----

----

I Informace

Rada

----

SPOLEČNÝ POSTOJ (ES) č. 33/2005

přijatý Radou dne 6. září 2005

s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/.../ES ze dne ..., kterou se mění směrnice 1999/62/ES o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly

(2005/C 275 E/01)

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 71 odst. 1 této smlouvy,

s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES ze dne 17. června 1999 o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly (1), a zejména na článek 7 uvedené směrnice,

s ohledem na návrh Komise,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),

s ohledem na stanovisko Výboru regionů (3),

v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (4),

vzhledem k těmto důvodům:

PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:

Článek 1

Směrnice 1999/62/ES se mění takto:

Článek 2

1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do ... (15). Neprodleně o nich uvědomí Komisi.

Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.

2.   Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, a srovnávací tabulku mezi ustanoveními této směrnice a přijatými vnitrostátními předpisy.

Článek 3

Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Článek 4

Tato směrnice je určena členským státům.

V Bruselu dne ...

Za Evropský parlament

Předseda

...

Za Radu

předseda

...

----

(1)Úř. věst. L 187, 20.7.1999, s. 42. Směrnice ve znění aktu o přistoupení z roku 2003.

(2)Úř. věst. C 241, 28.9.2004, s. 58.

(3)Úř. věst. C 109, 30.4.2004, s. 14.

(4)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 20. dubna 2004 (Úř. věst. C 104 E, 30.4.2004, s. 372) a společný postoj Rady ze dne 6. září 2005 a stanowisko Evropského parlamentu ze dne ... (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku)..

(5)Úř. věst. L 228, 9.9.1996, s. 1. Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím č. 884/2004/ES (Úř. věst. L 167, 30.4.2004, s. 1).

(6)Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2004/75/ES (Úř. věst. L 157, 30.4.2004, s. 100).

(7)Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.

(8)Úř. věst. L 228, 9.9.1996, s. 1. Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím č. 884/2004/ES (Úř. věst. L 167, 30.4.2004, s. 1).“;

(9)  24 měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost.

(10)Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114. Směrnice naposledy pozměněná nařízením Komise (ES) č. 1874/2004 (Úř. věst. L 326, 29.10.2004, s. 17).“

(11)Úř. věst. L 370, 31.12.1985, s. 8. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 432/2004 (Úř. věst. L 71, 10.3.2004, s. 3).“;

(12)  24 měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost.

(13)  5 let ode dne vstupu této směrnice v platnost.

(14)  54 měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost.

(15)  24 měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost.

----

PŘÍLOHA I

„PŘÍLOHA 0

MEZNÍ HODNOTY EMISÍ

----

(1)  V případě motorů s výkonem nejvýše 85 kW se na mezní hodnotu emisí částic použije součinitel 1,7.

(2)  Testovací cyklus sestává z řady testovacích bodů, přičemž každý bod je definován rychlostí a točivým momentem, jež musí motor splňovat za ustáleného stavu (test ESC) nebo za přechodných provozních podmínek (testy ETC a ELR).

(3)  0,13 pro motory se zdvihovým objemem jednoho válce menším než 0,7 dm3 a jmenovitými otáčkami nad 3 000 min-1.

----

PŘÍLOHA II

„PŘÍLOHA III

ZÁKLADNÍ ZÁSADY ROZVRŽENÍ NÁKLADŮ A VÝPOČTU MÝTNÉHO

Tato příloha stanovuje základní zásady výpočtu váženého průměrného mýtného s cílem zohlednit čl. 7 odst. 9. Povinností stanovovat mýtné v závislosti na nákladech není dotčena svoboda členských států rozhodnout se v souladu s čl. 7a odst. 1 nepoužít příjmy z mýtného k dosažení plné návratnosti nákladů, ani svoboda stanovovat v souladu s čl. 7 odst. 10 jednotlivé částky mýtného v jiné než průměrné výši (1).

Používání těchto zásad musí být plně v souladu s jinými současnými závazky v rámci právních předpisů Společenství, zejména pokud jde o požadavek udělovat koncesní smlouvy v souladu se směrnicí Rady 2004/18/ES a jinými nástroji Společenství v oblasti zadávání veřejných zakázek.

Pokud členský stát jedná s jednou nebo více třetími stranami s cílem udělit koncesní smlouvu na výstavbu nebo provoz části svých pozemních komunikací, nebo za tímto účelem uzavře podobnou dohodu na základě vnitrostátních právních předpisů, nebo dohodu podepsanou vládou členského státu, soulad s těmito zásadami se posoudí na základě výsledku těchto jednání.

1.   Definice sítě a vozidel, na něž se směrnice vztahuje

2.   Náklady na pozemní komunikace

2.1   Investiční náklady

2.2   Roční náklady na údržbu a náklady na strukturální opravy

3.   Náklady na provoz, řízení a výběr mýtného

Tyto náklady zahrnují veškeré náklady provozovatele pozemní komunikace, které nejsou zahrnuty v části 2 a které vznikly v rámci zavádění, provozu a řízení pozemních komunikací a režimu mýtného. Zahrnují zejména:

Náklady mohou zahrnovat kapitálovou návratnost nebo ziskovou marži odrážející stupeň přeneseného rizika.

Tyto náklady se přerozdělují rovným a transparentním způsobem mezi všechny třídy vozidel podléhající režimu mýtného.

4.   Podíl těžkých nákladních vozidel na provozu, koeficienty ekvivalence a opravný mechanismus

----

(1)  Tato ustanovení, spolu s pružností ve způsobu, kterým je průběžně zajišťována návratnost nákladů (viz bod 2.1 třetí odrážka), poskytují značnou volnost pro stanovování mýtného na úrovni, která je pro uživatele přijatelná a která je uzpůsobená konkrétním cílům dopravní politiky jednotlivých členských států.

(2)  Použití koeficientů ekvivalence členskými státy může brát v úvahu výstavbu silnic rozvíjenou po etapách nebo s použitím přístupu dlouhé životnosti.

(3)  Pro určení třídy vozidla viz přílohu IV.

(4)  Třídy vozidel odpovídají hmotnosti nápravy 5,5 t, 6,5 t, 7,5 t a 8,5 t.

----

PŘÍLOHA III

„PŘÍLOHA IV

ORIENTAČNÍ URČENÍ TŘÍDY VOZIDLA

Třídy vozidel jsou vymezeny v níže uvedené tabulce.

Vozidla jsou roztříděna do podkategorií 0, I, II a III podle škody, již způsobují na povrchu vozovky, a to ve vzestupném pořadí (třída III je tudíž kategorií, která na pozemních komunikacích způsobuje největší škodu). Škoda se zvyšuje exponenciálně se zvyšující hmotností nápravy.

Veškerá motorová vozidla a jízdní soupravy o maximální přípustné hmotnosti naloženého vozidla do 7,5 tun patří do stupně poškození 0.

Motorová vozidla

Jízdní soupravy (kloubová vozidla a vozové soupravy)

----

(1)  Zavěšení uznávané za rovnocenné v souladu s definicí v příloze II směrnice Rady 96/53/ES ze dne 25. července 1996, kterou se pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství stanoví maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz a maximální přípustné hmotnosti pro mezinárodní provoz (Úř. věst. L 235, 17.9.1996, s. 59). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/7/ES (Úř. věst. L 67, 9.3.2002, s. 47).

----

ODŮVODNĚNÍ RADY

I.   ÚVOD

Komise přijala svůj návrh dne 23. července 2003.

Dne 20. dubna 2004 Evropský parlament přijal v prvním čtení své stanovisko.

V souladu s článkem 251 Smlouvy přijala Rada dne 6. září svůj společný postoj.

Při své práci Rada rovněž vzala v úvahu stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1) a Výboru regionů (2).

II.   ANALÝZA SPOLEČNÉHO POSTOJE

Na čtvrtý pokus byla nakonec Rada dne 21. dubna 2005 schopna dosáhnout politické dohody s cílem připravit podmínky pro přijetí společného postoje a tím uzavřít proces vnitřních jednání, probíhající déle než 18 měsíců. Obtížnost dosažení této dohody je odrazem rozdílných zájmů a přístupů členských států, v závislosti jak na jejich zeměpisné poloze (uprostřed nebo na okraji vnitřního trhu), tak na jiných faktorech, jako jsou stav rozvoje jejich stávající silniční sítě a upřednostňované metody financování projektů pozemních komunikací.

Jednání se uskutečnila v rámci politiky utvářené Bílou knihou o evropské dopravní politice do roku 2010 (3), vydané Komisí v roce 2001, která zdůraznila klíčovou úlohu efektivního výběru poplatků za používání pozemních komunikací jako prostředku, jako znovu dosáhnout opětovné rovnováhy růstu různých způsobů dopravy a tím vyřešit rostoucí problémy hustoty dopravního provozu a škod na životním prostředí.

1.   Stanovení základních politických cílů

Ve svém společném postoji se Rada zaměřila na dosažení specifických zlepšení přinášejících stávající směrnici přidanou hodnotu, tak aby nový právní rámec odrážel potřeby moderní dopravní politiky Společenství pro 21. století. Tento společný postoj zejména:

Změny odpovídající těmto čtyřem cílům jsou uvedeny níže.

i)   Řešení hustoty dopravního provozu a škod na životním prostředí

Rozlišení sazeb mýtného (čl. 7 odst. 10)

Schopnost měnit sazby mýtného podle emisní třídy EURO a podle denní doby provozu je hlavním mechanismem, který by měl řešit hustotu provozu a škody na životním prostředí. Rada se při zavedení možnosti rozlišovat sazby mýtného o víkendech a státních svátcích inspirovala Evropským parlamentem (změna 29). Rozlišení sazeb mýtného umožněné zněním Rady však výrazně přesahuje rozlišení uvedené ve změně 29. Hlavní rozdíl spočívá v tom, že Parlament je pro stanovení celkového limitu, tak aby nejvyšší sazba mýtného mohla činit nejvýše dvojnásobek nejnižší sazby. Naproti tomu u rozlišování vázaného na poškozování pozemních komunikací (např. hmotnost vozidla, počet náprav) Rada rozlišování vůbec neomezuje, a pro rozlišování vázané na emisní třídu a dobu provozu jsou 100 % limity kumulativní. V důsledku toho může nákladní vůz o vysoké hmotnosti, silně znečišťující životní prostředí, který je používán v době silného provozu, zaplatit čtyřikrát víc, než lehčí a čistší vůz, používaný v době klidnějšího provozu. Tento účinek je dále zvýšen zavedením možnosti „nulové sazby mýtného“ v některých denních dobách.

Opatřením zabraňujícím zneužití těchto nových možností je zavedení jasného a jednoznačného požadavku, aby systémy rozlišování výše mýtného byly neutrální z hlediska výnosů a aby jakýkoli neúmyslný nadměrný výnos byl kompenzován snížením sazby mýtného v příštích letech. Tato zásada neutrality výnosů je obsažena také ve změně 12 Parlamentu.

Druhým prvkem společného postoje, který se týká otázek životního prostředí a hustoty provozu, je „přirážka“ projednávaná v následující části.

ii)   Financování alternativních pozemních komunikací

Přirážka (čl. 7 odst. 11)

Rada schválila návrh Komise, který jí bude umožňovat ve výjimečných případech uložit přirážku na mýtné v horských oblastech na komunikacích řešících problém hustoty provozu nebo škod na životním prostředí. Pro přeshraniční případy je rovněž ponechána přirážka 25 %, přičemž 15 % je maximální přirážka pro případy nepřekračující hranice. Návrh Parlamentu (změna 30), aby se přirážka vztahovala rovněž na znečištěné městské oblasti, nebyl přijat. Požadavek, aby výnosy z přirážky byly použity pro křížové financování projektů priority TEN ve stejném dopravním koridoru, je zachován a je zdůrazněn ve znění společného postoje.

Přirážka je významná, protože představuje další čistý výnos (kromě nákladů na výstavbu pozemní komunikace, která bude používána), který je vyčleněn konkrétně na financování alternativních dopravních komunikací (většinou železnice).

iii)   Transparentní a objektivní úroveň sazeb mýtného, kontrolovaná Komisí

Definice „stavebních nákladů“ (čl. 2 písm. aa)

Společný postoj obsahuje tuto novou definici navrhovanou Komisí jako prostředek definování pořizovacích nákladů, které mohou být vzaty v úvahu při výpočtu úrovně sazeb mýtného. Znění Rady zapracovává návrh Parlamentu (změna 21) povolit pouze část těchto nákladů, jako základ pro určení části nákladů však místo výše odpisů používá plánovanou životnost daného typu pozemní komunikace. (Odpisy se jako koncept obtížněji používají, pokud není výstavba pozemních komunikací financována úvěrem).

Přípustné náklady (čl. 7 odst. 9)

Společný postoj vychází z návrhu Komise vypracovat podrobněji náklady, na kterých může být založeno mýtné. Jsou projednávány prvky změny 28 Parlamentu, jako jsou zrušení nákladů na nepojištěné nehody, zahrnutí výnosu z investic a vysvětlení, že se jedná o maximální sazby (toto vysvětlení je uvedeno v čl. 7a odst. 1 znění Rady).

Slevy pro časté uživatele (čl. 7 odst. 4b a 4c)

Článek 8b navrhovaný Komisí byl vypuštěn a byl nahrazen výše uvedenými ustanoveními obsahujícími procentní omezení slev pro časté uživatele. Toto je významný příspěvek k zajištění větší transparentnosti a objektivity výše slev povolených právními předpisy Společenství.

Metodika/zásady výpočtu (příloha III)

Stručná metodika navrhovaná Komisí byla rozšířena a zpracována ve formě souboru podrobných zásad pro výpočet a rozvržení nákladů. Tyto zásady jsou závazné pro všechny systémy mýtného zaváděné v budoucnosti, i když pro systémy založené na koncesích pouze nepřímo. Komise může aktualizovat a vysvětlit tyto zásady prostřednictvím projednání ve výborech.

Kontrola systému (článek 7a)

Návrh Parlamentu na vypuštění ustanovení zaměřených na zřízení nezávislých orgánů pro dohled nad pozemními komunikacemi v členských státech (změny 18 a 38) se sice přijímá, avšak úloha Komise dohlížet na systém a prověřovat shodu nových systémů výběru mýtného se stávajícími pravidly je dále rozpracována v článku 7a.

iv)   Slučitelnost s partnerstvím veřejných a soukromých subjektů

Zvláštní ustanovení pro koncesní smlouvy

Vzhledem k tomu, že partnerství veřejných a soukromých subjektů na základě koncese se stává nejobvyklejším způsobem financování a výstavby nových pozemních komunikací, Rada zavedla do znění společného postoje řadu prvků s cílem zajistit přizpůsobení směrnice skutečnému stavu partnerství veřejných a soukromých subjektů. Uvedené změny, které jsou konkrétní odpovědí Rady na obavy vyjádřené ve změnách 9, 33 a 52 Parlamentu, jsou tyto:

2.   Jiné důležité otázky

Zřízení zástavního práva/Vyčlenění výnosu z mýtného (čl. 9 odst. 2)

Rada schválila v celém rozsahu citlivý kompromis k této otázce navrhovaný Evropským parlamentem ve změně 48. Přísné vyčlenění výnosu z přirážky (čl. 7 odst. 11) na investice do vhodného projektu TEN Je zachováno.

Externí náklady na ochranu životního prostředí

Po přezkoumání změn Parlamentu 2, 17, 25, 28, 41 a 50 se Rada rozhodla přijmout návrh Komise a ponechat současný systém založený na návratnosti nákladů na pozemní komunikace.

Oblast působnosti (čl. 7 odst. 1 a 2)

Podle návrhu Komise by členské státy měly použít systém mýtného „všechno nebo nic“, vztahující se na všechny trasy systému TEN a na všechna vozidla s nejvyšší přípustnou hmotností 3 500 kg a vyšší. Rada usoudila, že taková oblast působnosti by vytvořila značný odrazující prostředek pro zavedení systémů výběru mýtného v mnoha členských státech, v kterých není možné předpokládat souhlas veřejnosti se zavedením výběru mýtného. Návrh Komise by jako takový mohl závažným způsobem zmařit hlavní cíl, kterým je přechod k systému, na jehož základě uživatelé silniční sítě přispívají ve větším rozsahu na náklady na pozemní komunikace, které používají. Místo toho Rada zvolila rámec, podle kterého se pravidla Společenství použijí ve všech případech, kdy je zaveden výběr mýtného na trase systému TEN pro vozidla o hmotnosti 3 500 kg a vyšší, avšak členské státy si zachovají možnost rozhodovat, ve kterých částech jejich sítě systému TEN bude zaveden výběr mýtného a zda bude výběr mýtného omezen na vozidla vyšší hmotnosti.

Na jiných místech směrnice se Rada snažila omezit flexibilitu, navrhovanou Komisí pro členských státy při zavedení velmi vysokého mýtného na některých trasách (například trasách s vysokým podílem tranzitní dopravy). Byl například vypuštěno ustanovení čl. 7 odst. 10 písm. c) navrhované Komisí, opravňující stanovit rozdílné výše mýtného pro určité pozemní komunikace v rámci sítě.

Kompenzace pro uživatele silničních komunikací

Stejně jako Evropský parlament (viz změna 36) i Rada vyjádřila obavy, že prostředky upřednostňované návrhem Komise, určené pro kompenzaci dopravců za jakékoli nové náklady způsobené systémy výběru mýtného, zejména snížením zdanění vozidel, mohou mít diskriminační účinek. Rada rovněž neviděla důvod pro „zrušení“ harmonizace zdanění vozidel dosažené stávající směrnicí. Článek 7b, jak je navržen Komisí, se proto ze znění Rady vypouští a nahrazuje se 10. bodem odůvodnění, který odkazuje i na jiné způsoby kompenzace, jako je snížení zdanění pohonných hmot, a navazuje tak na myšlenku uvedenou ve změně 13 Parlamentu.

3.   Změny Evropského parlamentu

Odpověď Rady na změny 2, 9, 12, 13, 17, 18, 21, 25, 28, 29, 30, 33, 36, 38, 41, 48, 50 a 52 je uvedena výše v souvislosti s klíčovými otázkami.

Kromě toho Rada schválila v celém rozsahu, částečně nebo v zásadě změny 3, 4, 10, 22, 24, 34, 39, 42 a 43.

III.   ZÁVĚR

Intenzivní a trvalé úsilí vyvíjené v rámci Rady o dosažení dohody o tomto společném postoji odráží naléhavé vědomí důležitosti této otázky pro širší dopravní politiku Společenství. Společný postoj stanoví právní rámec pro stanovení mýtného, který je jasnější a snadněji proveditelný transparentním, objektivním a spravedlivým způsobem, a který současně poskytuje nové možnosti, aby mýtné bylo oprávněně použito jako nástroj řešení problémů spojených s životní prostředím a hustotou provozu, kterým Společenství čelí. Znění představuje skutečné, identifikovatelné a hmatatelné zlepšení směrnice z roku 1999 a zajišťuje rovnováhu mezi nezbytností přechodu k udržitelné dopravní politice a důležitostí řádně fungujícího vnitřního trhu.

----

(1)Úř. věst. C 241, 28.9.2004, s. 58.

(2)Úř. věst. C 109, 30.4.2004, s. 14.

(3)  KOM(2001) 370, 12.9.2001.

----

----

SPOLEČNÝ POSTOJ (ES) č. 34/2005

přijatý Radou dne 23. září 2005

s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/.../ES ze dne ... 2005 o energetické účinnosti u konečného uživatele a o energetických službách a o zrušení směrnice Rady 93/76/EHS

(2005/C 275 E/02)

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),

s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),

v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),

vzhledem k těmto důvodům:

PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:

KAPITOLA I

PŘEDMĚT A OBLAST PŮSOBNOSTI

Článek 1

Účel

Účelem této směrnice je podpořit nákladově efektivní zvyšování energetické účinnosti u konečného uživatele v členských státech tím, že:

Článek 2

Oblast působnosti

Tato směrnice se vztahuje na:

Článek 3

Definice

Pro účely této směrnice se rozumí:

KAPITOLA II

CÍLE ÚSPOR ENERGIE

Článek 4

Obecný cíl

1.   Členské státy přijmou pro šestý rok uplatňování této směrnice celkový národní orientační cíl úspor energie ve výši 6 %, dosažitelný díky energetickým službám a jiným opatřením ke zvýšení energetické účinnosti, a usilují o jeho splnění. Členské státy přijmou za účelem přispění k dosažení tohoto cíle nákladově efektivní, proveditelná a přiměřená opatření.

Uvedený národní orientační cíl úspor energie se stanoví a vypočítá v souladu s přílohou I a metodikou v ní uvedenou. Pro účely srovnání úspor energie a přepočtu na porovnatelné jednotky se uplatňují převodní koeficienty stanovené v příloze II, ledaže lze odůvodnit užití jiných převodních koeficientů. Příklady vhodných opatření ke zvýšení energetické účinnosti jsou uvedeny příloze III. Obecný rámec měření a ověřování úspor energie je uveden v příloze IV.

2.   Pro účely první zprávy, která má být předložena v souladu s článkem 14, stanoví členské státy rovněž průběžný národní orientační cíl energie úspor pro třetí rok uplatňování této směrnice. Tento průběžný cíl musí být realistický a v souladu s celkovým národním orientačním cílem úspor energie uvedeným v odstavci 1.

3.   Členské státy pověří jeden či více stávajících nebo nových úřadů či agentur celkovou kontrolou a dohledem nad rámcem pro dosažení cíle uvedeného v odstavci 1. Tyto subjekty poté ověřují úspory energie plynoucí z energetických služeb a dalších opatření ke zvýšení energetické účinnosti, včetně stávajících vnitrostátních opatření ke zvýšení energetické účinnosti, a podávají zprávy o výsledcích.

4.   Po přezkoumání prvních tří let uplatňování této směrnice a po předložení zprávy Komise posoudí, zda je vhodné předložit návrh směrnice za účelem dalšího rozvoje tržního přístupu ke zvyšování energetické účinnosti prostřednictvím bílých certifikátů.

Článek 5

Energetická účinnost u konečného uživatele ve veřejném sektoru

1.   Členské státy zajistí, aby veřejný sektor hrál v souvislosti s touto směrnicí příkladnou úlohu.

K tomuto účelu zajistí, aby veřejný sektor přijal jedno či více opatření ke zvýšení energetické účinnosti se zaměřením na nákladově efektivní opatření zajišťující nejvyšší míru úspor energie v nejkratším čase. Tato opatření se přijímají na vhodné státní, regionální nebo místní úrovni a mohou mít podobu zákonodárné iniciativy, dobrovolné dohody či jiného programu s obdobným dopadem. Aniž jsou dotčeny právní předpisy členských států a Společenství o zadávání veřejných zakázek, lze tato opatření zvolit z orientačního seznamu uvedeného v příloze V. Ve zprávách uvedených v článku 14 členské státy sledují činnost veřejného sektoru ve vztahu k národnímu orientačnímu cíli úspor energie.

2.   Členské státy pověří jednu nebo více nových nebo stávajících organizací, které převezmou správní, řídící a prováděcí odpovědnost za začlenění požadavků na zvyšování energetické účinnosti v souladu s odstavcem 1. Může se jednat o úřady nebo agentury uvedené v čl. 4 odst. 3.

KAPITOLA III

PODPORA ENERGETICKÉ ÚČINNOSTI U KONEČNÉHO UŽIVATELE A ENERGETICKÝCH SLUŽEB

Článek 6

Distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav a maloobchodní prodejci energie

1.   Členské státy zajistí, aby distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav nebo maloobchodní prodejci energie:

2.   Členské státy:

3.   Členské státy zajistí dostatek pobídek, rovnou hospodářskou soutěž a stejné podmínky pro účastníky trhu jiné než distributory, provozovatele distribučních soustav a maloobchodní prodejce energie, jako jsou poskytovatelé energetických služeb, montéři energetických zařízení, poradci a konzultanti v energetice, aby mohli nezávisle nabízet a provádět energetické služby, energetické audity a opatření ke zvýšení energetické účinnosti uvedené v odst. 2 písm. a) bodě ii).

4.   Podle odstavců 2 a 3 mohou členské státy ukládat odpovědnost provozovatelům distribučních soustav pouze v případě, že je to v souladu s požadavky týkajícími se oddělených účtů stanovenými v čl. 19 odst. 3 směrnice 2003/54/ES a v čl. 17 odst. 3 směrnice 2003/55/ES.

5.   Prováděním tohoto článku nejsou dotčeny odchylky a výjimky udělené na základě směrnic 2003/54/ES a 2003/55/ES.

Článek 7

Dostupnost informací

Členské státy zajistí, aby byly informace o mechanismech na zvýšení energetické účinnosti a o finančních a právních rámcích přijatých s cílem dosažení národního orientačního cíle úspor energie transparentní a aby byly co nejvíce šířeny mezi relevantními účastníky trhu.

Článek 8

Dostupnost programů kvalifikace, akreditace nebo certifikace

S cílem dosáhnout vysoké úrovně technické způsobilosti, objektivity a spolehlivosti zajistí členské státy tam, kde to považují za nutné, dostupnost vhodných programů kvalifikace, akreditace nebo certifikace pro poskytovatele energetických služeb, energetických auditů a opatření ke zvýšení energetické účinnosti uvedených v čl. 6 odst. 2 písm. a) bodě ii).

Článek 9

Finanční nástroje pro úspory energie

1.   Členské státy zruší nebo změní vnitrostátní právní předpisy jiné než čistě daňové povahy, které zbytečně či nepřiměřeně brání nebo omezují využití finančních nástrojů pro úspory energie na trhu energetických služeb nebo jiných opatření ke zvýšení energetické účinnosti.

2.   Členské státy poskytnou pro uvedené finanční nástroje vzorové smlouvy stávajícím i potenciálním zákazníkům energetických služeb a dalších opatření ke zvýšení energetické účinnosti ve veřejném i soukromém sektoru. Vzorové smlouvy může vydat úřad nebo agentura uvedená v čl. 4 odst. 3.

Článek 10

Energeticky účinné sazby a další regulace energie vázané na rozvodnou síť

1.   Členské státy zajistí odstranění pobídek v sazbách za přenos a distribuci energie, které zbytečně zvyšují množství přenášené či distribuované energie. K tomuto účelu mohou členské státy uložit povinnosti veřejné služby týkající se energetické účinnosti podnikům působícím v elektroenergetice v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2003/54/ES a podnikům působícím v odvětví zemního plynu v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2003/55/ES.

2.   Členské státy mohou povolit sociálně orientované složky programů a struktur sazeb, pokud jsou veškeré účinky s vlivem na rozpad přenosové a distribuční soustavy omezeny na to, co je nezbytně nutné, a pokud nejsou nepřiměřené dotyčnému sociálnímu cíli.

Článek 11

Fondy a mechanismy financování

1.   Aniž jsou dotčeny články 87 a 88 Smlouvy o ES, mohou členské státy zřídit jeden nebo více fondů, z nichž bude dotováno provádění programů a jiných opatření ke zvýšení energetické účinnosti a podporován rozvoj trhu pro opatření ke zvýšení energetické účinnosti. Tato opatření zahrnují podporu energetických auditů, finančních nástrojů pro úspory energie a případně lepšího měření spotřeby a informativního vyúčtování. Fondy se rovněž zaměřují na odvětví konečné spotřeby s vyššími transakčními náklady nebo vyššími riziky.

2.   Jsou-li fondy zřízeny, mohou poskytovat dotace, půjčky, záruky nebo jiné druhy financování vázané na výsledky.

3.   Fondy jsou otevřeny všem poskytovatelům opatření ke zvýšení energetické účinnosti, jako jsou poskytovatelé energetických služeb, nezávislí poradci v energetice, distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav, maloobchodní prodejci energie a montéři energetických zařízení. Členské státy se mohou rozhodnout zpřístupnit fondy všem konečným zákazníkům. Výběrová řízení nebo jiné rovnocenné postupy zajišťují plnou transparentnost a probíhají v plném souladu s platnými předpisy pro zadávání veřejných zakázek. Členské státy zajistí, že fondy nekonkurují tržně financovaným opatřením ke zvýšení energetické účinnosti, nýbrž je doplňují.

Článek 12

Energetické audity

1.   Členské státy zajistí, aby byly všem konečným zákazníkům včetně menších zákazníků ze skupin domácností, obchodu a malých a středně velkých průmyslových podniků dostupné účinné, vysoce kvalitní a nezávisle prováděné programy energetického auditu vypracované tak, aby identifikovaly potenciální opatření ke zvýšení energetické účinnosti.

2.   Pro tržní segmenty, jež mají vyšší transakční náklady a nekomplexní zařízení, mohou být přijata jiná opatření, jako jsou dotazníky a počítačové programy zpřístupněné na internetu nebo zaslané zákazníkům poštou. Členské státy zajistí dostupnost energetických auditů v segmentech trhu, kde se obchodně nevyužívají, s přihlédnutím k čl. 11 odst. 1.

3.   Certifikace v souladu s článkem 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov (12) se považuje za rovnocennou energetickému auditu splňujícímu požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku a za rovnocennou některému z opatření ke zvýšení energetické účinnosti uvedených v příloze V této směrnice. Rovněž se má za to, že audity podle programů založených na dobrovolných dohodách mezi organizacemi zúčastněných subjektů a subjektem, který byl určen dotčeným členským státem a nachází se pod jeho kontrolou a dohledem, splňují požadavky uvedené odstavcích 1 a 2.

Článek 13

Měření spotřeby energie a informativní vyúčtování

1.   Členské státy zajistí, aby pokud je to technicky možné, finančně únosné a úměrné potenciálním úsporám energie, byli koneční zákazníci odebírající elektřinu, zemní plyn, dálkové topení či chlazení a teplou vodu pro domácnosti vybaveni za tržní ceny individuálními měřiči, které přesně zobrazují skutečnou spotřebu energie a skutečnou dobu její spotřeby.

2.   Členské státy zajistí, aby bylo vyúčtování, které provádějí distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav a maloobchodní prodejci energie, pokud je to vhodné, založeno na skutečné spotřebě energie a aby bylo předkládáno v jasné a pochopitelné formě. Spolu s vyúčtováním obdrží koneční zákazníci rovněž vhodné informace se zevrubným přehledem stávajících cen energie. V závislosti na výši spotřeby energie u konkrétního zákazníka bude vyúčtování případně prováděno dostatečně často, aby zákazníci mohli svou spotřebu energie regulovat.

3.   Členské státy zajistí, aby distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav nebo maloobchodní prodejci energie, kde je to vhodné, poskytovali konečným zákazníkům v účtech, smlouvách, transakcích a stvrzenkách na distribučních místech tyto informace:

KAPITOLA IV

ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Článek 14

Zprávy

1.   Členské státy, které ke dni vstupu této směrnice v platnost již k jakémukoli účelu používají pro měření úspor energie výpočetní metody podobné těm, které jsou popsány v příloze IV, mohou Komisi o tom předložit dostatečně podrobné informace. Tyto informace by měly být předloženy co nejdříve, nejlépe do ... (13). Uvedené informace Komisi umožní náležitě zohlednit stávající postupy.

2.   Do ... (14) předloží členské státy Komisi průběžnou zprávu o celkové správě a provádění této směrnice. Tato zpráva obsahuje informace o provedených a plánovaných opatřeních. Závěrečná zpráva, uvádějící pokrok v období šesti let od ... (15), musí být Komisi předložena do ... (16). Průběžná zpráva je založena na dostupných údajích a doplněna odhady a obsahuje mimo jiné odhad dosavadního pokroku s ohledem na průběžný národní orientační cíl úspor energie podle čl. 4 odst. 2 a na cíl uvedený v čl. 5 odst. 1. Závěrečná zpráva obsahuje konečné výsledky dosažené při plnění celkového národního orientačního cíle úspor energie podle čl. 4 odst. 1 a cíle uvedeného v čl. 5 odst. 1.

3.   Na základě průběžných a závěrečných zpráv členských států Komise zhodnotí, jakého pokroku dosáhly členské státy při plnění svých národních orientačních cílů úspor energie. Komise zveřejní svou zprávu se závěry týkajícími se prvních průběžných zpráv do ... (17). Nejpozději jeden rok po obdržení závěrečných zpráv od členských států vydá Komise své závěry v závěrečné zprávě. Tyto zprávy se případně podle potřeby doplní o návrhy dalších opatření určené Evropskému parlamentu a Radě, včetně případného prodloužení doby platnosti cílů uvedené v této směrnici.

Článek 15

Přezkum a přizpůsobení rámce

1.   Hodnoty a výpočetní metody uvedené v přílohách II, III a IV se přizpůsobují technickému pokroku postupem podle čl. 16 odst. 2.

2.   Do ... (18) Komise postupem podle čl. 16 odst. 2 upřesní a doplní podle potřeby body 2 až 6 přílohy IV, s ohledem na obecný rámec uvedený v příloze IV.

3.   Po ... (19) se Komise může postupem podle čl. 16 odst. 2 rozhodnout zvýšit procentní podíl harmonizovaných výpočtů prováděných postupem zdola nahoru užitých v modelu harmonizovaných výpočtů uvedeném v bodě 1 přílohy IV, aniž jsou dotčeny programy členských států využívající již nyní vyšší procentní podíl. Komise bere v úvahu následující faktory a zdůvodňuje svá rozhodnutí s ohledem na ně:

Článek 16

Výbor

1.   Komisi je nápomocen výbor.

2.   Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.

Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.

3.   Výbor přijme svůj jednací řád.

Článek 17

Zrušovací ustanovení

Zrušuje se směrnice 93/76/EHS.

Článek 18

Provedení

1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do ... (21). Neprodleně o nich uvědomí Komisi.

Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.

2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.

Článek 19

Vstup v platnost

Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Článek 20

Určení

Tato směrnice je určena členským státům.

V Bruselu dne ...

Za Evropský parlament

předseda

...

Za Radu

předseda

...

----

(1)Úř. věst. C 120, 20.5.2005, s. 115.

(2)Úř. věst. C 318, 22.12.2004, s. 9.

(3)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 7. června 2005 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku), společný postoj Rady ze dne 23. září 2005 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a postoj Evropského parlamentu ze dne ... (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

(4)Úř. věst. L 242, 10.9.2002, s. 1.

(5)Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 37. Směrnice ve znění směrnice Rady 2004/85/ES (Úř. věst. L 236, 7.7.2004, s. 10).

(6)Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 57.

(7)Úř. věst. C 394, 17.12.1998, s. 1.

(8)Úř. věst. L 237, 22.9.1993, s. 28.

(9)Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.

(10)Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32. Směrnice ve znění směrnice 2004/101/ES (Úř. věst. L 338, 13.11.2004, s. 18).

(11)Úř. věst. L 283, 27.10.2001, s. 33. Směrnice ve znění aktu o přistoupení z roku 2003.

(12)Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 65.

(13)  Šest měsíců po vstupu této směrnice v platnost.

(14)  Pět let po vstupu této směrnice v platnost.

(15)  Dva roky po vstupu této směrnice v platnost.

(16)  Deset let po vstupu této směrnice v platnost.

(17)  Šest let po vstupu této směrnice v platnost.

(18)  18 měsíců po vstupu této směrnice v platnost.

(19)  Tři roky po vstupu této směrnice v platnost.

(20)  Čtyři roky po vstupu této směrnice v platnost.

(21)  Dva roky po vstupu této směrnice v platnost.

----

PŘÍLOHA I

METODIKA VÝPOČTU NÁRODNÍHO ORIENTAČNÍHO CÍLE ÚSPOR ENERGIE

Pro výpočet národního orientačního cíle úspor energie stanoveného v článku 4 se použije tato metodika:

----

PŘÍLOHA II

ENERGETICKÝ OBSAH VYBRANÝCH PALIV PRO KONEČNOU SPOTŘEBU – PŘEVODNÍ TABULKA (1)

----

(1)  Členské státy mohou v odůvodněných případech použít jiné převodní koeficienty.

(2)  93 % metanu.

(3)  Členské státy mohou použít jiné hodnoty v závislosti na typu dřeva, který je v daném členském státě používán nejčastěji.

(4)  Pro úspory udané v kWh elektřiny mohou členské státy použít standardní koeficient 2,5 odrážející odhadovanou 40 % průměrnou výrobní účinnost v EU za sledované období. Členské státy mohou v odůvodněných případech použít jiné převodní koeficienty.

Zdroj: Eurostat.

----

PŘÍLOHA III

ORIENTAČNÍ SEZNAM PŘÍKLADŮ DOSTUPNÝCH OPATŘENÍ KE ZVÝŠENÍ ENERGETICKÉ ÚČINNOSTI

Tato příloha uvádí příklady, kdy je možné rozvíjet a provádět programy a další opatření ke zvýšení energetické účinnosti v souvislostech článku 4.

Aby je bylo možné brát v úvahu, musí tato opatření ke zvýšení energetické účinnosti vést k úsporám energie, jež je možno jasně změřit a ověřit či odhadnout podle obecných zásad uvedených v příloze IV, a jejich účinek na úspory energie nesmí být již započten v rámci jiných konkrétních opatření. Tyto seznamy nejsou vyčerpávající, mají orientační účel.

Příklady dostupných opatření ke zvýšení energetické účinnosti

Domácnosti a terciární odvětví:

Průmysl:

Doprava:

Meziodvětvová opatření:

Horizontální opatření:

----

PŘÍLOHA IV

OBECNÝ RÁMEC PRO MĚŘENÍ A OVĚŘOVÁNÍ ÚSPOR ENERGIE

1.   Měření a výpočet úspor energie a jejich normalizace

1.1   Měření úspor energie

Obecně

Při měření dosažených úspor energie uvedených v článku 4 s cílem zachytit celkové zvýšení energetické účinnosti a zjistit dopad jednotlivých opatření se použije model harmonizovaného výpočtu, který využívá kombinaci metod výpočtu postupem shora dolů a zdola nahoru, aby se změřilo roční zvýšení energetické účinnosti pro účely zpráv uvedených v článku 14.

Při sestavování modelu harmonizovaných výpočtů v souladu s čl. 15 odst. 2 se výbor snaží v nejvyšší možné míře použít údaje, jež byly již běžně poskytnuty Eurostatem nebo vnitrostátními statistickými agenturami.

Výpočty postupem shora dolů

Metoda výpočtu postupem shora dolů znamená, že se výše úspor energie vypočítá s užitím celostátní úrovně úspor nebo úrovní úspor energie v odvětvích ve větším měřítku jako počáteční hodnoty. Poté se roční údaje upraví s ohledem na vnější vlivy, jako jsou denostupně, strukturální změny, sortimentní skladba atd., čímž se získá nástroj poskytující uspokojivý pohled na celkové zvýšení energetické účinnosti, jak je uvedeno v bodě 1.2. Tato metoda neposkytuje přesná a podrobná měření a neukazuje příčinné vztahy mezi opatřeními a z nich plynoucími úsporami energie. Je však obvykle jednodušší, méně nákladná a často se o ní hovoří jako o „indikátorech energetické účinnosti“, protože naznačuje směry vývoje.

Při přípravě metody výpočtu postupem shora dolů užité v tomto modelu harmonizovaného výpočtu výbor pokud možno vychází z existujících metodik, jako je model ODEX (1).

Výpočty postupem zdola nahoru

Část celkové domácí konečné spotřeby energie v odvětvích spadajících do oblasti působnosti této směrnice využívá model harmonizovaného výpočtu postupem zdola nahoru. Při sestavování tohoto modelu harmonizovaných výpočtů postupem zdola nahoru v souladu s čl. 15 odst. 2 se výbor snaží o využití standardizovaných metod, jež představují minimální administrativní zátěž a náklady, a to zejména užitím metod měření uvedených v bodech 2.1 a 2.2 a zaměřením na odvětví, kde lze model harmonizovaných výpočtů postupem zdola nahoru nákladově nejefektivněji použít.

Pokud si to členské státy přejí, mohou použít další měření postupem zdola nahoru mimo část předepsanou harmonizovaným modelem pro postup zdola nahoru, s výhradou souhlasu Komise vydaného postupem podle čl. 16 odst. 2 na základě popisu metodiky předloženého dotyčným členským státem.

Metoda výpočtu postupem zdola nahoru znamená, že se úspory energie, jichž bylo dosaženo prováděním konkrétních opatření ke zvýšení energetické účinnosti, měří v kilowatthodinách (kWh), v joulech (J) nebo v kilogramech ropného ekvivalentu (kg OE) a sečtou se s úsporami energie, jichž bylo dosaženo díky jiným konkrétním opatřením ke zvýšení energetické účinnosti. Úřady nebo agentury uvedené v čl. 4 odst. 3 zajistí, aby se zabránilo dvojímu započtení úspor energie, které vyplývají z kombinace opatření ke zvýšení energetické účinnosti (včetně mechanismů). V metodě výpočtu postupem zdola nahoru lze použít údaje a metody uvedené v bodech 2.1 a 2.2.

Pokud nejsou výpočty postupem zdola nahoru pro některá odvětví dostupné, lze se souhlasem Komise vydaným postupem podle čl. 16 odst. 2 užít ve zprávách pro Komisi ukazatele typu shora dolů, případně kombinované výpočty postupy shora dolů a zdola nahoru. Při posuzování takových žádostí prokáže Komise zejména v případě průběžné zprávy uvedené v čl. 14 odst. 2 náležitou pružnost. Někdy budou výpočty prováděné postupem shora dolů potřebné pro změření důsledků opatření provedených po roce 1995 (a v některých případech 1991), jež zůstávají aktuální.

1.2   Jak normalizovat měření úspor energie

Úspory energie se určují změřením nebo odhadem spotřeby před provedením opatření a po něm, přičemž je třeba zajistit úpravy a normalizaci vzhledem k vnějším podmínkám, které zpravidla ovlivňují spotřebu energie. Podmínky, které spotřebu energie zpravidla ovlivňují, se mohou s postupem času měnit. K nim může patřit pravděpodobný vliv jednoho nebo několika možných faktorů, jako jsou:

2.   Údaje a metody, které je možné použít (měřitelnost)

Existuje několik metod získávání údajů pro měření nebo odhady úspor energie. Během hodnocení energetické služby nebo opatření ke zvýšení energetické účinnosti často není možné spoléhat se výlučně na měření. Rozlišuje se proto mezi metodami měření úspor energie a metodami odhadování úspor energie, přičemž druhé jmenované metody jsou běžnější.

2.1   Údaje a metody založené na měření

Vyúčtování distributorů energie nebo maloobchodních prodejců energie

Před zavedením opatření ke zvýšení energetické účinnosti může tvořit základ měření pro reprezentativní období vyúčtování služeb domácnostem prováděné na základě měření. To může být později porovnáno s měřeným vyúčtováním pro období po zavedení a využití opatření a také pro reprezentativní období. Výsledky by měly být porovnány s kontrolním vzorkem (skupina, která se nezúčastnila) anebo normalizovány postupem podle bodu 1.2.

Údaje o prodeji energie

Spotřeba různých druhů energie (např. elektřina, plyn, topný olej) může být měřena na základě porovnání údajů o prodeji poskytnutých maloobchodními prodejci energie a distributory získaných před zavedením opatření ke zvýšení energetické účinnosti a údajů o prodeji za období po zavedení těchto opatření. Lze použít kontrolního vzorku nebo údaje normalizovat.

Údaje o prodeji zařízení a přístrojů

Výkonnost zařízení a přístrojů může být vypočítávána na základě informací získaných přímo od výrobců. Údaje o prodeji zařízení a přístrojů mohou být obvykle získány od maloobchodních prodejců energie. Je rovněž možno provádět zvláštní průzkum nebo měření. Pro určení míry úspor energie mohou být získané údaje porovnány s údaji o prodeji. Při užití této metody by měly být prováděny úpravy s ohledem na změny v použití vybavení nebo přístrojů.

Údaje o konečném zatížení

Je možné plně sledovat energetickou náročnost budov nebo zařízení pro zaznamenání spotřeby energie před zavedením opatření ke zvýšení energetické účinnosti a po něm. Důležité rozhodující faktory (např. výrobní postup, speciální zařízení, instalace vytápění) je možné měřit podrobněji.

2.2   Údaje a metody založené na odhadech

Odhad údajů pomocí základní techniky: bez kontroly

Výpočet odhadovaných údajů pomocí základní techniky bez kontroly na místě je nejobvyklejší metodou získávání údajů pro měření uvažovaných úspor energie. Údaje mohou být odhadovány na základě technických zásad, bez využití konkrétních údajů, na základě předpokladů založených na vlastnostech zařízení, výkonových charakteristikách, funkčních profilech zavedených opatření a statistik atd.

Odhad údajů pomocí vyspělé techniky: kontrola

Energetické údaje je možné vypočítat na základě informací získaných externími odborníky v rámci kontroly nebo jiného typu návštěvy jedné nebo více vybraných lokalit. Na jejich základě je možné vypracovat vyspělejší algoritmy nebo simulační modely a využít jich u většího počtu lokalit (např. budov, zařízení, vozidel). Tento typ měření lze často využít pro doplnění a upřesnění údajů získaných odhadem údajů pomocí základní techniky.

3.   Jak se vyrovnat s nejistotou

Všechny metody uvedené v bodě 2 mohou vykazovat určitou úroveň nejistoty. Nejistota může být způsobena (2):

Nejistota může být také způsobena plánovanými nebo neplánovanými domněnkami; souvisí obvykle s odhady, předpoklady nebo použitím technických údajů. Výskyt chyb souvisí se zvoleným systémem sběru údajů, který je navržen v bodech 2.1 a 2.2. Doporučuje se přesnější určení nejistoty.

Členské státy si mohou pro podávání zpráv o cílech stanovených touto směrnicí zvolit metodu kvantifikované nejistoty měření. Kvantifikovaná nejistota měření je vyjádřena statisticky srozumitelným způsobem a uvede jak míru přesnosti, tak spolehlivosti. Například „měřitelná chyba je 90 %, spolehlivost ±20 %“.

Pokud je použito metody nejistoty měření, musí členské státy přihlížet také k tomu, že přijatelná míra nejistoty požadovaná pro výpočty úspor energie souvisí s mírou úspor a s hospodárností snižující se nejistoty.

4.   Harmonizovaná životnost opatření ke zvýšení energetické účinnosti ve výpočtech postupem zdola nahoru

Některá opatření ke zvýšení energetické účinnosti mohou trvat desítky let a jiná pouze kratší dobu. V následujícím seznamu jsou uvedeny příklady průměrné životnosti některých opatření ke zvýšení energetické účinnosti:

Aby se zajistilo, že členské státy budou užívat u podobných opatření stejnou životnost, budou tyto míry životnosti harmonizovány na evropské úrovni. Komise proto za pomoci výboru zřízeného článkem 16 nahradí výše uvedený seznam schváleným předběžným seznamem průměrné životnosti různých opatření ke zvýšení energetické účinnosti nejpozději ... (3).

5.   Jak nakládat s multiplikačními efekty úspor energie a jak se vyhnout dvojímu započtení v metodách výpočtu postupem shora dolů a zdola nahoru

Provedení jednoho opatření ke zvýšení energetické účinnosti, např. nádrže na teplou vodu a potrubní izolace v budově, či jiného opatření se srovnatelným dopadem může mít v budoucnu na trhu multiplikační efekt, což znamená, že trh bude jisté opatření provádět automaticky bez dalšího zapojení úřadů nebo agentur uvedených v čl. 4 odst. 3 nebo soukromého poskytovatele energetických služeb. Opatření s multiplikačním potenciálem by ve většině případů byla nákladově efektivnější než opatření, jež je třeba pravidelně opakovat. Členské státy odhadnou potenciální úspory energie takových opatření včetně jejich multiplikačních efektů a prověří souhrnný dopad v dodatečném hodnocení, případně za použití vhodných ukazatelů.

Je třeba provádět opravy s ohledem na dvojí započtení úspor energie. Podporuje se využití matic umožňujících provádět součty dopadu opatření.

Při podávání zpráv o celkovém cíli podle článku 4 neberou členské státy v úvahu potenciální úspory energie vyskytující se po cílovém období. Opatření podporující dlouhodobý účinek na trh by měla být v každém případě podporována a opatření, jež již zavdala podnět ke vzniku multiplikačního efektu v úsporách energie, by měla být brána v úvahu při podávání zpráv o celkovém cíli podle článku 4, pokud mohou být měřena a ověřena podle návodu uvedeného v této příloze.

6.   Jak ověřit úspory energie

Pokud je to považováno za nákladově efektivní a nezbytné, jsou úspory dosažené díky určité energetické službě nebo opatření ke zvýšení energetické účinnosti ověřovány třetí osobou. Ověření mohou provádět nezávislí poradci, poskytovatelé energetických služeb nebo jiní účastníci trhu. Další pokyny a informace mohou poskytnout příslušné úřady nebo agentury členských států uvedené v čl. 4 odst. 3.

Zdroje:„A European Ex-post Evaluation Guidebook for DSM and EE Service Programmes“; IEA, databáze INDEEP; IPMVP, svazek 1 (verze březen 2002).

----

(1)  Projekt ODYSSEE-MURE, program SAVE. Komise, 2005.

(2)  Model pro stanovení míry nejistoty měření založený na těchto třech chybách je uveden v dodatku B „International Performance Measurement & Verification Protocol“ (IPMVP).

(3)  Šest měsíců po dni vstupu této směrnice v platnost.

----

PŘÍLOHA V

ORIENTAČNÍ SEZNAM PŘÍKLADŮ OPATŘENÍ KE ZVÝŠENÍ ENERGETICKÉ ÚČINNOSTI PRO VEŘEJNÝ SEKTOR

Aniž jsou dotčeny právní předpisy členských států a Společenství o zadávání veřejných zakázek, mohou členské státy zajistit, aby veřejný sektor uplatňoval požadavky z následujícího orientačního seznamu v souvislosti s příkladnou úlohou veřejného sektoru uvedenou v článku 5:

----

ODŮVODNĚNÍ RADY

I.   ÚVOD

Dne 10. prosince 2003 Komise předložila návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o účinnosti v konečné spotřebě energie a o energetických službách (1) na základě čl. 175 odst. 1 Smlouvy o ES.

Evropský hospodářský a sociální výbor přednesl své stanovisko dne 28. října 2004 (2). Výbor regionů přednesl své stanovisko dne 17. června 2004 (3).

Evropský parlament přijal své stanovisko při prvním čtení dne 7. června 2005 (4) a schválil 97 změn.

Dne 23. září 2005 Rada přijala svůj společný postoj v souladu s článkem 251 Smlouvy o ES.

II.   CÍL NÁVRHU

Návrh má za cíl podpořit zvyšování energetické účinnosti zavedením závazných cílů úspor pro členské státy a přijetím opatření za účelem vytvoření trhu energetických služeb. Návrh se zaměřuje na stranu poptávky (tj. na konečného uživatele a na maloobchodní dodavatele), a lze jej proto považovat za doplnění předchozích právních předpisů Společenství v oblasti energetiky, jež se týkaly strany nabídky. Má přispět k dosažení cíle snížení emisí CO2v rámci EU, dále posílit vedoucí úlohu Společenství na světovém trhu energeticky úsporných produktů a služeb – a přispět tak k Lisabonskému procesu – a bude mít kladný vliv na bezpečnost dodávek.

III.   ANALÝZA SPOLEČNÉHO POSTOJE

1.   Všeobecné poznámky

Rada sdílí prioritu, kterou Komise klade na energetickou účinnost, a široce proto podporuje hlavní cíl návrhu Komise. Většina změn provedených Radou v jejím společném postoji má za cíl přizpůsobit návrh směrnice různým vnitrostátním situacím a stávajícím postupům, snížit náklady a administrativní zátěž související s jejím použitím a obecně usnadnit její provádění.

2.   Konkrétní poznámky

IV.   ZÁVĚR

Oba orgány vyjádřily svou podporu obecnému cíli návrhu Komise; oba souhlasí, že Unie by měla začít využívat možností nabízených potenciálními úsporami energie a měla by spíše dříve než později dále rozvíjet trh energeticky účinných služeb a výrobků. V této souvislosti je stanovisko Rady takové, že její společný postoj splňuje tyto hlavní cíle návrhu Komise.

----

(1)  Dokument 16261/03 ENER 362 CODEC 1858 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

(2)Úř. věst. C 120, 20.5.2005, s. 115.

(3)Úř. věst. C 318, 22.12.2004, s. 19.

(4)  Dokument 9836/05 CODEC 472 ENER 93 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

(5)  Týká se pouze německého znění.

(6)  Využívání dobrovolných dohod je uvedeno ve 13. bodu odůvodnění návrhu Komise.

----