# Den Europæiske Unions C 240/20.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 240 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 63. årgang20. juli 2020 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 240

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

63. årgang20. juli 2020

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2020/C 240/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2020/C 240/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2020/C 240/02 | Sag C-650/17: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 30. april 2020 — Royalty Pharma Collection Trust mod Deutsches Patent- und Markenamt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundespatentgericht — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – intellektuel og industriel ejendomsret – forordning (EF) nr. 469/2009 – supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler – betingelser for udstedelse – artikel 3, litra a) – begrebet produkt beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft – bedømmelseskriterier) | 2 |
| 2020/C 240/03 | Sag C-446/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. maj 2020 — AGROBET CZ, s.r.o. mod Finanční úřad pro Středočeský kraj (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik) (Præjudiciel forelæggelse – det fælles merværdiafgiftssystem (moms) – direktiv 2006/112/EF – ret til fradrag for indgående moms – overskydende moms – tilbageholdelse af det overskydende beløb efter indledning af en afgiftskontrolprocedure – anmodning om tilbagebetaling af den del af dette overskydende beløb, som vedrører transaktioner, der ikke er omfattet af denne procedure – skatte- og afgiftsmyndighedens afslag) | 3 |
| 2020/C 240/04 | Sag C-547/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. maj 2020 — Dong Yang Electronics Sp. z o.o. mod Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – skatter og afgifter – merværdiafgift (moms) – direktiv 2006/112/EF – artikel 44 – gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 – artikel 11, stk. 1 – levering af tjenesteydelser – afgiftsmæssigt tilknytningssted – begrebet fast forretningssted – momspligtig – datterselskab i en medlemsstat, hvis moderselskab er etableret i en tredjestat) | 3 |
| 2020/C 240/05 | Sag C-560/18 P: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 30. april 2020 — Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych mod Europa-Kommissionen, Kongeriget Sverige og Republikken Polen (Appel – aktindsigt i institutionernes dokumenter – forordning (EF) nr. 1049/2001 – artikel 4, stk. 2, tredje led – undtagelser fra retten til aktindsigt – undtagelse vedrørende beskyttelsen af formålet med undersøgelser – dokumenter vedrørende en igangværende traktatbrudsprocedure – udførlige udtalelser afgivet i forbindelse med en notifikationsprocedure på grundlag af direktiv 98/34/EF – begæring om aktindsigt – afslag – udbredelse af de dokumenter, hvori der er begæret aktindsigt, under sagen for Den Europæiske Unions Ret – udbredelse – afvisning – søgsmålsinteresse – fortsat beståen) | 4 |
| 2020/C 240/06 | Sag C-565/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 30. april 2020 — Société Générale S.A. mod Agenzia delle Entrate — Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 63 TEUF – frie kapitalbevægelser – afgift på finansielle transaktioner – transaktioner vedrørende afledte finansielle instrumenter med et underliggende værdipapir, som er udstedt af et selskab, der er hjemmehørende i beskatningsmedlemsstaten – afgift skyldig, uanset hvor transaktionen indgås – administrative og angivelsesmæssige forpligtelser) | 5 |
| 2020/C 240/07 | Sag C-584/18: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 30. april 2020 — D.Z. mod Blue Air — Airline Management Solutions SRL m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Eparchiako Dikastirio Larnakas — Cypern) (Præjudiciel forelæggelse – område med frihed, sikkerhed og retfærdighed – grænsekontrol, asyl og indvandring – afgørelse nr. 565/2014/EU – forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser – tredjelandsstatsborger, der er i besiddelse af midlertidig opholdstilladelse, der er udstedt af en medlemsstat – artikel 3 – Bulgariens, Kroatiens, Cyperns og Rumæniens anerkendelse af visse dokumenter som ligestillede med deres nationale visa – påberåbelse af en afgørelse over for en stat – direkte virkning – anerkendelse af en privatretlig enhed som en forlængelse af staten – betingelser – forordning (EU) nr. 562/2006 – Schengengrænsekodeksen – artikel 13 – nægtelse af indrejse på en medlemsstats område – begrundelsespligt – forordning (EU) nr. 261/2004 – kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning – artikel 2, litra j) – boardingafvisning på grundlag af angiveligt ufuldstændig rejselegitimation – artikel 15 – forpligtelser for luftfartsselskaberne over for passagererne – ansvarsbegrænsning indeholdt i transportkontrakten eller andre dokumenter) | 5 |
| 2020/C 240/08 | Sag C-607/18 P: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 14. maj 2020 — NKT Verwaltungs GmbH, tidligere nkt cables GmbH, og NKT A/S, tidligere NKT Holding A/S, mod Europa-Kommissionen (Appel – konkurrence – karteller – det europæiske marked for underjordiske og undersøiske elkabler – opdeling af markedet inden for rammerne af projekter – bøder – ret til forsvar – forordning (EU) nr. 1/2003 – artikel 27, stk. 1 – overensstemmelse mellem klagepunktsmeddelelsen og den omtvistede afgørelse – aktindsigt – samlet og vedvarende overtrædelse – bevisbyrde – urigtig gengivelse af argumenter og beviser) | 7 |
| 2020/C 240/09 | Sag C-615/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. maj 2020 — straffesag mod UY (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Kehl — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i straffesager – ret til information under straffesager – direktiv 2012/13/EU – artikel 6 – retten til information om tiltalen – strafferetlig forfølgning for at føre et køretøj uden kørekort – kørselsforbud idømt ved en tidligere strafferetlig kendelse, som den pågældende ikke har opnået kendskab til – forkyndelse af denne kendelse for den pågældende person alene ved en obligatorisk befuldmægtiget – opnåelse af retskraft – den pågældende persons eventuelle forsømmelse) | 8 |
| 2020/C 240/10 | Sag C-627/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 30. april 2020 — Nelson Antunes da Cunha, Lda mod Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse – statsstøtte – artikel 108 TEUF – støtteordning, der er uforenelig med det indre marked – Europa-Kommissionens afgørelse, der anordner tilbagesøgning af en ulovlig støtte – forordning (EU) 2015/1589 – artikel 17, stk. 1 – tiårig forældelsesfrist – anvendelse på Kommissionens beføjelser til tilbagesøgning – artikel 16, stk. 2 og 3 – national lovgivning, der fastsætter en kortere forældelsesfrist – effektivitetsprincippet) | 8 |
| 2020/C 240/11 | Sag C-638/18: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. april 2020 — Europa-Kommissionen mod Rumænien (Traktatbrud – miljø – direktiv 2008/50/EF – luftkvalitet – artikel 13, stk. 1, og bilag XI – systematisk og vedvarende overskridelse af grænseværdierne for koncentrationen af mikropartikler (PM10) i zone RO32101 (Bukarest, Rumænien) – artikel 23, stk. 1 – bilag XV – kortest mulig overskridelsesperiode – egnede foranstaltninger) | 9 |
| 2020/C 240/12 | Sag C-641/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. maj 2020 — LG m.fl. mod Rina SpA og Ente Registro Italiano Navale (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Genova — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – civilretligt samarbejde – forordning (EF) nr. 44/2001 – artikel 1, stk. 1 – begreberne det civil- og handelsretlige område og administrative anliggender – anvendelsesområde – skibsklassifikations- og certificeringsselskabers aktiviteter – handlinger, der er udført jure imperii, og handlinger, der er udført jure gestionis – prærogativer som offentlig myndighed – retslig immunitet) | 10 |
| 2020/C 240/13 | Sag C-661/18: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. april 2020 — CTT — Correios de Portugal mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse – merværdiafgift (moms) – direktiv 2006/112/EF – fradrag for indgående afgift – artikel 173 – delvis afgiftspligtig – fradragsmetoder – pro rata-fradrag – fradrag under hensyntagen til benyttelse – artikel 184-186 – regulering af fradrag – ændring af de elementer, som er taget i betragtning ved fastsættelsen af fradragsbeløbet – udgående transaktion, der fejlagtigt er vurderet momsfritaget – national foranstaltning, der forbyder en ændring af fradragsmetode for de år, der allerede er gået – forældelsesfrist – princippet om afgiftsneutralitet, retssikkerhedsprincippet, effektivitetsprincippet og proportionalitetsprincippet) | 10 |
| 2020/C 240/14 | Sag C-667/18: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 14. maj 2020 — Orde van Vlaamse Balies og Ordre des barreaux francophones et germanophone mod Ministerraad (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Grondwettelijk Hof — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2009/138/EF – retshjælpsforsikring – artikel 201 – forsikringstagers ret til frit at vælge sin repræsentant – sag behandlet retsligt – begreb – mæglingsprocedure) | 11 |
| 2020/C 240/15 | Sag C-749/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. maj 2020 — B m.fl. mod Administration des contributions directes (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour administrative — Luxembourg) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 49 TEUF og 54 TEUF – etableringsfrihed – skattelovgivning – selskabsskat – moder- og datterselskaber – vertikal og horisontal sambeskatning) | 12 |
| 2020/C 240/16 | Sag C-772/18: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 30. april 2020 — A mod B (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein oikeus — Finland) [Præjudiciel forelæggelse – varemærker – direktiv 2008/95/EF – artikel 5, stk. 1 – artikel 5, stk. 3, litra b) og c) – varemærkekrænkelse – begrebet erhvervsmæssig brug – vare, der er overgået til fri omsætning – import – opbevaring – oplagring af varer med henblik på markedsføring – eksport] | 13 |
| 2020/C 240/17 | Sag C-797/18 P: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 30. april 2020 — Den Hellenske Republik mod Europa-Kommissionen (Appel – Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) – udgifter udelukket fra EU-finansiering – udgifter afholdt af Den Hellenske Republik – forordning (EF) nr. 1782/2003 – forordning (EF) nr. 796/2004 – forordning (EF) nr. 1120/2009 – forordning (EU) nr. 1306/2013 – arealstøtteordning – begrebet permanente græsarealer – faste finansielle korrektioner – forordning (EF) nr. 1698/2005 – bedømmelse af udgifters støtteberettigelse – forvaltningsmyndighed – forordning (EF) nr. 1290/2005 – udgifter omfattet af 24-månedersfristen – forordning (EF) nr. 817/2004 – sanktionsordning, der er effektiv, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning – metode til beregning af korrektionen) | 13 |
| 2020/C 240/18 | Sag C-810/18: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. april 2020 — DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o. mod Finančné riaditeľstvo SR (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský súd v Trnave — Slovakiet) (Præjudiciel forelæggelse – forordning (EØF) nr. 2658/87 – toldunion og fælles toldtarif – tarifering – kombineret nomenklatur – underposition 8525 80 91 – digitalkameraer – videokameraer – digitalt videokamera, der kan optage og lagre stillbilleder og videosekvenser med en opløsning, der er lavere end 800 × 600 pixels) | 14 |
| 2020/C 240/19 | Sag C-5/19: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 30. april 2020 — Overgas Mrezhi AD og Balgarska gazova asotsiatsia mod Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Varhoven administrativen sad — Bulgarien) (Præjudiciel forelæggelse – fælles regler for det indre marked for naturgas – direktiv 2009/73/EF – artikel 3, stk. 1-3, og artikel 41, stk. 16 – offentlige serviceforpligtelser – forpligtelser til oplagring af naturgas med henblik på at opretholde gasforsyningssikkerheden og sikre regelmæssig forsyning – national lovgivning, ifølge hvilken den finansielle byrde, som er forbundet med de offentlige serviceforpligtelser, der er pålagt naturgasvirksomhederne, væltes over på kunderne – betingelser – en national regulerende myndigheds vedtagelse af en retsakt, som pålægger en offentlig serviceforpligtelse – procedure – artikel 36 og 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder) | 15 |
| 2020/C 240/20 | Sag C-15/19: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. maj 2020 — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA mod Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – miljø – affald – direktiv 1999/31/EF – bestående deponeringsanlæg – efterbehandlingsperiode på deponeringsanlæg efter nedlukning – forlængelse – omkostninger ved affaldsdeponering – princippet om, at forureneren betaler – tidsmæssig anvendelse af direktivet) | 16 |
| 2020/C 240/21 | Sag C-17/19: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. maj 2020 — straffesag mod Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest og Welbond armatures (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig) [Præjudiciel forelæggelse – vandrende arbejdstagere – social sikring – forordning (EØF) nr. 1408/71 – lovgivning, der finder anvendelse – artikel 14, nr. 1), litra a), og artikel 14, nr. 2), litra b) – forordning (EF) nr. 883/2004 – artikel 12, stk. 1 – artikel 13, stk. 1, litra a) – udsendte arbejdstagere – arbejdstagere, der udøver beskæftigelse i to eller flere medlemsstater – forordning (EØF) nr. 574/72 – artikel 11, stk. 1, litra a) – artikel 12a, stk. 2, litra a), og artikel 12a, stk. 4, litra a) – forordning (EF) nr. 987/2009 – artikel 19, stk. 2 – E 101-attester og A 1-attester – bindende virkning – rækkevidde – social sikring – arbejdsret] | 17 |
| 2020/C 240/22 | Sag C-96/19: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. maj 2020 — VO mod Bezirkshauptmannschaft Tulln (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Niederösterreich — Østrig) (Præjudiciel forelæggelse – vejtransport – arbejdsdage og hviledage – digitale takografer – forordning (EU) nr. 165/2014 – manglende registrering af arbejdsdage på førerkortet og manglende diagramark – national lovgivning, hvorefter føreren under disse omstændigheder er forpligtet til at forevise en erklæring fra sin arbejdsgiver – gyldigheden af formularen i bilaget til afgørelse 2009/959/EU) | 17 |
| 2020/C 240/23 | Sag C-148/19 P: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 7. maj 2020 — BTB Holding Investments SA og Duferco Participations Holding SA mod Europa-Kommissionen og Foreign Strategic Investments Holding (FSIH) (Appel – statsstøtte – regional støtte til stålindustrien – afgørelse, hvormed støtten erklæres uforenelig med fællesmarkedet – begrebet statsstøtte – fordel – kriteriet om den private aktør – åbenbar fejl – bevisbyrde – grænser for domstolsprøvelsen) | 18 |
| 2020/C 240/24 | Forenede sager C-168/19 og C-169/19: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 30. april 2020 — HB (sag C-168/19) og IC (sag C-169/19) mod Istituto nazionale della previdenza sociale (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – fri bevægelighed for personer – artikel 21 TEUF – princippet om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet – artikel 18 TEUF – dobbeltbeskatningsoverenskomst – arbejdstagere i den offentlige sektor – pensionsmodtager med bopæl i en anden medlemsstat end den, der udbetaler en pension til vedkommende, som ikke er statsborger i bopælsmedlemsstaten – indkomstskat – hævdet tab af skattefordele – hævdet hindring for den frie bevægelighed og hævdet forskelsbehandling) | 19 |
| 2020/C 240/25 | Sag C-184/19: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. april 2020 — Hecta Viticol SRL mod Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău og Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Bucureşti — Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 92/83/EØF og 92/84/EØF – punktafgift på vin og andre ikke-mousserende gærede drikkevarer end vin og øl – differentierede punktafgiftssatser – retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning) | 19 |
| 2020/C 240/26 | Sag C-189/19: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 14. maj 2020 — Spenner GmbH & Co. KG mod Bundesrepublik Deutschland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – miljø – ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Den Europæiske Union – direktiv 2003/87/EF – artikel 10a – foreløbig ordning for gratistildeling af kvoter – afgørelse 2011/278/EU – artikel 9 – fastlæggelse af det historiske aktivitetsniveau – væsentlig ændring af kapaciteten på et anlæg, der er sket inden basisperioden – fastlæggelse af den relevante basisperiode) | 20 |
| 2020/C 240/27 | Sag C-191/19: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 30. april 2020 — OI mod Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Frankfurt am Main — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – lufttransport – forordning (EF) nr. 261/2004 – kompensation til luftfartspassagerer ved boardingafvisning – boardingafvisning – aflysning – direkte tilsluttet flyforbindelse – ændring af reservationen for en af de flyafgange, som indgår i lufttransporten, mod passagerens vilje – passagerens ankomst uden forsinkelse til det endelige bestemmelsessted) | 21 |
| 2020/C 240/28 | Sag C-208/19: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 14. maj 2020 — NK mod MS og AS (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz — Østrig) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – forbrugerrettigheder – direktiv 2011/83/EU – anvendelsesområde – artikel 3, stk. 3, litra f) – begrebet aftale om opførelse af nye ejendommes – artikel 16, litra c) – begrebet varer, som er fremstillet efter forbrugerens specifikationer eller har fået et tydeligt personligt præg – aftale mellem en arkitekt og en forbruger om udarbejdelse af en plan for et nyt enfamiliehus) | 21 |
| 2020/C 240/29 | Sag C-211/19: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 30. april 2020 — UO mod Készenléti Rendőrség (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – direktiv 2003/88/EF – anvendelsesområde – undtagelse – artikel 1, stk. 3 – direktiv 89/391/EØF – artikel 2, stk. 2 – politiets indsatsstyrkers aktiviteter) | 22 |
| 2020/C 240/30 | Sag C-258/19: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 30. april 2020 — EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Kúria — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse – det fælles merværdiafgiftssystem – direktiv 77/388/EØF – artikel 10, stk. 2, første og tredje punktum — artikel 17, stk. 1, og artikel 18, stk. 2, første afsnit – direktiv 2006/112/EF – artikel 63, artikel 64, stk. 1, artikel 66, stk. 1, litra a)-c), artikel 167 og artikel 179, stk. 1 – levering af tjenesteydelser gennemført før Ungarns tiltræden af Den Europæiske Union – nøjagtig fastsættelse af prisen på denne levering, som har fundet sted efter Ungarns tiltræden – faktura vedrørende denne levering udstedt og betalt efter Ungarns tiltræden – nægtelse af fradragsret baseret på denne faktura på grund af forældelse – Domstolens kompetence) | 23 |
| 2020/C 240/31 | Sag C-263/19: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. maj 2020 — T-Systems Magyarország Zrt. og BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt. mod Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse – offentlige udbud – indgåelse af offentlige kontrakter – direktiv 2014/24/EU – artikel 1, stk. 2, og artikel 72 – direktiv 2014/25/EU – artikel 1, stk. 2, og artikel 89 – klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter – direktiv 89/665/EØF – artikel 2e, stk. 2 – fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation – direktiv 92/13/EØF – artikel 2e, stk. 2 – ændringer af en kontrakt, som er indgået efter afslutningen af en procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt – manglende ny procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt – bøder pålagt den ordregivende myndighed og tilslagsmodtageren – proportionalitetsprincippet) | 23 |
| 2020/C 240/32 | Sag C-266/19: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 14. maj 2020 — EIS GmbH mod TO (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) [Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 2011/83/EU – artikel 6, stk. 1, litra c) og h), og artikel 6, stk. 4 – del A i bilag I – fortrydelsesret – oplysninger, som den erhvervsdrivende skal give vedrørende betingelser, tidsfrist og procedurer for udøvelse af fortrydelsesretten – forpligtelse for den erhvervsdrivende til at angive sit eventuelle telefonnummer – rækkevidde] | 24 |
| 2020/C 240/33 | Forenede sager C-267/19 og C-323/19: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 7. maj 2020 — PARKING d.o.o. mod SAWAL d.o.o. (sag C-267/19) og Interplastics s. r. o. mod Letifico d.o.o. (sag C-323/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Trgovački sud u Zagrebu — Kroatien) (Præjudiciel forelæggelse – forordning (EF) nr. 1215/2012 – retligt samarbejde i civile sager – notarer, der inden for rammerne af tvangsfuldbyrdelsesprocedurer handler på grundlag af et autentisk dokument – ikke-kontradiktorisk procedure – princippet om forbud mod forskelsbehandling – artikel 18 TEUF – ret til en retfærdig rettergang – artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder) | 25 |
| 2020/C 240/34 | Sag C-276/19: Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. maj 2020 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (Traktatbrud – det fælles merværdiafgiftssystem (moms) – direktiv 2006/112/EF – fravigelser – forenklingsforanstaltninger og foranstaltninger for at forhindre momsunddragelse og momsundgåelse – artikel 395, stk. 2 – forpligtelse for medlemsstaterne til at underrette Europa-Kommissionen om særlige foranstaltninger til forenkling af momsopkrævningen – væsentlig ændring af den foranstaltning, der oprindeligt var meddelt) | 26 |
| 2020/C 240/35 | Forenede sager C-924/19 PPU og C-925/19 PPU: Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. maj 2020 — FMS, FNZ (sag C-924/19 PPU), SA, SA junior (sag C-925/19 PPU) mod Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság og Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse – asyl- og indvandringspolitik – direktiv 2013/32/EU – ansøgning om international beskyttelse – artikel 33, stk. 2 – afvisningsgrunde – artikel 40 – fornyede ansøgninger – artikel 43 – grænseprocedurer – direktiv 2013/33/EU – artikel 2, litra h), samt artikel 8 og 9 – frihedsberøvelse – lovlighed – direktiv 2008/115/EU – artikel 13 – effektive retsmidler – artikel 15 – frihedsberøvelse – lovlighed – adgang til effektive retsmidler – artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – princippet om EU-rettens forrang) | 26 |
| | Retten |
| 2020/C 240/36 | Sag T-310/20: Sag anlagt den 28. maj 2020 — Comercializadora Eloro mod EUIPO — Zumex Group (JUMEX) | 29 |
| 2020/C 240/37 | Sag T-311/20: Sag anlagt den 26. maj 2020 — France Agro mod EUIPO — Chafay (Choumicha Saveurs) | 29 |
| 2020/C 240/38 | Sag T-317/20: Sag anlagt den 27. maj 2020 — EnergieVerbund Dresden mod Kommissionen | 30 |
| 2020/C 240/39 | Sag T-318/20: Sag anlagt den 27. maj 2020 — eins energie in sachsen mod Kommissionen | 31 |
| 2020/C 240/40 | Sag T-319/20: Sag anlagt den 27. maj 2020 — GGEW mod Kommissionen | 31 |
| 2020/C 240/41 | Sag T-323/20: Sag anlagt den 27. maj 2020 — Hell Energy Magyarország mod EUIPO (HELL) | 32 |
| 2020/C 240/42 | Sag T-327/20: Sag anlagt den 28. maj 2020 — Group Nivelles mod EUIPO — Easy Sanitary Solutions (Bruserhoved) | 32 |
| 2020/C 240/43 | Sag T-328/20: Sag anlagt den 29. maj 2020 — Electrodomesticos Taurus mod EUIPO — Shenzhen Aukey E-Business (AICOOK) | 33 |
| 2020/C 240/44 | Sag T-336/20: Sag anlagt den 30. maj 2020 — Hypo Vorarlberg Bank mod SRB | 34 |
| 2020/C 240/45 | Sag T-339/20: Sag anlagt den 2. juni 2020 — Portigon mod SRB | 34 |
| 2020/C 240/46 | Sag T-590/18: Rettens kendelse af 30. april 2020 — Antonakopoulos mod Parlamentet | 36 |
| 2020/C 240/47 | Sag T-591/18: Rettens kendelse af 30. april 2020 — ZD mod Parlamentet | 36 |
| 2020/C 240/48 | Sag T-603/18: Rettens kendelse af 30. april 2020 — ZE mod Parlamentet | 36 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2020/C 240/02

Sag C-650/17: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 30. april 2020 — Royalty Pharma Collection Trust mod Deutsches Patent- und Markenamt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundespatentgericht — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – intellektuel og industriel ejendomsret – forordning (EF) nr. 469/2009 – supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler – betingelser for udstedelse – artikel 3, litra a) – begrebet produkt beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft – bedømmelseskriterier)

2

2020/C 240/03

Sag C-446/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. maj 2020 — AGROBET CZ, s.r.o. mod Finanční úřad pro Středočeský kraj (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik) (Præjudiciel forelæggelse – det fælles merværdiafgiftssystem (moms) – direktiv 2006/112/EF – ret til fradrag for indgående moms – overskydende moms – tilbageholdelse af det overskydende beløb efter indledning af en afgiftskontrolprocedure – anmodning om tilbagebetaling af den del af dette overskydende beløb, som vedrører transaktioner, der ikke er omfattet af denne procedure – skatte- og afgiftsmyndighedens afslag)

3

2020/C 240/04

Sag C-547/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. maj 2020 — Dong Yang Electronics Sp. z o.o. mod Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – skatter og afgifter – merværdiafgift (moms) – direktiv 2006/112/EF – artikel 44 – gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 – artikel 11, stk. 1 – levering af tjenesteydelser – afgiftsmæssigt tilknytningssted – begrebet fast forretningssted – momspligtig – datterselskab i en medlemsstat, hvis moderselskab er etableret i en tredjestat)

3

2020/C 240/05

Sag C-560/18 P: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 30. april 2020 — Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych mod Europa-Kommissionen, Kongeriget Sverige og Republikken Polen (Appel – aktindsigt i institutionernes dokumenter – forordning (EF) nr. 1049/2001 – artikel 4, stk. 2, tredje led – undtagelser fra retten til aktindsigt – undtagelse vedrørende beskyttelsen af formålet med undersøgelser – dokumenter vedrørende en igangværende traktatbrudsprocedure – udførlige udtalelser afgivet i forbindelse med en notifikationsprocedure på grundlag af direktiv 98/34/EF – begæring om aktindsigt – afslag – udbredelse af de dokumenter, hvori der er begæret aktindsigt, under sagen for Den Europæiske Unions Ret – udbredelse – afvisning – søgsmålsinteresse – fortsat beståen)

4

2020/C 240/06

Sag C-565/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 30. april 2020 — Société Générale S.A. mod Agenzia delle Entrate — Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 63 TEUF – frie kapitalbevægelser – afgift på finansielle transaktioner – transaktioner vedrørende afledte finansielle instrumenter med et underliggende værdipapir, som er udstedt af et selskab, der er hjemmehørende i beskatningsmedlemsstaten – afgift skyldig, uanset hvor transaktionen indgås – administrative og angivelsesmæssige forpligtelser)

5

2020/C 240/07

Sag C-584/18: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 30. april 2020 — D.Z. mod Blue Air — Airline Management Solutions SRL m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Eparchiako Dikastirio Larnakas — Cypern) (Præjudiciel forelæggelse – område med frihed, sikkerhed og retfærdighed – grænsekontrol, asyl og indvandring – afgørelse nr. 565/2014/EU – forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser – tredjelandsstatsborger, der er i besiddelse af midlertidig opholdstilladelse, der er udstedt af en medlemsstat – artikel 3 – Bulgariens, Kroatiens, Cyperns og Rumæniens anerkendelse af visse dokumenter som ligestillede med deres nationale visa – påberåbelse af en afgørelse over for en stat – direkte virkning – anerkendelse af en privatretlig enhed som en forlængelse af staten – betingelser – forordning (EU) nr. 562/2006 – Schengengrænsekodeksen – artikel 13 – nægtelse af indrejse på en medlemsstats område – begrundelsespligt – forordning (EU) nr. 261/2004 – kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning – artikel 2, litra j) – boardingafvisning på grundlag af angiveligt ufuldstændig rejselegitimation – artikel 15 – forpligtelser for luftfartsselskaberne over for passagererne – ansvarsbegrænsning indeholdt i transportkontrakten eller andre dokumenter)

5

2020/C 240/08

Sag C-607/18 P: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 14. maj 2020 — NKT Verwaltungs GmbH, tidligere nkt cables GmbH, og NKT A/S, tidligere NKT Holding A/S, mod Europa-Kommissionen (Appel – konkurrence – karteller – det europæiske marked for underjordiske og undersøiske elkabler – opdeling af markedet inden for rammerne af projekter – bøder – ret til forsvar – forordning (EU) nr. 1/2003 – artikel 27, stk. 1 – overensstemmelse mellem klagepunktsmeddelelsen og den omtvistede afgørelse – aktindsigt – samlet og vedvarende overtrædelse – bevisbyrde – urigtig gengivelse af argumenter og beviser)

7

2020/C 240/09

Sag C-615/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. maj 2020 — straffesag mod UY (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Kehl — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i straffesager – ret til information under straffesager – direktiv 2012/13/EU – artikel 6 – retten til information om tiltalen – strafferetlig forfølgning for at føre et køretøj uden kørekort – kørselsforbud idømt ved en tidligere strafferetlig kendelse, som den pågældende ikke har opnået kendskab til – forkyndelse af denne kendelse for den pågældende person alene ved en obligatorisk befuldmægtiget – opnåelse af retskraft – den pågældende persons eventuelle forsømmelse)

8

2020/C 240/10

Sag C-627/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 30. april 2020 — Nelson Antunes da Cunha, Lda mod Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse – statsstøtte – artikel 108 TEUF – støtteordning, der er uforenelig med det indre marked – Europa-Kommissionens afgørelse, der anordner tilbagesøgning af en ulovlig støtte – forordning (EU) 2015/1589 – artikel 17, stk. 1 – tiårig forældelsesfrist – anvendelse på Kommissionens beføjelser til tilbagesøgning – artikel 16, stk. 2 og 3 – national lovgivning, der fastsætter en kortere forældelsesfrist – effektivitetsprincippet)

8

2020/C 240/11

Sag C-638/18: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. april 2020 — Europa-Kommissionen mod Rumænien (Traktatbrud – miljø – direktiv 2008/50/EF – luftkvalitet – artikel 13, stk. 1, og bilag XI – systematisk og vedvarende overskridelse af grænseværdierne for koncentrationen af mikropartikler (PM10) i zone RO32101 (Bukarest, Rumænien) – artikel 23, stk. 1 – bilag XV – kortest mulig overskridelsesperiode – egnede foranstaltninger)

9

2020/C 240/12

Sag C-641/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. maj 2020 — LG m.fl. mod Rina SpA og Ente Registro Italiano Navale (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Genova — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – civilretligt samarbejde – forordning (EF) nr. 44/2001 – artikel 1, stk. 1 – begreberne det civil- og handelsretlige område og administrative anliggender – anvendelsesområde – skibsklassifikations- og certificeringsselskabers aktiviteter – handlinger, der er udført jure imperii, og handlinger, der er udført jure gestionis – prærogativer som offentlig myndighed – retslig immunitet)

10

2020/C 240/13

Sag C-661/18: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. april 2020 — CTT — Correios de Portugal mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse – merværdiafgift (moms) – direktiv 2006/112/EF – fradrag for indgående afgift – artikel 173 – delvis afgiftspligtig – fradragsmetoder – pro rata-fradrag – fradrag under hensyntagen til benyttelse – artikel 184-186 – regulering af fradrag – ændring af de elementer, som er taget i betragtning ved fastsættelsen af fradragsbeløbet – udgående transaktion, der fejlagtigt er vurderet momsfritaget – national foranstaltning, der forbyder en ændring af fradragsmetode for de år, der allerede er gået – forældelsesfrist – princippet om afgiftsneutralitet, retssikkerhedsprincippet, effektivitetsprincippet og proportionalitetsprincippet)

10

2020/C 240/14

Sag C-667/18: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 14. maj 2020 — Orde van Vlaamse Balies og Ordre des barreaux francophones et germanophone mod Ministerraad (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Grondwettelijk Hof — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2009/138/EF – retshjælpsforsikring – artikel 201 – forsikringstagers ret til frit at vælge sin repræsentant – sag behandlet retsligt – begreb – mæglingsprocedure)

11

2020/C 240/15

Sag C-749/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. maj 2020 — B m.fl. mod Administration des contributions directes (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour administrative — Luxembourg) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 49 TEUF og 54 TEUF – etableringsfrihed – skattelovgivning – selskabsskat – moder- og datterselskaber – vertikal og horisontal sambeskatning)

12

2020/C 240/16

Sag C-772/18: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 30. april 2020 — A mod B (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein oikeus — Finland) [Præjudiciel forelæggelse – varemærker – direktiv 2008/95/EF – artikel 5, stk. 1 – artikel 5, stk. 3, litra b) og c) – varemærkekrænkelse – begrebet erhvervsmæssig brug – vare, der er overgået til fri omsætning – import – opbevaring – oplagring af varer med henblik på markedsføring – eksport]

13

2020/C 240/17

Sag C-797/18 P: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 30. april 2020 — Den Hellenske Republik mod Europa-Kommissionen (Appel – Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) – udgifter udelukket fra EU-finansiering – udgifter afholdt af Den Hellenske Republik – forordning (EF) nr. 1782/2003 – forordning (EF) nr. 796/2004 – forordning (EF) nr. 1120/2009 – forordning (EU) nr. 1306/2013 – arealstøtteordning – begrebet permanente græsarealer – faste finansielle korrektioner – forordning (EF) nr. 1698/2005 – bedømmelse af udgifters støtteberettigelse – forvaltningsmyndighed – forordning (EF) nr. 1290/2005 – udgifter omfattet af 24-månedersfristen – forordning (EF) nr. 817/2004 – sanktionsordning, der er effektiv, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning – metode til beregning af korrektionen)

13

2020/C 240/18

Sag C-810/18: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. april 2020 — DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o. mod Finančné riaditeľstvo SR (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský súd v Trnave — Slovakiet) (Præjudiciel forelæggelse – forordning (EØF) nr. 2658/87 – toldunion og fælles toldtarif – tarifering – kombineret nomenklatur – underposition 8525 80 91 – digitalkameraer – videokameraer – digitalt videokamera, der kan optage og lagre stillbilleder og videosekvenser med en opløsning, der er lavere end 800 × 600 pixels)

14

2020/C 240/19

Sag C-5/19: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 30. april 2020 — Overgas Mrezhi AD og Balgarska gazova asotsiatsia mod Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Varhoven administrativen sad — Bulgarien) (Præjudiciel forelæggelse – fælles regler for det indre marked for naturgas – direktiv 2009/73/EF – artikel 3, stk. 1-3, og artikel 41, stk. 16 – offentlige serviceforpligtelser – forpligtelser til oplagring af naturgas med henblik på at opretholde gasforsyningssikkerheden og sikre regelmæssig forsyning – national lovgivning, ifølge hvilken den finansielle byrde, som er forbundet med de offentlige serviceforpligtelser, der er pålagt naturgasvirksomhederne, væltes over på kunderne – betingelser – en national regulerende myndigheds vedtagelse af en retsakt, som pålægger en offentlig serviceforpligtelse – procedure – artikel 36 og 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder)

15

2020/C 240/20

Sag C-15/19: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. maj 2020 — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA mod Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – miljø – affald – direktiv 1999/31/EF – bestående deponeringsanlæg – efterbehandlingsperiode på deponeringsanlæg efter nedlukning – forlængelse – omkostninger ved affaldsdeponering – princippet om, at forureneren betaler – tidsmæssig anvendelse af direktivet)

16

2020/C 240/21

Sag C-17/19: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. maj 2020 — straffesag mod Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest og Welbond armatures (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig) [Præjudiciel forelæggelse – vandrende arbejdstagere – social sikring – forordning (EØF) nr. 1408/71 – lovgivning, der finder anvendelse – artikel 14, nr. 1), litra a), og artikel 14, nr. 2), litra b) – forordning (EF) nr. 883/2004 – artikel 12, stk. 1 – artikel 13, stk. 1, litra a) – udsendte arbejdstagere – arbejdstagere, der udøver beskæftigelse i to eller flere medlemsstater – forordning (EØF) nr. 574/72 – artikel 11, stk. 1, litra a) – artikel 12a, stk. 2, litra a), og artikel 12a, stk. 4, litra a) – forordning (EF) nr. 987/2009 – artikel 19, stk. 2 – E 101-attester og A 1-attester – bindende virkning – rækkevidde – social sikring – arbejdsret]

17

2020/C 240/22

Sag C-96/19: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. maj 2020 — VO mod Bezirkshauptmannschaft Tulln (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Niederösterreich — Østrig) (Præjudiciel forelæggelse – vejtransport – arbejdsdage og hviledage – digitale takografer – forordning (EU) nr. 165/2014 – manglende registrering af arbejdsdage på førerkortet og manglende diagramark – national lovgivning, hvorefter føreren under disse omstændigheder er forpligtet til at forevise en erklæring fra sin arbejdsgiver – gyldigheden af formularen i bilaget til afgørelse 2009/959/EU)

17

2020/C 240/23

Sag C-148/19 P: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 7. maj 2020 — BTB Holding Investments SA og Duferco Participations Holding SA mod Europa-Kommissionen og Foreign Strategic Investments Holding (FSIH) (Appel – statsstøtte – regional støtte til stålindustrien – afgørelse, hvormed støtten erklæres uforenelig med fællesmarkedet – begrebet statsstøtte – fordel – kriteriet om den private aktør – åbenbar fejl – bevisbyrde – grænser for domstolsprøvelsen)

18

2020/C 240/24

Forenede sager C-168/19 og C-169/19: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 30. april 2020 — HB (sag C-168/19) og IC (sag C-169/19) mod Istituto nazionale della previdenza sociale (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – fri bevægelighed for personer – artikel 21 TEUF – princippet om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet – artikel 18 TEUF – dobbeltbeskatningsoverenskomst – arbejdstagere i den offentlige sektor – pensionsmodtager med bopæl i en anden medlemsstat end den, der udbetaler en pension til vedkommende, som ikke er statsborger i bopælsmedlemsstaten – indkomstskat – hævdet tab af skattefordele – hævdet hindring for den frie bevægelighed og hævdet forskelsbehandling)

19

2020/C 240/25

Sag C-184/19: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. april 2020 — Hecta Viticol SRL mod Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău og Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Bucureşti — Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 92/83/EØF og 92/84/EØF – punktafgift på vin og andre ikke-mousserende gærede drikkevarer end vin og øl – differentierede punktafgiftssatser – retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning)

19

2020/C 240/26

Sag C-189/19: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 14. maj 2020 — Spenner GmbH & Co. KG mod Bundesrepublik Deutschland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – miljø – ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Den Europæiske Union – direktiv 2003/87/EF – artikel 10a – foreløbig ordning for gratistildeling af kvoter – afgørelse 2011/278/EU – artikel 9 – fastlæggelse af det historiske aktivitetsniveau – væsentlig ændring af kapaciteten på et anlæg, der er sket inden basisperioden – fastlæggelse af den relevante basisperiode)

20

2020/C 240/27

Sag C-191/19: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 30. april 2020 — OI mod Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Frankfurt am Main — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – lufttransport – forordning (EF) nr. 261/2004 – kompensation til luftfartspassagerer ved boardingafvisning – boardingafvisning – aflysning – direkte tilsluttet flyforbindelse – ændring af reservationen for en af de flyafgange, som indgår i lufttransporten, mod passagerens vilje – passagerens ankomst uden forsinkelse til det endelige bestemmelsessted)

21

2020/C 240/28

Sag C-208/19: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 14. maj 2020 — NK mod MS og AS (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz — Østrig) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – forbrugerrettigheder – direktiv 2011/83/EU – anvendelsesområde – artikel 3, stk. 3, litra f) – begrebet aftale om opførelse af nye ejendommes – artikel 16, litra c) – begrebet varer, som er fremstillet efter forbrugerens specifikationer eller har fået et tydeligt personligt præg – aftale mellem en arkitekt og en forbruger om udarbejdelse af en plan for et nyt enfamiliehus)

21

2020/C 240/29

Sag C-211/19: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 30. april 2020 — UO mod Készenléti Rendőrség (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – direktiv 2003/88/EF – anvendelsesområde – undtagelse – artikel 1, stk. 3 – direktiv 89/391/EØF – artikel 2, stk. 2 – politiets indsatsstyrkers aktiviteter)

22

2020/C 240/30

Sag C-258/19: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 30. april 2020 — EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Kúria — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse – det fælles merværdiafgiftssystem – direktiv 77/388/EØF – artikel 10, stk. 2, første og tredje punktum — artikel 17, stk. 1, og artikel 18, stk. 2, første afsnit – direktiv 2006/112/EF – artikel 63, artikel 64, stk. 1, artikel 66, stk. 1, litra a)-c), artikel 167 og artikel 179, stk. 1 – levering af tjenesteydelser gennemført før Ungarns tiltræden af Den Europæiske Union – nøjagtig fastsættelse af prisen på denne levering, som har fundet sted efter Ungarns tiltræden – faktura vedrørende denne levering udstedt og betalt efter Ungarns tiltræden – nægtelse af fradragsret baseret på denne faktura på grund af forældelse – Domstolens kompetence)

23

2020/C 240/31

Sag C-263/19: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. maj 2020 — T-Systems Magyarország Zrt. og BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt. mod Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse – offentlige udbud – indgåelse af offentlige kontrakter – direktiv 2014/24/EU – artikel 1, stk. 2, og artikel 72 – direktiv 2014/25/EU – artikel 1, stk. 2, og artikel 89 – klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter – direktiv 89/665/EØF – artikel 2e, stk. 2 – fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation – direktiv 92/13/EØF – artikel 2e, stk. 2 – ændringer af en kontrakt, som er indgået efter afslutningen af en procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt – manglende ny procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt – bøder pålagt den ordregivende myndighed og tilslagsmodtageren – proportionalitetsprincippet)

23

2020/C 240/32

Sag C-266/19: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 14. maj 2020 — EIS GmbH mod TO (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) [Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 2011/83/EU – artikel 6, stk. 1, litra c) og h), og artikel 6, stk. 4 – del A i bilag I – fortrydelsesret – oplysninger, som den erhvervsdrivende skal give vedrørende betingelser, tidsfrist og procedurer for udøvelse af fortrydelsesretten – forpligtelse for den erhvervsdrivende til at angive sit eventuelle telefonnummer – rækkevidde]

24

2020/C 240/33

Forenede sager C-267/19 og C-323/19: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 7. maj 2020 — PARKING d.o.o. mod SAWAL d.o.o. (sag C-267/19) og Interplastics s. r. o. mod Letifico d.o.o. (sag C-323/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Trgovački sud u Zagrebu — Kroatien) (Præjudiciel forelæggelse – forordning (EF) nr. 1215/2012 – retligt samarbejde i civile sager – notarer, der inden for rammerne af tvangsfuldbyrdelsesprocedurer handler på grundlag af et autentisk dokument – ikke-kontradiktorisk procedure – princippet om forbud mod forskelsbehandling – artikel 18 TEUF – ret til en retfærdig rettergang – artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder)

25

2020/C 240/34

Sag C-276/19: Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. maj 2020 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (Traktatbrud – det fælles merværdiafgiftssystem (moms) – direktiv 2006/112/EF – fravigelser – forenklingsforanstaltninger og foranstaltninger for at forhindre momsunddragelse og momsundgåelse – artikel 395, stk. 2 – forpligtelse for medlemsstaterne til at underrette Europa-Kommissionen om særlige foranstaltninger til forenkling af momsopkrævningen – væsentlig ændring af den foranstaltning, der oprindeligt var meddelt)

26

2020/C 240/35

Forenede sager C-924/19 PPU og C-925/19 PPU: Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. maj 2020 — FMS, FNZ (sag C-924/19 PPU), SA, SA junior (sag C-925/19 PPU) mod Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság og Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse – asyl- og indvandringspolitik – direktiv 2013/32/EU – ansøgning om international beskyttelse – artikel 33, stk. 2 – afvisningsgrunde – artikel 40 – fornyede ansøgninger – artikel 43 – grænseprocedurer – direktiv 2013/33/EU – artikel 2, litra h), samt artikel 8 og 9 – frihedsberøvelse – lovlighed – direktiv 2008/115/EU – artikel 13 – effektive retsmidler – artikel 15 – frihedsberøvelse – lovlighed – adgang til effektive retsmidler – artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – princippet om EU-rettens forrang)

26

Retten

2020/C 240/36

Sag T-310/20: Sag anlagt den 28. maj 2020 — Comercializadora Eloro mod EUIPO — Zumex Group (JUMEX)

29

2020/C 240/37

Sag T-311/20: Sag anlagt den 26. maj 2020 — France Agro mod EUIPO — Chafay (Choumicha Saveurs)

29

2020/C 240/38

Sag T-317/20: Sag anlagt den 27. maj 2020 — EnergieVerbund Dresden mod Kommissionen

30

2020/C 240/39

Sag T-318/20: Sag anlagt den 27. maj 2020 — eins energie in sachsen mod Kommissionen

31

2020/C 240/40

Sag T-319/20: Sag anlagt den 27. maj 2020 — GGEW mod Kommissionen

31

2020/C 240/41

Sag T-323/20: Sag anlagt den 27. maj 2020 — Hell Energy Magyarország mod EUIPO (HELL)

32

2020/C 240/42

Sag T-327/20: Sag anlagt den 28. maj 2020 — Group Nivelles mod EUIPO — Easy Sanitary Solutions (Bruserhoved)

32

2020/C 240/43

Sag T-328/20: Sag anlagt den 29. maj 2020 — Electrodomesticos Taurus mod EUIPO — Shenzhen Aukey E-Business (AICOOK)

33

2020/C 240/44

Sag T-336/20: Sag anlagt den 30. maj 2020 — Hypo Vorarlberg Bank mod SRB

34

2020/C 240/45

Sag T-339/20: Sag anlagt den 2. juni 2020 — Portigon mod SRB

34

2020/C 240/46

Sag T-590/18: Rettens kendelse af 30. april 2020 — Antonakopoulos mod Parlamentet

36

2020/C 240/47

Sag T-591/18: Rettens kendelse af 30. april 2020 — ZD mod Parlamentet

36

2020/C 240/48

Sag T-603/18: Rettens kendelse af 30. april 2020 — ZE mod Parlamentet

36

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/1 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2020/C 240/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 230 af 13.7.2020

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 222 af 6.7.2020

EUT C 215 af 29.6.2020

EUT C 209 af 22.6.2020

EUT C 201 af 15.6.2020

EUT C 191 af 8.6.2020

EUT C 175 af 25.5.2020

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/2 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/2

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 30. april 2020 — Royalty Pharma Collection Trust mod Deutsches Patent- und Markenamt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundespatentgericht — Tyskland)

(Sag C-650/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - intellektuel og industriel ejendomsret - forordning (EF) nr. 469/2009 - supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler - betingelser for udstedelse - artikel 3, litra a) - begrebet »produkt beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft« - bedømmelseskriterier)

(2020/C 240/02)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundespatentgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Royalty Pharma Collection Trust

Sagsøgt: Deutsches Patent- und Markenamt

Konklusion

| 1) | Artikel 3, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler skal fortolkes således, at et produkt er beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft, som omhandlet i denne bestemmelse, når det svarer til en generel funktionsmæssig definition, som er anvendt i et af grundpatentets krav, og nødvendigvis er omfattet af den opfindelse, som er dækket af dette patent, men derudover ikke er individualiseret som en konkret udførelsesform, der kan udledes af dette patents lære, forudsat at en fagmand i lyset af alle de elementer, der offentliggøres i dette patent, specifikt kan identificere det på baggrund af sin almindelige viden på det pågældende område på ansøgnings- eller prioritetsdatoen for grundpatentet og den kendte teknik på samme dato. |
| --- | --- |

1)

Artikel 3, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler skal fortolkes således, at et produkt er beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft, som omhandlet i denne bestemmelse, når det svarer til en generel funktionsmæssig definition, som er anvendt i et af grundpatentets krav, og nødvendigvis er omfattet af den opfindelse, som er dækket af dette patent, men derudover ikke er individualiseret som en konkret udførelsesform, der kan udledes af dette patents lære, forudsat at en fagmand i lyset af alle de elementer, der offentliggøres i dette patent, specifikt kan identificere det på baggrund af sin almindelige viden på det pågældende område på ansøgnings- eller prioritetsdatoen for grundpatentet og den kendte teknik på samme dato.

| 2) | Artikel 3, litra a), i forordning nr. 469/2009 skal fortolkes således, at et produkt ikke er beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft, som omhandlet i denne bestemmelse, når det, selv om det er omfattet af den funktionsmæssige definition i dette patents krav, er blevet udviklet efter ansøgningsdatoen for grundpatentet efter udøvelse af selvstændig opfinderisk virksomhed. |
| --- | --- |

2)

Artikel 3, litra a), i forordning nr. 469/2009 skal fortolkes således, at et produkt ikke er beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft, som omhandlet i denne bestemmelse, når det, selv om det er omfattet af den funktionsmæssige definition i dette patents krav, er blevet udviklet efter ansøgningsdatoen for grundpatentet efter udøvelse af selvstændig opfinderisk virksomhed.

---

(1)  EUT C 52 af 12.2.2018.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/3 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/3

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. maj 2020 — AGROBET CZ, s.r.o. mod Finanční úřad pro Středočeský kraj (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-446/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - ret til fradrag for indgående moms - overskydende moms - tilbageholdelse af det overskydende beløb efter indledning af en afgiftskontrolprocedure - anmodning om tilbagebetaling af den del af dette overskydende beløb, som vedrører transaktioner, der ikke er omfattet af denne procedure - skatte- og afgiftsmyndighedens afslag)

(2020/C 240/03)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Nejvyšší správní soud

Parter i hovedsagen

Sagsøger: AGROBET CZ, s.r.o.

Sagsøgt: Finanční úřad pro Středočeský kraj

Konklusion

Artikel 179, 183 og 273 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, sammenholdt med princippet om afgiftens neutralitet, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, der ikke indeholder en mulighed for, at skatte- og afgiftsmyndigheden inden afslutningen af en afgiftskontrolprocedure vedrørende en angivelse af merværdiafgift (moms), der for en given afgiftsperiode udviser et overskydende beløb, kan tilbagebetale den del af dette overskydende beløb, der vedrører transaktioner, som ikke indgår i denne procedure på tidspunktet for indledningen heraf, forudsat at det ikke er muligt klart, præcist og entydigt at fastsætte, at den overskydende moms, hvis beløb eventuelt kan være lavere end det beløb, der vedrører de transaktioner, som ikke er omfattet af nævnte procedure, vedbliver at bestå uanset udfaldet af proceduren, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 328 af 17.9.2018.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/3 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/3

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. maj 2020 — Dong Yang Electronics Sp. z o.o. mod Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Polen)

(Sag C-547/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 44 - gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 - artikel 11, stk. 1 - levering af tjenesteydelser - afgiftsmæssigt tilknytningssted - begrebet »fast forretningssted« - momspligtig - datterselskab i en medlemsstat, hvis moderselskab er etableret i en tredjestat)

(2020/C 240/04)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Dong Yang Electronics Sp. z o.o.

Sagsøgt: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

Konklusion

Artikel 44 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2008/8/EF af 12. februar 2008, samt artikel 11, stk. 1, og artikel 22, stk. 1, i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 af 15. marts 2011 om foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 2006/112 skal fortolkes således, at en tjenesteyder af det blotte forhold, at et selskab med hjemsted i en tredjestat ejer et datterselskab på en medlemsstats område, ikke kan udlede, at der foreligger et fast forretningssted for det førstnævnte selskab på det nævnte område, og at denne tjenesteyder med henblik på en sådan vurdering ikke er forpligtet til at forhøre sig om kontraktforholdet mellem de to enheder.

---

(1)  EUT C 44 af 4.2.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/4 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/4

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 30. april 2020 — Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych mod Europa-Kommissionen, Kongeriget Sverige og Republikken Polen

(Sag C-560/18 P) (1)

(Appel - aktindsigt i institutionernes dokumenter - forordning (EF) nr. 1049/2001 - artikel 4, stk. 2, tredje led - undtagelser fra retten til aktindsigt - undtagelse vedrørende beskyttelsen af formålet med undersøgelser - dokumenter vedrørende en igangværende traktatbrudsprocedure - udførlige udtalelser afgivet i forbindelse med en notifikationsprocedure på grundlag af direktiv 98/34/EF - begæring om aktindsigt - afslag - udbredelse af de dokumenter, hvori der er begæret aktindsigt, under sagen for Den Europæiske Unions Ret - udbredelse - afvisning - søgsmålsinteresse - fortsat beståen)

(2020/C 240/05)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (ved adwokat P. Hoffman)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved M. Konstantinidis og A. Spina, som befuldmægtigede) Kongeriget Sverige (ved C. Meyer-Seitz, A. Falk, H. Shev, J. Lundberg og H. Eklinder, som befuldmægtigede) og Republikken Polen (ved D. Lutostańska og M. Kamejsza-Kozłowska, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.

| 3) | Kongeriget Sverige og Republikken Polen bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kongeriget Sverige og Republikken Polen bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 112 af 25.3.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/5 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/5

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 30. april 2020 — Société Générale S.A. mod Agenzia delle Entrate — Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia — Italien)

(Sag C-565/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 63 TEUF - frie kapitalbevægelser - afgift på finansielle transaktioner - transaktioner vedrørende afledte finansielle instrumenter med et underliggende værdipapir, som er udstedt af et selskab, der er hjemmehørende i beskatningsmedlemsstaten - afgift skyldig, uanset hvor transaktionen indgås - administrative og angivelsesmæssige forpligtelser)

(2020/C 240/06)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Société Générale S.A.

Sagsøgt: Agenzia delle Entrate — Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

Konklusion

Artikel 63 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter finansielle transaktioner, som involverer afledte finansielle instrumenter, pålægges en afgift, der påhviler parterne i transaktionen, uanset hvor transaktionen er indgået, og i hvilken stat disse parter og en eventuel mellemmand er hjemmehørende, i tilfælde, hvor disse instrumenter har et underliggende værdipapir, der er udstedt af et selskab, som er hjemmehørende i denne medlemsstat. De administrative og angivelsesmæssige forpligtelser, der ledsager denne afgift, som påhviler de ikke-hjemmehørende enheder, må imidlertid ikke gå videre, end hvad der er nødvendigt for at inddrive den nævnte afgift.

---

(1)  EUT C 436 af 3.12.2018.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/5 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/5

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 30. april 2020 — D.Z. mod Blue Air — Airline Management Solutions SRL m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Eparchiako Dikastirio Larnakas — Cypern)

(Sag C-584/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - grænsekontrol, asyl og indvandring - afgørelse nr. 565/2014/EU - forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser - tredjelandsstatsborger, der er i besiddelse af midlertidig opholdstilladelse, der er udstedt af en medlemsstat - artikel 3 - Bulgariens, Kroatiens, Cyperns og Rumæniens anerkendelse af visse dokumenter som ligestillede med deres nationale visa - påberåbelse af en afgørelse over for en stat - direkte virkning - anerkendelse af en privatretlig enhed som en forlængelse af staten - betingelser - forordning (EU) nr. 562/2006 - Schengengrænsekodeksen - artikel 13 - nægtelse af indrejse på en medlemsstats område - begrundelsespligt - forordning (EU) nr. 261/2004 - kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning - artikel 2, litra j) - boardingafvisning på grundlag af angiveligt ufuldstændig rejselegitimation - artikel 15 - forpligtelser for luftfartsselskaberne over for passagererne - ansvarsbegrænsning indeholdt i transportkontrakten eller andre dokumenter)

(2020/C 240/07)

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Eparchiako Dikastirio Larnakas

Parter i hovedsagen

Sagsøger: D.Z.

Sagsøgte: Blue Air — Airline Management Solutions SRL m.fl.

Konklusion

| 1) | Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 565/2014/EU af 15. maj 2014 om indførelse af en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som bygger på, at Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien ensidigt anerkender visse dokumenter som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage, og om ophævelse af beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF, skal fortolkes således, at bestemmelsen har direkte virkning og tillægger tredjelandsstatsborgere rettigheder, som de kan gøre gældende over for bestemmelsesmedlemsstaten, herunder navnlig retten til ikke at være visumpligtige ved indrejse i denne medlemsstat, såfremt disse tredjelandsstatsborgere er i besiddelse af et visum eller en opholdstilladelse, der er opført på listen over dem, der er omfattet af den anerkendelse, som nævnte medlemsstat har forpligtet sig til at anvende i henhold til denne afgørelse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 565/2014/EU af 15. maj 2014 om indførelse af en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som bygger på, at Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien ensidigt anerkender visse dokumenter som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage, og om ophævelse af beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF, skal fortolkes således, at bestemmelsen har direkte virkning og tillægger tredjelandsstatsborgere rettigheder, som de kan gøre gældende over for bestemmelsesmedlemsstaten, herunder navnlig retten til ikke at være visumpligtige ved indrejse i denne medlemsstat, såfremt disse tredjelandsstatsborgere er i besiddelse af et visum eller en opholdstilladelse, der er opført på listen over dem, der er omfattet af den anerkendelse, som nævnte medlemsstat har forpligtet sig til at anvende i henhold til denne afgørelse.

| 2) | EU-retten skal fortolkes således, at et luftfartsselskab, der direkte eller gennem sine repræsentanter i lufthavnen i afgangsmedlemsstaten afviser en passager med henvisning til en afgørelse fra bestemmelsesmedlemsstatens myndigheder om at nægte vedkommende indrejse, ikke kan anses for at handle som en forlængelse af staten, således at den skadelidte passager ved en ret i afgangsmedlemsstaten ikke kan gøre afgørelse nr. 565/2014 gældende over for dette luftfartsselskab med henblik på at opnå erstatning for tilsidesættelsen af vedkommendes ret til indrejse på bestemmelsesmedlemsstatens område uden at have et visum udstedt af sidstnævnte medlemsstat. |
| --- | --- |

2)

EU-retten skal fortolkes således, at et luftfartsselskab, der direkte eller gennem sine repræsentanter i lufthavnen i afgangsmedlemsstaten afviser en passager med henvisning til en afgørelse fra bestemmelsesmedlemsstatens myndigheder om at nægte vedkommende indrejse, ikke kan anses for at handle som en forlængelse af staten, således at den skadelidte passager ved en ret i afgangsmedlemsstaten ikke kan gøre afgørelse nr. 565/2014 gældende over for dette luftfartsselskab med henblik på at opnå erstatning for tilsidesættelsen af vedkommendes ret til indrejse på bestemmelsesmedlemsstatens område uden at have et visum udstedt af sidstnævnte medlemsstat.

| 3) | EU-retten og navnlig artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 610/2013 af 26. juni 2013, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at et luftfartsselskab afviser en tredjelandsstatsborger fra boarding under henvisning til, at bestemmelsesmedlemsstatens myndigheder har nægtet vedkommende indrejse på sit område, uden at denne nægtelse af indrejse har været genstand for en skriftlig begrundet afgørelse, som på forhånd er udleveret til nævnte statsborger. |
| --- | --- |

3)

EU-retten og navnlig artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 610/2013 af 26. juni 2013, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at et luftfartsselskab afviser en tredjelandsstatsborger fra boarding under henvisning til, at bestemmelsesmedlemsstatens myndigheder har nægtet vedkommende indrejse på sit område, uden at denne nægtelse af indrejse har været genstand for en skriftlig begrundet afgørelse, som på forhånd er udleveret til nævnte statsborger.

| 4) | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, og navnlig dens artikel 2, litra j), skal fortolkes således, at når et luftfartsselskab afviser en passager fra boarding med den begrundelse, at vedkommende har fremlagt ufuldstændig rejselegitimation, fratager en sådan afvisning ikke i sig selv denne passager den beskyttelse, som er fastsat i nævnte forordning. Såfremt denne passager gør indsigelse herimod, tilkommer det således den kompetente ret under hensyn til de særlige omstændigheder i den konkrete sag at vurdere, om der er rimelige grunde til denne afvisning i denne bestemmelses forstand. |
| --- | --- |

4)

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, og navnlig dens artikel 2, litra j), skal fortolkes således, at når et luftfartsselskab afviser en passager fra boarding med den begrundelse, at vedkommende har fremlagt ufuldstændig rejselegitimation, fratager en sådan afvisning ikke i sig selv denne passager den beskyttelse, som er fastsat i nævnte forordning. Såfremt denne passager gør indsigelse herimod, tilkommer det således den kompetente ret under hensyn til de særlige omstændigheder i den konkrete sag at vurdere, om der er rimelige grunde til denne afvisning i denne bestemmelses forstand.

| 5) | Forordning nr. 261/2004, og navnlig dens artikel 15, skal fortolkes således, at den er til hinder for en klausul, der er indeholdt i et luftfartsselskabs sædvanlige og på forhånd offentliggjorte betingelser for drift eller levering af tjenesteydelser, der indebærer en begrænsning eller fraskrivelse af sidstnævntes ansvar, når en passager afvises fra boarding på grund af, at vedkommendes rejselegitimation angivelig er ufuldstændig, hvorved denne passager således fratages sin eventuelle kompensationsret. |
| --- | --- |

5)

Forordning nr. 261/2004, og navnlig dens artikel 15, skal fortolkes således, at den er til hinder for en klausul, der er indeholdt i et luftfartsselskabs sædvanlige og på forhånd offentliggjorte betingelser for drift eller levering af tjenesteydelser, der indebærer en begrænsning eller fraskrivelse af sidstnævntes ansvar, når en passager afvises fra boarding på grund af, at vedkommendes rejselegitimation angivelig er ufuldstændig, hvorved denne passager således fratages sin eventuelle kompensationsret.

---

(1)  EUT C 445 af 10.12.2018.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/7 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/7

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 14. maj 2020 — NKT Verwaltungs GmbH, tidligere nkt cables GmbH, og NKT A/S, tidligere NKT Holding A/S, mod Europa-Kommissionen

(Sag C-607/18 P) (1)

(Appel - konkurrence - karteller - det europæiske marked for underjordiske og undersøiske elkabler - opdeling af markedet inden for rammerne af projekter - bøder - ret til forsvar - forordning (EU) nr. 1/2003 - artikel 27, stk. 1 - overensstemmelse mellem klagepunktsmeddelelsen og den omtvistede afgørelse - aktindsigt - samlet og vedvarende overtrædelse - bevisbyrde - urigtig gengivelse af argumenter og beviser)

(2020/C 240/08)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: NKT Verwaltungs GmbH, tidligere nkt cables GmbH, og NKT A/S, tidligere NKT Holding A/S (ved advokaterne M. Kofmann og B. Creve)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved H. van Vliet, S. Baches Opi og T. Franchoo, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Punkt 1 i domskonklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 12. juli, NKT Verwaltungs og NKT mod Kommissionen (T-447/14, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:443), ophæves, for så vidt som Retten herved frifandt Kommissionen i et søgsmål, der var blevet anlagt af NKT Verwaltungs GmbH og NKT A/S med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C (2014) 2139 final af 2. april 2014 om en procedure i henhold til artikel 101 [TFUE] og EØS-aftalens artikel 53 (sag AT.39610 — elektriske kabler), for så vidt som denne afgørelse holder disse selskaber ansvarlige for en overtrædelse af artikel 101 TEUF og artikel 53 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992, for så vidt som overtrædelsen vedrører for det første adfærd i forbindelse med salg i lande, der ikke tilhører Den Europæiske Union eller Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), for det andet en kollektiv afvisning af levering af udstyr og teknisk bistand til konkurrenter, der ikke deltager i det omhandlede kartel, og for det tredje, for så vidt angår perioden 3. juli 2002 til 21. november 2002, tildeling af projekter vedrørende jordkabler i EØS. |
| --- | --- |

1)

Punkt 1 i domskonklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 12. juli, NKT Verwaltungs og NKT mod Kommissionen (T-447/14, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:443), ophæves, for så vidt som Retten herved frifandt Kommissionen i et søgsmål, der var blevet anlagt af NKT Verwaltungs GmbH og NKT A/S med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C (2014) 2139 final af 2. april 2014 om en procedure i henhold til artikel 101 [TFUE] og EØS-aftalens artikel 53 (sag AT.39610 — elektriske kabler), for så vidt som denne afgørelse holder disse selskaber ansvarlige for en overtrædelse af artikel 101 TEUF og artikel 53 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992, for så vidt som overtrædelsen vedrører for det første adfærd i forbindelse med salg i lande, der ikke tilhører Den Europæiske Union eller Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), for det andet en kollektiv afvisning af levering af udstyr og teknisk bistand til konkurrenter, der ikke deltager i det omhandlede kartel, og for det tredje, for så vidt angår perioden 3. juli 2002 til 21. november 2002, tildeling af projekter vedrørende jordkabler i EØS.

| 2) | Punkt 1 i domskonklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 12. juli, NKT Verwaltungs og NKT mod Kommissionen (T-447/14, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:443), for så vidt som Retten herved forkastede påstanden fra NKT Verwaltungs GmbH og NKT A/S om nedsættelse af størrelsen af den bøde, der var blevet pålagt dem, samt punkt 2 i samme doms domskonklusion ophæves ligeledes. |
| --- | --- |

2)

Punkt 1 i domskonklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 12. juli, NKT Verwaltungs og NKT mod Kommissionen (T-447/14, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:443), for så vidt som Retten herved forkastede påstanden fra NKT Verwaltungs GmbH og NKT A/S om nedsættelse af størrelsen af den bøde, der var blevet pålagt dem, samt punkt 2 i samme doms domskonklusion ophæves ligeledes.

| 3) | I øvrigt forkastes appellen. |
| --- | --- |

3)

I øvrigt forkastes appellen.

| 4) | Afgørelse C (2014) 2139 final annulleres, for så vidt som den holder NKT Verwaltungs GmbH, tidligere nkt cables GmbH, og NKT A/S, tidligere NKT Holding A/S, ansvarlige for en overtrædelse af artikel 101 TFUE og artikel 53 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992, for så vidt som overtrædelsen vedrører for det første adfærd i forbindelse med salg i lande, der ikke tilhører Den Europæiske Union eller Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), for det andet en kollektiv afvisning af levering af udstyr og teknisk bistand til konkurrenter, der ikke deltager i det omhandlede kartel, og for det tredje, for så vidt angår perioden 3. juli 2002 til 21. november 2002, tildeling af projekter vedrørende jordkabler i EØS. |
| --- | --- |

4)

Afgørelse C (2014) 2139 final annulleres, for så vidt som den holder NKT Verwaltungs GmbH, tidligere nkt cables GmbH, og NKT A/S, tidligere NKT Holding A/S, ansvarlige for en overtrædelse af artikel 101 TFUE og artikel 53 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992, for så vidt som overtrædelsen vedrører for det første adfærd i forbindelse med salg i lande, der ikke tilhører Den Europæiske Union eller Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), for det andet en kollektiv afvisning af levering af udstyr og teknisk bistand til konkurrenter, der ikke deltager i det omhandlede kartel, og for det tredje, for så vidt angår perioden 3. juli 2002 til 21. november 2002, tildeling af projekter vedrørende jordkabler i EØS.

| 5) | Størrelsen af den bøde, der blev pålagt NKT Verwaltungs GmbH, tidligere nkt cables GmbH, og NKT A/S, tidligere NKT Holding A/S, i artikel 2, litra e), i afgørelse C(2014) 2139 final fastsættes til 3 687 000 EUR. |
| --- | --- |

5)

Størrelsen af den bøde, der blev pålagt NKT Verwaltungs GmbH, tidligere nkt cables GmbH, og NKT A/S, tidligere NKT Holding A/S, i artikel 2, litra e), i afgørelse C(2014) 2139 final fastsættes til 3 687 000 EUR.

| 6) | NKT Verwaltungs GmbH, NKT A/S og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger i forbindelse med sagen i første instans og appelsagen. |
| --- | --- |

6)

NKT Verwaltungs GmbH, NKT A/S og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger i forbindelse med sagen i første instans og appelsagen.

---

(1)  EUT C 427 af 26.11.2018.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/8 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/8

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. maj 2020 — straffesag mod UY (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Kehl — Tyskland)

(Sag C-615/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i straffesager - ret til information under straffesager - direktiv 2012/13/EU - artikel 6 - retten til information om tiltalen - strafferetlig forfølgning for at føre et køretøj uden kørekort - kørselsforbud idømt ved en tidligere strafferetlig kendelse, som den pågældende ikke har opnået kendskab til - forkyndelse af denne kendelse for den pågældende person alene ved en obligatorisk befuldmægtiget - opnåelse af retskraft - den pågældende persons eventuelle forsømmelse)

(2020/C 240/09)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Kehl

Part i hovedsagen

UY

Procesdeltager: Staatsanwaltschaft Offenburg

Konklusion

Artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU af 22. maj 2012 om ret til information under straffesager skal fortolkes således, at

| — | den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter fristen på to uger til at gøre indsigelse mod en kendelse, hvorved en person er blevet idømt et kørselsforbud, begynder at løbe fra dens forkyndelse for denne persons befuldmægtigede, forudsat at den pågældende person, så snart vedkommende opnår kendskab hertil, faktisk råder over en frist på to uger til at gøre indsigelse mod denne kendelse, i givet fald efter eller i forbindelse med en procedure for genindsættelse i tidligere rettigheder, uden at skulle godtgøre, at vedkommende har taget de nødvendige skridt med henblik på hurtigst muligt at indhente oplysninger hos sin befuldmægtigede om eksistensen af nævnte kendelse, og at denne kendelses virkninger suspenderes i løbet af denne frist |
| --- | --- |

—

den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter fristen på to uger til at gøre indsigelse mod en kendelse, hvorved en person er blevet idømt et kørselsforbud, begynder at løbe fra dens forkyndelse for denne persons befuldmægtigede, forudsat at den pågældende person, så snart vedkommende opnår kendskab hertil, faktisk råder over en frist på to uger til at gøre indsigelse mod denne kendelse, i givet fald efter eller i forbindelse med en procedure for genindsættelse i tidligere rettigheder, uden at skulle godtgøre, at vedkommende har taget de nødvendige skridt med henblik på hurtigst muligt at indhente oplysninger hos sin befuldmægtigede om eksistensen af nævnte kendelse, og at denne kendelses virkninger suspenderes i løbet af denne frist

| — | den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter en person, som er bosiddende i en anden medlemsstat, må påregne idømmelse af en strafferetlig sanktion, hvis den pågældende person ikke overholder en kendelse — fra det tidspunkt, hvor den bliver retskraftig — hvorved vedkommende er blevet idømt et kørselsforbud, selv om den pågældende person er ubekendt med eksistensen af en sådan kendelse på det tidspunkt, hvor vedkommende overtræder det kørselsforbud, der herved er idømt. |
| --- | --- |

—

den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter en person, som er bosiddende i en anden medlemsstat, må påregne idømmelse af en strafferetlig sanktion, hvis den pågældende person ikke overholder en kendelse — fra det tidspunkt, hvor den bliver retskraftig — hvorved vedkommende er blevet idømt et kørselsforbud, selv om den pågældende person er ubekendt med eksistensen af en sådan kendelse på det tidspunkt, hvor vedkommende overtræder det kørselsforbud, der herved er idømt.

---

(1)  EUT C 445 af 10.12.2018.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/8 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/8

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 30. april 2020 — Nelson Antunes da Cunha, Lda mod Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra — Portugal)

(Sag C-627/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - statsstøtte - artikel 108 TEUF - støtteordning, der er uforenelig med det indre marked - Europa-Kommissionens afgørelse, der anordner tilbagesøgning af en ulovlig støtte - forordning (EU) 2015/1589 - artikel 17, stk. 1 - tiårig forældelsesfrist - anvendelse på Kommissionens beføjelser til tilbagesøgning - artikel 16, stk. 2 og 3 - national lovgivning, der fastsætter en kortere forældelsesfrist - effektivitetsprincippet)

(2020/C 240/10)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Nelson Antunes da Cunha, Lda

Sagsøgt: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

Konklusion

| 1) | Artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde skal fortolkes således, at den tiårige forældelsesfrist, som er fastsat i denne bestemmelse for Europa-Kommissionens udøvelse af beføjelserne inden for tilbagesøgning af støtte, kun finder anvendelse i forholdet mellem Kommissionen og den medlemsstat, der er adressat for denne institutions afgørelse om tilbagesøgning af støtte. |
| --- | --- |

1)

Artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde skal fortolkes således, at den tiårige forældelsesfrist, som er fastsat i denne bestemmelse for Europa-Kommissionens udøvelse af beføjelserne inden for tilbagesøgning af støtte, kun finder anvendelse i forholdet mellem Kommissionen og den medlemsstat, der er adressat for denne institutions afgørelse om tilbagesøgning af støtte.

| 2. | Artikel 16, stk. 2, i forordning 2015/1589, hvorefter den støtte, der skal tilbagebetales, skal indeholde renter, og effektivitetsprincippet i samme artikels stk. 3 skal fortolkes således, at de er til hinder for anvendelsen af en national forældelsesfrist på tilbagebetaling af støtten, når denne forældelsesfrist er udløbet inden selve vedtagelsen af Kommissionens afgørelse om, at støtten er ulovlig og skal tilbagesøges, eller når denne forældelsesfrist hovedsageligt er udløbet som følge af de nationale myndigheders forsinkelse i fuldbyrdelsen af denne afgørelse. |
| --- | --- |

2.

Artikel 16, stk. 2, i forordning 2015/1589, hvorefter den støtte, der skal tilbagebetales, skal indeholde renter, og effektivitetsprincippet i samme artikels stk. 3 skal fortolkes således, at de er til hinder for anvendelsen af en national forældelsesfrist på tilbagebetaling af støtten, når denne forældelsesfrist er udløbet inden selve vedtagelsen af Kommissionens afgørelse om, at støtten er ulovlig og skal tilbagesøges, eller når denne forældelsesfrist hovedsageligt er udløbet som følge af de nationale myndigheders forsinkelse i fuldbyrdelsen af denne afgørelse.

---

(1)  EUT C 455 af 17.12.2018.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/9 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/9

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. april 2020 — Europa-Kommissionen mod Rumænien

(Sag C-638/18) (1)

(Traktatbrud - miljø - direktiv 2008/50/EF - luftkvalitet - artikel 13, stk. 1, og bilag XI - systematisk og vedvarende overskridelse af grænseværdierne for koncentrationen af mikropartikler (PM10) i zone RO32101 (Bukarest, Rumænien) - artikel 23, stk. 1 - bilag XV - »kortest mulig« overskridelsesperiode - egnede foranstaltninger)

(2020/C 240/11)

Processprog: rumænsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved L. Nicolae og E. Manhaeve, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Rumænien (først ved A. Wellman, O.-C. Ichim, M. Chicu og C.-R. Canţăr, derefter ved E. Gane, A. Wellman, O.-C. Ichim og M. Chicu, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Rumænien har for det første tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF af 21. maj 2008 om luftkvaliteten og renere luft i Europa, sammenholdt med bilag XI til dette direktiv, idet Rumænien fra 2007 til og med i det mindste 2016 systematisk og vedvarende har overskredet de daglige grænseværdier for koncentrationer af PM10, og idet Rumænien fra 2007 til og med 2014, med undtagelse af 2013, systematisk og vedvarende har overskredet de årlige grænseværdier for koncentrationer af PM10 i zone RO32101 (Bukarest, Rumænien) og for det andet så vidt angår denne zone fra den 11. juni 2010 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette direktivs artikel 23, stk. 1, sammenholdt med bilag XV hertil, navnlig forpligtelsen i direktivets artikel 23, stk. 1, andet afsnit, til at sikre, at overskridelsesperioden bliver så kort som mulig. |
| --- | --- |

1)

Rumænien har for det første tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF af 21. maj 2008 om luftkvaliteten og renere luft i Europa, sammenholdt med bilag XI til dette direktiv, idet Rumænien fra 2007 til og med i det mindste 2016 systematisk og vedvarende har overskredet de daglige grænseværdier for koncentrationer af PM10, og idet Rumænien fra 2007 til og med 2014, med undtagelse af 2013, systematisk og vedvarende har overskredet de årlige grænseværdier for koncentrationer af PM10 i zone RO32101 (Bukarest, Rumænien) og for det andet så vidt angår denne zone fra den 11. juni 2010 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette direktivs artikel 23, stk. 1, sammenholdt med bilag XV hertil, navnlig forpligtelsen i direktivets artikel 23, stk. 1, andet afsnit, til at sikre, at overskridelsesperioden bliver så kort som mulig.

| 2) | Rumænien betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Rumænien betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 445 af 10.12.2018.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/10 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/10

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. maj 2020 — LG m.fl. mod Rina SpA og Ente Registro Italiano Navale (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Genova — Italien)

(Sag C-641/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - civilretligt samarbejde - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 1, stk. 1 - begreberne »det civil- og handelsretlige område« og »administrative anliggender« - anvendelsesområde - skibsklassifikations- og certificeringsselskabers aktiviteter - handlinger, der er udført jure imperii, og handlinger, der er udført jure gestionis - prærogativer som offentlig myndighed - retslig immunitet)

(2020/C 240/12)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Genova

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: LG m.fl.

Sagsøgte: Rina SpA og Ente Registro Italiano Na

Konklusion

Artikel 1, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at et erstatningssøgsmål anlagt mod privatretlige juridiske personer, der udøver virksomhed inden for skibsklassifikation og -certificering på vegne af og efter bemyndigelse fra en tredjestat, falder ind under begrebet »det civil- og handelsretlige område« som omhandlet i denne bestemmelse og derfor er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde, for så vidt som denne virksomhed ikke udøves i kraft af prærogativer som offentlig myndighed i EU-rettens forstand, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. Princippet i den folkeretlige sædvaneret om retslig immunitet er ikke til hinder for, at den nationale ret, som skal pådømme sagen, udøver den retslige kompetence, der er fastsat i den nævnte forordning, i en tvist vedrørende et sådant søgsmål, når denne ret fastslår, at sådanne organisationer ikke har gjort brug af prærogativer som offentlig myndighed i folkerettens forstand.

---

(1)  EUT C 25 af 21.1.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/10 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/10

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. april 2020 — CTT — Correios de Portugal mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugal)

(Sag C-661/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - fradrag for indgående afgift - artikel 173 - delvis afgiftspligtig - fradragsmetoder - pro rata-fradrag - fradrag under hensyntagen til benyttelse - artikel 184-186 - regulering af fradrag - ændring af de elementer, som er taget i betragtning ved fastsættelsen af fradragsbeløbet - udgående transaktion, der fejlagtigt er vurderet momsfritaget - national foranstaltning, der forbyder en ændring af fradragsmetode for de år, der allerede er gået - forældelsesfrist - princippet om afgiftsneutralitet, retssikkerhedsprincippet, effektivitetsprincippet og proportionalitetsprincippet)

(2020/C 240/13)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: CTT — Correios de Portugal

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Konklusion

| 1) | Artikel 173, stk. 2, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, sammenholdt med princippet om afgiftsneutralitet, retssikkerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en medlemsstat, der i medfør af denne bestemmelse giver afgiftspligtige personer ret til at foretage momsfradrag under hensyn til, hvordan samtlige eller en del af varerne og ydelserne benyttes i forbindelse med såvel transaktioner, der giver ret til fradrag, som transaktioner, der ikke giver ret til fradrag, forbyder disse afgiftspligtige personer at ændre fradragsmetode for moms efter fastsættelsen af den endelige pro rata-sats. |
| --- | --- |

1)

Artikel 173, stk. 2, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, sammenholdt med princippet om afgiftsneutralitet, retssikkerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en medlemsstat, der i medfør af denne bestemmelse giver afgiftspligtige personer ret til at foretage momsfradrag under hensyn til, hvordan samtlige eller en del af varerne og ydelserne benyttes i forbindelse med såvel transaktioner, der giver ret til fradrag, som transaktioner, der ikke giver ret til fradrag, forbyder disse afgiftspligtige personer at ændre fradragsmetode for moms efter fastsættelsen af den endelige pro rata-sats.

| 2) | Artikel 184-186 i direktiv 2006/112, sammenholdt med princippet om afgiftsneutralitet, effektivitetsprincippet og proportionalitetsprincippet, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, i medfør af hvilken en afgiftspligtig person, der har foretaget fradrag for indgående moms af varer eller tjenester, der er blevet benyttet såvel til transaktioner, der giver ret til fradrag, som til transaktioner, der ikke giver ret til fradrag, efter den omsætningsbaserede metode, nægtes muligheden for — efter fastsættelsen af den endelige pro rata-sats i medfør af direktivets artikel 175, stk. 3 — at regulere disse fradrag efter den metode, hvor der tages hensyn til benyttelsen, i en situation, hvor:






  — | den pågældende medlemsstat i medfør af nævnte direktivs artikel 173, stk. 2, litra c), tillader afgiftspligtige personer at foretage momsfradrag under hensyn til, om samtlige eller en del af varerne og ydelserne er blevet benyttet i forbindelse med transaktioner, der giver ret til fradrag, eller til transaktioner, der ikke giver ret til fradrag |
| --- | --- | --- |

2)

Artikel 184-186 i direktiv 2006/112, sammenholdt med princippet om afgiftsneutralitet, effektivitetsprincippet og proportionalitetsprincippet, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, i medfør af hvilken en afgiftspligtig person, der har foretaget fradrag for indgående moms af varer eller tjenester, der er blevet benyttet såvel til transaktioner, der giver ret til fradrag, som til transaktioner, der ikke giver ret til fradrag, efter den omsætningsbaserede metode, nægtes muligheden for — efter fastsættelsen af den endelige pro rata-sats i medfør af direktivets artikel 175, stk. 3 — at regulere disse fradrag efter den metode, hvor der tages hensyn til benyttelsen, i en situation, hvor:

—

den pågældende medlemsstat i medfør af nævnte direktivs artikel 173, stk. 2, litra c), tillader afgiftspligtige personer at foretage momsfradrag under hensyn til, om samtlige eller en del af varerne og ydelserne er blevet benyttet i forbindelse med transaktioner, der giver ret til fradrag, eller til transaktioner, der ikke giver ret til fradrag

| — | den afgiftspligtige person på det tidspunkt, hvor den pågældende valgte fradragsmetode, i god tro var uvidende om, at en transaktion, som den pågældende anså for at være fritaget, faktisk ikke var fritaget |
| --- | --- |

—

den afgiftspligtige person på det tidspunkt, hvor den pågældende valgte fradragsmetode, i god tro var uvidende om, at en transaktion, som den pågældende anså for at være fritaget, faktisk ikke var fritaget

| — | den almindelige forældelsesfrist, der er fastsat i national ret med henblik på at foretage regulering af fradrag, endnu ikke er udløbet, og |
| --- | --- |

—

den almindelige forældelsesfrist, der er fastsat i national ret med henblik på at foretage regulering af fradrag, endnu ikke er udløbet, og

| — | ændringen af fradragsmetoden gør det muligt med størst mulig præcision at fastsætte, hvilken del af momsen, som vedrører transaktioner, der giver ret til fradrag. |
| --- | --- |

—

ændringen af fradragsmetoden gør det muligt med størst mulig præcision at fastsætte, hvilken del af momsen, som vedrører transaktioner, der giver ret til fradrag.

---

(1)  EUT C 25 af 21.1.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/11 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/11

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 14. maj 2020 — Orde van Vlaamse Balies og Ordre des barreaux francophones et germanophone mod Ministerraad (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Grondwettelijk Hof — Belgien)

(Sag C-667/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2009/138/EF - retshjælpsforsikring - artikel 201 - forsikringstagers ret til frit at vælge sin repræsentant - sag behandlet retsligt - begreb - mæglingsprocedure)

(2020/C 240/14)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Grondwettelijk Hof

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Orde van Vlaamse Balies og Ordre des barreaux francophones et germanophone

Sagsøgt: Ministerraad

Konklusion

Artikel 201, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF af 25. november 2009 om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II) skal fortolkes således, at begrebet »en sag behandlet retsligt«, der er omhandlet i denne bestemmelse, omfatter en retslig eller udenretslig mæglingsprocedure, hvori en ret er involveret eller kan blive involveret, uanset om det sker i forbindelse med denne procedures iværksættelse eller efter dennes afslutning.

---

(1)  EUT C 25 af 21.1.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/12 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/12

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. maj 2020 — B m.fl. mod Administration des contributions directes (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour administrative — Luxembourg)

(Sag C-749/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 49 TEUF og 54 TEUF - etableringsfrihed - skattelovgivning - selskabsskat - moder- og datterselskaber - vertikal og horisontal sambeskatning)

(2020/C 240/15)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour administrative

Parter i hovedsagen

Sagsøger: B m.fl.

Sagsøgt: Administration des contributions directes

Konklusion

| 1) | Artikel 49 TEUF og 54 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der, samtidig med, at den tillader vertikal sambeskatning mellem hjemmehørende datterselskaber til et hjemmehørende moderselskab eller til et fast driftssted i denne medlemsstat tilhørende et ikke-hjemmehørende moderselskab, ikke tillader horisontal sambeskatning mellem hjemmehørende datterselskaber til et ikke-hjemmehørende moderselskab. |
| --- | --- |

1)

Artikel 49 TEUF og 54 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der, samtidig med, at den tillader vertikal sambeskatning mellem hjemmehørende datterselskaber til et hjemmehørende moderselskab eller til et fast driftssted i denne medlemsstat tilhørende et ikke-hjemmehørende moderselskab, ikke tillader horisontal sambeskatning mellem hjemmehørende datterselskaber til et ikke-hjemmehørende moderselskab.

| 2) | Artikel 49 TEUF og 54 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som bevirker, at et moderselskab, der har hjemsted i en anden medlemsstat, tvinges til at opløse en eksisterende vertikale sambeskatning mellem et af sine datterselskaber og et vist antal af sine hjemmehørende datterselskaber på lavere niveauer for at give dette datterselskab mulighed for at foretage en horisontal sambeskatning med andre hjemmehørende datterselskaber til dette moderselskab, selv om det konsoliderende, hjemmehørende datterselskab forbliver det samme, og opløsningen af den vertikale sambeskatning inden udløbet af sambeskatningens minimumsvarighed, der er fastsat i national ret, medfører en berigtigende individuel beskatning af de pågældende selskaber. |
| --- | --- |

2)

Artikel 49 TEUF og 54 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som bevirker, at et moderselskab, der har hjemsted i en anden medlemsstat, tvinges til at opløse en eksisterende vertikale sambeskatning mellem et af sine datterselskaber og et vist antal af sine hjemmehørende datterselskaber på lavere niveauer for at give dette datterselskab mulighed for at foretage en horisontal sambeskatning med andre hjemmehørende datterselskaber til dette moderselskab, selv om det konsoliderende, hjemmehørende datterselskab forbliver det samme, og opløsningen af den vertikale sambeskatning inden udløbet af sambeskatningens minimumsvarighed, der er fastsat i national ret, medfører en berigtigende individuel beskatning af de pågældende selskaber.

| 3) | Ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning om sambeskatningsordningen, som foreskriver, at enhver ansøgning om indtrædelse i en sådan ordning obligatorisk skal indgives til den kompetente myndighed inden udløbet af det første skatteår, for hvilket der ansøges om sambeskatning. |
| --- | --- |

3)

Ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning om sambeskatningsordningen, som foreskriver, at enhver ansøgning om indtrædelse i en sådan ordning obligatorisk skal indgives til den kompetente myndighed inden udløbet af det første skatteår, for hvilket der ansøges om sambeskatning.

---

(1)  EUT C 93 af 11.3.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/13 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/13

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 30. april 2020 — A mod B (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein oikeus — Finland)

(Sag C-772/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - varemærker - direktiv 2008/95/EF - artikel 5, stk. 1 - artikel 5, stk. 3, litra b) og c) - varemærkekrænkelse - begrebet »erhvervsmæssig brug« - vare, der er overgået til fri omsætning - import - opbevaring - oplagring af varer med henblik på markedsføring - eksport)

(2020/C 240/16)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Korkein oikeus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A

Sagsøgt: B

Konklusion

Artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, sammenholdt med dette direktivs artikel 5, stk. 3, litra b) og c), skal fortolkes således, at en person, der ikke udøver en erhvervsmæssig aktivitet som professionel, som modtager varer, der tydeligvis ikke er beregnet til privat brug, bringer dem i fri omsætning i en medlemsstat og opbevarer disse, hvilke varer er blevet sendt til den pågældendes adresse fra et tredjeland, og hvorpå der uden indehaverens samtykke er anbragt et varemærke, skal anses for at gøre erhvervsmæssig brug af varemærket som omhandlet i den første af disse bestemmelser.

---

(1)  EUT C 72 af 25.2.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/13 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/13

---

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 30. april 2020 — Den Hellenske Republik mod Europa-Kommissionen

(Sag C-797/18 P) (1)

(Appel - Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) - udgifter udelukket fra EU-finansiering - udgifter afholdt af Den Hellenske Republik - forordning (EF) nr. 1782/2003 - forordning (EF) nr. 796/2004 - forordning (EF) nr. 1120/2009 - forordning (EU) nr. 1306/2013 - arealstøtteordning - begrebet »permanente græsarealer« - faste finansielle korrektioner - forordning (EF) nr. 1698/2005 - bedømmelse af udgifters støtteberettigelse - forvaltningsmyndighed - forordning (EF) nr. 1290/2005 - udgifter omfattet af 24-månedersfristen - forordning (EF) nr. 817/2004 - sanktionsordning, der er effektiv, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning - metode til beregning af korrektionen)

(2020/C 240/17)

Processprog: græsk

Parter

Appellant: Den Hellenske Republik (ved G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou og A. Vasilopoulou, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved M. Konstantinidis, D. Triantafyllou og J. Aquilina, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Punkt 1 i domskonklusionen i dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 4. oktober 2018, Grækenland mod Kommissionen (T-272/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:651), ophæves, for så vidt som Retten frifandt Europa-Kommissionen i Den Hellenske Republiks søgsmål vedrørende de faste korrektioner på 25 % og 10 %, der blev anvendt på arealstøtten til græsarealer for ansøgningsårene 2012 og 2013, samt den punktuelle korrektion på 37 163 161,78 EUR for ansøgningsåret 2013, som blev pålagt i henhold til Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2016/417 af 17. marts 2016 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), som følge af svaghederne ved definitionen af og kontrollen med støtteberettigede permanente græsarealer. |
| --- | --- |

1)

Punkt 1 i domskonklusionen i dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 4. oktober 2018, Grækenland mod Kommissionen (T-272/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:651), ophæves, for så vidt som Retten frifandt Europa-Kommissionen i Den Hellenske Republiks søgsmål vedrørende de faste korrektioner på 25 % og 10 %, der blev anvendt på arealstøtten til græsarealer for ansøgningsårene 2012 og 2013, samt den punktuelle korrektion på 37 163 161,78 EUR for ansøgningsåret 2013, som blev pålagt i henhold til Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2016/417 af 17. marts 2016 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), som følge af svaghederne ved definitionen af og kontrollen med støtteberettigede permanente græsarealer.

| 2) | Punkt 2 i domskonklusionen i dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 4. oktober 2018, Grækenland mod Kommissionen (T-272/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:651), ophæves, for så vidt angår afgørelsen om sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Punkt 2 i domskonklusionen i dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 4. oktober 2018, Grækenland mod Kommissionen (T-272/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:651), ophæves, for så vidt angår afgørelsen om sagsomkostningerne.

| 3) | I øvrigt forkastes appellen. |
| --- | --- |

3)

I øvrigt forkastes appellen.

| 4) | Gennemførelsesafgørelse 2016/417 annulleres, for så vidt som den pålægger Den Hellenske Republik faste korrektioner på 25 % og 10 %, der anvendes på arealstøtten til græsarealer for ansøgningsårene 2012 og 2013, samt den punktuelle korrektion på 37 163 161,78 EUR for ansøgningsåret 2013 som følge af svaghederne ved definitionen af og kontrollen med støtteberettigede permanente græsarealer. |
| --- | --- |

4)

Gennemførelsesafgørelse 2016/417 annulleres, for så vidt som den pålægger Den Hellenske Republik faste korrektioner på 25 % og 10 %, der anvendes på arealstøtten til græsarealer for ansøgningsårene 2012 og 2013, samt den punktuelle korrektion på 37 163 161,78 EUR for ansøgningsåret 2013 som følge af svaghederne ved definitionen af og kontrollen med støtteberettigede permanente græsarealer.

| 5) | Den Hellenske Republik og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med sagen i første instans og appelsagen. |
| --- | --- |

5)

Den Hellenske Republik og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med sagen i første instans og appelsagen.

---

(1)  EUT C 72 af 25.2.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/14 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/14

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. april 2020 — DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o. mod Finančné riaditeľstvo SR (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský súd v Trnave — Slovakiet)

(Sag C-810/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forordning (EØF) nr. 2658/87 - toldunion og fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - underposition 8525 80 91 - digitalkameraer - videokameraer - digitalt videokamera, der kan optage og lagre stillbilleder og videosekvenser med en opløsning, der er lavere end 800 × 600 pixels)

(2020/C 240/18)

Processprog: slovakisk

Den forelæggende ret

Krajský súd v Trnave

Parter i hovedsagen

Sagsøger: DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o.

Sagsøgt: Finančné riaditeľstvo SR

Konklusion

Den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i den affattelse, der følger af henholdsvis Kommissionens forordning (EF) nr. 1031/2008 af 19. september 2008, Kommissionens forordning (EF) nr. 948/2009 af 30. september 2009, Kommissionens forordning (EU) nr. 861/2010 af 5. oktober 2010, Kommissionens forordning (EU) nr. 1006/2011 af 27. september 2011 og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 927/2012 af 9. oktober 2012, skal fortolkes således, at digitale videokameraer med to funktioner, nemlig at optage og lagre såvel stillbilleder som videosekvenser, skal tariferes i denne nomenklaturs underposition 8525 80 91 som »[v]ideokameraer«, skønt disse kameraer for så vidt angår videosekvenserne kun gør det muligt at optage sekvenser med en billedopløsning, der er lavere end 800 × 600 pixels, for så vidt som disse digitale videokameraers hovedfunktion er at optage og lagre sådanne sekvenser, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 82 af 4.3.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/15 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/15

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 30. april 2020 — »Overgas Mrezhi« AD og »Balgarska gazova asotsiatsia« mod Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Varhoven administrativen sad — Bulgarien)

(Sag C-5/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fælles regler for det indre marked for naturgas - direktiv 2009/73/EF - artikel 3, stk. 1-3, og artikel 41, stk. 16 - offentlige serviceforpligtelser - forpligtelser til oplagring af naturgas med henblik på at opretholde gasforsyningssikkerheden og sikre regelmæssig forsyning - national lovgivning, ifølge hvilken den finansielle byrde, som er forbundet med de offentlige serviceforpligtelser, der er pålagt naturgasvirksomhederne, væltes over på kunderne - betingelser - en national regulerende myndigheds vedtagelse af en retsakt, som pålægger en offentlig serviceforpligtelse - procedure - artikel 36 og 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder)

(2020/C 240/19)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Varhoven administrativen sad

Parter i hovedsagen

Sagsøgere:»Overgas Mrezhi« AD og »Balgarska gazova asotsiatsia«

Sagsøgt: Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

Procesdeltager: Prokuratura na Republika Bulgaria

Konklusion

| 1) | Artikel 3, stk. 1-3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 2003/55/EF, sammenholdt med artikel 36 og 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter de omkostninger, der følger af opfyldelsen af forpligtelser til oplagring af naturgas, der er pålagt naturgasvirksomhederne med henblik på at opretholde gasforsyningssikkerheden og sikre regelmæssig forsyning heraf i denne medlemsstat, udelukkende bæres af disse virksomheders kunder, der kan være enkeltpersoner, forudsat at denne lovgivning forfølger en almindelig økonomisk interesse, at den overholder proportionalitetsprincippet, og at de forpligtelser til offentlig tjeneste, der er fastsat deri, er klart definerede, gennemsigtige, ikke-diskriminerende, kontrollerbare og sikrer EU-naturgasselskaberne lige adgang til de nationale forbrugere. |
| --- | --- |

1)

Artikel 3, stk. 1-3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 2003/55/EF, sammenholdt med artikel 36 og 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter de omkostninger, der følger af opfyldelsen af forpligtelser til oplagring af naturgas, der er pålagt naturgasvirksomhederne med henblik på at opretholde gasforsyningssikkerheden og sikre regelmæssig forsyning heraf i denne medlemsstat, udelukkende bæres af disse virksomheders kunder, der kan være enkeltpersoner, forudsat at denne lovgivning forfølger en almindelig økonomisk interesse, at den overholder proportionalitetsprincippet, og at de forpligtelser til offentlig tjeneste, der er fastsat deri, er klart definerede, gennemsigtige, ikke-diskriminerende, kontrollerbare og sikrer EU-naturgasselskaberne lige adgang til de nationale forbrugere.

| 2) | Direktiv 2009/73 skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter denne medlemsstats regulerede myndighed som omhandlet i samme direktiv fritages for at overholde visse bestemmelser i den nationale lovgivning om proceduren for vedtagelse af normative retsakter, når den vedtager en retsakt, som pålægger en offentlig serviceforpligtelse som omhandlet i det pågældende direktivs artikel 3, stk. 2, forudsat at den gældende nationale lovgivning i øvrigt sikrer, at denne retsakt er i overensstemmelse med de materielle krav i denne bestemmelse, begrundes fuldt ud og offentliggøres, samtidig med at de forretningsmæssigt følsomme oplysninger eventuelt behandles fortroligt og kan undergives domstolskontrol. |
| --- | --- |

2)

Direktiv 2009/73 skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter denne medlemsstats regulerede myndighed som omhandlet i samme direktiv fritages for at overholde visse bestemmelser i den nationale lovgivning om proceduren for vedtagelse af normative retsakter, når den vedtager en retsakt, som pålægger en offentlig serviceforpligtelse som omhandlet i det pågældende direktivs artikel 3, stk. 2, forudsat at den gældende nationale lovgivning i øvrigt sikrer, at denne retsakt er i overensstemmelse med de materielle krav i denne bestemmelse, begrundes fuldt ud og offentliggøres, samtidig med at de forretningsmæssigt følsomme oplysninger eventuelt behandles fortroligt og kan undergives domstolskontrol.

---

(1)  EUT C 93 af 11.3.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/16 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/16

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. maj 2020 — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA mod Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-15/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - miljø - affald - direktiv 1999/31/EF - bestående deponeringsanlæg - efterbehandlingsperiode på deponeringsanlæg efter nedlukning - forlængelse - omkostninger ved affaldsdeponering - princippet om, at forureneren betaler - tidsmæssig anvendelse af direktivet)

(2020/C 240/20)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA

Sagsøgt: Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.

Konklusion

Artikel 10 og 14 i Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en fortolkning af en national bestemmelse, hvorefter et deponeringsanlæg, som var i drift på datoen for dette direktivs gennemførelse, skal være underlagt de forpligtelser, som følger af direktivet, og navnlig en forlængelse af efterbehandlingsperioden efter nedlukning af dette deponeringsanlæg, uden at der skal tages hensyn til datoen for deponeringen af affaldet eller fastsættes foranstaltninger med henblik på at begrænse de finansielle virkninger af denne forlængelse for affaldsindehaveren.

---

(1)  EUT C 164 af 13.5.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/17 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/17

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. maj 2020 — straffesag mod Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest og Welbond armatures (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-17/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - vandrende arbejdstagere - social sikring - forordning (EØF) nr. 1408/71 - lovgivning, der finder anvendelse - artikel 14, nr. 1), litra a), og artikel 14, nr. 2), litra b) - forordning (EF) nr. 883/2004 - artikel 12, stk. 1 - artikel 13, stk. 1, litra a) - udsendte arbejdstagere - arbejdstagere, der udøver beskæftigelse i to eller flere medlemsstater - forordning (EØF) nr. 574/72 - artikel 11, stk. 1, litra a) - artikel 12a, stk. 2, litra a), og artikel 12a, stk. 4, litra a) - forordning (EF) nr. 987/2009 - artikel 19, stk. 2 - E 101-attester og A 1-attester - bindende virkning - rækkevidde - social sikring - arbejdsret)

(2020/C 240/21)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Part i hovedsagen

Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest og Welbond armatures

Konklusion

Artikel 11, stk. 1, litra a), artikel 12a, stk. 2, litra a), og artikel 12a, stk. 4, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, som flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 647/2005 af 13. april 2005, samt artikel 19, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger skal fortolkes således, at en E 101-attest, der er blevet udstedt af den kompetente institution i en medlemsstat i henhold til artikel 14, nr. 1), litra a), eller artikel 14, nr. 2), litra b), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29. juni 1998, til arbejdstagere, der udøver deres aktiviteter på en anden medlemsstats område, og en A 1-attest, der er blevet udstedt af denne institution i henhold til artikel 12, stk. 1, eller artikel 13, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 465/2012 af 22. maj 2012, til sådanne arbejdstagere, er bindende for retsinstanserne i denne sidstnævnte medlemsstat alene på området for social sikring.

---

(1)  EUT C 103 af 18.3.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/17 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/17

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. maj 2020 — VO mod Bezirkshauptmannschaft Tulln (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Niederösterreich — Østrig)

(Sag C-96/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - vejtransport - arbejdsdage og hviledage - digitale takografer - forordning (EU) nr. 165/2014 - manglende registrering af arbejdsdage på førerkortet og manglende diagramark - national lovgivning, hvorefter føreren under disse omstændigheder er forpligtet til at forevise en erklæring fra sin arbejdsgiver - gyldigheden af formularen i bilaget til afgørelse 2009/959/EU)

(2020/C 240/22)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesverwaltungsgericht Niederösterreich

Parter i hovedsagen

Sagsøger: VO

Sagsøgt: Bezirkshauptmannschaft Tulln

Konklusion

| 1) | Artikel 34, stk. 3, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 165/2014 af 4. februar 2014 om takografer inden for vejtransport, om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 om kontrolapparatet inden for vejtransport og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport skal fortolkes således, at en national ordning, hvorefter føreren af et køretøj, der er udstyret med en digital takograf, når de automatiske og manuelle registreringer i takografen ikke foreligger, som et subsidiært bevis for sine aktiviteter pålægges at fremlægge en aktivitetserklæring udarbejdet af dennes arbejdsgiver i overensstemmelse med den formular, der er indeholdt i bilaget til Kommissionens afgørelse 2009/959/EU af 14. december 2009 om ændring af Kommissionens beslutning 2007/230/EF om en formular vedrørende sociale bestemmelser inden for vejtransport, ikke er omfattet af anvendelsesområdet for det forbud, som denne bestemmelse fastsætter. |
| --- | --- |

1)

Artikel 34, stk. 3, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 165/2014 af 4. februar 2014 om takografer inden for vejtransport, om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 om kontrolapparatet inden for vejtransport og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport skal fortolkes således, at en national ordning, hvorefter føreren af et køretøj, der er udstyret med en digital takograf, når de automatiske og manuelle registreringer i takografen ikke foreligger, som et subsidiært bevis for sine aktiviteter pålægges at fremlægge en aktivitetserklæring udarbejdet af dennes arbejdsgiver i overensstemmelse med den formular, der er indeholdt i bilaget til Kommissionens afgørelse 2009/959/EU af 14. december 2009 om ændring af Kommissionens beslutning 2007/230/EF om en formular vedrørende sociale bestemmelser inden for vejtransport, ikke er omfattet af anvendelsesområdet for det forbud, som denne bestemmelse fastsætter.

| 2) | Behandlingen af det andet spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af den i bilaget til afgørelse 2009/959 indeholdte formular. |
| --- | --- |

2)

Behandlingen af det andet spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af den i bilaget til afgørelse 2009/959 indeholdte formular.

---

(1)  EUT C 172 af 20.5.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/18 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/18

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 7. maj 2020 — BTB Holding Investments SA og Duferco Participations Holding SA mod Europa-Kommissionen og Foreign Strategic Investments Holding (FSIH)

(Sag C-148/19 P) (1)

(Appel - statsstøtte - regional støtte til stålindustrien - afgørelse, hvormed støtten erklæres uforenelig med fællesmarkedet - begrebet »statsstøtte« - fordel - kriteriet om den private aktør - åbenbar fejl - bevisbyrde - grænser for domstolsprøvelsen)

(2020/C 240/23)

Processprog: fransk

Parter

Appellanter: BTB Holding Investments SA og Duferco Participations Holding SA (ved avocats J.-F. Bellis, R. Luff, M. Favart og Q. Declève)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved V. Bottka og G. Luengo, som befuldmægtigede) og Foreign Strategic Investments Holding (FSIH)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | BTB Holding Investments SA og Duferco Participations Holding SA betaler sagsomkostningerne |
| --- | --- |

2)

BTB Holding Investments SA og Duferco Participations Holding SA betaler sagsomkostningerne

---

(1)  EUT C 182 af 27.5.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/19 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/19

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 30. april 2020 — HB (sag C-168/19) og IC (sag C-169/19) mod Istituto nazionale della previdenza sociale (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia — Italien)

(Forenede sager C-168/19 og C-169/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fri bevægelighed for personer - artikel 21 TEUF - princippet om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet - artikel 18 TEUF - dobbeltbeskatningsoverenskomst - arbejdstagere i den offentlige sektor - pensionsmodtager med bopæl i en anden medlemsstat end den, der udbetaler en pension til vedkommende, som ikke er statsborger i bopælsmedlemsstaten - indkomstskat - hævdet tab af skattefordele - hævdet hindring for den frie bevægelighed og hævdet forskelsbehandling)

(2020/C 240/24)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: HB (sag C-168/19) og IC (sag C-169/19)

Sagsøgt: Istituto nazionale della previdenza sociale

Konklusion

Artikel 18 TEUF og 21 TEUF er ikke til hinder for en beskatningsordning, der følger af en dobbeltbeskatningsoverenskomst indgået mellem to medlemsstater, hvorefter beskatningskompetencen for så vidt angår skatter af pension fordeles mellem disse stater alt efter, om modtagerne af disse pensioner har udøvet beskæftigelse i den private sektor eller i den offentlige sektor, og i sidstnævnte tilfælde alt efter, om de er statsborgere i bopælsmedlemsstaten.

---

(1)  EUT C 206 af 17.6.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/19 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/19

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. april 2020 — Hecta Viticol SRL mod Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău og Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Bucureşti — Rumænien)

(Sag C-184/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 92/83/EØF og 92/84/EØF - punktafgift på vin og andre ikke-mousserende gærede drikkevarer end vin og øl - differentierede punktafgiftssatser - retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning)

(2020/C 240/25)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Bucureşti

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Hecta Viticol SRL

Sagsøgte: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău og Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi

Konklusion

| 1) | Artikel 7, 11 og 15 i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer og artikel 5 i Rådets direktiv 92/84/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for alkohol og alkoholholdige drikkevarer skal fortolkes således, at det ikke i medfør heraf kræves, at der fastsættes den samme punktafgiftssats for alkoholholdige drikkevarer, der er omfattet af kategorien »vin« som omhandlet i direktiv 92/83, og for alkoholholdige drikkevarer, der er omfattet af kategorien »andre gærede drikkevarer end vin og øl« som omhandlet i dette direktiv. |
| --- | --- |

1)

Artikel 7, 11 og 15 i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer og artikel 5 i Rådets direktiv 92/84/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for alkohol og alkoholholdige drikkevarer skal fortolkes således, at det ikke i medfør heraf kræves, at der fastsættes den samme punktafgiftssats for alkoholholdige drikkevarer, der er omfattet af kategorien »vin« som omhandlet i direktiv 92/83, og for alkoholholdige drikkevarer, der er omfattet af kategorien »andre gærede drikkevarer end vin og øl« som omhandlet i dette direktiv.

| 2) | Retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, som ændrer punktafgiftssatsen for andre gærede drikkevarer end vin og øl uden at fastsætte en overgangsordning, når en sådan ændring træder i kraft otte dage efter offentliggørelsen af den retsakt, hvori ændringen er indeholdt, og såfremt ændringen ikke indebærer, at de afgiftspligtige personer skal foretage økonomiske konsekvenstilpasninger, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve. |
| --- | --- |

2)

Retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, som ændrer punktafgiftssatsen for andre gærede drikkevarer end vin og øl uden at fastsætte en overgangsordning, når en sådan ændring træder i kraft otte dage efter offentliggørelsen af den retsakt, hvori ændringen er indeholdt, og såfremt ændringen ikke indebærer, at de afgiftspligtige personer skal foretage økonomiske konsekvenstilpasninger, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 187 af 3.6.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/20 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/20

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 14. maj 2020 — Spenner GmbH & Co. KG mod Bundesrepublik Deutschland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)

(Sag C-189/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - miljø - ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Den Europæiske Union - direktiv 2003/87/EF - artikel 10a - foreløbig ordning for gratistildeling af kvoter - afgørelse 2011/278/EU - artikel 9 - fastlæggelse af det historiske aktivitetsniveau - væsentlig ændring af kapaciteten på et anlæg, der er sket inden basisperioden - fastlæggelse af den relevante basisperiode)

(2020/C 240/26)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Spenner GmbH & Co. KG

Sagsøgt: Bundesrepublik Deutschland

Konklusion

| 1) | Artikel 9, stk. 9, i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU af 27. april 2011 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke finder anvendelse på væsentlige kapacitetsudvidelser på et etableret anlæg, der er sket inden den basisperiode, som er blevet fastsat i henhold til afgørelsens artikel 9, stk. 1. |
| --- | --- |

1)

Artikel 9, stk. 9, i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU af 27. april 2011 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke finder anvendelse på væsentlige kapacitetsudvidelser på et etableret anlæg, der er sket inden den basisperiode, som er blevet fastsat i henhold til afgørelsens artikel 9, stk. 1.

| 2) | Artikel 9, stk. 1, i afgørelse 2011/278 skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke forpligter den kompetente nationale myndighed til selv at fastlægge den relevante basisperiode med henblik på at vurdere de historiske aktivitetsniveauer for et anlæg. |
| --- | --- |

2)

Artikel 9, stk. 1, i afgørelse 2011/278 skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke forpligter den kompetente nationale myndighed til selv at fastlægge den relevante basisperiode med henblik på at vurdere de historiske aktivitetsniveauer for et anlæg.

---

(1)  EUT C 182 af 27.5.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/21 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/21

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 30. april 2020 — OI mod Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Frankfurt am Main — Tyskland)

(Sag C-191/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - lufttransport - forordning (EF) nr. 261/2004 - kompensation til luftfartspassagerer ved boardingafvisning - boardingafvisning - aflysning - direkte tilsluttet flyforbindelse - ændring af reservationen for en af de flyafgange, som indgår i lufttransporten, mod passagerens vilje - passagerens ankomst uden forsinkelse til det endelige bestemmelsessted)

(2020/C 240/27)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Frankfurt am Main

Parter i hovedsagen

Sagsøger: OI

Sagsøgt: Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, og navnlig dennes artikel 7, skal fortolkes således, at en passager, som har en samlet reservation til en direkte tilsluttet flyforbindelse, ikke har ret til kompensation, når dennes reservation er blevet ændret mod dennes vilje, hvilket har medført, dels at vedkommende ikke er rejst med den første flyafgang, som indgik i den reserverede transport, selv om denne flyafgang er blevet gennemført, dels at vedkommende er blevet tildelt en plads på en senere flyafgang, der har givet denne mulighed for at rejse på den anden flyafgang, som indgik i den reserverede transport, og således nå sit endelige bestemmelsessted på det oprindeligt planlagte ankomsttidspunkt.

---

(1)  EUT C 206 af 17.6.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/21 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/21

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 14. maj 2020 — NK mod MS og AS (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz — Østrig)

(Sag C-208/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - forbrugerrettigheder - direktiv 2011/83/EU - anvendelsesområde - artikel 3, stk. 3, litra f) - begrebet »aftale om opførelse af nye ejendommes« - artikel 16, litra c) - begrebet »varer, som er fremstillet efter forbrugerens specifikationer eller har fået et tydeligt personligt præg« - aftale mellem en arkitekt og en forbruger om udarbejdelse af en plan for et nyt enfamiliehus)

(2020/C 240/28)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz

Parter i hovedsagen

Sagsøger: NK

Sagsøgte: MS og AS

Konklusion

| 1) | Artikel 3, stk. 3, litra f), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011 om forbrugerrettigheder, om ændring af Rådets direktiv 93/13/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 85/577/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF skal fortolkes således, at en aftale indgået mellem en arkitekt og en forbruger, i henhold til hvilken førstnævnte forpligter sig til for sidstnævnte alene at foretage projektering af et enfamiliehus, der skal opføres, og i denne forbindelse at udarbejde planer, ikke udgør en aftale om opførelse af en ny ejendom som omhandlet i denne bestemmelse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 3, stk. 3, litra f), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011 om forbrugerrettigheder, om ændring af Rådets direktiv 93/13/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 85/577/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF skal fortolkes således, at en aftale indgået mellem en arkitekt og en forbruger, i henhold til hvilken førstnævnte forpligter sig til for sidstnævnte alene at foretage projektering af et enfamiliehus, der skal opføres, og i denne forbindelse at udarbejde planer, ikke udgør en aftale om opførelse af en ny ejendom som omhandlet i denne bestemmelse.

| 2) | Artikel 2, nr. 3) og 4), og artikel 16, litra c), i direktiv 2011/83 skal fortolkes således, at en aftale indgået mellem en arkitekt og en forbruger, i henhold til hvilken førstnævnte forpligter sig til for sidstnævnte, i henhold til dennes anvisninger og ønsker, at projektere et enfamiliehus, der skal opføres, og i denne forbindelse at udarbejde planer, ikke udgør en aftale om levering af varer, som er fremstillet efter forbrugerens specifikationer eller har fået et tydeligt personligt præg som omhandlet i sidstnævnte bestemmelse. |
| --- | --- |

2)

Artikel 2, nr. 3) og 4), og artikel 16, litra c), i direktiv 2011/83 skal fortolkes således, at en aftale indgået mellem en arkitekt og en forbruger, i henhold til hvilken førstnævnte forpligter sig til for sidstnævnte, i henhold til dennes anvisninger og ønsker, at projektere et enfamiliehus, der skal opføres, og i denne forbindelse at udarbejde planer, ikke udgør en aftale om levering af varer, som er fremstillet efter forbrugerens specifikationer eller har fået et tydeligt personligt præg som omhandlet i sidstnævnte bestemmelse.

---

(1)  EUT C 172 af 20.5.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/22 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/22

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 30. april 2020 — UO mod Készenléti Rendőrség (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn)

(Sag C-211/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - direktiv 2003/88/EF - anvendelsesområde - undtagelse - artikel 1, stk. 3 - direktiv 89/391/EØF - artikel 2, stk. 2 - politiets indsatsstyrkers aktiviteter)

(2020/C 240/29)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: UO

Sagsøgt: Készenléti Rendőrség

Konklusion

Artikel 1, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at dette direktivs artikel 2, nr. 1) og 2), finder anvendelse på medlemmer af ordensmagten, som udøver overvågningsfunktioner ved en medlemsstats ydre grænser i tilfælde af en tilstrømning af tredjelandsstatsborgere til disse grænser, medmindre det, henset til samtlige relevante omstændigheder, fremgår, at de udførte opgaver blev udført inden for rammerne af ekstraordinære begivenheder, hvis alvor og omfang nødvendiggjorde vedtagelsen af foranstaltninger, der var absolut nødvendige til beskyttelsen af befolkningens liv, sundhed og sikkerhed, og hvor det ikke ville være muligt at udføre foranstaltningerne på hensigtsmæssig vis, hvis alle reglerne i dette direktiv skulle overholdes, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 187 af 3.6.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/23 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/23

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 30. april 2020 — EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Kúria — Ungarn)

(Sag C-258/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem - direktiv 77/388/EØF - artikel 10, stk. 2, første og tredje punktum — artikel 17, stk. 1, og artikel 18, stk. 2, første afsnit - direktiv 2006/112/EF - artikel 63, artikel 64, stk. 1, artikel 66, stk. 1, litra a)-c), artikel 167 og artikel 179, stk. 1 - levering af tjenesteydelser gennemført før Ungarns tiltræden af Den Europæiske Union - nøjagtig fastsættelse af prisen på denne levering, som har fundet sted efter Ungarns tiltræden - faktura vedrørende denne levering udstedt og betalt efter Ungarns tiltræden - nægtelse af fradragsret baseret på denne faktura på grund af forældelse - Domstolens kompetence)

(2020/C 240/30)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Kúria

Parter i hovedsagen

Sagsøger: EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft.

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Konklusion

Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare spørgsmålene fra Kúria (øverste domstol, Ungarn).

---

(1)  EUT C 187 af 3.6.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/23 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/23

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. maj 2020 — T-Systems Magyarország Zrt. og BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt. mod Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék — Ungarn)

(Sag C-263/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - offentlige udbud - indgåelse af offentlige kontrakter - direktiv 2014/24/EU - artikel 1, stk. 2, og artikel 72 - direktiv 2014/25/EU - artikel 1, stk. 2, og artikel 89 - klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter - direktiv 89/665/EØF - artikel 2e, stk. 2 - fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation - direktiv 92/13/EØF - artikel 2e, stk. 2 - ændringer af en kontrakt, som er indgået efter afslutningen af en procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt - manglende ny procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt - bøder pålagt den ordregivende myndighed og tilslagsmodtageren - proportionalitetsprincippet)

(2020/C 240/31)

Processprog: xungarskx

Den forelæggende ret

Fővárosi Törvényszék

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Systems Magyarország Zrt. og BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt.g

Sagsøgt: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

Procesdeltager: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

Konklusion

| 1) | Artikel 2e, stk. 2, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11. december 2007, artikel 2e, stk. 2, i Rådets direktiv 92/13/EØF af 25. februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation, som ændret ved direktiv 2007/66, 19.-21. betragtning til direktiv 2007/66, og 12., 113., 115. og 117. betragtning til og artikel 1, stk. 2, og artikel 89 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/25/EU af 26. februar 2014 om fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester og om ophævelse af direktiv 2004/17/EF skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for en national lovgivning, som i forbindelse med en klageprocedure, der iværksættes af en overvågningsmyndighed af egen drift, gør det muligt at tillægge ikke blot den ordregivende myndighed, men også ordremodtageren af en offentlig kontrakt ansvaret for en overtrædelse og pålægge begge disse en bøde i det tilfælde, hvor der i forbindelse med en ændring af en offentlig kontrakt under gennemførelsen sker en retsstridig undladelse af at anvende reglerne om indgåelse af offentlige kontrakter. Når en sådan mulighed er fastsat i den nationale lovgivning, skal klageproceduren imidlertid overholde EU-retten, herunder dens generelle principper, for så vidt som en sådan kontrakt i sig selv hører under det materielle anvendelsesområde for direktiverne om offentlige udbud, uanset om det er fra begyndelsen eller efter den ulovlige ændring heraf. |
| --- | --- |

1)

Artikel 2e, stk. 2, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11. december 2007, artikel 2e, stk. 2, i Rådets direktiv 92/13/EØF af 25. februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation, som ændret ved direktiv 2007/66, 19.-21. betragtning til direktiv 2007/66, og 12., 113., 115. og 117. betragtning til og artikel 1, stk. 2, og artikel 89 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/25/EU af 26. februar 2014 om fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester og om ophævelse af direktiv 2004/17/EF skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for en national lovgivning, som i forbindelse med en klageprocedure, der iværksættes af en overvågningsmyndighed af egen drift, gør det muligt at tillægge ikke blot den ordregivende myndighed, men også ordremodtageren af en offentlig kontrakt ansvaret for en overtrædelse og pålægge begge disse en bøde i det tilfælde, hvor der i forbindelse med en ændring af en offentlig kontrakt under gennemførelsen sker en retsstridig undladelse af at anvende reglerne om indgåelse af offentlige kontrakter. Når en sådan mulighed er fastsat i den nationale lovgivning, skal klageproceduren imidlertid overholde EU-retten, herunder dens generelle principper, for så vidt som en sådan kontrakt i sig selv hører under det materielle anvendelsesområde for direktiverne om offentlige udbud, uanset om det er fra begyndelsen eller efter den ulovlige ændring heraf.

| 2) | Størrelsen af den bøde, der pålægges som sanktion for en ulovlig ændring af en offentlig kontrakt indgået mellem en ordregivende myndighed og en tilslagsmodtager, skal fastsættes under hensyntagen til den adfærd, som hver af de disse parter har udvist. |
| --- | --- |

2)

Størrelsen af den bøde, der pålægges som sanktion for en ulovlig ændring af en offentlig kontrakt indgået mellem en ordregivende myndighed og en tilslagsmodtager, skal fastsættes under hensyntagen til den adfærd, som hver af de disse parter har udvist.

---

(1)  EUT C 206 af 17.6.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/24 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/24

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 14. maj 2020 — EIS GmbH mod TO (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-266/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - direktiv 2011/83/EU - artikel 6, stk. 1, litra c) og h), og artikel 6, stk. 4 - del A i bilag I - fortrydelsesret - oplysninger, som den erhvervsdrivende skal give vedrørende betingelser, tidsfrist og procedurer for udøvelse af fortrydelsesretten - forpligtelse for den erhvervsdrivende til at angive sit »eventuelle« telefonnummer - rækkevidde)

(2020/C 240/32)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: EIS GmbH

Sagsøgt: TO

Konklusion

Artikel 6, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011 om forbrugerrettigheder, om ændring af Rådets direktiv 93/13/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 85/577/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF skal fortolkes således, at i en situation, hvor en erhvervsdrivendes telefonnummer fremgår af dennes websted på en sådan måde, at det for en gennemsnitsforbruger, dvs. en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet forbruger, antyder, at denne erhvervsdrivende anvender dette telefonnummer til sine kontakter med forbrugerne, skal det nævnte telefonnummer anses for at være »til rådighed« som omhandlet i denne bestemmelse. I et sådant tilfælde skal dette direktivs artikel 6, stk. 1, litra c) og h), og artikel 6, stk. 4, sammenholdt med del A i bilag I til dette, fortolkes således, at en erhvervsdrivende, der, inden forbrugeren er bundet af en aftale om fjernsalg eller en aftale indgået uden for fast forretningssted, giver forbrugeren oplysninger om procedurerne for udøvelse af fortrydelsesretten, idet denne med henblik herpå gør brug af den standardvejledning, der fremgår af del A i det nævnte bilag I, er forpligtet til at angive samme telefonnummer i denne vejledning, således at forbrugeren kan meddele den erhvervsdrivende sin eventuelle beslutning om at gøre brug af denne ret ved hjælp af dette nummer.

---

(1)  EUT C 230 af 8.7.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/25 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/25

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 7. maj 2020 — PARKING d.o.o. mod SAWAL d.o.o. (sag C-267/19) og Interplastics s. r. o. mod Letifico d.o.o. (sag C-323/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Trgovački sud u Zagrebu — Kroatien)

(Forenede sager C-267/19 og C-323/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 1215/2012 - retligt samarbejde i civile sager - notarer, der inden for rammerne af tvangsfuldbyrdelsesprocedurer handler på grundlag af et autentisk dokument - ikke-kontradiktorisk procedure - princippet om forbud mod forskelsbehandling - artikel 18 TEUF - ret til en retfærdig rettergang - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder)

(2020/C 240/33)

Processprog: kroatisk

Den forelæggende ret

Trgovački sud u Zagrebu

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: PARKING d.o.o. (sag C-267/19), Interplastics s. r. o. (sag C-323/19)

Sagsøgte: SAWAL d.o.o. (sag C-267/19), / Letifico d.o.o. (sag C-323/19)

Konklusion

Artikel 18 TEUF og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, der giver notarer, der handler inden for rammerne af de beføjelser, som de er tillagt inden for rammerne af tvangsfuldbyrdelsesprocedurer på grundlag af et autentisk dokument, kompetence til at udstede fuldbyrdelsesordrer, der, som det fremgår af dom af 9. marts 2017, Pula Parking (C-551/15, EU:C:2017:193), ikke kan anerkendes og fuldbyrdes i en anden medlemsstat.

---

(1)  EUT C 263 af 5.8.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/26 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/26

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. maj 2020 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland

(Sag C-276/19) (1)

(Traktatbrud - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - fravigelser - forenklingsforanstaltninger og foranstaltninger for at forhindre momsunddragelse og momsundgåelse - artikel 395, stk. 2 - forpligtelse for medlemsstaterne til at underrette Europa-Kommissionen om særlige foranstaltninger til forenkling af momsopkrævningen - væsentlig ændring af den foranstaltning, der oprindeligt var meddelt)

(2020/C 240/34)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved X. Lewis og J. Jokubauskaitė, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved F. Shibli, som befuldmægtiget, bistået af O. Thomas, QC, og barrister R. Hill)

Konklusion

| 1) | Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 395, stk. 2, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, idet det har indført nye forenklingsforanstaltninger, der udvider anvendelsen af nulsatsen og undtagelsen til det almindelige krav om at føre regnskab over merværdiafgift, der er fastsat i Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973 (dekret om merværdiafgift (terminsmarkeder) af 1973), som ændret ved Value Added Tax (Terminal Markets) (Amendment) Order 1975 (dekret om merværdiafgift (terminsmarkeder) (ændring) af 1975), uden at have indgivet en anmodning til Europa-Kommissionen med henblik på tilladelse fra Rådet for Den Europæiske Union. |
| --- | --- |

1)

Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 395, stk. 2, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, idet det har indført nye forenklingsforanstaltninger, der udvider anvendelsen af nulsatsen og undtagelsen til det almindelige krav om at føre regnskab over merværdiafgift, der er fastsat i Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973 (dekret om merværdiafgift (terminsmarkeder) af 1973), som ændret ved Value Added Tax (Terminal Markets) (Amendment) Order 1975 (dekret om merværdiafgift (terminsmarkeder) (ændring) af 1975), uden at have indgivet en anmodning til Europa-Kommissionen med henblik på tilladelse fra Rådet for Den Europæiske Union.

| 2) | Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 206 af 17.6.2019.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/26 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/26

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. maj 2020 — FMS, FNZ (sag C-924/19 PPU), SA, SA junior (sag C-925/19 PPU) mod Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság og Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn)

(Forenede sager C-924/19 PPU og C-925/19 PPU) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - asyl- og indvandringspolitik - direktiv 2013/32/EU - ansøgning om international beskyttelse - artikel 33, stk. 2 - afvisningsgrunde - artikel 40 - fornyede ansøgninger - artikel 43 - grænseprocedurer - direktiv 2013/33/EU - artikel 2, litra h), samt artikel 8 og 9 - frihedsberøvelse - lovlighed - direktiv 2008/115/EU - artikel 13 - effektive retsmidler - artikel 15 - frihedsberøvelse - lovlighed - adgang til effektive retsmidler - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - princippet om EU-rettens forrang)

(2020/C 240/35)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: FMS, FNZ (sag C-924/19 PPU), SA, SA junior (sag C-925/19 PPU)

Sagsøgte: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság og Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

Konklusion

| 1) | Artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter en administrativ myndigheds ændring af det bestemmelsesland, der er angivet i en tidligere tilbagesendelsesafgørelse, kun kan anfægtes af den pågældende tredjelandsstatsborger ved et retsmiddel, som iværksættes for en administrativ myndighed, uden at der er sikret en efterfølgende domstolsprøvelse af denne myndigheds afgørelse. I en sådan situation skal princippet om EU-rettens forrang og den i artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder sikrede ret til en effektiv domstolsbeskyttelse fortolkes således, at de forpligter den nationale retsinstans, for hvilken der er anlagt et søgsmål med sigte på at anfægte lovligheden, i lyset af EU-retten, af en afgørelse om tilbagesendelse bestående i en sådan ændring af bestemmelseslandet, til at erklære sig kompetent til at påkende dette søgsmål. |
| --- | --- |

1)

Artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter en administrativ myndigheds ændring af det bestemmelsesland, der er angivet i en tidligere tilbagesendelsesafgørelse, kun kan anfægtes af den pågældende tredjelandsstatsborger ved et retsmiddel, som iværksættes for en administrativ myndighed, uden at der er sikret en efterfølgende domstolsprøvelse af denne myndigheds afgørelse. I en sådan situation skal princippet om EU-rettens forrang og den i artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder sikrede ret til en effektiv domstolsbeskyttelse fortolkes således, at de forpligter den nationale retsinstans, for hvilken der er anlagt et søgsmål med sigte på at anfægte lovligheden, i lyset af EU-retten, af en afgørelse om tilbagesendelse bestående i en sådan ændring af bestemmelseslandet, til at erklære sig kompetent til at påkende dette søgsmål.

| 2) | Artikel 33 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en ansøgning om international beskyttelse kan afvises, når ansøgeren er indrejst på den pågældende medlemsstats område via en stat, hvor den pågældende ikke er udsat for forfølgelse eller risiko for alvorlig overlast — som omhandlet i den nationale bestemmelse til gennemførelse af artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13. december 2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse — eller hvor der er garanti for et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau. |
| --- | --- |

2)

Artikel 33 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en ansøgning om international beskyttelse kan afvises, når ansøgeren er indrejst på den pågældende medlemsstats område via en stat, hvor den pågældende ikke er udsat for forfølgelse eller risiko for alvorlig overlast — som omhandlet i den nationale bestemmelse til gennemførelse af artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13. december 2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse — eller hvor der er garanti for et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau.

| 3) | Direktiv 2013/32, sammenholdt med artikel 18 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og det af artikel 4, stk. 3, TEU følgende princip om loyalt samarbejde, skal fortolkes således, at når en asylansøgning har været genstand for en afgørelse om afvisning, som er blevet stadfæstet ved en endelig retsafgørelse, inden det er blevet fastslået, at den nævnte afgørelse om afvisning er i strid med EU-retten, er den besluttende myndighed som omhandlet i artikel 2, litra f), i direktiv 2013/32 ikke forpligtet til af egen drift at genoptage behandlingen af ansøgningen. Artikel 33, stk. 2, litra d), i direktiv 2013/32 skal fortolkes således, at den omstændighed, at der foreligger en dom fra Domstolen, hvorved det fastslås, at en national lovgivning, som gør det muligt at afvise en ansøgning om international beskyttelse under henvisning til, at ansøgeren er indrejst på den pågældende medlemsstats område via en stat, hvor den pågældende ikke er udsat for forfølgelse eller risiko for alvorlig overlast, eller hvor der er sikret et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau, er i strid med EU-retten, udgør et nyt element af betydning for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse i denne bestemmelses forstand. Desuden finder den nævnte bestemmelse ikke anvendelse på en fornyet ansøgning som omhandlet i direktivets artikel 2, litra q), når den besluttende myndighed konstaterer, at en endelig afvisning af den tidligere ansøgning er i strid med EU-retten. En sådan konstatering påhviler nødvendigvis den nævnte myndighed, når denne strid følger af en dom fra Domstolen eller er blevet fastslået af en national retsinstans efter indsigelse. |
| --- | --- |

3)

Direktiv 2013/32, sammenholdt med artikel 18 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og det af artikel 4, stk. 3, TEU følgende princip om loyalt samarbejde, skal fortolkes således, at når en asylansøgning har været genstand for en afgørelse om afvisning, som er blevet stadfæstet ved en endelig retsafgørelse, inden det er blevet fastslået, at den nævnte afgørelse om afvisning er i strid med EU-retten, er den besluttende myndighed som omhandlet i artikel 2, litra f), i direktiv 2013/32 ikke forpligtet til af egen drift at genoptage behandlingen af ansøgningen. Artikel 33, stk. 2, litra d), i direktiv 2013/32 skal fortolkes således, at den omstændighed, at der foreligger en dom fra Domstolen, hvorved det fastslås, at en national lovgivning, som gør det muligt at afvise en ansøgning om international beskyttelse under henvisning til, at ansøgeren er indrejst på den pågældende medlemsstats område via en stat, hvor den pågældende ikke er udsat for forfølgelse eller risiko for alvorlig overlast, eller hvor der er sikret et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau, er i strid med EU-retten, udgør et nyt element af betydning for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse i denne bestemmelses forstand. Desuden finder den nævnte bestemmelse ikke anvendelse på en fornyet ansøgning som omhandlet i direktivets artikel 2, litra q), når den besluttende myndighed konstaterer, at en endelig afvisning af den tidligere ansøgning er i strid med EU-retten. En sådan konstatering påhviler nødvendigvis den nævnte myndighed, når denne strid følger af en dom fra Domstolen eller er blevet fastslået af en national retsinstans efter indsigelse.

| 4) | Direktiv 2008/115 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/33/EU af 26. juni 2013 om fastlæggelse af standarder for modtagelse af ansøgere om international beskyttelse skal fortolkes således, at en tredjelandsstatsborgers pligt til permanent at forblive i et afgrænset og lukket transitområde, inden for hvilket denne statsborgers bevægelser begrænses og overvåges, og som den pågældende ikke lovligt kan forlade frivilligt i nogen retning, synes at udgøre en berøvelse af frihed, der er kendetegnende for en »frihedsberøvelse« i disse direktivers forstand. |
| --- | --- |

4)

Direktiv 2008/115 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/33/EU af 26. juni 2013 om fastlæggelse af standarder for modtagelse af ansøgere om international beskyttelse skal fortolkes således, at en tredjelandsstatsborgers pligt til permanent at forblive i et afgrænset og lukket transitområde, inden for hvilket denne statsborgers bevægelser begrænses og overvåges, og som den pågældende ikke lovligt kan forlade frivilligt i nogen retning, synes at udgøre en berøvelse af frihed, der er kendetegnende for en »frihedsberøvelse« i disse direktivers forstand.

| 5) | Artikel 43 i direktiv 2013/32 skal fortolkes således, at den ikke giver tilladelse til, at en ansøger om international beskyttelse frihedsberøves i et transitområde i en periode på mere end fire uger. |
| --- | --- |

5)

Artikel 43 i direktiv 2013/32 skal fortolkes således, at den ikke giver tilladelse til, at en ansøger om international beskyttelse frihedsberøves i et transitområde i en periode på mere end fire uger.

| 6) | Artikel 8 og 9 i direktiv 2013/33 skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en ansøger om international beskyttelse for det første frihedsberøves alene med den begrundelse, at vedkommende ikke kan sikre sit underhold, at frihedsberøvelsen for det andet finder sted, uden at der forinden er truffet en begrundet afgørelse om frihedsberøvelse, og uden at nødvendigheden og forholdsmæssigheden af en sådan foranstaltning er blevet undersøgt, og at der for det tredje ikke foreligger nogen adgang til retslig prøvelse af lovligheden af den administrative afgørelse om frihedsberøvelse af denne ansøger. Derimod skal direktivets artikel 9 fortolkes således, at den ikke forpligter medlemsstaterne til at fastsætte en maksimal varighed for opretholdelsen af frihedsberøvelsen, forudsat at deres nationale ret sikrer, at frihedsberøvelsen kun varer, så længe den grund, den er støttet på, fortsat gør sig gældende, og at de til denne grund knyttede administrative procedurer gennemføres med omhu. |
| --- | --- |

6)

Artikel 8 og 9 i direktiv 2013/33 skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en ansøger om international beskyttelse for det første frihedsberøves alene med den begrundelse, at vedkommende ikke kan sikre sit underhold, at frihedsberøvelsen for det andet finder sted, uden at der forinden er truffet en begrundet afgørelse om frihedsberøvelse, og uden at nødvendigheden og forholdsmæssigheden af en sådan foranstaltning er blevet undersøgt, og at der for det tredje ikke foreligger nogen adgang til retslig prøvelse af lovligheden af den administrative afgørelse om frihedsberøvelse af denne ansøger. Derimod skal direktivets artikel 9 fortolkes således, at den ikke forpligter medlemsstaterne til at fastsætte en maksimal varighed for opretholdelsen af frihedsberøvelsen, forudsat at deres nationale ret sikrer, at frihedsberøvelsen kun varer, så længe den grund, den er støttet på, fortsat gør sig gældende, og at de til denne grund knyttede administrative procedurer gennemføres med omhu.

| 7) | Artikel 15 i direktiv 2008/115 skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en tredjelandsstatsborger for det første frihedsberøves med den begrundelse alene, at den pågældende er genstand for en afgørelse om tilbagesendelse og ikke kan sikre sit underhold, at denne frihedsberøvelse for det andet finder sted, uden at der forinden er vedtaget en begrundet afgørelse om frihedsberøvelse, og uden at nødvendigheden og forholdsmæssigheden af denne foranstaltning er blevet undersøgt, at der for det tredje ikke foreligger nogen adgang til retslig prøvelse af lovligheden af den administrative afgørelse om frihedsberøvelse, og at denne frihedsberøvelse for det fjerde kan overstige 18 måneder og opretholdes, skønt udsendelsen ikke længere er under forberedelse eller ikke længere gennemføres med nødvendig omhu. |
| --- | --- |

7)

Artikel 15 i direktiv 2008/115 skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en tredjelandsstatsborger for det første frihedsberøves med den begrundelse alene, at den pågældende er genstand for en afgørelse om tilbagesendelse og ikke kan sikre sit underhold, at denne frihedsberøvelse for det andet finder sted, uden at der forinden er vedtaget en begrundet afgørelse om frihedsberøvelse, og uden at nødvendigheden og forholdsmæssigheden af denne foranstaltning er blevet undersøgt, at der for det tredje ikke foreligger nogen adgang til retslig prøvelse af lovligheden af den administrative afgørelse om frihedsberøvelse, og at denne frihedsberøvelse for det fjerde kan overstige 18 måneder og opretholdes, skønt udsendelsen ikke længere er under forberedelse eller ikke længere gennemføres med nødvendig omhu.

| 8) | Princippet om EU-rettens forrang og den i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder sikrede ret til en effektiv domstolsbeskyttelse skal fortolkes således, at de, når der ikke foreligger nogen national bestemmelse, som fastsætter en adgang til retslig prøvelse af lovligheden af en administrativ afgørelse om frihedsberøvelse af ansøgere om international beskyttelse eller af tredjelandsstatsborgere, der har fået afslag på deres asylansøgning, forpligter den nationale retsinstans til at erklære sig kompetent til at udtale sig om lovligheden af en sådan frihedsberøvelse og giver denne retsinstans beføjelse til straks at løslade de pågældende personer, såfremt den finder, at denne frihedsberøvelse udgør en frihedsberøvelse, som er i strid med EU-retten.
  Artikel 26 i direktiv 2013/33 skal fortolkes således, at den kræver, at en ansøger om international beskyttelse, hvis frihedsberøvelse — der er konstateret ulovlig — er ophørt, for den retsinstans, som er kompetent i henhold til national ret, skal kunne påberåbe sig sin ret til at modtage enten en kontantydelse, der gør det muligt for den pågældende at finde en bolig, eller gratis indkvartering, og denne retsinstans råder i medfør af EU-retten over muligheden for at indrømme foreløbige foranstaltninger, indtil den træffer endelig afgørelse.
  Princippet om EU-rettens forrang og den i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder sikrede ret til en effektiv domstolsbeskyttelse skal fortolkes således, at de, når der ikke foreligger nogen national bestemmelse, som fastsætter en adgang til retslig prøvelse af retten til indkvartering som omhandlet i artikel 17 i direktiv 2013/33, forpligter den nationale retsinstans til at erklære sig kompetent til at påkende det søgsmål, hvorved det tilsigtes at sikre den sidstnævnte ret. |
| --- | --- |

8)

Princippet om EU-rettens forrang og den i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder sikrede ret til en effektiv domstolsbeskyttelse skal fortolkes således, at de, når der ikke foreligger nogen national bestemmelse, som fastsætter en adgang til retslig prøvelse af lovligheden af en administrativ afgørelse om frihedsberøvelse af ansøgere om international beskyttelse eller af tredjelandsstatsborgere, der har fået afslag på deres asylansøgning, forpligter den nationale retsinstans til at erklære sig kompetent til at udtale sig om lovligheden af en sådan frihedsberøvelse og giver denne retsinstans beføjelse til straks at løslade de pågældende personer, såfremt den finder, at denne frihedsberøvelse udgør en frihedsberøvelse, som er i strid med EU-retten.

Artikel 26 i direktiv 2013/33 skal fortolkes således, at den kræver, at en ansøger om international beskyttelse, hvis frihedsberøvelse — der er konstateret ulovlig — er ophørt, for den retsinstans, som er kompetent i henhold til national ret, skal kunne påberåbe sig sin ret til at modtage enten en kontantydelse, der gør det muligt for den pågældende at finde en bolig, eller gratis indkvartering, og denne retsinstans råder i medfør af EU-retten over muligheden for at indrømme foreløbige foranstaltninger, indtil den træffer endelig afgørelse.

Princippet om EU-rettens forrang og den i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder sikrede ret til en effektiv domstolsbeskyttelse skal fortolkes således, at de, når der ikke foreligger nogen national bestemmelse, som fastsætter en adgang til retslig prøvelse af retten til indkvartering som omhandlet i artikel 17 i direktiv 2013/33, forpligter den nationale retsinstans til at erklære sig kompetent til at påkende det søgsmål, hvorved det tilsigtes at sikre den sidstnævnte ret.

---

(1)  EUT C 161 af 11.5.2020.

---

Retten

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/29 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/29

---

Sag anlagt den 28. maj 2020 — Comercializadora Eloro mod EUIPO — Zumex Group (JUMEX)

(Sag T-310/20)

(2020/C 240/36)

Stævningen er affattet på spansk

Parter

Sagsøger: Comercializadora Eloro, SA (Ecatepec, Mexico) (ved advokaterne J.L. Gracia Albero, P. Merino Baylos og E. Cebollero González)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Zumex Group, SA (Moncada, Spanien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Comercializadora Eloro, SA

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket JUMEX — registreringsansøgning nr. 12 329 181

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. marts 2020 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 534/2019-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og Zumex Group, SA tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for indsigelsesafdelingen og appelkammeret ved EUIPO. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og Zumex Group, SA tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for indsigelsesafdelingen og appelkammeret ved EUIPO.

Anbringende

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/29 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/29

---

Sag anlagt den 26. maj 2020 — France Agro mod EUIPO — Chafay (Choumicha Saveurs)

(Sag T-311/20)

(2020/C 240/37)

Stævningen er affattet på fransk

Parter

Sagsøger: France Agro (Avignon, Frankrig) (ved advokat C. de Haas)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Choumicha Chafay (Casablanca, Marokko)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: France Agro

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket Choumicha Saveurs i farverne rød, orange, gul, bordeaux, guld og hvid — EU-varemærke nr. 13 866 553

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. marts 2020 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1621/2019-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 59, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 59, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/30 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/30

---

Sag anlagt den 27. maj 2020 — EnergieVerbund Dresden mod Kommissionen

(Sag T-317/20)

(2020/C 240/38)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: EnergieVerbund Dresden GmbH (Dresden, Tyskland) (ved advokat I. Zenke og T. Heymann)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse af 26. februar 2019, hvorved det blev fastslået, at fusionen »RWE/E.ON Assets« er forenelig med det indre marked, sag M.8871 (EUT 2020, C 111, s. 1), annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse af 26. februar 2019, hvorved det blev fastslået, at fusionen »RWE/E.ON Assets« er forenelig med det indre marked, sag M.8871 (EUT 2020, C 111, s. 1), annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Søgsmålet er støttet på tre anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller minder om de anbringender, der er gjort gældende i sag T-312/20, EVH mod Kommissionen.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/31 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/31

---

Sag anlagt den 27. maj 2020 — eins energie in sachsen mod Kommissionen

(Sag T-318/20)

(2020/C 240/39)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Chemnitz, Tyskland) (ved advokaterne I. Zenke og T. Heymann)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse af 26. februar 2019, hvorved det blev fastslået, at fusionen »RWE/E.ON Assets« er forenelig med det indre marked, sag M.8871 (EUT 2020, C 111, s. 1), annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse af 26. februar 2019, hvorved det blev fastslået, at fusionen »RWE/E.ON Assets« er forenelig med det indre marked, sag M.8871 (EUT 2020, C 111, s. 1), annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Søgsmålet er støttet på tre anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller minder om de anbringender, der er gjort gældende i sag T-312/20, EVH mod Kommissionen.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/31 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/31

---

Sag anlagt den 27. maj 2020 — GGEW mod Kommissionen

(Sag T-319/20)

(2020/C 240/40)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: GGEW, Gruppen-Gas- und Elektrizitätswerk Bergstraße AG (Bensheim, Tyskland) (ved advokaterne I. Zenke og T. Heymann)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse af 26. februar 2019, hvorved det blev fastslået, at fusionen »RWE/E.ON Assets« er forenelig med det indre marked, sag M.8871 (EUT 2020, C 111, s. 1), annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse af 26. februar 2019, hvorved det blev fastslået, at fusionen »RWE/E.ON Assets« er forenelig med det indre marked, sag M.8871 (EUT 2020, C 111, s. 1), annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Søgsmålet er støttet på tre anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller minder om de anbringender, der er gjort gældende i sag T-312/20, EVH mod Kommissionen.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/32 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/32

---

Sag anlagt den 27. maj 2020 — Hell Energy Magyarország mod EUIPO (HELL)

(Sag T-323/20)

(2020/C 240/41)

Processprog: ungarsk

Parter

Sagsøger: Hell Energy Magyarország Kft. (Budapest, Ungarn) (ved advokaterne László Á. og Mező B.)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket HELL — registreringsansøgning nr. 18 002 048

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 25. marts 2020 af Anden Appelkammer ved EUIPO (sag R 1712/2019-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres og det pålægges EUIPO at fremme registreringsproceduren for også de forkastede varer. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres og det pålægges EUIPO at fremme registreringsproceduren for også de forkastede varer.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/32 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/32

---

Sag anlagt den 28. maj 2020 — Group Nivelles mod EUIPO — Easy Sanitary Solutions (Bruserhoved)

(Sag T-327/20)

(2020/C 240/42)

Stævningen er affattet på nederlandsk

Parter

Sagsøger: Group Nivelles (Gingelom, Belgien) (ved advokat J.A.M. Jonkhout)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Easy Sanitary Solutions BV (Oldenzaal, Nederlandene)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede design: Easy Sanitary Solutions BV

Det omtvistede design: EF-design (Bruserhoved) — EF-design nr. 107 834-0025

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 17. marts 2020 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 2664/2017-3)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Det Easy Sanitary Solutions BV tilhørende EF-design erklæres ugyldigt, idet begrundelsen berigtiges. |
| --- | --- |

—

Det Easy Sanitary Solutions BV tilhørende EF-design erklæres ugyldigt, idet begrundelsen berigtiges.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 64 i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 64 i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002

| — | Tilsidesættelse af artikel 63, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 63, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002

| — | Tilsidesættelse af artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002

| — | Tilsidesættelse af artikel 5 i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 5 i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/33 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/33

---

Sag anlagt den 29. maj 2020 — Electrodomesticos Taurus mod EUIPO — Shenzhen Aukey E-Business (AICOOK)

(Sag T-328/20)

(2020/C 240/43)

Stævningen er affattet på spansk

Parter

Sagsøger: Electrodomesticos Taurus, SL (Oliana, Spanien) (ved advokat E. Manresa Medina)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Shenzhen Aukey E-Business Co. Ltd (Shenzhen, Kina)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Shenzhen Aukey E-Business Co. Ltd

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket AICOOK — registreringsansøgning nr. 17 174 236

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 23. marts 2020 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2212/2019-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Det fastslås, at reel brug af det varemærke, hvorpå indsigelsen støttes, er bevist for »køkkenmaskiner«. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at reel brug af det varemærke, hvorpå indsigelsen støttes, er bevist for »køkkenmaskiner«.

| — | Varemærke nr. 17 174 236 nægtes registreret på grund af sin lighed med det varemærke, hvorpå indsigelsen støttes. |
| --- | --- |

—

Varemærke nr. 17 174 236 nægtes registreret på grund af sin lighed med det varemærke, hvorpå indsigelsen støttes.

| — | Subsidiært, såfremt der ikke gives medhold i ovenstående påstande, afsiges dom om, at reel brug af det varemærke, hvorpå indsigelsen støttes, er bevist for »køkkenmaskiner«. |
| --- | --- |

—

Subsidiært, såfremt der ikke gives medhold i ovenstående påstande, afsiges dom om, at reel brug af det varemærke, hvorpå indsigelsen støttes, er bevist for »køkkenmaskiner«.

| — | Det pålægges indsigelsesafdelingen ved EUIPO at træffe afgørelse i indsigelsessag B 3006619 (EU-varemærke nr. 17 174 236 AICOOK), hvorved det fastslås, at reel brug af det varemærke, hvorpå indsigelsen støttes, er bevist for »køkkenmaskiner«. |
| --- | --- |

—

Det pålægges indsigelsesafdelingen ved EUIPO at træffe afgørelse i indsigelsessag B 3006619 (EU-varemærke nr. 17 174 236 AICOOK), hvorved det fastslås, at reel brug af det varemærke, hvorpå indsigelsen støttes, er bevist for »køkkenmaskiner«.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 47, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 47, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/34 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/34

---

Sag anlagt den 30. maj 2020 — Hypo Vorarlberg Bank mod SRB

(Sag T-336/20)

(2020/C 240/44)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Hypo Vorarlberg Bank AG (Bregenz, Østrig) (ved advokaterne G. Eisenberger og A. Brenneis)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 19. marts 2020 om beregning af ex ante-bidrag fra Banco Cooperativo Español, S.A., Hypo Vorarlberg Bank AG (tidligere Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG) og Portigon AG Den Fælles Afviklingsfond for 2016 (SRB/ES/2020/16) (»Decision of the Single Resolution Board of 19 March 2020 on the calculation of the 2016 ex-ante contributions due by Banco Cooperativo Español S.A., Hypo Vorarlberg Bank AG (formerly: Vorarl-berger Landes- und Hypothekenbank AG), and Portigon AG to the Single Resolution Fund [SRB/ES/2020/16]«), herunder bilagene dertil, annulleres, og under alle omstændigheder i det omfang afgørelsen, herunder bilagene dertil, vedrører det bidrag, som sagsøgeren skal betale. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 19. marts 2020 om beregning af ex ante-bidrag fra Banco Cooperativo Español, S.A., Hypo Vorarlberg Bank AG (tidligere Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG) og Portigon AG Den Fælles Afviklingsfond for 2016 (SRB/ES/2020/16) (»Decision of the Single Resolution Board of 19 March 2020 on the calculation of the 2016 ex-ante contributions due by Banco Cooperativo Español S.A., Hypo Vorarlberg Bank AG (formerly: Vorarl-berger Landes- und Hypothekenbank AG), and Portigon AG to the Single Resolution Fund [SRB/ES/2020/16]«), herunder bilagene dertil, annulleres, og under alle omstændigheder i det omfang afgørelsen, herunder bilagene dertil, vedrører det bidrag, som sagsøgeren skal betale.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, som er fremsat i sag T-479/19, Hypo Vorarlberg Bank mod SRB (1).

---

(1)  EUT 2019, C 305, s. 58.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/34 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/34

---

Sag anlagt den 2. juni 2020 — Portigon mod SRB

(Sag T-339/20)

(2020/C 240/45)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Portigon AG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne D. Bliesener, V. Jungkind og F. Geber)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 19. marts 2020 om beregning af ex ante-bidraget til Den Fælles Afviklingsfond for 2016 (nr. SRB/ES/2020/16) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 19. marts 2020 om beregning af ex ante-bidraget til Den Fælles Afviklingsfond for 2016 (nr. SRB/ES/2020/16) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Sagen udsættes i henhold til artikel 69, litra c) og d), i Rettens procesreglement, indtil der er truffet endelig afgørelse i sag T-420/17, sag T-413/18 og sag T-481/19, eller indtil disse sager på anden måde afsluttes. |
| --- | --- |

—

Sagen udsættes i henhold til artikel 69, litra c) og d), i Rettens procesreglement, indtil der er truffet endelig afgørelse i sag T-420/17, sag T-413/18 og sag T-481/19, eller indtil disse sager på anden måde afsluttes.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 (1), Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/81 (2) og EUF-traktaten ved at forpligte sagsøgeren til at bidrage til Afviklingsfonden.






  — | Sagsøgte har med urette undergivet sagsøgeren pligt til at indbetale bidrag, idet forordning nr. 806/2014 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU (3) ikke foreskriver en bidragspligt for institutter, som er under afvikling. Artikel 114 TEUF indeholder et forbud mod at opkræve bidrag fra institutter såsom sagsøgeren. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 (1), Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/81 (2) og EUF-traktaten ved at forpligte sagsøgeren til at bidrage til Afviklingsfonden.

—

Sagsøgte har med urette undergivet sagsøgeren pligt til at indbetale bidrag, idet forordning nr. 806/2014 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU (3) ikke foreskriver en bidragspligt for institutter, som er under afvikling. Artikel 114 TEUF indeholder et forbud mod at opkræve bidrag fra institutter såsom sagsøgeren.

| — | Lovgiver kunne ikke med rette basere bidragspligten på artikel 114 TEUF, da den ikke har relevans for det indre marked. EU-harmoniserede bidragsregler letter hverken udøvelsen af de grundlæggende friheder eller afhjælper væsentlige konkurrenceforvridninger for så vidt angår institutter, der har trukket sig tilbage fra markedet. |
| --- | --- |

—

Lovgiver kunne ikke med rette basere bidragspligten på artikel 114 TEUF, da den ikke har relevans for det indre marked. EU-harmoniserede bidragsregler letter hverken udøvelsen af de grundlæggende friheder eller afhjælper væsentlige konkurrenceforvridninger for så vidt angår institutter, der har trukket sig tilbage fra markedet.

| — | Sagsøgte har med urette undergivet sagsøgeren pligt til at indbetale bidrag, da instituttet ikke er risikoeksponeret, en afvikling af instituttet er udelukket efter forordning nr. 806/2014, og instituttet ikke har nogen betydning for stabiliteten i det finansielle system. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte har med urette undergivet sagsøgeren pligt til at indbetale bidrag, da instituttet ikke er risikoeksponeret, en afvikling af instituttet er udelukket efter forordning nr. 806/2014, og instituttet ikke har nogen betydning for stabiliteten i det finansielle system.

| — | Sagsøgeren har ikke indledt nye forretninger siden begyndelsen af 2012 og er som følge af en afgørelse om støtte fra Kommissionen under afvikling. Den største del af de passiver, som sagsøgeren har tilbage, forvalter instituttet på vegne af en anden retlig enhed. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren har ikke indledt nye forretninger siden begyndelsen af 2012 og er som følge af en afgørelse om støtte fra Kommissionen under afvikling. Den største del af de passiver, som sagsøgeren har tilbage, forvalter instituttet på vegne af en anden retlig enhed.

| — | Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 (4) er som væsentlig bestemmelse for beregningen af bidraget i strid med såvel artikel 114 TEUF som artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU. |
| --- | --- |

—

Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 (4) er som væsentlig bestemmelse for beregningen af bidraget i strid med såvel artikel 114 TEUF som artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), da beregningsproceduren ikke gør det muligt at begrunde bidragsberegningen tilstrækkeligt. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), da beregningsproceduren ikke gør det muligt at begrunde bidragsberegningen tilstrækkeligt.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af chartrets artikel 16 og 20, idet den anfægtede afgørelse som følge af sagsøgerens særlige situation er i strid med det almindelige lighedsprincip. Den anfægtede afgørelse griber desuden uforholdsmæssigt ind i sagsøgerens frihed til at oprette og drive egen virksomhed. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af chartrets artikel 16 og 20, idet den anfægtede afgørelse som følge af sagsøgerens særlige situation er i strid med det almindelige lighedsprincip. Den anfægtede afgørelse griber desuden uforholdsmæssigt ind i sagsøgerens frihed til at oprette og drive egen virksomhed.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, idet tilbagevirkende kraft ikke er nødvendig med hensyn til det tilstræbte formål med forordning nr. 806/2014 og ikke er tilladt i det foreliggende tilfælde alene af hensyn til en forenklet forvaltningspraksis. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, idet tilbagevirkende kraft ikke er nødvendig med hensyn til det tilstræbte formål med forordning nr. 806/2014 og ikke er tilladt i det foreliggende tilfælde alene af hensyn til en forenklet forvaltningspraksis.

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, idet sagsøgte ikke har foretaget en tilstrækkelig undersøgelse af sagens faktiske omstændigheder, ikke har hørt sagsøgeren inden vedtagelsen af Afviklingsinstansens afgørelse og ikke har begrundet afgørelsen tilstrækkeligt. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, idet sagsøgte ikke har foretaget en tilstrækkelig undersøgelse af sagens faktiske omstændigheder, ikke har hørt sagsøgeren inden vedtagelsen af Afviklingsinstansens afgørelse og ikke har begrundet afgørelsen tilstrækkeligt.

| 6. | Sjette (subsidiære) anbringende om tilsidesættelse af artikel 70, stk. 2, i forordning nr. 806/2014, sammenholdt med artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU, idet sagsøgte ved beregningen af bidragets størrelse ikke burde have medtaget risikofrie passiver i de relevante passiver. |
| --- | --- |

6.

Sjette (subsidiære) anbringende om tilsidesættelse af artikel 70, stk. 2, i forordning nr. 806/2014, sammenholdt med artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU, idet sagsøgte ved beregningen af bidragets størrelse ikke burde have medtaget risikofrie passiver i de relevante passiver.

| 7. | Syvende (subsidiære) anbringende om tilsidesættelse af artikel 70, stk. 6, i forordning nr. 806/2014, sammenholdt med artikel 5, stk. 3 og 4, i delegeret forordning 2015/63, idet sagsøgte med urette beregnede sagsøgerens bidrag på grundlag af derivatkontrakternes bruttoværdi. |
| --- | --- |

7.

Syvende (subsidiære) anbringende om tilsidesættelse af artikel 70, stk. 6, i forordning nr. 806/2014, sammenholdt med artikel 5, stk. 3 og 4, i delegeret forordning 2015/63, idet sagsøgte med urette beregnede sagsøgerens bidrag på grundlag af derivatkontrakternes bruttoværdi.

| 8. | Ottende (subsidiære) anbringende om tilsidesættelse artikel 70, stk. 6, i forordning nr. 806/2014, sammenholdt med artikel 6, stk. 8, litra a), i delegeret forordning 2015/63, idet sagsøgte med urette anså sagsøgeren for et institut under omstrukturering. |
| --- | --- |

8.

Ottende (subsidiære) anbringende om tilsidesættelse artikel 70, stk. 6, i forordning nr. 806/2014, sammenholdt med artikel 6, stk. 8, litra a), i delegeret forordning 2015/63, idet sagsøgte med urette anså sagsøgeren for et institut under omstrukturering.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (EUT 2014, L 225, s. 1).

(2)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/81 af 19.12.2014 om ensartede betingelser for anvendelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 for så vidt angår ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond (EUT 2015, L 15, s. 1).

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15.5.2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr. 1093/2010 og (EU) nr. 648/2012 (EUT 2014, L 173, s. 190).

(4)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2015, L 11, s. 44).

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/36 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/36

---

Rettens kendelse af 30. april 2020 — Antonakopoulos mod Parlamentet

(Sag T-590/18) (1)

(2020/C 240/46)

Processprog: fransk

Formanden for Fjerde Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 427 af 26.11.2018.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/36 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/36

---

Rettens kendelse af 30. april 2020 — ZD mod Parlamentet

(Sag T-591/18) (1)

(2020/C 240/47)

Processprog: fransk

Formanden for Fjerde Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 427 af 26.11.2018.

---

| 20.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 240/36 |
| --- | --- | --- | --- |

20.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 240/36

---

Rettens kendelse af 30. april 2020 — ZE mod Parlamentet

(Sag T-603/18) (1)

(2020/C 240/48)

Processprog: græsk

Formanden for Fjerde Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 436 af 3.12.2018.

---