiv 94/57/EG. |
| --- | --- |

2.

erkänd organisation: ett organ som är erkänt i enlighet med direktiv 94/57/EG.

| 3. | företag: fartygets ägare eller en annan organisation eller person, till exempel redaren eller den som hyr fartyget utan besättning, som har övertagit fartygsägarens ansvar för fartygets drift och som därvid gått med på att överta de skyldigheter och det ansvar som ISM-koden föreskriver. |
| --- | --- |

3.

företag: fartygets ägare eller en annan organisation eller person, till exempel redaren eller den som hyr fartyget utan besättning, som har övertagit fartygsägarens ansvar för fartygets drift och som därvid gått med på att överta de skyldigheter och det ansvar som ISM-koden föreskriver.

| 4. | passagerarfartyg: ett fartyg, inklusive höghastighetsfartyg, som medför fler än tolv passagerare, eller ett undervattenspassagerarfartyg. |
| --- | --- |

4.

passagerarfartyg: ett fartyg, inklusive höghastighetsfartyg, som medför fler än tolv passagerare, eller ett undervattenspassagerarfartyg.

| 5. | passagerare: varje person med undantag av






  a) | befälhavaren och besättningsmedlemmarna, eller andra personer som i någon egenskap är anställda eller sysselsatta ombord på ett fartyg för det fartygets behov, och |
| --- | --- | --- |

5.

passagerare: varje person med undantag av

a)

befälhavaren och besättningsmedlemmarna, eller andra personer som i någon egenskap är anställda eller sysselsatta ombord på ett fartyg för det fartygets behov, och

| b) | barn under ett år. |
| --- | --- |

b)

barn under ett år.

| 6. | höghastighetsfartyg: höghastighetsfartyg enligt definitionen i regel nr X/1/2 i SOLAS, i dess aktuella version. De begränsningar som anges i artikel 2 f i direktiv 98/18/EG skall tillämpas på höghastighetspassagerarfartyg. |
| --- | --- |

6.

höghastighetsfartyg: höghastighetsfartyg enligt definitionen i regel nr X/1/2 i SOLAS, i dess aktuella version. De begränsningar som anges i artikel 2 f i direktiv 98/18/EG skall tillämpas på höghastighetspassagerarfartyg.

| 7. | lastfartyg: ett fartyg, inklusive höghastighetsfartyg, som inte är ett passagerarfartyg. |
| --- | --- |

7.

lastfartyg: ett fartyg, inklusive höghastighetsfartyg, som inte är ett passagerarfartyg.

| 8. | internationell resa: en sjöresa från en medlemsstats eller varje annan stats hamn till en hamn utanför den staten, eller omvänt. |
| --- | --- |

8.

internationell resa: en sjöresa från en medlemsstats eller varje annan stats hamn till en hamn utanför den staten, eller omvänt.

| 9. | inrikes resa: en resa i fartområden från en medlemsstats hamn till samma eller en annan hamn i den medlemsstaten. |
| --- | --- |

9.

inrikes resa: en resa i fartområden från en medlemsstats hamn till samma eller en annan hamn i den medlemsstaten.

| 10. | reguljär linjetrafik: en serie av resor med ett fartyg som upprätthåller trafik mellan två eller flera platser, antingen






  a) | enligt en offentliggjord tidtabell, eller |
| --- | --- | --- |

10.

reguljär linjetrafik: en serie av resor med ett fartyg som upprätthåller trafik mellan två eller flera platser, antingen

a)

enligt en offentliggjord tidtabell, eller

| b) | med resor som företas så regelbundet eller så ofta att de utgör en uppenbar, systematisk serie. |
| --- | --- |

b)

med resor som företas så regelbundet eller så ofta att de utgör en uppenbar, systematisk serie.

| 11. | ro-ro-passagerarfartyg: ett havsgående passagerarfartyg enligt definitionen i kapitel II-1 i SOLAS i dess aktuella version. |
| --- | --- |

11.

ro-ro-passagerarfartyg: ett havsgående passagerarfartyg enligt definitionen i kapitel II-1 i SOLAS i dess aktuella version.

| 12. | undervattenspassagerarfartyg: ett passagerarfartyg som huvudsakligen framförs i undervattensläge och är beroende av stöd från ytan, t.ex. från ett fartyg på ytan eller från landbaserade inrättningar, för övervakning och för en eller flera av följande uppgifter:






  a) | Omladdning av kraftkälla. |
| --- | --- | --- |

12.

undervattenspassagerarfartyg: ett passagerarfartyg som huvudsakligen framförs i undervattensläge och är beroende av stöd från ytan, t.ex. från ett fartyg på ytan eller från landbaserade inrättningar, för övervakning och för en eller flera av följande uppgifter:

a)

Omladdning av kraftkälla.

| b) | Återfyllning av högtrycksluft. |
| --- | --- |

b)

Återfyllning av högtrycksluft.

| c) | Försörjning med livsuppehållande funktioner. |
| --- | --- |

c)

Försörjning med livsuppehållande funktioner.

| 13. | flyttbar oljeborrplattform till sjöss: ett fartyg som kan användas vid borrning för att prospektera eller utvinna resurser under havsbottnen, till exempel flytande eller gasformiga kolväten, svavel eller salt. |
| --- | --- |

13.

flyttbar oljeborrplattform till sjöss: ett fartyg som kan användas vid borrning för att prospektera eller utvinna resurser under havsbottnen, till exempel flytande eller gasformiga kolväten, svavel eller salt.

| 14. | bruttodräktighet: ett fartygs bruttodräktighet fastställd enligt 1969 års internationella skeppsmätningskonvention, eller, i fråga om fartyg som uteslutande används på inrikes resor, och om fartyget inte har mätts enligt den konventionen, bruttodräktigheten fastställd enligt nationella regler om mätning av dräktighet. |
| --- | --- |

14.

bruttodräktighet: ett fartygs bruttodräktighet fastställd enligt 1969 års internationella skeppsmätningskonvention, eller, i fråga om fartyg som uteslutande används på inrikes resor, och om fartyget inte har mätts enligt den konventionen, bruttodräktigheten fastställd enligt nationella regler om mätning av dräktighet.

Artikel 3

Tillämpningsområde

1.   Denna förordning skall tillämpas på följande typer av fartyg och på företag som har sådana fartyg i trafik:

| a) | Lastfartyg och passagerarfartyg som för en medlemsstats flagg och som används på internationella resor. |
| --- | --- |

a)

Lastfartyg och passagerarfartyg som för en medlemsstats flagg och som används på internationella resor.

| b) | Lastfartyg och passagerarfartyg som används uteslutande på inrikes resor, oberoende av flagg. |
| --- | --- |

b)

Lastfartyg och passagerarfartyg som används uteslutande på inrikes resor, oberoende av flagg.

| c) | Lastfartyg och passagerarfartyg i reguljär linjetrafik till eller från hamnar i medlemsstaterna, oberoende av flagg. |
| --- | --- |

c)

Lastfartyg och passagerarfartyg i reguljär linjetrafik till eller från hamnar i medlemsstaterna, oberoende av flagg.

| d) | Flyttbara oljeborrplattformar till sjöss som går i trafik under en medlemsstats myndighet. |
| --- | --- |

d)

Flyttbara oljeborrplattformar till sjöss som går i trafik under en medlemsstats myndighet.

2.   Denna förordning skall inte tillämpas på följande typer av fartyg eller på de företag som har sådana fartyg i trafik:

| a) | Krigsfartyg, trupptransportfartyg och andra fartyg som en medlemsstat äger eller har i trafik och som endast används för offentliga, icke-kommersiella ändamål. |
| --- | --- |

a)

Krigsfartyg, trupptransportfartyg och andra fartyg som en medlemsstat äger eller har i trafik och som endast används för offentliga, icke-kommersiella ändamål.

| b) | Fartyg som inte framdrivs på mekanisk väg, enkelt byggda träfartyg samt nöjes- och fritidsbåtar, om de inte har eller kommer att ha en besättning och inte medför eller kommer att medföra fler än tolv passagerare i kommersiellt syfte. |
| --- | --- |

b)

Fartyg som inte framdrivs på mekanisk väg, enkelt byggda träfartyg samt nöjes- och fritidsbåtar, om de inte har eller kommer att ha en besättning och inte medför eller kommer att medföra fler än tolv passagerare i kommersiellt syfte.

| c) | Fiskefartyg. |
| --- | --- |

c)

Fiskefartyg.

| d) | Lastfartyg och flyttbara oljeborrplattformar till sjöss med en bruttodräktighet under 500 ton. |
| --- | --- |

d)

Lastfartyg och flyttbara oljeborrplattformar till sjöss med en bruttodräktighet under 500 ton.

| e) | Passagerarfartyg, utom ro-ro-passagerarfartyg, i fartområden av klass C och D enligt definitionen i artikel 4 i direktiv 98/18/EG. |
| --- | --- |

e)

Passagerarfartyg, utom ro-ro-passagerarfartyg, i fartområden av klass C och D enligt definitionen i artikel 4 i direktiv 98/18/EG.

Artikel 4

Efterlevnad

Medlemsstaterna skall se till att alla företag som har fartyg i trafik som omfattas av denna förordnings tillämpningsområde följer bestämmelserna i denna förordning.

Artikel 5

Krav på säkerhetsorganisation

De fartyg som avses i artikel 3.1 och de företag som har sådana fartyg i trafik skall uppfylla kraven i del A i ISM-koden.

Artikel 6

Certifiering och verifiering

Vid certifiering och verifiering skall medlemsstaterna följa bestämmelserna i del B i ISM-koden.

Artikel 7

Undantag

1.   Om en medlemsstat anser att det i praktiken är svårt för företag att följa punkterna 6, 7, 9, 11 och 12 i del A av ISM-koden när det gäller vissa fartyg eller kategorier av fartyg som uteslutande används på inrikes resor i den medlemsstaten, får den medge undantag helt eller delvis från dessa bestämmelser genom att införa åtgärder som säkerställer att kodens mål uppnås på motsvarande sätt.

2.   En medlemsstat får fastställa alternativa förfaranden för certifiering och verifiering, om den anser att det i praktiken är svårt att följa de krav som anges i artikel 6 när det gäller fartyg och företag som har beviljats undantag med stöd av punkt 1.

3.   Under de omständigheter som anges i punkt 1 och, i förekommande fall punkt 2, skall följande förfarande tillämpas:

| a) | Den berörda medlemsstaten skall till kommissionen anmäla undantaget och de åtgärder som den avser att besluta om. |
| --- | --- |

a)

Den berörda medlemsstaten skall till kommissionen anmäla undantaget och de åtgärder som den avser att besluta om.

| b) | Om det inom sex månader efter anmälan, i enlighet med förfarandet i artikel 12.2, beslutas att det föreslagna undantaget inte är motiverat eller att de föreslagna åtgärderna inte är tillräckliga, skall medlemsstaten åläggas att ändra eller att avstå från att anta de föreslagna bestämmelserna. |
| --- | --- |

b)

Om det inom sex månader efter anmälan, i enlighet med förfarandet i artikel 12.2, beslutas att det föreslagna undantaget inte är motiverat eller att de föreslagna åtgärderna inte är tillräckliga, skall medlemsstaten åläggas att ändra eller att avstå från att anta de föreslagna bestämmelserna.

| c) | Medlemsstaten skall offentliggöra alla antagna åtgärder med en direkt hänvisning till punkt 1 och i förekommande fall punkt 2. |
| --- | --- |

c)

Medlemsstaten skall offentliggöra alla antagna åtgärder med en direkt hänvisning till punkt 1 och i förekommande fall punkt 2.

4.   Efter att ha beviljat ett undantag enligt punkt 1 och i förekommande fall punkt 2 skall den berörda medlemsstaten utfärda ett certifikat i enlighet med punkt 5 andra stycket i bilaga II, med angivande av tillämpliga operativa begränsningar.

Artikel 8

Giltighet, godkännande och erkännande av certifikat

1.   Dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation skall gälla i högst fem år räknat från den dag det utfärdades. Certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation skall gälla i högst fem år räknat från den dag det utfärdades.

2.   Vid förnyelse av dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation och av certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation skall relevanta bestämmelser i del B i ISM-koden tillämpas.

3.   Medlemsstaterna skall godta dokument om godkänd säkerhetsorganisation, interimistiska dokument om godkänd säkerhetsorganisation, certifikat om godkänd säkerhetsorganisation och interimistiska certifikat om godkänd säkerhetsorganisation som utfärdats av administrationen i en annan medlemsstat eller av en erkänd organisation som handlar på dess vägnar.

4.   Medlemsstaterna skall godta dokument om godkänd säkerhetsorganisation, interimistiska dokument om godkänd säkerhetsorganisation, certifikat om godkänd säkerhetsorganisation och interimistiska certifikat om godkänd säkerhetsorganisation som utfärdats av administrationerna i tredjeländer, eller för deras räkning.

För fartyg i reguljär linjetrafik skall emellertid dokument om godkänd säkerhetsorganisation, interimistiska dokument om godkänd säkerhetsorganisation, certifikat om godkänd säkerhetsorganisation och interimistiska certifikat om godkänd säkerhetsorganisation som utfärdats på tredjelandsadministrationers vägnar på lämpligt sätt verifieras av de berörda medlemsstaterna eller på deras vägnar med avseende på överensstämmelse med ISM-koden, såvida de inte har utfärdats av en medlemsstats administration eller av en erkänd organisation.

Artikel 9

Sanktioner

Medlemsstaterna skall fastställa regler för sanktioner för överträdelser av denna förordning och vidta alla åtgärder som krävs för att se till att de verkställs. Sanktionerna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.

Artikel 10

Rapportering

1.   Medlemsstaterna skall vartannat år rapportera till kommissionen om genomförandet av denna förordning.

2.   Kommissionen skall, i enlighet med förfarandet i artikel 12.2, ta fram en harmoniserad mall för sådana rapporter.

3.   Inom sex månader efter det att kommissionen har mottagit medlemsstaternas rapporter skall den med Europeiska sjösäkerhetsbyråns bistånd sammanställa dessa till en rapport om förordningens genomförande och vid behov föreslå åtgärder. Rapporten skall tillställas Europaparlamentet och rådet.

Artikel 11

Ändringar

1.   Ändringar i ISM-koden får undantas från denna förordnings tillämpningsområde i enlighet med artikel 5 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 av den 5 november 2002 om inrättande av en kommitté för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS) och om ändring av förordningarna om sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (8).

2.   Ändringar i bilaga II skall göras i enlighet med förfarandet i artikel 12.2.

Artikel 12

Kommitté

1.   Kommissionen skall biträdas av Kommittén för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS), inrättad genom artikel 3 i förordning (EG) nr 2099/2002.

2.   När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara två månader.

3.   Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.

Artikel 13

Upphävande

1.   Förordning (EG) nr 3051/95 skall upphöra att gälla från och med den ... (9).

2.   Interimistiska dokument om godkänd säkerhetsorganisation, interimistiska certifikat om godkänd säkerhetsorganisation, dokument om godkänd säkerhetsorganisation och certifikat om godkänd säkerhetsorganisation som utfärdats före ... (10) skall gälla till dess att deras giltighetstid löpt ut eller till dess att de godkänns på nytt.

Artikel 14

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

För last- och passagerarfartyg som ännu inte behöver uppfylla kraven i ISM-koden skall förordningen tillämpas från och med den ... (9).

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 302, 7.12.2004, s. 20.

1

(2)  Europaparlamentets yttrande av den 10 mars 2004 (EUT C 102 E, 28.4.2004, s. 565), rådets gemensamma ståndpunkt av den 18 juli 2005 och Europaparlamentets yttrande av den ... (ännu ej offentliggjorda i EUT).

2

(3)  EGT L 320, 30.12.1995, s. 14. Förordningen senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 (EGT L 324, 29.11.2002, s. 1).

3

(4)  EGT L 157, 7.7.1995, s. 1. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/84/EG (EGT L 324, 29.11.2002, s. 53).

4

(5)  EGT L 319, 12.12.1994, s. 20. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2002/84/EG.

5

(6)  EGT L 144, 15.5.1998, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2003/75/EG (EUT L 190, 30.7.2003, s. 6).

6

(7)  EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

7

(8)  EGT L 324, 29.11.2002, s. 1. Förordningen ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 415/2004 (EUT L 68, 6.3.2004, s. 10).

8

(9)  Den dag då denna förordning träder i kraft.

9

(10)  Två år efter den dag då denna förordning har trätt i kraft.

10

---

BILAGA I

INTERNATIONELLA ORGANISATIONSREGLER FÖR SÄKER DRIFT AV FARTYG OCH FÖR FÖRHINDRANDE AV FÖRORENING (INTERNATIONELLA SÄKERHETSORGANISATIONSKODEN – ISM-KODEN)

DEL A –   GENOMFÖRANDE

| 1. | ALLMÄNT |
| --- | --- |

1.

| 1.1 | Definitioner |
| --- | --- |

1.1

| 1.2 | Mål |
| --- | --- |

1.2

| 1.3 | Tillämpning |
| --- | --- |

1.3

| 1.4 | Funktionskrav avseende ett säkerhetsorganisationssystem |
| --- | --- |

1.4

| 2. | SÄKERHETS- OCH MILJÖSKYDDSPOLICY |
| --- | --- |

2.

| 3. | FÖRETAGS ANSVAR OCH BEFOGENHETER |
| --- | --- |

3.

| 4. | PERSONER MED TILLDELAT ANSVAR |
| --- | --- |

4.

| 5. | BEFÄLHAVARES ANSVAR OCH BEFOGENHETER |
| --- | --- |

5.

| 6. | RESURSER OCH PERSONAL |
| --- | --- |

6.

| 7. | UTVECKLING AV PLANER FÖR FUNKTIONERNA OMBORD |
| --- | --- |

7.

| 8. | BEREDSKAP FÖR NÖDSITUATIONER |
| --- | --- |

8.

| 9. | RAPPORTER OCH ANALYSER AV AVVIKELSER, OLYCKOR OCH OLYCKSTILLBUD |
| --- | --- |

9.

| 10. | UNDERHÅLL AV FARTYGET OCH DESS UTRUSTNING |
| --- | --- |

10.

| 11. | DOKUMENTATION |
| --- | --- |

11.

| 12. | AV FÖRETAGET UTFÖRD VERIFIERING, ÖVERSYN OCH UTVÄRDERING |
| --- | --- |

12.

DEL B –   CERTIFIERING OCH VERIFIERING

| 13. | CERTIFIERING OCH PERIODISK VERIFIERING |
| --- | --- |

13.

| 14. | INTERIMISTISK CERTIFIERING |
| --- | --- |

14.

| 15. | VERIFIERING |
| --- | --- |

15.

| 16. | CERTIFIKATENS UTFORMNING |
| --- | --- |

16.

INTERNATIONELLA ORGANISATIONSREGLER FÖR SÄKER DRIFT AV FARTYG OCH FÖR FÖRHINDRANDE AV FÖRORENING (INTERNATIONELLA SÄKERHETSORGANISATIONSKODEN – ISM-KODEN)

DEL A –   GENOMFÖRANDE

1.   ALLMÄNT

1.1   Definitioner

I delarna A och B i denna kod används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

| 1.1.1 | Internationella säkerhetsorganisationskoden (ISM-koden): de internationella organisationsregler för säker drift av fartyg och för förhindrande av förorening som antagits av församlingen, med de ändringar som IMO kan komma att anta. |
| --- | --- |

1.1.1

Internationella säkerhetsorganisationskoden (ISM-koden): de internationella organisationsregler för säker drift av fartyg och för förhindrande av förorening som antagits av församlingen, med de ändringar som IMO kan komma att anta.

| 1.1.2 | företag: fartygets ägare eller någon annan organisation eller person, såsom redaren eller den som hyr fartyget utan besättning, som har övertagit fartygsägarens ansvar för fartygets drift och som därvid gått med på att överta de skyldigheter och det ansvar som koden föreskriver. |
| --- | --- |

1.1.2

företag: fartygets ägare eller någon annan organisation eller person, såsom redaren eller den som hyr fartyget utan besättning, som har övertagit fartygsägarens ansvar för fartygets drift och som därvid gått med på att överta de skyldigheter och det ansvar som koden föreskriver.

| 1.1.3 | administration: regeringen i det land vars flagg fartyget har rätt att föra. |
| --- | --- |

1.1.3

administration: regeringen i det land vars flagg fartyget har rätt att föra.

| 1.1.4 | säkerhetsorganisationssystem: ett strukturerat och dokumenterat system som gör det möjligt för företagets personal att effektivt genomföra företagets säkerhets- och miljöskyddspolicy. |
| --- | --- |

1.1.4

säkerhetsorganisationssystem: ett strukturerat och dokumenterat system som gör det möjligt för företagets personal att effektivt genomföra företagets säkerhets- och miljöskyddspolicy.

| 1.1.5 | dokument om godkänd säkerhetsorganisation: ett dokument som utfärdats till ett företag som uppfyller kraven enligt denna kod. |
| --- | --- |

1.1.5

dokument om godkänd säkerhetsorganisation: ett dokument som utfärdats till ett företag som uppfyller kraven enligt denna kod.

| 1.1.6 | certifikat om godkänd säkerhetsorganisation: ett dokument som utfärdats till ett fartyg, vilket innebär att företaget och dess fartygsledning arbetar i enlighet med det godkända säkerhetsorganisationssystemet. |
| --- | --- |

1.1.6

certifikat om godkänd säkerhetsorganisation: ett dokument som utfärdats till ett fartyg, vilket innebär att företaget och dess fartygsledning arbetar i enlighet med det godkända säkerhetsorganisationssystemet.

| 1.1.7 | sakliga bevis: en kvantitativ eller kvalitativ information, protokoll eller uppgifter om sakförhållanden som gäller säkerhet eller förekomst och genomförande av en del av säkerhetsorganisationssystemet, grundad på observation, mätning eller test och som kan verifieras. |
| --- | --- |

1.1.7

sakliga bevis: en kvantitativ eller kvalitativ information, protokoll eller uppgifter om sakförhållanden som gäller säkerhet eller förekomst och genomförande av en del av säkerhetsorganisationssystemet, grundad på observation, mätning eller test och som kan verifieras.

| 1.1.8 | observation: ett yttrande om sakförhållanden som gjorts under en inspektion av säkerhetsorganisationen och som är underbyggt av sakliga bevis. |
| --- | --- |

1.1.8

observation: ett yttrande om sakförhållanden som gjorts under en inspektion av säkerhetsorganisationen och som är underbyggt av sakliga bevis.

| 1.1.9 | avvikelse: en noterad situation där sakliga bevis påvisar att ett specificerat krav inte uppfyllts. |
| --- | --- |

1.1.9

avvikelse: en noterad situation där sakliga bevis påvisar att ett specificerat krav inte uppfyllts.

| 1.1.10 | allvarlig avvikelse: en identifierbar avvikelse som utgör ett allvarligt hot mot personalens eller fartygets säkerhet eller en betydande miljörisk, vilken kräver omedelbara korrigerande åtgärder. Avsaknaden av ett effektivt och systematiskt genomförande av ett av kodens krav skall också betraktas som en allvarlig avvikelse. |
| --- | --- |

1.1.10

allvarlig avvikelse: en identifierbar avvikelse som utgör ett allvarligt hot mot personalens eller fartygets säkerhet eller en betydande miljörisk, vilken kräver omedelbara korrigerande åtgärder. Avsaknaden av ett effektivt och systematiskt genomförande av ett av kodens krav skall också betraktas som en allvarlig avvikelse.

| 1.1.11 | harmoniseringsdatum: den dag och månad varje år som motsvarar det datum då aktuellt dokument eller certifikat upphör att gälla. |
| --- | --- |

1.1.11

harmoniseringsdatum: den dag och månad varje år som motsvarar det datum då aktuellt dokument eller certifikat upphör att gälla.

| 1.1.12 | konvention: 1974 års internationella konvention om säkerheten för människoliv till sjöss, med senare ändringar. |
| --- | --- |

1.1.12

konvention: 1974 års internationella konvention om säkerheten för människoliv till sjöss, med senare ändringar.

1.2   Mål

| 1.2.1 | Målen med koden är att säkerställa säkerheten till sjöss, förhindra att människor skadas eller omkommer samt undvika skador på miljön, i synnerhet på den marina miljön, och på egendom. |
| --- | --- |

1.2.1

Målen med koden är att säkerställa säkerheten till sjöss, förhindra att människor skadas eller omkommer samt undvika skador på miljön, i synnerhet på den marina miljön, och på egendom.

| 1.2.2 | Företagets mål för säkerhetsorganisationen bör bl.a.






  1.2.2.1 | sörja för säkra rutiner för fartygs drift och en säker arbetsmiljö, |
| --- | --- | --- |

1.2.2

Företagets mål för säkerhetsorganisationen bör bl.a.

1.2.2.1

sörja för säkra rutiner för fartygs drift och en säker arbetsmiljö,

| 1.2.2.2 | fastställa skydd mot alla identifierade risker, och |
| --- | --- |

1.2.2.2

fastställa skydd mot alla identifierade risker, och

| 1.2.2.3 | kontinuerligt öka den landbaserade personalens och sjöpersonalens kompetens i säkerhetsledning, inklusive beredskap för nödsituationer både vad gäller säkerhet och miljöskydd. |
| --- | --- |

1.2.2.3

kontinuerligt öka den landbaserade personalens och sjöpersonalens kompetens i säkerhetsledning, inklusive beredskap för nödsituationer både vad gäller säkerhet och miljöskydd.

| 1.2.3 | Säkerhetsorganisationssystemet bör säkerställa






  1.2.3.1 | att obligatoriska regler och föreskrifter följs, och |
| --- | --- | --- |

1.2.3

Säkerhetsorganisationssystemet bör säkerställa

1.2.3.1

att obligatoriska regler och föreskrifter följs, och

| 1.2.3.2 | att tillämpliga koder, riktlinjer och standarder, rekommenderade av IMO, administrationer, klassificeringssällskap och andra organisationer inom sjöfartsbranschen beaktas. |
| --- | --- |

1.2.3.2

att tillämpliga koder, riktlinjer och standarder, rekommenderade av IMO, administrationer, klassificeringssällskap och andra organisationer inom sjöfartsbranschen beaktas.

1.3   Tillämpning

Kraven i denna kod får tillämpas på alla fartyg.

1.4   Funktionskrav avseende säkerhetsorganisationssystem

Alla företag bör utarbeta, genomföra och upprätthålla ett säkerhetsorganisationssystem som innefattar följande funktionskrav:

| 1.4.1 | Säkerhets- och miljöskyddspolicy, |
| --- | --- |

1.4.1

Säkerhets- och miljöskyddspolicy,

| 1.4.2 | instruktioner och förfaranden för att säkerställa säker drift av fartyg samt skydd av miljön i enlighet med relevant internationell lagstiftning och flaggstatens lagstiftning, |
| --- | --- |

1.4.2

instruktioner och förfaranden för att säkerställa säker drift av fartyg samt skydd av miljön i enlighet med relevant internationell lagstiftning och flaggstatens lagstiftning,

| 1.4.3 | klar ansvarsfördelning och bestämda kommunikationskanaler mellan landbaserad personal och sjöpersonal samt inom dessa grupper, |
| --- | --- |

1.4.3

klar ansvarsfördelning och bestämda kommunikationskanaler mellan landbaserad personal och sjöpersonal samt inom dessa grupper,

| 1.4.4 | rutiner för rapportering av olyckor och avvikelser från bestämmelserna i denna kod, |
| --- | --- |

1.4.4

rutiner för rapportering av olyckor och avvikelser från bestämmelserna i denna kod,

| 1.4.5 | handlingsplan för nödsituationer, och |
| --- | --- |

1.4.5

handlingsplan för nödsituationer, och

| 1.4.6 | rutiner för interna kontroller och översyn av organisationen. |
| --- | --- |

1.4.6

rutiner för interna kontroller och översyn av organisationen.

2.   SÄKERHETS- OCH MILJÖSKYDDSPOLICY

| 2.1 | Företaget bör fastställa en säkerhets- och miljöskyddspolicy som beskriver hur målen i punkt 1.2 kommer att uppnås. |
| --- | --- |

2.1

Företaget bör fastställa en säkerhets- och miljöskyddspolicy som beskriver hur målen i punkt 1.2 kommer att uppnås.

| 2.2 | Företaget bör säkerställa att denna policy genomförs och upprätthålls på alla nivåer i organisationen, både på land och till sjöss. |
| --- | --- |

2.2

Företaget bör säkerställa att denna policy genomförs och upprätthålls på alla nivåer i organisationen, både på land och till sjöss.

3.   FÖRETAGS ANSVAR OCH BEFOGENHETER

| 3.1 | Om den enhet som ansvarar för driften av fartyget är en annan än ägaren, måste ägaren anmäla enhetens fullständiga namn och annan relevant information om den till administrationen. |
| --- | --- |

3.1

Om den enhet som ansvarar för driften av fartyget är en annan än ägaren, måste ägaren anmäla enhetens fullständiga namn och annan relevant information om den till administrationen.

| 3.2 | Företaget bör definiera och dokumentera ansvar, befogenheter och samverkan för all personal som leder, utför och verifierar arbete som avser och påverkar säkerheten och förhindrandet av föroreningar. |
| --- | --- |

3.2

Företaget bör definiera och dokumentera ansvar, befogenheter och samverkan för all personal som leder, utför och verifierar arbete som avser och påverkar säkerheten och förhindrandet av föroreningar.

| 3.3 | Företaget ansvarar för och skall tillse att erforderliga resurser och landbaserat stöd ges den eller de personer som tilldelats ansvar, så att de kan utföra sina uppgifter. |
| --- | --- |

3.3

Företaget ansvarar för och skall tillse att erforderliga resurser och landbaserat stöd ges den eller de personer som tilldelats ansvar, så att de kan utföra sina uppgifter.

4.   PERSONER MED TILLDELAT ANSVAR

För att säkerställa säker drift av alla fartyg och för att ha en koppling mellan företaget och de ombordanställda bör alla företag, när så är lämpligt, utse en eller flera personer i land som har direktkontakt med den högsta företagsledningen. I dessa personers skyldigheter och befogenheter bör ingå att övervaka de aspekter som rör säkerhet och förhindrande av förorening vad gäller varje fartygs drift och att se till att erforderliga resurser och landbaserat stöd avdelas efter behov.

5.   BEFÄLHAVARES ANSVAR OCH BEFOGENHETER

| 5.1 | Företaget bör klart definiera och dokumentera befälhavarens ansvar när det gäller






  5.1.1 | att genomföra företagets säkerhets- och miljöpolicy, |
| --- | --- | --- |

5.1

Företaget bör klart definiera och dokumentera befälhavarens ansvar när det gäller

5.1.1

att genomföra företagets säkerhets- och miljöpolicy,

| 5.1.2 | att motivera besättningen så att den iakttar denna policy, |
| --- | --- |

5.1.2

att motivera besättningen så att den iakttar denna policy,

| 5.1.3 | att ge lämpliga order och instruktioner på ett tydligt och lättbegripligt sätt, |
| --- | --- |

5.1.3

att ge lämpliga order och instruktioner på ett tydligt och lättbegripligt sätt,

| 5.1.4 | att kontrollera att specifika krav iakttas, och |
| --- | --- |

5.1.4

att kontrollera att specifika krav iakttas, och

| 5.1.5 | att se över säkerhetsorganisationssystemet och rapportera förekommande brister till den landbaserade ledningen. |
| --- | --- |

5.1.5

att se över säkerhetsorganisationssystemet och rapportera förekommande brister till den landbaserade ledningen.

| 5.2 | Företaget bör se till att befälhavarens befogenheter är klart formulerade i det säkerhetsorganisationssystem som gäller ombord på fartyget. Företaget bör i säkerhetsorganisationssystemet tydligt ange att befälhavaren har det övergripande ansvaret och befogenheten att fatta beslut om säkerhet och förhindrande av förorening och att efter behov begära företagets hjälp. |
| --- | --- |

5.2

Företaget bör se till att befälhavarens befogenheter är klart formulerade i det säkerhetsorganisationssystem som gäller ombord på fartyget. Företaget bör i säkerhetsorganisationssystemet tydligt ange att befälhavaren har det övergripande ansvaret och befogenheten att fatta beslut om säkerhet och förhindrande av förorening och att efter behov begära företagets hjälp.

6.   RESURSER OCH PERSONAL

| 6.1 | Företaget bör säkerställa att befälhavaren






  6.1.1 | är väl kvalificerad att föra befäl, |
| --- | --- | --- |

6.1

Företaget bör säkerställa att befälhavaren

6.1.1

är väl kvalificerad att föra befäl,

| 6.1.2 | är helt insatt i företagets säkerhetsorganisationssystem, och |
| --- | --- |

6.1.2

är helt insatt i företagets säkerhetsorganisationssystem, och

| 6.1.3 | fått nödvändigt stöd så att hans uppgifter kan utföras på ett betryggande sätt. |
| --- | --- |

6.1.3

fått nödvändigt stöd så att hans uppgifter kan utföras på ett betryggande sätt.

| 6.2 | Företaget bör säkerställa att varje fartyg är bemannat med kvalificerad, behörig och frisk besättning i enlighet med nationella och internationella krav. |
| --- | --- |

6.2

Företaget bör säkerställa att varje fartyg är bemannat med kvalificerad, behörig och frisk besättning i enlighet med nationella och internationella krav.

| 6.3 | Företaget bör fastställa rutiner för att säkerställa att ny personal och personal som förflyttats till nya befattningar som berör säkerhet och miljöskydd blir ordentligt insatta i sina uppgifter.
  De instruktioner som det är viktigt att de ombordanställda får före avfärden bör fastställas, dokumenteras och överlämnas. |
| --- | --- |

6.3

Företaget bör fastställa rutiner för att säkerställa att ny personal och personal som förflyttats till nya befattningar som berör säkerhet och miljöskydd blir ordentligt insatta i sina uppgifter.

De instruktioner som det är viktigt att de ombordanställda får före avfärden bör fastställas, dokumenteras och överlämnas.

| 6.4 | Företaget bör säkerställa att all personal som berörs av företagets säkerhetsorganisationssystem nöjaktigt förstår relevanta regler, föreskrifter, koder och riktlinjer. |
| --- | --- |

6.4

Företaget bör säkerställa att all personal som berörs av företagets säkerhetsorganisationssystem nöjaktigt förstår relevanta regler, föreskrifter, koder och riktlinjer.

| 6.5 | Företaget bör fastställa och upprätthålla rutiner som gör det möjligt att avgöra vilken utbildning som krävs för säkerhetsorganisationssystemet och se till att all berörd personal får sådan utbildning. |
| --- | --- |

6.5

Företaget bör fastställa och upprätthålla rutiner som gör det möjligt att avgöra vilken utbildning som krävs för säkerhetsorganisationssystemet och se till att all berörd personal får sådan utbildning.

| 6.6 | Företaget bör fastställa rutiner som ger fartygets personal relevant information om säkerhetsorganisationssystemet på ett arbetsspråk eller ett språk som de förstår. |
| --- | --- |

6.6

Företaget bör fastställa rutiner som ger fartygets personal relevant information om säkerhetsorganisationssystemet på ett arbetsspråk eller ett språk som de förstår.

| 6.7 | Företaget bör se till att fartygets personal kan kommunicera effektivt med varandra när de utför sina uppgifter som anknyter till säkerhetsorganisationssystemet. |
| --- | --- |

6.7

Företaget bör se till att fartygets personal kan kommunicera effektivt med varandra när de utför sina uppgifter som anknyter till säkerhetsorganisationssystemet.

7.   UTVECKLING AV PLANER FÖR FUNKTIONERNA OMBORD

Företaget bör fastställa rutiner för utarbetandet av planer och instruktioner, även checklistor i tillämpliga fall, för de nyckelfunktioner ombord som rör fartygets säkerhet samt förhindrande av förorening. De olika uppgifterna bör definieras och kvalificerad personal bör tilldelas dessa.

8.   BEREDSKAP FÖR NÖDSITUATIONER

| 8.1 | Företaget bör fastställa rutiner för att identifiera, beskriva och ingripa vid tänkbara nödsituationer ombord. |
| --- | --- |

8.1

Företaget bör fastställa rutiner för att identifiera, beskriva och ingripa vid tänkbara nödsituationer ombord.

| 8.2 | Företaget bör fastställa program för övningar av åtgärder i samband med nödsituationer. |
| --- | --- |

8.2

Företaget bör fastställa program för övningar av åtgärder i samband med nödsituationer.

| 8.3 | Säkerhetsorganisationssystemet bör ange åtgärder som säkerställer att företagets organisation alltid kan hantera de faror, olyckor och nödsituationer där dess fartyg är inblandade. |
| --- | --- |

8.3

Säkerhetsorganisationssystemet bör ange åtgärder som säkerställer att företagets organisation alltid kan hantera de faror, olyckor och nödsituationer där dess fartyg är inblandade.

9.   RAPPORTER OCH ANALYSER VID AVVIKELSER, OLYCKOR OCH OLYCKSTILLBUD

| 9.1 | I säkerhetsorganisationssystemet bör ingå rutiner som säkerställer att avvikelser, olyckor och farliga situationer rapporteras till företaget, utreds och analyseras, i syfte att förbättra säkerheten och förhindra förorening. |
| --- | --- |

9.1

I säkerhetsorganisationssystemet bör ingå rutiner som säkerställer att avvikelser, olyckor och farliga situationer rapporteras till företaget, utreds och analyseras, i syfte att förbättra säkerheten och förhindra förorening.

| 9.2 | Företaget bör fastställa rutiner för att se till att rättelse görs. |
| --- | --- |

9.2

Företaget bör fastställa rutiner för att se till att rättelse görs.

10.   UNDERHÅLL AV FARTYGET OCH DESS UTRUSTNING

| 10.1 | Företaget bör fastställa rutiner för att säkerställa att fartyget underhålls i enlighet med bestämmelserna i relevanta regler och föreskrifter och enligt de ytterligare krav som kan komma att fastställas av företaget. |
| --- | --- |

10.1

Företaget bör fastställa rutiner för att säkerställa att fartyget underhålls i enlighet med bestämmelserna i relevanta regler och föreskrifter och enligt de ytterligare krav som kan komma att fastställas av företaget.

| 10.2 | För att uppfylla dessa krav bör företaget se till att






  10.2.1 | inspektioner genomförs med lämpliga mellanrum, |
| --- | --- | --- |

10.2

För att uppfylla dessa krav bör företaget se till att

10.2.1

inspektioner genomförs med lämpliga mellanrum,

| 10.2.2 | alla fall av avvikelser rapporteras med angivande av möjlig orsak, om denna är känd, |
| --- | --- |

10.2.2

alla fall av avvikelser rapporteras med angivande av möjlig orsak, om denna är känd,

| 10.2.3 | lämplig rättelse vidtas, och |
| --- | --- |

10.2.3

lämplig rättelse vidtas, och

| 10.2.4 | dessa åtgärder dokumenteras. |
| --- | --- |

10.2.4

dessa åtgärder dokumenteras.

| 10.3 | Företaget bör fastställa rutiner i säkerhetsorganisationssystemet för att identifiera sådan utrustning och sådana tekniska system vilka, om de plötsligt upphör att fungera, kan leda till farliga situationer. I säkerhetsorganisationssystemet bör anges specifika åtgärder som syftar till att göra sådan utrustning eller sådana system tillförlitliga. I dessa åtgärder bör ingå regelbunden provning av alternativa förfaranden och av utrustning eller tekniska system som inte är i kontinuerlig drift. |
| --- | --- |

10.3

Företaget bör fastställa rutiner i säkerhetsorganisationssystemet för att identifiera sådan utrustning och sådana tekniska system vilka, om de plötsligt upphör att fungera, kan leda till farliga situationer. I säkerhetsorganisationssystemet bör anges specifika åtgärder som syftar till att göra sådan utrustning eller sådana system tillförlitliga. I dessa åtgärder bör ingå regelbunden provning av alternativa förfaranden och av utrustning eller tekniska system som inte är i kontinuerlig drift.

| 10.4 | De inspektioner som nämns i 10.2 liksom åtgärderna i 10.3 bör ingå i fartygets rutinmässiga driftunderhåll. |
| --- | --- |

10.4

De inspektioner som nämns i 10.2 liksom åtgärderna i 10.3 bör ingå i fartygets rutinmässiga driftunderhåll.

11.   DOKUMENTATION

| 11.1 | Företaget bör fastställa och vidmakthålla rutiner för kontroll av alla dokument och all information som är relevant för säkerhetsorganisationssystemet. |
| --- | --- |

11.1

Företaget bör fastställa och vidmakthålla rutiner för kontroll av alla dokument och all information som är relevant för säkerhetsorganisationssystemet.

| 11.2 | Företaget bör se till att






  11.2.1 | giltiga dokument finns på alla relevanta ställen, |
| --- | --- | --- |

11.2

Företaget bör se till att

11.2.1

giltiga dokument finns på alla relevanta ställen,

| 11.2.2 | ändringar i dokument granskas och godkänns av behörig personal, och |
| --- | --- |

11.2.2

ändringar i dokument granskas och godkänns av behörig personal, och

| 11.2.3 | dokument som inte längre gäller dras in omedelbart. |
| --- | --- |

11.2.3

dokument som inte längre gäller dras in omedelbart.

| 11.3 | Den dokumentation som används för att beskriva och genomföra säkerhetsorganisationssystemet kan kallas ”Handbok för säkerhetsorganisationen”. Dokumentationen bör ske i den form som företaget finner mest effektiv. All dokumentation som är relevant för ett fartyg bör finnas ombord på detta. |
| --- | --- |

11.3

Den dokumentation som används för att beskriva och genomföra säkerhetsorganisationssystemet kan kallas ”Handbok för säkerhetsorganisationen”. Dokumentationen bör ske i den form som företaget finner mest effektiv. All dokumentation som är relevant för ett fartyg bör finnas ombord på detta.

12.   AV FÖRETAGET UTFÖRD VERIFIERING, ÖVERSYN OCH UTVÄRDERING

| 12.1 | Företaget bör genomföra interna säkerhetskontroller för att verifiera om säkerhetsåtgärderna och åtgärderna för att förhindra förorening uppfyller kraven i säkerhetsorganisationssystemet. |
| --- | --- |

12.1

Företaget bör genomföra interna säkerhetskontroller för att verifiera om säkerhetsåtgärderna och åtgärderna för att förhindra förorening uppfyller kraven i säkerhetsorganisationssystemet.

| 12.2 | Företaget bör periodiskt utvärdera säkerhetsorganisationssystemets effektivitet och när så krävs revidera det i enlighet med av företaget fastställda förfaranden. |
| --- | --- |

12.2

Företaget bör periodiskt utvärdera säkerhetsorganisationssystemets effektivitet och när så krävs revidera det i enlighet med av företaget fastställda förfaranden.

| 12.3 | Kontrollerna och eventuella rättelser bör utföras i enlighet med dokumenterade rutiner. |
| --- | --- |

12.3

Kontrollerna och eventuella rättelser bör utföras i enlighet med dokumenterade rutiner.

| 12.4 | Den personal som genomför kontroller bör ha en oberoende ställning i förhållande till de områden som kontrolleras, om detta går att genomföra med hänsyn till företagets storlek eller karaktär. |
| --- | --- |

12.4

Den personal som genomför kontroller bör ha en oberoende ställning i förhållande till de områden som kontrolleras, om detta går att genomföra med hänsyn till företagets storlek eller karaktär.

| 12.5 | All ansvarig personal på det berörda området bör meddelas resultaten av kontrollerna och översynen. |
| --- | --- |

12.5

All ansvarig personal på det berörda området bör meddelas resultaten av kontrollerna och översynen.

| 12.6 | Personal i ledande ställning med ansvar för det berörda området bör utan dröjsmål rätta till påträffade felaktigheter. |
| --- | --- |

12.6

Personal i ledande ställning med ansvar för det berörda området bör utan dröjsmål rätta till påträffade felaktigheter.

DEL B –   CERTIFIERING OCH VERIFIERING

13.   CERTIFIERING OCH PERIODISK VERIFIERING

| 13.1 | Fartyget bör drivas av ett företag för vilket ett dokument om godkänd säkerhetsorganisation eller ett interimistiskt dokument om godkänd säkerhetsorganisation för det berörda fartyget har utfärdats i enlighet med punkt 14.1. |
| --- | --- |

13.1

Fartyget bör drivas av ett företag för vilket ett dokument om godkänd säkerhetsorganisation eller ett interimistiskt dokument om godkänd säkerhetsorganisation för det berörda fartyget har utfärdats i enlighet med punkt 14.1.

| 13.2 | Dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation bör av administrationen, en av administrationen erkänd organisation eller, på administrationens begäran, av en annan fördragsslutande regering inom konventionen utfärdas till varje företag som uppfyller kraven enligt denna kod för en av administrationen angiven period, som inte bör vara längre än fem år. Ett sådant dokument bör godtas som ett bevis för att företaget har förmåga att uppfylla kraven enligt denna kod. |
| --- | --- |

13.2

Dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation bör av administrationen, en av administrationen erkänd organisation eller, på administrationens begäran, av en annan fördragsslutande regering inom konventionen utfärdas till varje företag som uppfyller kraven enligt denna kod för en av administrationen angiven period, som inte bör vara längre än fem år. Ett sådant dokument bör godtas som ett bevis för att företaget har förmåga att uppfylla kraven enligt denna kod.

| 13.3 | Dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation gäller endast för de fartygstyper som uttryckligen anges i dokumentet. En sådan angivelse bör grundas på de fartygstyper på vilka den första verifieringen grundades. Andra fartygstyper bör endast läggas till efter verifiering av företagets förmåga att uppfylla de krav enligt denna kod som är tillämpliga på sådana fartygstyper. Fartygstyper innebär i detta sammanhang de typer som avses i regel IX/1 i konventionen. |
| --- | --- |

13.3

Dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation gäller endast för de fartygstyper som uttryckligen anges i dokumentet. En sådan angivelse bör grundas på de fartygstyper på vilka den första verifieringen grundades. Andra fartygstyper bör endast läggas till efter verifiering av företagets förmåga att uppfylla de krav enligt denna kod som är tillämpliga på sådana fartygstyper. Fartygstyper innebär i detta sammanhang de typer som avses i regel IX/1 i konventionen.

| 13.4 | Giltigheten för ett dokument om godkänd säkerhetsorganisation bör grundas på en årlig verifiering som utförs av administrationen, en av administrationen erkänd organisation eller, på administrationens begäran, en annan fördragsslutande regering senast tre månader före eller efter harmoniseringsdatumet. |
| --- | --- |

13.4

Giltigheten för ett dokument om godkänd säkerhetsorganisation bör grundas på en årlig verifiering som utförs av administrationen, en av administrationen erkänd organisation eller, på administrationens begäran, en annan fördragsslutande regering senast tre månader före eller efter harmoniseringsdatumet.

13.5   Dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation bör återkallas av administrationen eller, på dess begäran, av den fördragsslutande regering som har utfärdat dokumentet, om den årliga verifiering som krävs enligt punkt 13.4 inte begärs eller om det finns bevis för att allvarlig avvikelse från denna kod föreligger.

| 13.5.1 | Alla certifikat om godkänd säkerhetsorganisation och interimistiska certifikat om godkänd säkerhetsorganisation som hör till dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation bör också återkallas om dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation återkallas. |
| --- | --- |

13.5.1

Alla certifikat om godkänd säkerhetsorganisation och interimistiska certifikat om godkänd säkerhetsorganisation som hör till dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation bör också återkallas om dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation återkallas.

| 13.6 | En kopia av dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation bör finnas ombord, så att fartygets befälhavare på begäran kan visa upp den för administrationen eller en av administrationen erkänd organisation för verifiering, eller vid sådan kontroll som avses i regel IX/6.2 i konventionen. Kopian av dokumentet behöver inte vara försedd med äkthetsbevis eller vara bestyrkt. |
| --- | --- |

13.6

En kopia av dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation bör finnas ombord, så att fartygets befälhavare på begäran kan visa upp den för administrationen eller en av administrationen erkänd organisation för verifiering, eller vid sådan kontroll som avses i regel IX/6.2 i konventionen. Kopian av dokumentet behöver inte vara försedd med äkthetsbevis eller vara bestyrkt.

| 13.7 | Certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation bör utfärdas till ett fartyg för en period om högst fem år av administrationen, en av administrationen erkänd organisation eller, på administrationens begäran, en annan fördragsslutande regering. Certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation bör utfärdas efter verifiering av att företaget och fartygsledningen arbetar i enlighet med godkänt säkerhetsorganisationssystem. Ett sådant certifikat bör godtas som bevis för att fartyget uppfyller kraven enligt denna kod. |
| --- | --- |

13.7

Certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation bör utfärdas till ett fartyg för en period om högst fem år av administrationen, en av administrationen erkänd organisation eller, på administrationens begäran, en annan fördragsslutande regering. Certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation bör utfärdas efter verifiering av att företaget och fartygsledningen arbetar i enlighet med godkänt säkerhetsorganisationssystem. Ett sådant certifikat bör godtas som bevis för att fartyget uppfyller kraven enligt denna kod.

| 13.8 | Giltigheten för certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation bör bli föremål för åtminstone en mellanliggande verifiering av administrationen, en av administrationen erkänd organisation eller, på administrationens begäran, en annan fördragsslutande regering. Om endast en mellanliggande verifiering skall utföras och giltighetstiden för certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation är fem år bör verifieringen ske mellan certifikatets andra och tredje harmoniseringsdatum. |
| --- | --- |

13.8

Giltigheten för certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation bör bli föremål för åtminstone en mellanliggande verifiering av administrationen, en av administrationen erkänd organisation eller, på administrationens begäran, en annan fördragsslutande regering. Om endast en mellanliggande verifiering skall utföras och giltighetstiden för certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation är fem år bör verifieringen ske mellan certifikatets andra och tredje harmoniseringsdatum.

| 13.9 | Utöver kraven i punkt 13.5.1 bör certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation återkallas av administrationen eller, på administrationens begäran, av den fördragsslutande regering som har utfärdat det, om den mellanliggande verifiering som krävs enligt punkt 13.8 inte har begärts eller om det finns bevis för att det föreligger allvarlig avvikelse från denna kod. |
| --- | --- |

13.9

Utöver kraven i punkt 13.5.1 bör certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation återkallas av administrationen eller, på administrationens begäran, av den fördragsslutande regering som har utfärdat det, om den mellanliggande verifiering som krävs enligt punkt 13.8 inte har begärts eller om det finns bevis för att det föreligger allvarlig avvikelse från denna kod.

| 13.10 | Trots kraven i punkt 13.2 och 13.7 gäller att om verifieringen för förnyelse är slutförd inom tre månader före den dag det befintliga dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation eller certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation upphört att gälla, bör det nya dokumentet eller certifikatet gälla från den dag verifieringen för förnyelse är slutförd under högst fem år räknat från den dag det befintliga dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation eller certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation upphört att gälla. |
| --- | --- |

13.10

Trots kraven i punkt 13.2 och 13.7 gäller att om verifieringen för förnyelse är slutförd inom tre månader före den dag det befintliga dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation eller certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation upphört att gälla, bör det nya dokumentet eller certifikatet gälla från den dag verifieringen för förnyelse är slutförd under högst fem år räknat från den dag det befintliga dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation eller certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation upphört att gälla.

| 13.11 | Om verifieringen för förnyelse är slutförd mer än tre månader före utgångsdatumet för den dag det befintliga dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation eller certifikat om godkänd säkerhetsorganisation upphört att gälla, bör det nya dokumentet eller certifikatet gälla från dagen för slutförd verifiering för förnyelse under högst fem år räknat från dagen för slutförd verifiering för förnyelse. |
| --- | --- |

13.11

Om verifieringen för förnyelse är slutförd mer än tre månader före utgångsdatumet för den dag det befintliga dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation eller certifikat om godkänd säkerhetsorganisation upphört att gälla, bör det nya dokumentet eller certifikatet gälla från dagen för slutförd verifiering för förnyelse under högst fem år räknat från dagen för slutförd verifiering för förnyelse.

14.   INTERIMISTISK CERTIFIERING

| 14.1 | Ett interimistiskt dokument om godkänd säkerhetsorganisation kan utfärdas för att underlätta det inledande genomförandet av denna kod när






  1. | ett företag är nyetablerat, eller |
| --- | --- | --- |

14.1

Ett interimistiskt dokument om godkänd säkerhetsorganisation kan utfärdas för att underlätta det inledande genomförandet av denna kod när

1.

ett företag är nyetablerat, eller

| 2. | nya fartygstyper skall inkluderas i ett befintligt dokument om godkänd säkerhetsorganisation, efter verifiering av att företaget har ett säkerhetsorganisationssystem som uppfyller målen enligt punkt 1.2.3 i denna kod, förutsatt att företaget kan uppvisa planer på att införa ett säkerhetsorganisationssystem som fullständigt uppfyller kraven enligt denna kod inom giltighetstiden för det interimistiska dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation. Ett sådant interimistiskt dokument om godkänd säkerhetsorganisation bör utfärdas för högst tolv månader av administrationen, en av administrationen erkänd organisation eller, på administrationens begäran, en annan fördragsslutande regering. En kopia av det interimistiska dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation bör finnas ombord så att fartygets befälhavare på begäran kan visa upp den för administrationen eller en av administrationen erkänd organisation för verifiering eller vid sådan kontroll som avses i regel IX/6.2 i konventionen. Kopian av dokumentet behöver inte vara försedd med äkthetsbevis eller vara bestyrkt. |
| --- | --- |

2.

nya fartygstyper skall inkluderas i ett befintligt dokument om godkänd säkerhetsorganisation, efter verifiering av att företaget har ett säkerhetsorganisationssystem som uppfyller målen enligt punkt 1.2.3 i denna kod, förutsatt att företaget kan uppvisa planer på att införa ett säkerhetsorganisationssystem som fullständigt uppfyller kraven enligt denna kod inom giltighetstiden för det interimistiska dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation. Ett sådant interimistiskt dokument om godkänd säkerhetsorganisation bör utfärdas för högst tolv månader av administrationen, en av administrationen erkänd organisation eller, på administrationens begäran, en annan fördragsslutande regering. En kopia av det interimistiska dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation bör finnas ombord så att fartygets befälhavare på begäran kan visa upp den för administrationen eller en av administrationen erkänd organisation för verifiering eller vid sådan kontroll som avses i regel IX/6.2 i konventionen. Kopian av dokumentet behöver inte vara försedd med äkthetsbevis eller vara bestyrkt.

| 14.2 | Ett interimistiskt certifikat om godkänd säkerhetsorganisation kan utfärdas i följande fall:






  1. | Till nya fartyg vid leverans. |
| --- | --- | --- |

14.2

Ett interimistiskt certifikat om godkänd säkerhetsorganisation kan utfärdas i följande fall:

1.

Till nya fartyg vid leverans.

| 2. | När ett företag övertar ansvaret för driften av ett fartyg som är nytt för företaget. |
| --- | --- |

2.

När ett företag övertar ansvaret för driften av ett fartyg som är nytt för företaget.

| 3. | När ett fartyg byter flagg. |
| --- | --- |

3.

När ett fartyg byter flagg.

Ett sådant interimistiskt certifikat om godkänd säkerhetsorganisation bör inte utfärdas för en längre period än sex månader av administrationen, en av administrationen erkänd organisation eller, på administrationens begäran, en annan fördragsslutande regering.

| 14.3 | En administration eller, på administrationens begäran, en annan fördragsslutande regering, får i särskilda fall förlänga giltighetstiden för ett interimistiskt certifikat om godkänd säkerhetsorganisation under ytterligare en period, vilken inte bör vara längre än sex månader räknat från det att certifikatet upphört att gälla. |
| --- | --- |

14.3

En administration eller, på administrationens begäran, en annan fördragsslutande regering, får i särskilda fall förlänga giltighetstiden för ett interimistiskt certifikat om godkänd säkerhetsorganisation under ytterligare en period, vilken inte bör vara längre än sex månader räknat från det att certifikatet upphört att gälla.

| 14.4 | Ett interimistiskt certifikat om godkänd säkerhetsorganisation får utfärdas efter verifiering av följande:






  1. | Dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation, eller det interimistiska dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation gäller det berörda fartyget. |
| --- | --- | --- |

14.4

Ett interimistiskt certifikat om godkänd säkerhetsorganisation får utfärdas efter verifiering av följande:

1.

Dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation, eller det interimistiska dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation gäller det berörda fartyget.

| 2. | Företagets säkerhetsorganisationssystem för det berörda fartyget inbegriper grundläggande delar av denna kod, och systemet har utvärderats under en inspektion inför utfärdandet av dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation eller demonstrerats inför utfärdandet av det interimistiska dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation. |
| --- | --- |

2.

Företagets säkerhetsorganisationssystem för det berörda fartyget inbegriper grundläggande delar av denna kod, och systemet har utvärderats under en inspektion inför utfärdandet av dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation eller demonstrerats inför utfärdandet av det interimistiska dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation.

| 3. | Företaget har planerat en inspektion av fartyget inom tre månader. |
| --- | --- |

3.

Företaget har planerat en inspektion av fartyget inom tre månader.

| 4. | Befälhavaren och övriga befäl är förtrogna med säkerhetsorganisationssystemet och de planerade åtgärderna för dess genomförande. |
| --- | --- |

4.

Befälhavaren och övriga befäl är förtrogna med säkerhetsorganisationssystemet och de planerade åtgärderna för dess genomförande.

| 5. | De instruktioner som bedömts vara nödvändiga tillhandahålls före avseglingen. |
| --- | --- |

5.

De instruktioner som bedömts vara nödvändiga tillhandahålls före avseglingen.

| 6. | Relevant information om säkerhetsorganisationssystemet har tillhandahållits på ett arbetsspråk eller ett språk som fartygets personal förstår. |
| --- | --- |

6.

Relevant information om säkerhetsorganisationssystemet har tillhandahållits på ett arbetsspråk eller ett språk som fartygets personal förstår.

15.   VERIFIERING

| 15.1 | Alla verifieringar som krävs enligt denna kod bör utföras i enlighet med förfaranden som är godtagbara för administrationen med beaktande av de riktlinjer som utarbetats av IMO (1). |
| --- | --- |

15.1

Alla verifieringar som krävs enligt denna kod bör utföras i enlighet med förfaranden som är godtagbara för administrationen med beaktande av de riktlinjer som utarbetats av IMO (1).

16.   CERTIFIKATENS UTFORMNING

| 16.1 | Dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation, certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation, det interimistiska dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation och det interimistiska certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation bör utformas i enlighet med de mallar som finns i tillägget till denna kod. Om det språk som används varken är engelska eller franska bör texten innehålla en översättning till något av dessa språk. |
| --- | --- |

16.1

Dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation, certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation, det interimistiska dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation och det interimistiska certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation bör utformas i enlighet med de mallar som finns i tillägget till denna kod. Om det språk som används varken är engelska eller franska bör texten innehålla en översättning till något av dessa språk.

| 16.2 | Utöver kraven i punkt 13.3 kan det i påskriften som gäller fartygstyperna enligt dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation och det interimistiska dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation anges begränsningar i driften av de fartyg som beskrivs i säkerhetsorganisationssystemet. |
| --- | --- |

16.2

Utöver kraven i punkt 13.3 kan det i påskriften som gäller fartygstyperna enligt dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation och det interimistiska dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation anges begränsningar i driften av de fartyg som beskrivs i säkerhetsorganisationssystemet.

---

(1)  Med hänvisning till de riktlinjer för administrationers genomförande av ISM-koden som antagits genom IMO:s resolution A.913(22).

Tillägg

Image

Image

Image

Image

Image

Image

Image

---

BILAGA II

BESTÄMMELSER FÖR ADMINISTRATIONEN OM GENOMFÖRANDET AV INTERNATIONELLA SÄKERHETSORGANISATIONSKODEN (ISM)

DEL A   ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

DEL B   CERTIFIERING OCH STANDARDER

| 2. | CERTIFIERINGSFÖRFARANDE |
| --- | --- |

2.

| 3. | LEDNINGSSTANDARD |
| --- | --- |

3.

| 4. | KOMPETENSSTANDARDER |
| --- | --- |

4.

| 5. | FORMULÄR FÖR DOKUMENT OM GODKÄND SÄKERHETSORGANISATION OCH CERTIFIKAT OM GODKÄND SÄKERHETSORGANISATION |
| --- | --- |

5.

DEL A –   ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

| 1.1 | Vid genomförande av den verifiering och den certifiering som krävs enligt bestämmelserna i ISM-koden för fartyg som omfattas av denna förordning skall medlemsstaterna uppfylla de krav och standarder som fastställs i del B av denna avdelning. |
| --- | --- |

1.1

Vid genomförande av den verifiering och den certifiering som krävs enligt bestämmelserna i ISM-koden för fartyg som omfattas av denna förordning skall medlemsstaterna uppfylla de krav och standarder som fastställs i del B av denna avdelning.

| 1.2 | Dessutom skall medlemsstaterna ta vederbörlig hänsyn till bestämmelserna i de omarbetade riktlinjer för administrationers genomförande av Internationella säkerhetsorganisationskoden som har antagits av IMO genom resolution A.913(22) av den 29 november 2001, i den mån de inte omfattas av del B av denna avdelning. |
| --- | --- |

1.2

Dessutom skall medlemsstaterna ta vederbörlig hänsyn till bestämmelserna i de omarbetade riktlinjer för administrationers genomförande av Internationella säkerhetsorganisationskoden som har antagits av IMO genom resolution A.913(22) av den 29 november 2001, i den mån de inte omfattas av del B av denna avdelning.

DEL B –   CERTIFIERING OCH STANDARDER

2.   CERTIFIERINGSFÖRFARANDE

| 2.1 | Det certifieringsförfarande som gäller för utfärdandet av ett dokument om godkänd säkerhetsorganisation till ett företag och av ett certifikat om godkänd säkerhetsorganisation för varje fartyg skall tillämpas med beaktande av följande bestämmelser: |
| --- | --- |

2.1

Det certifieringsförfarande som gäller för utfärdandet av ett dokument om godkänd säkerhetsorganisation till ett företag och av ett certifikat om godkänd säkerhetsorganisation för varje fartyg skall tillämpas med beaktande av följande bestämmelser:

| 2.2 | Certifieringsförfarandet skall normalt omfatta






  1. | en första verifiering, |
| --- | --- | --- |

2.2

Certifieringsförfarandet skall normalt omfatta

1.

en första verifiering,

| 2. | en årlig eller mellanliggande verifiering, |
| --- | --- |

2.

en årlig eller mellanliggande verifiering,

| 3. | verifiering för förnyelse, och |
| --- | --- |

3.

verifiering för förnyelse, och

| 4. | ytterligare verifiering. |
| --- | --- |

4.

ytterligare verifiering.

Verifieringarna skall utföras på företagets begäran ställd till administrationen eller den erkända organisation som handlar på dess vägnar.

| 2.3 | Verifieringarna skall inbegripa en inspektion av säkerhetsorganisationen. |
| --- | --- |

2.3

Verifieringarna skall inbegripa en inspektion av säkerhetsorganisationen.

| 2.4 | En huvudinspektör och, vid behov, en inspektionsgrupp, skall utses för att genomföra inspektionen. |
| --- | --- |

2.4

En huvudinspektör och, vid behov, en inspektionsgrupp, skall utses för att genomföra inspektionen.

| 2.5 | Den utsedda huvudinspektören skall upprätthålla kontakterna med företaget och utarbeta en inspektionsplan. |
| --- | --- |

2.5

Den utsedda huvudinspektören skall upprätthålla kontakterna med företaget och utarbeta en inspektionsplan.

| 2.6 | En inspektionsrapport skall utarbetas under ledning av huvudinspektören, som ansvarar för dess riktighet och fullständighet. |
| --- | --- |

2.6

En inspektionsrapport skall utarbetas under ledning av huvudinspektören, som ansvarar för dess riktighet och fullständighet.

| 2.7 | Inspektionsrapporten skall inbegripa inspektionsplanen, namn på de personer som ingår i inspektionsgruppen, datum, namn på företaget, förteckning över eventuella iakttagelser och avvikelser samt iakttagelser om säkerhetsorganisationssystemets effektivitet vad gäller uppfyllandet av de angivna målen. |
| --- | --- |

2.7

Inspektionsrapporten skall inbegripa inspektionsplanen, namn på de personer som ingår i inspektionsgruppen, datum, namn på företaget, förteckning över eventuella iakttagelser och avvikelser samt iakttagelser om säkerhetsorganisationssystemets effektivitet vad gäller uppfyllandet av de angivna målen.

3.   LEDNINGSSTANDARD

| 3.1 | Inspektörerna eller den inspektionsgrupp som kontrollerar att ISM-koden uppfylls skall ha behörighet i fråga om






  1. | säkerställande av att regler och föreskrifter, inbegripet certifiering av sjöfolk, följs för alla fartygstyper som drivs av företaget, |
| --- | --- | --- |

3.1

Inspektörerna eller den inspektionsgrupp som kontrollerar att ISM-koden uppfylls skall ha behörighet i fråga om

1.

säkerställande av att regler och föreskrifter, inbegripet certifiering av sjöfolk, följs för alla fartygstyper som drivs av företaget,

| 2. | den godkännande-, tillsyns- och certifieringsverksamhet som är relevant för sjöfartscertifikaten, |
| --- | --- |

2.

den godkännande-, tillsyns- och certifieringsverksamhet som är relevant för sjöfartscertifikaten,

| 3. | de instruktioner som enligt ISM-koden måste beaktas inom ramen för säkerhetsorganisationssystemet, och |
| --- | --- |

3.

de instruktioner som enligt ISM-koden måste beaktas inom ramen för säkerhetsorganisationssystemet, och

| 4. | praktisk erfarenhet av fartygsdrift. |
| --- | --- |

4.

praktisk erfarenhet av fartygsdrift.

| 3.2 | Vid verifiering av överensstämmelsen med bestämmelserna i ISM-koden skall det säkerställas att den personal som tillhandahåller konsulttjänster har en oberoende ställning i förhållande till dem som är inblandade i certifieringsförfarandet. |
| --- | --- |

3.2

Vid verifiering av överensstämmelsen med bestämmelserna i ISM-koden skall det säkerställas att den personal som tillhandahåller konsulttjänster har en oberoende ställning i förhållande till dem som är inblandade i certifieringsförfarandet.

4.   KOMPETENSSTANDARDER

4.1   Grundläggande kompetens för genomförande av kontroller

| 4.1.1 | Personal som skall delta i kontrollen av att ISM-koden uppfylls skall uppfylla de minimikrav för inspektörer som fastställs i punkt 2 i bilaga VII till direktiv 95/21/EG. |
| --- | --- |

4.1.1

Personal som skall delta i kontrollen av att ISM-koden uppfylls skall uppfylla de minimikrav för inspektörer som fastställs i punkt 2 i bilaga VII till direktiv 95/21/EG.

| 4.1.2 | De skall ha genomgått utbildning för att säkerställa att de har tillräckliga kunskaper och färdigheter för att kunna kontrollera att ISM-kodens krav uppfylls, särskilt vad gäller






  a) | kunskap om och förståelse av ISM-koden, |
| --- | --- | --- |

4.1.2

De skall ha genomgått utbildning för att säkerställa att de har tillräckliga kunskaper och färdigheter för att kunna kontrollera att ISM-kodens krav uppfylls, särskilt vad gäller

a)

kunskap om och förståelse av ISM-koden,

| b) | tvingande bestämmelser och föreskrifter, |
| --- | --- |

b)

tvingande bestämmelser och föreskrifter,

| c) | de instruktioner som företagen skall ta hänsyn till enligt ISM-koden, |
| --- | --- |

c)

de instruktioner som företagen skall ta hänsyn till enligt ISM-koden,

| d) | bedömningsteknik för undersökning, utfrågning, utvärdering och rapportering, |
| --- | --- |

d)

bedömningsteknik för undersökning, utfrågning, utvärdering och rapportering,

| e) | tekniska eller operationella synpunkter på säkerhetsorganisation, |
| --- | --- |

e)

tekniska eller operationella synpunkter på säkerhetsorganisation,

| f) | grundläggande kunskap om sjöfart och funktionerna ombord, och |
| --- | --- |

f)

grundläggande kunskap om sjöfart och funktionerna ombord, och

| g) | deltagande i minst en fartygsrelaterad inspektion av organisationssystem. |
| --- | --- |

g)

deltagande i minst en fartygsrelaterad inspektion av organisationssystem.

4.2   Kompetens för en första verifiering och verifiering för förnyelse

| 4.2.1 | För att kunna göra en fullständig bedömning av om företaget eller varje fartygstyp uppfyller kraven i ISM-koden måste den personal som skall genomföra en första verifiering eller verifiering för förnyelse av ett dokument om godkänd säkerhetsorganisation och ett certifikat om godkänd säkerhetsorganisation, förutom den grundläggande kompetens som angivits ovan, även vara kompetent att






  a) | avgöra om säkerhetsorganisationssystemets olika delar stämmer överens med ISM-koden, |
| --- | --- | --- |

4.2.1

För att kunna göra en fullständig bedömning av om företaget eller varje fartygstyp uppfyller kraven i ISM-koden måste den personal som skall genomföra en första verifiering eller verifiering för förnyelse av ett dokument om godkänd säkerhetsorganisation och ett certifikat om godkänd säkerhetsorganisation, förutom den grundläggande kompetens som angivits ovan, även vara kompetent att

a)

avgöra om säkerhetsorganisationssystemets olika delar stämmer överens med ISM-koden,

| b) | bedöma hur effektivt företagets eller varje fartygstyps säkerhetsorganisationssystem är för att säkerställa att regler och föreskrifter följs såsom det framgår av lagstadgade protokoll och protokoll från klassningsinspektioner, |
| --- | --- |

b)

bedöma hur effektivt företagets eller varje fartygstyps säkerhetsorganisationssystem är för att säkerställa att regler och föreskrifter följs såsom det framgår av lagstadgade protokoll och protokoll från klassningsinspektioner,

| c) | bedöma hur effektivt säkerhetsorganisationssystemet dels säkerställer att andra regler och föreskrifter som inte omfattas av lagstadgade inspektioner och klassningsinspektioner följs, dels gör det möjligt att verifiera att dessa regler och föreskrifter följs, och |
| --- | --- |

c)

bedöma hur effektivt säkerhetsorganisationssystemet dels säkerställer att andra regler och föreskrifter som inte omfattas av lagstadgade inspektioner och klassningsinspektioner följs, dels gör det möjligt att verifiera att dessa regler och föreskrifter följs, och

| d) | bedöma om de säkra rutiner som rekommenderas av IMO, administrationer, klassificeringssällskap och organisationer inom sjöfartsbranschen har beaktats. |
| --- | --- |

d)

bedöma om de säkra rutiner som rekommenderas av IMO, administrationer, klassificeringssällskap och organisationer inom sjöfartsbranschen har beaktats.

| 4.2.2 | Denna kompetens kan uppnås genom att det upprättas grupper bestående av personer som tillsammans innehar den totala kompetens som krävs. |
| --- | --- |

4.2.2

Denna kompetens kan uppnås genom att det upprättas grupper bestående av personer som tillsammans innehar den totala kompetens som krävs.

5.   FORMULÄR FÖR DOKUMENT OM GODKÄND SÄKERHETSORGANISATION OCH CERTIFIKAT OM GODKÄND SÄKERHETSORGANISATION

När fartyg går i trafik i endast en medlemsstat, skall medlemsstaterna antingen använda de formulär som bifogas ISM-koden eller det dokument om godkänd säkerhetsorganisation, det certifikat om godkänd säkerhetsorganisation, det interimistiska dokument om godkänd säkerhetsorganisation och det interimistiska certifikat om godkänd säkerhetsorganisation i den form som följer nedan.

Vid undantag med stöd av artikel 7.1 och i förekommande fall artikel 7.2 skall det utfärdade certifikatet skilja sig från ovan nämnda certifikat, och det skall klart framgå att det har beviljats undantag med stöd av artikel 7.1 och i förekommande fall artikel 7.2 i denna förordning med angivande av tillämpliga operativa begränsningar.

Image

Image

Image

Image

Image

Image

Image

---

RÅDETS MOTIVERING

I.   INLEDNING

Inom ramen för medbeslutandeförfarandet (artikel 251 i EG-fördraget) nådde rådet den 9 december 2004 en politisk överenskommelse om utkastet till Europaparlamentets och rådets förordning om tillämpning av Internationella säkerhetsorganisationskoden (ISM-koden) i gemenskapen (1). Efter juristlingvisternas granskning antog rådet sin gemensamma ståndpunkt den 18 juli 2005.

Europaparlamentet enades i sitt yttrande vid första behandlingen den 10 mars 2004 om att godkänna kommissionens förslag utan ändringar (2). I rådets ståndpunkt har Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande beaktats (3)
   (4).

Syftet med förordningen är att ersätta och utvidga rådets förordning (EG) nr 3051/95 för att öka säkerheten vid ledning och drift samt att på bättre sätt förhindra förorening. Bestämmelserna i ISM-koden skall gälla alla fartyg som går på utrikes eller inrikes resor för en medlemsstats flagg, samt alla fartyg som omfattas av SOLAS-konventionen och uteslutande går på inrikes resor eller går i reguljär linjetrafik till eller från hamnar i medlemsstaterna.

II.   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) antog 1993 Internationella säkerhetsorganisationskoden för säker drift av fartyg och för förhindrande av förorening, den s.k. ISM-koden, som en del av internationella konventionen om säkerheten för människoliv till sjöss (SOLAS), för att främja ett utbrett säkerhetstänkande och utbredd miljömedvetenhet i besättningarna och inom företag som har fartyg i trafik. I koden ges riktlinjer för företagens ledning och drift av sina fartyg.

Som en reaktion på den tragiska Estonia-olyckan föregrep gemenskapen genomförandet av denna ISM-kod genom att anta förordning (EG) nr 3051/95 för ro-ro-passagerarfartyg som går i utrikes eller inrikes fart inom gemenskapen.

Rådet stöder den princip som framförs i det av kommissionen i december 2003 framlagda förslaget, nämligen att ersätta förordning (EG) nr 3051/95 med en ny text enligt vilken alla företag och fartyg som omfattas av kapitel IX i SOLAS-konventionen skall vara skyldiga att tillämpa ISM-koden, detta också med hänsyn till att koden blev internationellt bindande 2002. Rådet delar uppfattningen att det genom den nya förordningen blir lättare att på ett korrekt, strikt och harmoniserat sätt genomföra koden i alla medlemsstater.

För att de internationella bestämmelserna skall avspeglas på rätt sätt ansåg rådet det nödvändigt att, enligt nedan, gå längre än kommissionsförslaget.

Rådet är enigt om att förordningen som ytterligare ett logiskt steg också bör omfatta fartyg som går på inrikes resor och för en medlemsstats flagg samt fartyg, oberoende av flagg, som uteslutande går på inrikes resor eller i reguljär linjetrafik till eller från hamnar i medlemsstaterna. Av proportionalitetsskäl omfattar förordningen inte passagerarfartyg som inte är ro-ro-passagerarfartyg och som går i trafik mindre än 5 sjömil från kustlinjen samt – i enlighet med ISM-koden – lastfartyg och flyttbara oljeborrplattformar till sjöss på upp till 500 bruttoton.

I syfte att få till stånd en tydlig och exakt lagstiftning har definitionerna kompletterats och vid behov anpassats i enlighet med befintliga internationella instrument och omfattar även höghastighetsfartyg, undervattenspassagerarfartyg, ro-ro-passagerarfartyg och flyttbara oljeborrplattformar till sjöss samt enskildheter som rör mätningen av bruttodräktighet.

Rådet anser att den gemenskapslagstiftning genom vilken internationella rättsliga instrument genomförs bör i så stor utsträckning som möjligt anpassas till dessa instrument. Bestämmelserna om giltigheten av de dokument som skall utfärdas till fartyg och de företag som har fartygen i trafik (dokument om godkänd säkerhetsorganisation, interimistiskt dokument om godkänd säkerhetsorganisation, certifikat om godkänd säkerhetsorganisation, interimistiskt certifikat om godkänd säkerhetsorganisation) motsvarar således bestämmelserna i ISM-koden och föreskriver att de skall gälla högst fem år från och med att de utfärdats.

Enligt principen att ISM-koden skall följas skall dessa dokument godtas av medlemsstaterna om de utfärdats av myndigheterna i varje annan medlemsstat, eller på dessa myndigheters vägnar av en erkänd organisation enligt direktiv 94/57/EG, eller om de utfärdats av myndigheterna i tredjeland eller på dessa myndigheters vägnar. I det senare fallet skall medlemsstaterna när det gäller fartyg som går i reguljär linjetrafik på lämpligt sätt kontrollera att dokumenten följer ISM-koden.

Rådet anser att det genom att förordningens räckvidd utvidgas till att omfatta inrikes resor blir nödvändigt att ta hänsyn till att förhållandena kan variera i medlemsstaterna. I förordningen föreskrivs därför att undantag kan göras om en medlemsstat anser att det i praktiken är svårt för företagen att följa vissa bestämmelser i ISM-koden när det gäller vissa fartyg eller kategorier av fartyg som uteslutande används på inrikes resor i den medlemsstaten. Enligt detta undantagsförfarande skall den berörda medlemsstaten införa åtgärder som garanterar att kodens mål uppnås på ett likvärdigt sätt, meddela kommissionen om undantaget och de planerade åtgärderna samt offentliggöra de vidtagna åtgärderna. Vid undantag skall därför det certifikat som utfärdas till fartyget och det trafikdrivande företaget vara annorlunda än formulären i bilaga I eller II till förordningen, klart ange att ett undantag i enlighet med förordningen har beviljats och innehålla uppgifter om tillämpliga operativa begränsningar.

Den gemensamma ståndpunkten innehåller slutligen ett antal främst tekniska ändringar som är nödvändiga för att den nya texten skall överensstämma med den befintliga gemenskapslagstiftningen.

---

(1)  Kommissionen lade fram sitt förslag den 11 december 2003.

(2)  EUT C 102 E, 28.4.2004, s. 565.

(3)  EUT C 302, 7.12.2004, s. 20.

(4)  Regionkommittén avgav inte något yttrande.

---