# Den Europæiske Unions C 232/14.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 232 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 63. årgang14. juli 2020 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 232

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

63. årgang14. juli 2020

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser |
| | UDTALELSER |
| | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg |
| | 551. EØSU-plenarforsamling (Teleplenarforsamling), 5.5.2020-7.5.2020 |
| 2020/C 232/01 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om demografiske udfordringer i EU i lyset af de økonomiske og udviklingsmæssige uligheder (sonderende udtalelse på anmodning af det kroatiske formandskab) | 1 |
| 2020/C 232/02 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om bæredygtig finansiering til livslang læring og udvikling af færdigheder i en situation, hvor der er mangel på faglært arbejdskraft (sonderende udtalelse på anmodning af det kroatiske formandskab) | 8 |

Indhold

Side

I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

UDTALELSER

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

551. EØSU-plenarforsamling (Teleplenarforsamling), 5.5.2020-7.5.2020

2020/C 232/01

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om demografiske udfordringer i EU i lyset af de økonomiske og udviklingsmæssige uligheder (sonderende udtalelse på anmodning af det kroatiske formandskab)

1

2020/C 232/02

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om bæredygtig finansiering til livslang læring og udvikling af færdigheder i en situation, hvor der er mangel på faglært arbejdskraft (sonderende udtalelse på anmodning af det kroatiske formandskab)

8

---

| | III   Forberedende retsakter |
| --- | --- |
| | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg |
| | 551. EØSU-plenarforsamling (Teleplenarforsamling), 5.5.2020-7.5.2020 |
| 2020/C 232/03 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Rådets afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (COM(2020) 70 final) | 18 |
| 2020/C 232/04 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om overgangsbestemmelser vedrørende støtte ydet via Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) i 2021 og om ændring af forordning (EU) nr. 228/2013, (EU) nr. 229/2013 og (EU) nr. 1308/2013 for så vidt angår midler og deres fordeling i 2021 og om ændring af forordning (EU) nr. 1305/2013, (EU) nr. 1306/2013 og (EU) nr. 1307/2013 for så vidt angår midler og deres anvendelse i 2021 (COM(2019) 581 — 2019/0254 (COD)) | 29 |
| 2020/C 232/05 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om indførelse af en flerårig forvaltningsplan for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet, om ændring af forordning (EF) nr. 1936/2001, forordning (EU) 2017/2107 og forordning (EU) 2019/833 og om ophævelse af forordning (EU) 2016/1627 (COM(2019) 619 — 2019/0272 (COD)) | 36 |

III   Forberedende retsakter

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

551. EØSU-plenarforsamling (Teleplenarforsamling), 5.5.2020-7.5.2020

2020/C 232/03

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Rådets afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (COM(2020) 70 final)

(COM(2020) 70 final)

18

2020/C 232/04

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om overgangsbestemmelser vedrørende støtte ydet via Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) i 2021 og om ændring af forordning (EU) nr. 228/2013, (EU) nr. 229/2013 og (EU) nr. 1308/2013 for så vidt angår midler og deres fordeling i 2021 og om ændring af forordning (EU) nr. 1305/2013, (EU) nr. 1306/2013 og (EU) nr. 1307/2013 for så vidt angår midler og deres anvendelse i 2021 (COM(2019) 581 — 2019/0254 (COD))

(COM(2019) 581 — 2019/0254 (COD))

29

2020/C 232/05

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om indførelse af en flerårig forvaltningsplan for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet, om ændring af forordning (EF) nr. 1936/2001, forordning (EU) 2017/2107 og forordning (EU) 2019/833 og om ophævelse af forordning (EU) 2016/1627 (COM(2019) 619 — 2019/0272 (COD))

(COM(2019) 619 — 2019/0272 (COD))

36

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

I Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

UDTALELSER

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

551. EØSU-plenarforsamling (Teleplenarforsamling), 5.5.2020-7.5.2020

| 14.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 232/1 |
| --- | --- | --- | --- |

14.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 232/1

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om demografiske udfordringer i EU i lyset af de økonomiske og udviklingsmæssige uligheder

(sonderende udtalelse på anmodning af det kroatiske formandskab)

(2020/C 232/01)

| Ordfører: | Stéphane BUFFETAUT |
| --- | --- |
| Medordfører: | Adam ROGALEWSKI |

Ordfører:

Stéphane BUFFETAUT

Medordfører:

Adam ROGALEWSKI

| Anmodning fra det kroatiske rådsformandskab | Brev af 10.9.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 3.3.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 7.5.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 551 — Teleplenarforsamling |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 249/0/12 |

Anmodning fra det kroatiske rådsformandskab

Brev af 10.9.2019

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

3.3.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

7.5.2020

Plenarforsamling nr.

551 — Teleplenarforsamling

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

249/0/12

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Denne udtalelse blev udarbejdet før covid-19-pandemiens udbrud. EØSU erkender, at covid-19-krisen vil få store konsekvenser for EU's fremtidige politikker vedrørende demografiske udfordringer og voksende uligheder mellem medlemsstaterne. I den forbindelse opfordrer udvalget EU til at udarbejde relevante politikker baseret på en ambitiøs finansiering for at beskytte borgerne mod de skadelige virkninger af pandemien og frem for alt den økonomiske krise, der vil følge, og dermed afbøde de negative sociale virkninger. Sådanne politikker bør udarbejdes hurtigst muligt og i samråd med arbejdsmarkedets parter og det organiserede civilsamfund. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EU's aktuelle demografiske situation kræver en holistisk tilgang, der omfatter sociale og økonomiske politikker, en aktiv arbejdsmarkedspolitik og samhørighedspolitik, politikker til støtte for familier, og navnlig muligheden for at forene privat- og familieliv med arbejdslivet, særlige foranstaltninger for ældre arbejdstagere, politikker for aktiv og sund aldring, bæredygtige og integrerende immigrationspolitikker samt foranstaltninger og politikker, der kan forhindre hjerneflugt. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Det er usandsynligt, at der kommer endnu et babyboom, og det er derfor meget vigtigt at øge deltagelsen på arbejdsmarkedet for at kunne håndtere følgerne af Europas demografiske situation. Arbejdsløsheden, underbeskæftigelsen og frekvensen af ikkeerhvervsaktive er for høj i for mange medlemsstater, især når det gælder de unge, hvor arbejdsløsheden er ca. dobbelt så høj som gennemsnittet i de enkelte medlemsstater. EU er nødt til at prioritere arbejdsløshedsbekæmpelsen. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Demografisk dynamik handler også om at have tillid til fremtiden, og derfor har EU brug for en stærk økonomi og en stærk socialpolitik. Kvinder og mænd, navnlig de unge, i Europa kommer ellers til at miste tilliden til fremtiden, og den deraf følgende sociale og økonomiske usikkerhed vil afholde dem fra at stifte familie. Derfor er gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder en meget vigtig faktor, når det gælder om at forbedre den demografiske situation i EU. EØSU glæder sig derfor over, at Kommissionen har i sinde at udarbejde en handlingsplan for gennemførelsen med på baggrund af en bred høringsproces. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | At få børn må ikke være en hindring for, at man kan gøre karriere, eller føre til fattigdom eller tab af købekraft, hvilket er særlig relevant for store familier. Det er vigtigt at opretholde eller indføre stabile og proaktive familiepolitikker og menneskecentrerede arbejdsmarkedspolitikker, herunder foranstaltninger til fremme af balancen mellem privat- og familieliv og arbejdslivet (forældreorlov, børnepasning og andre plejeansvar, hjemmearbejde, fleksible arbejdstider) samt økonomisk og uddannelsesmæssig støtte Der skal tages særligt hensyn til familier med enlige forældre og store familier, som har større risiko for at ende i fattigdom. Stabile og diversificerede familiepolitikker, der er tilpasset kulturen i den pågældende medlemsstat, har vist sig at kunne øge fødselsraten. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Usikre arbejdsvilkår og mangel på stabile arbejdsmarkedsperspektiver samt vanskeligheder med at leje eller købe en ordentlig bolig, især i storbyområder og store byer, er en realitet for mange unge. Det gør det svært for dem at planlægge deres fremtid, blive uafhængige og stifte familie. Dette bør behandles mere indgående både i EU's og de nationale politikker. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Intern mobilitet er en af de grundlæggende frihedsrettigheder i EU, som styrker den europæiske konkurrenceevne og giver borgerne muligheder. Hvad angår mobilitet inden for EU, hjerneflugt og arbejdskraftens udvandring i forbindelse med intern migration, er social og økonomisk opadgående konvergens i medlemsstaterne den bedste løsning, men den kræver tid. Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Socialfond skal indrettes til specifikt at hjælpe EU-medlemsstater med en svagere økonomisk vækst med at udvikle projekter, der forbedrer deres sociale og økonomiske udvikling, hvis de fortsat skal være eller blive attraktive for deres egen befolkning Man kan udarbejde foranstaltninger, der tilskynder folk til at vende tilbage til deres oprindelsesland med henblik på gensidig berigelse. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Det økonomiske og sociale miljø spiller en vigtig rolle for tiltrækningskraften. EØSU mener, at investeringer i effektive offentlige tjenester og familieorienterede investeringer bør prioriteres, fordi de lægger fundamentet til fremtiden. De offentlige investeringer i medlemsstaterne kan øges, hvis der anvendes en »gylden regel« for investeringer med sociale formål, med henblik på at gøre budgetreglerne mere fleksible. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Indvandring alene er muligvis ikke løsningen på EU's demografiske udfordring, men den kan bidrage til at tackle situationen. På kort sigt kan indvandring have en positiv indflydelse på befolkningens og arbejdsstyrkens vækst, forudsat at den ledsages af en retfærdig og bæredygtig integrationspolitik, hvor nytilkomne får hjælp til at etablere sig og undgå integrationsproblemer. |
| --- | --- |

1.9.

2.   Status

| 2.1. | Befolkningstallet påvirkes af fødselsraten, dødeligheden og migration. Selv om situationen varierer fra land til land, kan vi konstatere en overordnet konvergens i EU med faldende fødselsrater og dødelighed. Trods visse forskelle lande imellem ligger fødselsraten i medlemsstaterne ofte betydeligt og vedvarende under grænsen for generationserstatning. Selv i lyset af den globale tendens i retning af både faldende dødelighed og fødselsrater (demografisk transition), skiller Europa sig ud. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Fra 1950 til 1989 lå den årlige befolkningstilvækst i Europa konstant på over 2 mio. Siden 1990 har tilvæksten konstant ligget under 1,5 mio. om året. Samtidig registreredes der i resten af verden en gennemsnitlig demografisk vækst, der var klart højere end i Europa. I 1950 tegnede Europa sig f.eks. for 21,7 % af verdens befolkning, men for mindre end 10 % i 2017. Europa har demografisk set aldrig været mindre betydningsfuld (1). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Hvad fødselsraten angår, blev der mellem 1952 og 1961 født mere end 12 mio. børn i Europa om året. Dette tal var faldet til 7,3 mio. i 2000. Der er sket en mindre stigning på grund af indvandringen, som bringer forholdsvis unge befolkninger til Europa og forbedrer fødselsraten i et mindretal af EU-landene. Antallet af fødsler svinger i øjeblikket mellem 7 og 8 mio. om året. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Dette skal dog ses i forhold til dødeligheden. Dødeligheden går både op og ned. Op, fordi mange generationer når en højere levealder, og ned på grund af bedre sundhedspleje og -forhold og en sundere livsstil, hvilket resulterer i en længere forventet levetid i Europa (78 år for mænd og 83 år for kvinder i EU-28). Samlet set har antallet af dødsfald i Europa ligget mellem 8 og 8,5 mio. om året siden 1992. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Siden 1994 er Europa blevet affolket hvert år: en negativ naturlig balance, der skyldes, at der dør flere, end der fødes. Denne affolkning gælder for Tyskland, Bulgarien, Kroatien, Spanien, Estland, Finland, Grækenland, Ungarn, Italien, Letland, Litauen, Portugal, Rumænien og Slovenien. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Til trods for indvandringen af mennesker, der er yngre end den indfødte befolkning, er Europas befolkning i det 21. århundrede aldrende. Andelen af personer på 65 år og derover af den samlede befolkning steg fra 12,5 % i 1989 til 18,8 % i 2019. EØSU har allerede påpeget, at andelen af personer i den erhvervsaktive alder er større end ældrekvoten, dvs. forholdet mellem personer i den arbejdsdygtige alder og personer over 65 år. Der er derfor behov for at frigøre arbejdskapaciteten hos de arbejdsløse og underbeskæftigede. Bedre arbejdsmarkedsintegration af indvandrere og adgang til uddannelse for arbejdsløse og personer i usikre ansættelsesforhold er afgørende for at håndtere den demografiske udfordring, der er forbundet med den høje levealder. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Nogle medlemsstater skal håndtere en stor mobilitet til EU-medlemsstater med højere levestand, hvilket forstærker de problemer, der følger med den aldrende befolkning, eftersom det hovedsagelig er de yngre, der rejser væk. Disse lande oplever en udvandring af arbejdskraft for alle kvalifikationsniveauer og fremfor alt en bekymrende hjerneflugt. De har investeret i almene og faglige uddannelsessystemer, som så kommer andre lande, der kan tilbyde bedre arbejdsvilkår og bedre sociale forhold, til gavn. I 2018 havde 36 % af de mobile arbejdstagere i EU et højt uddannelsesniveau, 40 % et mellemniveau og 23 % et lavere uddannelsesniveau. Alligevel var kun 20 % beskæftiget i job, der krævede et højt niveau af færdigheder, 60 % i job, der krævede et mellemniveau, og 20 % i job, der krævede et lavt niveau (2). |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Derudover forværrer bevægelsen af arbejdstagere mod de økonomisk stærkere medlemsstater aldringen og affolkningen i de østlige medlemsstater. Hvis denne bevægelse fortsætter i samme takt, kommer andelen af personer over 65 i Østeuropa til at overgå andelen i de vesteuropæiske lande (3). |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Bevægelsen af arbejdstagere fra de østeuropæiske lande mod de rigere medlemsstater skyldes navnlig forskelle i lønniveau, social sikring og sociale standarder, som fortsat er langt lavere end i de gamle medlemsstater. Mens lønforskellene mellem Øst- og Vesteuropa blev mindre frem mod krisen, gik den opadgående lønkonvergens i Østeuropa i stå i kølvandet på krisen (4). I nogle østlige medlemsstater har høj emigration ført til mangel på arbejdskraft. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Samtidig er migrationen fra Sydeuropa til Vesteuropa steget som følge af den økonomiske krise (5) og konsekvenserne heraf. Dårlige udsigter på arbejdsmarkedet, herunder høj arbejdsløshed, har i den sammenhæng ført til øget migration fra Sydeuropa til Vesteuropa af alle arbejdstagere uanset kvalifikationsniveau. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Andre ikkeøkonomiske faktorer såsom retlige, kulturelle og sociale forhold bidrager imidlertid også til migrationen. Nogle mennesker rejser f.eks. til mere udviklede velfærdsstater, der yder bedre social beskyttelse og sundhedspleje. Der kan også være tale om personer, der er dårligere stillet som følge af f.eks. forskelsbehandling på grundlag af religion, etnisk oprindelse eller seksuel orientering, og som emigrerer til et land, hvor samfundet og retssystemet er mere imødekommende over for og yder bedre beskyttelse af disse familier. Det er overordnet set vanskeligt at måle omfanget af denne type mobilitet og indvirkningen på den demografiske udvikling. |
| --- | --- |

2.11.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | EØSU går ind for en helhedsorienteret tilgang for at løse de demografiske udfordringer. Denne tilgang vedrører ikke kun selve fødselsraten, men også spørgsmålet om balance mellem arbejde og privatliv, beskæftigelse, ligestilling mellem mænd og kvinder, stabile familiepolitikker, regional- og samhørighedspolitik, kvaliteten af offentlig infrastruktur og offentlige tjenester. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Når man taler om demografi, handler det om børn, mødre og fædre og ikke bare om tal og statistikker. Det handler om mennesker med fremtidsplaner, uanset hvilken type familie der er tale om. De europæiske samfund skal støtte og beskytte de mest sårbare, som i denne sammenhæng er børnene, hvis rettigheder og interesser skal komme i første række. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU har vedtaget flere udtalelser om demografi. I nogle af dem har EØSU påpeget, at den demografiske situation i lande med robuste familiepolitikker, som desuden indeholder forskelligartede bestemmelser og afspejler kulturen i de pågældende medlemsstater, er bedre end i lande, der slet ikke har nogen eller kun svage familiepolitikker (6). I andre udtalelser har EØSU understreget betydningen af robuste arbejdsmarkedspolitikker baseret på en høj deltagelse på arbejdsmarkedet og beskæftigelse af høj kvalitet som en effektiv måde at løse de demografiske udfordringer på (7). |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU mener, at der allerede er indført politikker, der kan bruges til at løse de demografiske udfordringer, navnlig i lyset af økonomiske og udviklingsmæssige uligheder. Den europæiske søjle for sociale rettigheder er et vigtigt instrument til at opnå opadgående social og økonomisk konvergens i EU, hvilket også vil bidrage til at afhjælpe de demografiske udfordringer. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU mener, at et miljø, der sikrer mennesker økonomisk og social stabilitet samt en ordentlig levestandard og anstændige arbejdsforhold, hvor arbejdsmarkedsparterne spiller en vigtig rolle, er nøglen til at sikre en positiv demografisk udvikling i EU. Dette indebærer flere investeringer i social infrastruktur, familiepolitikker, offentlige tjenester af høj kvalitet og aktive arbejdsmarkedspolitikker. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | En gennemgang af, hvilke politikker der er effektive for den demografiske udvikling, viser, at svaret er en kombination af forskellige foranstaltninger, der er stabile over tid. Dette er vigtigt, fordi planer om at blive forældre og stifte familie pr. definition er et langsigtet projekt. Med hensyn til familiepolitikker skal man være særligt opmærksom på familier, som er i fare for at havne i fattigdom såsom enlige forældre og store familier. Det er vigtigt at huske på, at den næstmest almindelige årsag til fattigdom — efter arbejdsløshed — er skilsmisse, og risikoen for at ende i fattigdom stiger med antallet af børn i en husstand, der forsørges. EØSU har efterlyst en anstændig minimumsindkomst i EU (8). |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU understreger, at offentlige tjenester spiller en central rolle for socialpolitikker og støtte til familier. Tilgængelig pleje og bistand af høj kvalitet til en rimelig pris (til børn, personer med handicap og ældre) er afgørende for at kunne håndtere de demografiske udfordringer og understøtte befolkningstilvæksten. Underinvestering i offentlige tjenester har ført til mangel på personale og hensigtsmæssig infrastruktur. Man skal være særligt opmærksom på børnepasning og uddannelse samt politikker med fokus på de ældre generationer. Et af de områder, hvor underinvesteringen er tydeligst, er langtidspleje og sundhedspleje for ældre (9). |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | EØSU opfordrer til, at der investeres mere i offentlige tjenester og socialpolitikker for at kunne tackle de demografiske udfordringer. EØSU gentager sit synspunkt om, at de offentlige investeringer i medlemsstaterne kan øges, hvis der anvendes en »gylden regel« for investeringer med sociale mål, med henblik på at gøre budgetreglerne mere fleksible. Nuværende og fremtidige EU-midler, navnlig investeringsplanen for Europa, bør i højere grad fokusere på og øge udgifterne til sociale investeringer, familiestøtte og fremme af ligestilling, eftersom dette vil bidrage til at afhjælpe de demografiske udfordringer. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EØSU understreger omfanget og betydningen af det ulønnede arbejde, der især udføres af kvinder, som på grund af solidaritet med familien bærer størstedelen af omkostningerne ved pleje og støtte, understøtter deres familie og kompenserer for manglende offentlig infrastruktur. Dette konkrete arbejde anerkendes sjældent, på trods af at ulønnet pleje og husarbejde skønnes at udgøre henholdsvis 10 % og 39 % af verdens bruttonationalprodukt (10). Det er vigtigt og rimeligt at anerkende og støtte ulønnede plejeres arbejde, normalt familiemedlemmer, som har valgt ikke at arbejde for i stedet at pleje og hjælpe syge, handicappede og på anden måde afhængige familiemedlemmer, ved bl.a. at sørge for de nødvendige investeringer i plejeinfrastruktur. Medlemsstaterne bør tilskyndes til at anerkende dette arbejdes økonomiske, sociale og moralske værdi ved at give disse personer en passende status og økonomisk støtte samt ved at beskytte deres socialsikringsrettigheder. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Man skal være særligt opmærksom på befolkningen i landdistrikterne, hvor aldringen går endnu hurtigere end blandt befolkningen som helhed. En udtalt tendens i landdistrikterne over hele Europa er, at befolkningstallet falder, fordi unge mennesker flytter ind til de store byer for at uddanne sig og arbejde. Nogle af de vigtigste foranstaltninger til bekæmpelse af affolkningen af landdistrikter og små og mellemstore provinsbyer er sikring af levestandarden, herunder ordentlige arbejdsmarkedsperspektiver, og investeringer i infrastruktur, offentlige tjenester og uddannelse. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EØSU understreger den vigtige rolle, som civilsamfundets organisationer og arbejdsmarkedets parter spiller i forhold til at drøfte og udvikle politikker om demografiske udfordringer. |
| --- | --- |

3.11.

4.   Betydningen af kvalitetsjob, proaktive arbejdsmarkedspolitikker og politikker, der understøtter en bedre balance mellem arbejde og privatliv og familieliv.

| 4.1. | EØSU mener, at proaktive arbejdsmarkedspolitikker, der bidrager til at skabe stabil beskæftigelse og sikre arbejdstagernes velfærd, er vigtige og effektive foranstaltninger til at løse de demografiske udfordringer. Størstedelen af den europæiske befolknings indtægter kommer fra arbejde, og uden jobskabelse, dynamiske arbejdsmarkedsperspektiver, sikkerhed på arbejdsmarkedet og kvalitetsjob er det vanskeligt at stifte familie og sikre den anstændige levevilkår. Arbejdsmarkedets parter kan gennem kollektive forhandlinger yde et vigtigt bidrag til at forbedre løn- og arbejdsforholdene og de sociale forhold. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EØSU tager rapporten Demographic scenarios for the EU (demografiske scenarier for EU) (11) til efterretning. Heri hedder det, at det lettest gennemførlige og effektive middel mod de negative følger af befolkningens aldring hverken er at fokusere på højere fødselsrater eller mere migration, men snarere at øge erhvervsfrekvensen. På mellemlang og lang sigt er der behov for en mere afbalanceret demografi for at sikre ligevægten i vores sociale udgifter og dynamikken i vores økonomi. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Det er særdeles vigtigt med foranstaltninger til bekæmpelse af fænomenet arbejdende fattige for at sikre ordentlige levevilkår for familierne og sikre børn og forældre et ordentligt liv. EØSU bemærker Kommissionens formands hensigt om at »sikre, at alle arbejdstagere i Unionen får en fair minimumsløn« (12). På den baggrund vil EØSU udarbejde en sonderende udtalelse om »Anstændige mindstelønninger i hele Europa«. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Kvalitetsjob, som er en forudsætning for økonomisk stabilitet, adgang til uddannelse med henblik på at forbedre arbejdstagernes færdigheder og kompetencer samt mulighederne for at kombinere sikre og fleksible arbejdsvilkår er én måde at understøtte den demografiske vækst på. Man bør især kigge på deltidsordninger eller fleksible arbejdsordninger for at forbedre balancen mellem arbejde og privat- og familieliv. En foranstaltning, der giver mulighed for en bedre balance mellem arbejde og privatliv og beskytter familieliv og privatliv i en tid med en stadig hurtigere digitalisering, er retten til at være offline, som EØSU anser for god praksis (13). |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | I tidligere udtalelser (14) slår EØSU til lyd for proaktive køns- og ligestillingspolitikker for at fjerne lønkløften mellem mænd og kvinder og for at fremme foranstaltninger, der forbedrer balancen mellem arbejde og privatliv. Undersøgelser viser, at det både er gavnligt for familierne og for den europæiske økonomi og konkurrenceevne, at mændene inddrages i pasningsrelaterede opgaver. At fremme kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet kan udvikle deres potentiale i en tid, hvor arbejdsstyrken er faldende i EU og befolkningen aldrende. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Man bør være særligt opmærksom på unge arbejdstagere, som er forældre eller står over for at blive det. Den gennemsnitlige ungdomsarbejdsløshed i EU er fortsat højere end arbejdsløsheden for den erhvervsaktive befolkning som helhed og ligger i nogle lande mellem 5 og 40 % (15). Unge berøres også i særlig grad af usikre arbejdsvilkår (16). Manglen på jobskabelse, dynamiske arbejdsmarkedsperspektiver, sikkerhed på arbejdsmarkedet og problemer med at leje eller købe en bolig gør det svært for unge at planlægge deres fremtid og blive uafhængige, slå sig ned og stifte familie. Unges adgang til kvalitetsjob bør forbedres, da det ville give dem den fornødne sikkerhed til at stifte familie. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | I den anden ende af generationskæden er der behov for politikker, der kan støtte ældre arbejdstagere på arbejdsmarkedet, så de kan arbejde frem til den lovpligtige pensionsalder i deres land (17). Dette kan opnås ved at forbedre beskæftigelsesmulighederne og arbejdsvilkårene med henblik på at skabe job, der i højere grad tilgodeser de ældres behov. Der bør lægges særlig vægt på at bekæmpe aldersdiskrimination på arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Man bør desuden være særligt opmærksom på sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, idet aldring medfører en øget risiko for at udvikle helbredsproblemer. Derfor er det vigtigt at tilrettelægge arbejdet og indrette arbejdspladserne, så man kan forhindre sådanne problemer, og flere medarbejdere kan blive på arbejdet frem til den lovbestemte pensionsalder (18). |
| --- | --- |

4.8.

5.   Betydningen af familiepolitikker for at opnå en dynamisk demografi

| 5.1. | Medlemsstater, som fører aktive familiepolitikker, har højere fødselsrater end dem, der slet ikke har nogen eller har svage familiepolitikker. Målsætningen er at garantere, at det at få børn, der sikrer Europas fremtid, ikke begrænser levestandarden eller karriereudsigterne. For at opnå dette må man kombinere beskatningsmæssige foranstaltninger, sociallovgivning, direkte økonomisk støtte og effektive offentlige tjenester, som er til at betale, herunder børnepasningsordninger. Sådanne politikker er effektive, når de gennemføres (19). Men for at forblive effektive skal de være bæredygtige og udgøre et stabilt lovgivningsgrundlag. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Sådanne familiepolitikker er imidlertid en del af en bredere ramme, som garanterer deres effektivitet: job, økonomisk og social dynamik, en familievenlig kultur, en tilpasset boligpolitik, et effektivt uddannelsessystem og miljøpolitikker. I sidste ende er familie- og arbejdslivet noget af det, der giver anledning til størst bekymring blandt Europas mænd og kvinder, så derfor skal disse områder have en central placering i det europæiske samfund. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Demografi er et område, der skal arbejdes langsigtet med, og som kræver en koordineret europæisk indsats. EU bør udvikle fælles retningslinjer baseret på solidaritet mellem generationerne og ligestilling mellem kønnene under hensyntagen til de kulturelle og sociale forskelle medlemsstaterne imellem. Den aktuelle situation i Den Europæiske Union kræver desuden foranstaltninger til at øge fødselsraten. Eftersom man siger, »at regere er at forudse«, er det vigtigt at handle nu. |
| --- | --- |

5.3.

6.   Migration og intern mobilitet i EU

| 6.1. | Med hensyn til indvandringens rolle som løsning på de demografiske udfordringer gentager EØSU sit synspunkt om, at indvandring har positiv indvirkning på befolkningens og arbejdskraftens tilvækst. Hvis den naturlige befolkningstilvækst bliver negativ, kan indvandring være en hjælp til at holde befolkningen og arbejdskraften på et konstant niveau samlet set Udvalget erkender dog, at det ikke er indvandring, der endeligt kan tackle konsekvenserne af den demografiske aldring i Europa. Men indvandring kan afhjælpe den mangel på arbejdskraft og kompetencer, som ikke er relateret til den demografiske udvikling (20). |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Man skal også være omhyggelig med ikke at fremme den systematiske udvandring af højtuddannede og -kvalificerede arbejdstagere, da det forværrer kvalifikationsgabet til udviklingslandene og skader deres økonomiske og sociale udvikling. Det er også vigtigt at gennemføre aktive modtagelses- og integrationspolitikker for at undgå, at det bliver svært at etablere sig i et nyt land og en ny kultur. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | EU-borgernes frie bevægelighed er en af Unionens grundlæggende friheder. Stor migration inden for EU kan være særligt udfordrende for de medlemsstater, som folk rejser væk fra, da det kan medføre en højere andel af ældre eller tab af arbejdsstyrke og færdigheder, men det kan også være udfordrende for modtagerlandene. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Spørgsmålet er, om denne mobilitet inden for EU er permanent, eller om den kun er midlertidig, og det således bliver reglen, at folk vender tilbage til deres oprindelsesland. En stor del af dem, der rejser væk fra deres eget land, vender hjem efter to år. Der er således tale om en form for cirkulær mobilitet, og sådanne bevægelser er gensidigt berigende for de pågældende lande. Hvis udviklingen skal gå mere i den retning, er der behov for opadgående økonomisk og social konvergens mellem øst og vest og mellem syd og vest. Den nuværende kløft mindskes bedst ved at bremse flugten af arbejdskraft. |
| --- | --- |

6.4.

Bruxelles, den 7. maj 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Gérard-François Dumont »Vue de ses frontières, une Europe vieillissante mais attractive pour les migrants« (»Set udefra er Europa aldrende, men attraktiv for migranter«), Diploweb, La revne géopolitique, 3.11.2019.

1

(2)  https://www.etui.org/Publications2/Working-Papers/Why-central-and-eastern-Europe-needs-a-pay-rise.

2

(3)  Demographic Scenarios for the EU, 2019, https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/eur-scientific-and-technical-research-reports/demographic-scenarios-eu.

3

(4)  https://www.etui.org/Publications2/Working-Papers/Why-central-and-eastern-Europe-needs-a-pay-rise.

4

(5)  Årsrapport for 2018 om arbejdskraftmobilitet inden for EU, endelig rapport 2018.

5

(6)  EUT C 218 af 23.7.2011, s. 7 og EUT C 161 af 13.7.2007, s. 66.

6

(7)  EUT C 318 af 29.10.2011, s. 1 og EUT C 14 af 15.1.2020, s. 60.

7

(8)  EUT C 190 af 5.6.2019, s. 1.

8

(9)  EUT C 71 af 24.2.2016, s. 46.

9

(10)  https://www.un.org/ga/search/view_doc.asp?symbol=E/CN.6/2017/3.

10

(11)  Demographic Scenarios for the EU, 2019.

11

(12)  EUT C 62 af 15.2.2019, s. 142.

12

(13)  EUT C 14 af 15.1.2020, s. 52.

13

(14)  EUT C 129 af 11.4.2018, s. 44 og EUT C 110 af 22.3.2019, s. 26.

14

(15)  Tale af Ursula von der Leyen.

15

(16)  EUT C 14 af 15.1.2020, s. 60.

16

(17)  EUT C 62 af 15.2.2019, s. 142.

17

(18)  https://osha.europa.eu/sites/default/files/publications/documents/Work-related_MSDs_prevalence_costs_and_demographics_in_the_EU_report.pdf.

18

(19)  EUT C 14 af 15.1.2020, s. 60

19

(20)  EUT C 110 af 22.3.2019, s. 1.

20

---

| 14.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 232/8 |
| --- | --- | --- | --- |

14.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 232/8

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om bæredygtig finansiering til livslang læring og udvikling af færdigheder i en situation, hvor der er mangel på faglært arbejdskraft

(sonderende udtalelse på anmodning af det kroatiske formandskab)

(2020/C 232/02)

| Ordfører: | Tatjana BABRAUSKIENĖ |
| --- | --- |
| Medordfører: | Pavel TRANTINA |

Ordfører:

Tatjana BABRAUSKIENĖ

Medordfører:

Pavel TRANTINA

| Anmodning fra det kroatiske rådsformandskab | Brev af 10.9.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Præsidiets afgørelse | 24.9.2019 |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 3.3.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 7.5.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 551 — Teleplenarforsamling |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 254/1/6 |

Anmodning fra det kroatiske rådsformandskab

Brev af 10.9.2019

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Præsidiets afgørelse

24.9.2019

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

3.3.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

7.5.2020

Plenarforsamling nr.

551 — Teleplenarforsamling

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

254/1/6

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig over, at opgavebeskrivelsen for kommissær Nicolas Schmit (1)
  fokuserer på gennemførelse og opdatering af dagsordenen for færdigheder, herunder på at indkredse og afhjælpe manglen på færdigheder og støtte omskoling som led i den retfærdige omstilling, samt på at undersøge muligheden for at foreslå individuelle læringskonti som én af de måder, hvorpå voksne (både beskæftigede og arbejdsløse) kan optjene uddannelsesrettigheder og bruge dem til kvalitetssikret uddannelse. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU bakker op om Rådets konklusioner om den centrale rolle, som politikker for livslang læring spiller med hensyn til at sætte samfundene i stand til at håndtere den teknologiske og grønne omstilling til støtte for inklusiv og bæredygtig vækst (2), som blev vedtaget den 8. november 2019, og som opfordrer Kommissionen til »at ajourføre effektiviteten og omfanget af nuværende politikker for livslang læring og deres målgrupper for bedre at kunne reagere på læringsbehov, der opstår som følge af ændringer i samfundet og på arbejdsmarkedet, herunder ved at videreudvikle det europæiske uddannelsesområde (3)«. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU glæder sig over, at en af prioriteterne for det kroatiske formandskab for Rådet for Den Europæiske Union (4) er at investere i forskning og innovation, bedre adgang til livslang læring af høj kvalitet og udvikling af nye færdigheder, som er tilpasset til fremtidens arbejdsmarked. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU glæder sig over, at Kommissionen i sin meddelelse om et stærkt socialt Europa for retfærdig omstilling (5) — som fastslår, at færdigheder er afgørende for fremtiden — opfordrer EU's medlemsstater til at tilbyde inklusiv uddannelse og erhvervsuddannelse af høj kvalitet fra en tidlig alder og støtte borgernes løbende udvikling gennem hele deres karriere. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at tage effektive skridt til at gennemføre det første og fjerde princip i den europæiske søjle for sociale rettigheder for at sikre retten til inklusiv livslang læring af høj kvalitet for alle borgere i Europa både på og uden for arbejdspladsen samt for at støtte gennemførelsen af disse principper ved hjælp af bæredygtige offentlige midler som aftalt med arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU ser gerne, at der sættes særligt fokus på de mest sårbare samfundsgruppers adgang til muligheder for livslang læring. Der bør ydes effektiv støtte til arbejdstagere på alle kvalifikationsniveauer og i virksomheder og organisationer af alle størrelser, uanset hvor de befinder sig, samtidig med at der sikres bæredygtig finansiering fra offentlige myndigheder, virksomheder og fagforeninger gennem f.eks. individuelle uddannelseskonti eller andre ordninger og redskaber i overensstemmelse med den nationale praksis. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU opfordrer Kommissionen til at være mere ambitiøs i fastlæggelsen af indikatorer og benchmarks for livslang læring, særlig hvad angår voksnes — herunder arbejdstageres — deltagelse i uddannelse, inden for de relevante politiske rammer og den kommende ET 2030-strategiramme. Kommissionen bør sørge for, at EU's finansielle instrumenter såsom Erasmus+, Den Europæiske Socialfond (ESF), InvestEU, investeringsplanen for et bæredygtigt Europa, Fonden for Retfærdig Omstilling og andre relevante EU-fonde støtter opfyldelsen af disse mål effektivt og i synergi med hinanden. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU opfordrer desuden EU-institutionerne til at nå til enighed om en fælles inklusiv ramme for nøglekompetencer, som rækker ud over almen skolegang og dermed tager hånd om behovet for voksenuddannelse og erhvervelse af livsfærdigheder, og som især fremhæver læringskompetencer og demokratisk medborgerskab, som er afgørende færdigheder, der hjælper voksne med at tage aktiv del i samfundet. EØSU opfordrer endvidere til, at der investeres mere i ikkeformelle og uformelle læringsmiljøer, som er særligt relevante for så vidt angår erhvervelsen af disse kompetencer. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU mener, at det i forbindelse med det europæiske semester er nødvendigt at skabe sammenhæng mellem Kommissionens opfordring til at foretage bæredygtige investeringer i uddannelse og erhvervsuddannelse og opfordringen til optimeringsforanstaltninger, som i visse tilfælde er skadelige for sådanne investeringer. Der er behov for flere offentlige investeringer i livslang læring og især voksenuddannelse i alle medlemsstaterne. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU gentager sin opfordring til at sætte større fokus på sociale investeringer i bl.a. uddannelse, erhvervsuddannelse og livslang læring. EØSU foreslår at drøfte, hvorvidt den »gyldne regel«, dvs. reglen om at udelukke fremtidsorienterede offentlige investeringer fra beregningen af offentlige nettounderskud i henhold til Den Europæiske Monetære Unions finanspolitiske regler, også kan anvendes ved sociale investeringer, der støttes af EU's strukturfonde. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU opfordrer kommende EU-formandskaber og Kommissionen til fortsat at forbedre samarbejdet mellem beslutningstagerne på højeste niveau i henhold til initiativet fra den fælles samling i Rådet for EU's finans- og uddannelsesministre med henblik på at drøfte, hvordan der kan sikres bæredygtige offentlige midler til uddannelse og erhvervsuddannelse, navnlig voksenuddannelse. Det er også nødvendigt at arbejde sammen med beskæftigelses- og socialministrene. Et sådant samarbejde bør endvidere finde sted på nationalt niveau. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at sikre effektiv støtte til beskæftigede og arbejdsløse, som oplever, at det kan være vanskeligt at få adgang til inklusiv voksenuddannelse og erhvervsuddannelse af høj kvalitet, ved at sikre målrettet finansiering til dem, der har brug for det, såsom arbejdsløse, ikkestandardmæssige arbejdstagere, kortuddannede, personer med handicap, ældre samt personer fra socialt og økonomisk dårligt stillede grupper, samtidig med at der tages hensyn til kønsaspektet. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU foreslår, at foranstaltninger såsom fastsættelse af indikatorer for offentlige og private investeringer i erhvervsuddannelse samt arbejdstagernes ret til lønnet uddannelsesorlov bør tages i betragtning i overensstemmelse med beskæftigelsesretningslinje 6: Styrke udbuddet af arbejdskraft og færdigheder (6), som opfordrer medlemsstaterne at sikre, at retten til uddannelse kan overføres ved erhvervsskift. Det bør sætte alle i stand til at foregribe og bedre tilpasse sig til arbejdsmarkedets behov. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | EØSU mener, at medlemsstaterne bør støtte den offentlige sektor samt almennyttige uddannelsesudbydere og civilsamfundsorganisationer for fortsat at sikre midler til levering af inklusiv og mere tilgængelig livslang læring af god kvalitet. Uddannelsernes og erhvervsuddannelsernes høje kvalitet bør sikres gennem mekanismer til sikring af høj kvalitet, som understøttes af eksempelvis EQAVET og andre redskaber. |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | For at kunne sikre effektive investeringer i opkvalificering og omskoling af arbejdstagere i virksomheder mener EØSU, at der er behov for at indsamle yderligere data om virksomhedernes investeringer og regeringernes økonomiske støtte. Arbejdstagernes, fagforeningernes og andre interessenters egne bidrag bør analyseres grundigt og indgå i de politiske drøftelser med fokus på investering i forskellige færdigheder. |
| --- | --- |

1.15.

| 1.16. | EØSU mener, at den demokratiske forvaltning af udviklingen og gennemførelsen af politiker for livslang læring, herunder en effektiv social dialog og høring af det organiserede civilsamfund, gør investeringerne mere effektive for så vidt angår opnåelsen af de politiske målsætninger. |
| --- | --- |

1.16.

| 1.17. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at gøre bedst mulig brug af de muligheder, som de tilgængelige EU-fonde tilbyder, hvilket også bør understøttes af nationale ressourcer. Den kommende FFR bør under alle omstændigheder modvirke begrænsningen af de budgetmæssige muligheder for livslang læring på medlemsstats- og EU-niveau. Selve programmerne bør være mere inklusive, enklere og nemmere at håndtere for mindre støttemodtagere og mindre projekter. |
| --- | --- |

1.17.

| 1.18. | EØSU påpeger, at det er vigtigt jævnligt at revidere effektiviteten af de finansielle og ikkefinansielle støtteforanstaltningers kapacitet til at nå ud til særlige grupper af voksne og effektiviteten af ressourceanvendelsen. Der skal etableres solide overvågnings- og evalueringsordninger. Resultatet af evalueringerne bør indgå i og understøtte beslutningstagningen i relation til livslang læring. |
| --- | --- |

1.18.

| 1.19. | EØSU mener, at der er behov for finansieringsmekanismer, som mobiliserer nationale ressourcer og omfatter en passende deling af omkostningerne mellem de offentlige myndigheder og private organisationer samt enkeltpersoner og andre relevante interessenter (f.eks. arbejdsmarkedets parter, uddannelsesudbydere og NGO'er). |
| --- | --- |

1.19.

| 1.20. | EØSU opfordrer til at integrere en mere nuanceret forståelse af læringsmiljøernes behov i politikkerne for uddannelse, erhvervsuddannelse og livslang læring på basis af det overordnede princip om støtte til den lærendes individuelle og enestående potentiale. Dette betyder, at man gennem bl.a. vedvarende investeringer skal anerkende værdien af læringsmiljøer, der går ud over formel uddannelse, som dynamiske kompetenceudviklingshubs, som også de formelle uddannelsessystemer kan trække på i forbindelse med vedtagelsen af mere inkluderende og innovative tilgange til at imødekomme de lærendes behov. |
| --- | --- |

1.20.

| 1.21. | For at sikre vellykket livslang læring opfordrer EØSU alle beslutningstagere i EU og medlemsstaterne til at tage hånd om følgende udfordringer for miljøerne for livslang læring og til at yde økonomisk støtte til løsningerne i overensstemmelse med deres ansvarsområder: |
| --- | --- |

1.21.

| 1.21.1. | at udforme og gennemføre langsigtede strategier for fremme af samarbejde mellem udbydere af formel, ikkeformel og uformel læring fra et elevcentreret perspektiv, |
| --- | --- |

1.21.1.

| 1.21.2. | at sikre, at de lærende kan spille en aktiv rolle i deres uddannelsesforløb ved hovedsageligt at udforme disse ud fra deres behov, |
| --- | --- |

1.21.2.

| 1.21.3. | at hjælpe lærende i alle aldre og med forskellige baggrunde med at få adgang til, kombinere og skifte mellem forskellige former for læring i overensstemmelse med deres egne behov og færdigheder, |
| --- | --- |

1.21.3.

| 1.21.4. | at behandle validering af ikke-formel og uformel læring (som fastslået i Rådets henstilling om validering (7)) som en vigtig prioritet, |
| --- | --- |

1.21.4.

| 1.21.5. | at forbedre mulighederne for livslang læring på lokalt plan ved at gøre brug af eksisterende lokale infrastrukturer og uddannelsesinfrastrukturer. |
| --- | --- |

1.21.5.

2.   Generel baggrund

| 2.1. | Som defineret af Rådet (8) dækker livslang læring tiden fra førskoleundervisning og børnepasning til tiden efter pensionering, herunder hele spektret af formel, ikkeformel og uformel læring, og har til formål at øge viden, færdigheder og kompetencer i et personligt, borgermæssigt, socialt og/eller beskæftigelsesrelateret perspektiv. Livslang læring sætter det enkelte individ i centrum for læring og giver alle mulighed for at få den viden, der er relevant for at kunne deltage som aktive borgere i vidensamfundet og på arbejdsmarkedet, hvilket fremmer den frie bevægelighed for europæiske borgere. I denne udtalelse rettes fokus mod bæredygtig finansiering til livslang læring og udvikling af færdigheder i en situation, hvor der er mangel på faglært arbejdskraft. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Læring foregår alle steder hele tiden, både aktivt og passivt, i formelle, uformelle og ikkeformelle omgivelser. Det er derfor nødvendigt at integrere en mere nuanceret forståelse af læringsmiljøernes behov i politikkerne for uddannelse, erhvervsuddannelse og livslang læring på basis af det overordnede princip om støtte til den lærendes individuelle og enestående potentiale. Både »livsbred« og »livslang« uddannelse bør støttes af bæredygtige offentlige midler, og der bør endvidere fokuseres særligt på de ældre generationer i form af ressourcer, som kan stille midler til rådighed, der er tilpasset deres måde at lære på. EØSU gentager (9) derfor, at finansiering på både europæisk og nationalt niveau bl.a. skal investeres i inklusiv uddannelse og erhvervsuddannelse af høj kvalitet, som bør være tilgængelig og økonomisk overkommelig for alle samt være rettet mod de nuværende og fremtidige behov på arbejdsmarkedet. Fordelene ved voksenuddannelse vurderes at være lige så store som dem, der opnås ved grundlæggende uddannelse og erhvervsuddannelse og endda videregående uddannelse (10). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Indvirkningen af globale tendenser som økonomiske, teknologiske, miljømæssige, sociale og industrielle forandringer i overensstemmelse med den digitale revolution er enorm — lige fra økonomien, innovation, videnskab og uddannelse til sundhed, bæredygtighed og forvaltning — og er hastigt ved at omdanne arbejdsmarkedet og de færdighedsprofiler, som mange stillinger kræver. Tempoet for forandringerne nødvendiggør fortsat kvalificering, omskoling og opkvalificering for alle voksne gennem hele livet med særligt fokus på at yde effektiv støtte til arbejdstagerne og de arbejdsløse, samtidig med at man sikrer bæredygtig finansiering fra de offentlige myndigheder og virksomhederne gennem individuelle uddannelseskonti og andre redskaber. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Samtidig gør disse forandringers disruptive karakter det sværere end nogensinde at forudsige fremtidige færdighedsbehov. Udbuddet af færdigheder udvikler sig også, men det tager tid at tilpasse sig til nye behov for færdigheder. Selvom arbejdsgiverne understreger betydningen af STEM-færdigheder, digitale færdigheder og erhvervsuddannelse, sker der nu også et skift i retning af bløde tværgående færdigheder (11), som sætter folk i stand til at tilpasse sig til arbejdsmiljøer og forskellige livssituationer (12). Disse færdigheder udvikles normalt i organisationer, som tilbyder ikkeformel uddannelse (f.eks. ungdomsorganisationer), og det er afgørende, at der ydes tilstrækkelig økonomisk støtte til disse udbydere. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Det er desuden vigtigt nu at investere i strategisk udvikling af nye uddannelsesprogrammer. De er de primære politiske redskaber til at reagere på færdighedsbehov og kompetencegab, og det kan tage tid, før investeringer heri viser resultater, særligt hvad angår programmer på højere niveauer og af længere varighed. For at informere uddannelsessystemerne i tilstrækkelig god tid er en systematisk foregribelse af færdighedsbehovene afgørende, så det er muligt at reagere strategisk og forhindre kvalifikationsmismatch (13). |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Situationen med den nylige covid-19-pandemi på verdensplan har vist, at indlæring om nødvendigt hurtigt kan tilpasses til ændrede omstændigheder. De lærende udvikler en række nye tilgange, som f.eks. selvstændig læring eller projektlæring, de bliver mere nysgerrige og styrker deres IT-færdigheder, så de kan deltage i fjernundervisning. Der anvendes en række digitale platforme, som stilles gratis til rådighed. Vigtige tværgående færdigheder hjælper både de lærende og lærerne med at tilpasse sig disse forandringer. Når det »normale« liv genoptages, bør samfundet lære af disse erfaringer og fortsætte med at udvikle disse tilgange og færdigheder samt investere tilstrækkeligt i dem, så alle lærende, uanset deres sociale situation, kan blive inddraget og få gavn af dem. |
| --- | --- |

2.6.

3.   Politisk kontekst

| 3.1. | Kommissionens meddelelse om et stærkt socialt Europa for retfærdig omstilling (14) fremhæver, at færdigheder er afgørende for fremtiden. Færdigheder giver folk mulighed for at høste fordelene ved et hurtigt skiftende tempo på arbejdspladsen. Halvdelen af den aktuelle arbejdsstyrke får brug for at opdatere deres færdigheder inden for de næste fem år, og digitaliseringen og den grønne omstilling vil kræve nye kompetencer. Erhvervsuddannelser og lærlingeuddannelser kan fremme beskæftigelsesmulighederne for både unge og voksne og opfylde virksomhedernes nye behov. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU minder om, at retten til uddannelse er nedfældet i UNESCO's forfatning fra 1945 under overskriften »uddannelse for alle«, og livslang læring har fået stigende opmærksomhed i forbindelse med målene for bæredygtig udvikling, hvor de indtager en fremtrædende plads i mål 4 vedrørende uddannelse. Mål 4 er tænkt ikke blot som en måde at øge færdigheder og fremme økonomien på, men også som en måde at fremme målsætningen om kulturel mangfoldighed og fred på. Målene for bæredygtig udvikling, som definerer rollen for livslang læring, omfatter dog ikke benchmarks hvad angår finansiering (15). |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU understreger behovet for at gennemføre det første og fjerde princip i den europæiske søjle for sociale rettigheder ved at gøre inklusiv uddannelse, erhvervsuddannelse og livslang læring af høj kvalitet til en ret for alle i Europa og støtte gennemførelsen af disse principper med bæredygtige offentlige midler som aftalt med arbejdsmarkedets parter og det organiserede civilsamfund. Denne ret skal realiseres for at sikre, at alle voksne har lige adgang til inklusiv uddannelse og erhvervsuddannelse af høj kvalitet både på og uden for arbejdspladsen. Der bør ydes effektiv støtte til arbejdstagere på alle færdighedsniveauer og i virksomheder af alle størrelser, uanset hvilket geografisk område de befinder sig i. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU understreger, at rettighederne og principperne i den europæiske søjle for sociale rettigheder, herunder retten til inklusiv uddannelse, erhvervsuddannelse og livslang læring af høj kvalitet på nationalt niveau, skal gennemføres ved hjælp af tilstrækkelige offentlige investeringer (16). De budgetmæssige ressourcer er dog i visse tilfælde fortsat underlagt det indre markeds strenge budgetmæssige begrænsninger og de finanspolitiske regler i stabilitets- og vækstpagten, og det er fortsat en udfordring for regeringerne at finde de nødvendige offentlige ressourcer til at skabe den nye sociale balance. Der er fortsat en konflikt mellem de bindende budgetregler og et sæt rettigheder og principper, som der ikke er ressourcer til at håndhæve. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Rapporten fra ILO Global Commission on the Future of Work »Work for a Brighter Future« (17) påpeger, at etableringen af effektive muligheder for livslang læring for alle er en fælles opgave, som kræver aktivt engagement og støtte fra regeringerne, arbejdsgiverne, arbejdstagerne og uddannelsesinstitutionerne. Regeringerne må i samarbejde med arbejdsmarkedets parter udvide og tilpasse politikkerne for kompetenceudvikling, arbejdsformidlingerne og uddannelsessystemerne for at give arbejdstagerne den nødvendige tid og økonomiske støtte til at lære. I rapporten foreslås det at oprette et system for uddannelsesrettigheder gennem en revideret arbejdsforsikringsordning eller socialfond og indføre individuelle læringskonti, som vil give arbejdstagere mulighed for at tage lønnet orlov med henblik på videreuddannelse. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU glæder sig over det vigtige initiativ, der blev taget af det finske rådsformandskab, som organiserede den første fælles samling i Rådet mellem EU's finans- og uddannelsesministre nogensinde, med henblik på at drøfte vigtigheden af offentlige midler til uddannelse og erhvervsuddannelse. Udvalget opfordrer kommende EU-formandskaber og Kommissionen til at fortsætte dette initiativ for at forbedre samarbejdet mellem beslutningstagerne på det højeste niveau. Det er også nødvendigt at arbejde sammen med beskæftigelses- og socialministrene. EØSU ser dernæst gerne, at denne form for samarbejde gennemføres på nationalt niveau. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU glæder sig over, at opgavebeskrivelsen for kommissær Nicolas Schmit (18) har fokus på at gennemføre og opdatere dagsordenen for færdigheder, indkredse og afhjælpe manglen på færdigheder og støtte omskoling som led i den retfærdige omstilling. En undersøgelse af muligheden for et forslag om individuelle læringskonti er ét af de tiltag, der kan føre til, at personer i den arbejdsdygtige alder får mulighed for at optjene uddannelsesrettigheder og bruge dem til kvalitetssikret uddannelse. EØSU opfordrer medlemsstaterne til at sikre trepartssamarbejde og fælles ansvar inden for tildelingen af de tilgængelige offentlige ressourcer til ansatte og arbejdstagere. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | EØSU glæder sig over, at Rådets konklusioner om den centrale rolle, som politikker for livslang læring spiller med hensyn til at sætte samfundene i stand til at håndtere den teknologiske og grønne omstilling til støtte for inklusiv og bæredygtig vækst (19), som blev vedtaget den 8. november 2019, opfordrer Kommissionen til »at ajourføre effektiviteten og omfanget af nuværende politikker for livslang læring og deres målgrupper for bedre at kunne reagere på læringsbehov, der opstår som følge af ændringer i samfundet og på arbejdsmarkedet, herunder ved at videreudvikle det europæiske uddannelsesområde (20), afspejle livslang læring i den fremtidige strategiramme for samarbejde på uddannelsesområdet og udnytte de muligheder, som Erasmus+, Den Europæiske Socialfond og andre relevante EU-instrumenter giver«. |
| --- | --- |

3.8.

4.   Status

| 4.1. | Der mangler tal på de overordnede investeringer i livslang læring, men nogle data (21) tyder på, at de offentlige udgifter til voksenuddannelse kun udgør omkring 0,1-0,2 % af BNP. De samlede udgifter til voksenuddannelse, herunder andre finansielle ressourcer såsom finansiering ved hjælp af arbejdsgivergebyr og gebyr betalt af de lærende, svinger fra 1,1 % til mindre end 0,6 % af BNP. Samtidig viser de seneste beregninger fra Cedefop, at der er 128 millioner voksne i EU-28 med potentiale for opkvalificering og omskoling, hvilket udgør 46 % af den voksne befolkning i dette område (22). Kun 11,1 % af den voksne befolkning deltager i voksenuddannelse, selvom EU havde fastsat et mål om at nå op på 15 % inden 2020, som det dermed ikke har kunnet leve op til. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Det Europæiske Råds konklusioner fra Lissabon (23) fastsætter tydelige mål for alle berørte parter om at øge den årlige investering pr. indbygger i menneskelige ressourcer, samtidig med at beskæftigelsesretningslinjerne (nr. 13, 14 og 16) (24) opfordrer medlemsstaterne til at fastsætte tilsvarende mål. EØSU glæder sig over, at Kommissionens landerapporter fra 2019 (25)
  i forbindelse med det europæiske semester opfordrer til flere investeringer i uddannelse og erhvervsuddannelse i 16 lande (26) og i færdigheder i 24 lande (27) for at modvirke et årti med budgetnedskæringer og underfinansiering af uddannelsessystemer med de deraf følgende veldokumenterede skadelige virkninger for uddannelsernes kvalitet, uddannelsen af personale og infrastrukturer (28). |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EØSU bemærker, at der er en tydelig mangel på sammenhæng mellem Kommissionens opfordring til bæredygtige investeringer i vækstvenlige områder såsom alle uddannelsessektorer og opfordringen til at fastsætte optimeringsforanstaltninger, som skader dem. En meddelelse fra Kommissionen om de primære resultater fra landerapporterne (29) i forbindelse med det europæiske semester 2019 giver et billede af et favorabelt økonomisk scenarie, hvor de offentlige finanser forbedres i alle medlemsstaterne. Meddelelsen advarer ikke desto mindre om global usikkerhed og opfordrer medlemsstaterne til at fortsætte med at fremme produktiviteten, forbedre deres økonomiers modstandsdygtighed og sikre, at alle borgerne kan drage fordel af den økonomiske vækst. |
| --- | --- |

4.3.

5.   Generelle bemærkninger

| 5.1. | Medlemsstaterne skal tilbyde uddannelsesmuligheder til alle — både arbejdsløse og beskæftigede samt kvinder og mænd. Med henblik herpå bør foranstaltninger såsom fastsættelse af indikatorer for offentlige og private investeringer i erhvervsuddannelse og ordninger, der giver arbejdstagerne ret til lønnet uddannelsesorlov, tages i betragtning og indgå som et krav i beskæftigelsesretningslinje 6: Styrke udbuddet af arbejdskraft og færdigheder (30). EØSU har i den forbindelse allerede påpeget behovet for at sikre anstændige levevilkår under uddannelsesperioden. Man bør overveje og undersøge EU-tiltag, som kan gøre gode eksempler på instrumenter, der anvendes i visse medlemsstater, såsom tilskud, lån, kollektive overenskomster om betalt uddannelsesorlov eller andre bestemmelser, til standardpraksis i de øvrige medlemsstater (31). |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet spiller også en central rolle i forvaltningen af uddannelsessystemet, bl.a. ved at foregribe og opfylde behovet for færdigheder, og arbejdsmarkedsparternes fælles ansvar på virksomhedsniveau er afgørende både med hensyn til investeringer i den fremadrettede uddannelse af deres beskæftigede arbejdsstyrke og afholdelsen af de nødvendige omskolingsudgifter for eventuelt afskedigede arbejdstagere. De mest sårbare blandt disse er de ældre. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Drøftelserne om et EU-forslag om individuelle læringskonti befinder sig på et tidligt stadium, men der er en række overvejelser, som bør uddybes yderligere, hvis dette forslag skal fremsættes, f.eks. hvorvidt uddannelse af arbejdstagere skal fastlægges ved lov og/eller kollektive overenskomster, som skal overholdes for at sikre, at arbejdsgiverne og arbejdstagerne har mulighed for at udforme uddannelsernes indhold og fastlægge stedet og tidspunktet/perioden herfor. Dette er derfor en national kompetence, og henstillinger til medlemsstaterne om, hvordan de individuelle læringskonti bør finansieres, og hvem der bør modtage den økonomiske støtte (virksomhederne, uddannelsesinstitutionerne, de offentlige arbejdsformidlinger eller arbejdstagerne) bør fastlægges gennem dialog med arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med de kollektive overenskomster og den nationale lovgivning. Det er vigtigt, at der i disse overvejelser tages højde for de forskellige nationale systemer og tilgange, og at arbejdsmarkedets parter spiller en vigtig rolle. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EØSU gentager sin opfordring til at sætte større fokus på sociale investeringer i bl.a. uddannelse, erhvervsuddannelse og livslang læring. EØSU har allerede opfordret til, at man overvejer princippet om den »gyldne regel«, dvs. reglen om at udelukke fremtidsorienterede offentlige investeringer fra beregningen af offentlige nettounderskud i henhold til ØMU'ens finanspolitiske regler (32). EØSU foreslår, at det drøftes, hvorvidt den »gyldne regel« også kan anvendes ved sociale investeringer, der støttes af EU's strukturfonde (33). |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Kombinationen af fleksibel og tilpasset læring og personaliseret støtte, som starter med livslang karrierevejledning, bidrager endvidere til at få de inaktive og langtidsarbejdsløse tilbage i arbejde, hvilket giver sociale og økonomiske fordele samt langsigtede velfærdsbesparelser. En optimal blanding af elementer eller karakteristika ved fremgangsmåden kan skabe betingelserne for at konsolidere, udvikle og gennemføre Rådets henstilling om opkvalificeringsforløb (34) på en bæredygtig måde, til trods for at målgrupperne, færdighedsbehovene og regeringerne ændres undervejs. Uddannelsestilbuddene skal udformes på en sådan måde, at mobiliteten imellem og internt i sektorerne fremmes og støttes. Sikringen af disse omstillinger er til gavn for arbejdstagernes beskæftigelsesevner og arbejdsgivernes kapacitet til at tiltrække nye rekrutter. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | EØSU mener, at medlemsstaterne bør støtte den offentlige sektor samt almennyttige uddannelsesudbydere og civilsamfundsorganisationer for fortsat at sikre midler til levering af muligheder for livslang læring af god kvalitet, som bør være mere tilgængelige. Kvaliteten af uddannelsestilbuddene bør sikres gennem god kvalitetssikring. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Flere investeringer i voksenuddannelse og videreuddannelse af medarbejdere hænger i høj grad sammen med, at der i udformningen, reformerne og gennemførelsen af politikkerne og systemerne for livslang læring indgår passende forskningsinput. For at kunne sikre effektive investeringer i opkvalificering og omskoling af arbejdstagere i virksomheder, er der behov for yderligere data om virksomhedernes investeringer og regeringernes økonomiske støtte. Arbejdstagernes, fagforeningernes og andre interessenters egne bidrag bør analyseres grundigt og indgå i de politiske drøftelser med fokus på investeringer i uddannelse inden for forskellige færdigheder (faglige kvalifikationer, virksomhedsrelaterede færdigheder, nøglekompetencer, grundlæggende færdigheder osv.) for arbejdstagerne på de forskellige færdighedsniveauer, hvad angår både kvinder og mænd, uddannelser i og uden for virksomhederne, andre udbyderes tilbud osv. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | Som følge af det store omfang og de mange forskellige udbydere af voksenundervisning er der mangel på koordination på både medlemsstatsniveau og europæisk niveau. En integreret tilgang, som sammenkæder forskellige politikområder og interessenter, og som har særligt fokus på den demokratiske forvaltning af udviklingen og gennemførelsen af politikkerne for livslang læring, herunder en effektiv social dialog med arbejdsmarkedets parter og høring af civilsamfundet, kan gøre investeringerne mere effektive og derved øge chancerne for at nå ud til de meget forskellige potentielle målgrupper og imødekomme sårbare enkeltpersoners behov. |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | For at sikre vellykket livslang læring opfordrer EØSU alle beslutningstagerne i EU og medlemsstaterne til at tage hånd om følgende udfordringer for miljøerne for livslang læring og til at yde økonomisk støtte til løsningerne i overensstemmelse med deres ansvarsområder: |
| --- | --- |

5.9.

| 5.9.1. | at udforme og gennemføre langsigtede strategier for fremme af samarbejde mellem udbydere af formel, ikkeformel og uformel læring for at støtte de lærendes uddannelsesbehov. For at være bæredygtige skal sådanne strategier udarbejdes i samarbejde med og omfatte støtte til deres repræsentative sammenslutninger på regionalt, nationalt og europæisk plan, |
| --- | --- |

5.9.1.

| 5.9.2. | at sikre, at de lærende kan spille en aktiv rolle i deres uddannelsesforløb ved hovedsageligt at udforme disse ud fra deres behov, så de får mulighed for at blive aktive skabere frem for passive forbrugere af viden og innovation, |
| --- | --- |

5.9.2.

| 5.9.3. | at hjælpe lærende i alle aldre og med forskellige baggrunde med at få adgang til, kombinere og skifte mellem forskellige former for læring i overensstemmelse med deres egne behov og færdigheder gennem mere fleksible uddannelsessystemer og tilbud om vejledning af høj kvalitet gennem hele livet, |
| --- | --- |

5.9.3.

| 5.9.4. | at behandle validering af ikke-formel og uformel læring (som fastslået i Rådets henstilling om validering (35)) som en vigtig prioritet, da dette har potentiale til at fremme synligheden af alle færdigheder og kompetencer og al viden, hvilket kan bidrage til en meningsfuld deltagelse i samfundet og på arbejdsmarkedet, især for sårbare grupper (36), |
| --- | --- |

5.9.4.

| 5.9.5. | at forbedre mulighederne for livslang læring på lokalt plan ved at gøre brug af eksisterende lokale infrastrukturer og uddannelsesinfrastrukturer til at skabe multifunktionelle læringsrum, som er åbne for alle. Sådanne lokale centre for livslang læring findes allerede i forskellige former rundt om i medlemsstaterne, men de bør blive et almindeligt begreb i beslutningstagningen. |
| --- | --- |

5.9.5.

6.   Særlige bemærkninger vedrørende europæiske og nationale finansieringskilder og politikker, der er nødvendige for at sikre bæredygtig finansiering (37)

6.1.   EU's finansieringskilder

| 6.1.1. | Kommissionen har i den flerårige finansielle ramme for 2021-2027 tilkendegivet adskillige måder, hvorpå den europæiske investeringsplan kan forbedres ved at oprette et område dedikeret til sociale investeringer og færdigheder inden for rammerne af InvestEU. Dette demonstrerer en forpligtelse til at øremærke sociale investeringer og udvikle de rette instrumenter til realiseringen heraf. |
| --- | --- |

6.1.1.

| 6.1.2. | Kommissionen og medlemsstaterne bør gøre brug af de muligheder, som EU-fondene (såsom ESF, Erasmus+, ESFI og andre relevante EU-instrumenter) stiller til rådighed, og gøre bedst mulig brug af EU's tilgængelige finansielle ressourcer. Den kommende FFR bør under alle omstændigheder modvirke begrænsningen af de budgetmæssige muligheder for livslang læring på medlemsstats- og EU-niveau (38). Selv om EU-fondene kan spille en vigtig rolle i udviklingen af færdigheder/livslang læring, kan overdreven afhængighed af EU-fondene dog rejse bekymringer om finansieringens bæredygtighed, idet EU-finansiering tildeles projekter og er af midlertidig karakter. |
| --- | --- |

6.1.2.

| 6.1.3. | Det europæiske semester spiller en vigtig rolle ved at sætte fokus på betydningen af finansiering, der skal sikre bæredygtige nationale investeringer i livslang læring og voksenuddannelse. For at nationale/regionale politikker for livslang læring kan gennemføres effektivt, er det nødvendigt at sikre et tilstrækkeligt finansieringsniveau. Mere bæredygtighed og kontinuitet i finansieringen er afgørende for at sikre bæredygtigheden i arbejdet med at udbyde voksenuddannelse og videreuddannelse samt evnen for udbyderne af livslang læring til at innovere og udvikle dette område. |
| --- | --- |

6.1.3.

6.2.   Politikker til sikring af en korrekt fordeling af midlerne

| 6.2.1. | Det er vigtigt at skabe en evalueringskultur. Der er mange faktorer, som kan bidrage hertil, bl.a. en politisk forpligtelse til evidensbaseret beslutningstagning (og ansvarliggørelse), lovgivningsmæssige krav om evaluering, evalueringskrav i forbindelse med europæisk finansiering samt undervisning og uddannelse af evaluatorer med henblik på at sikre evaluering gennem hele den politiske cyklus. |
| --- | --- |

6.2.1.

| 6.2.2. | Det er vigtigt jævnligt at undersøge, hvor effektivt de finansielle og ikkefinansielle støtteforanstaltninger når ud til de voksne målgrupper, og hvor effektivt ressourcerne anvendes. Der skal etableres solide overvågnings- og evalueringsordninger. Resultaterne af evalueringerne bør indgå i og understøtte beslutningstagningen i forbindelse med livslang læring. På grundlag af solid evidens kan evalueringerne pege på, om der er behov for at ændre (eller ophæve) eksisterende foranstaltninger og/eller indføre nye. Evalueringerne kan endvidere udpege effektive praksisser, som kan udvides gennem yderligere eller mere bæredygtig finansiering. Arbejdsmarkedets parter bør involveres i overvågningen og evalueringen af systemerne. |
| --- | --- |

6.2.2.

| 6.2.3. | Der er behov for finansieringsmekanismer, som mobiliserer nationale ressourcer og omfatter en passende deling af omkostningerne mellem offentlige myndigheder, arbejdsgivere, enkeltpersoner og andre relevante interessenter (f.eks. arbejdsmarkedets parter, uddannelsesudbydere og NGO'er). Som det fremgår af Cedefops database over finansiering af voksenuddannelse (39), findes der forskellige finansieringsmekanismer, som er målrettet enkeltpersoner og virksomheder/arbejdsgivere og rettet mod at øge deltagelse og private investeringer i uddannelse og erhvervsuddannelse. Disse muligheder skal koordineres på en passende måde af de offentlige myndigheder, mens det i forbindelse med de sektorielle uddannelsesfonde hovedsageligt er arbejdsmarkedets parter, der har den koordinerende rolle. Finansieringsinstrumenterne for enkeltpersoner omfatter eksempelvis individuelle læringskonti/klippekort for uddannelsesstøtte, lån (med lave omkostninger) og betalt uddannelsesorlov. Økonomisk støtte til virksomheder kan ske via uddannelsesfonde (som bygger på selskabsafgifter), skatteincitamenter eller tilskud (finansieret gennem den almindelige beskatning). Disse former for instrumenter til omkostningsdeling kan også sikre fælles ansvarlighed for udvikling/gennemførelse af politikkerne for livslang læring og investeringer i færdigheder. |
| --- | --- |

6.2.3.

| 6.2.4. | Social dialog og kollektive overenskomster, navnlig på sektorniveau, spiller en vigtig rolle i forvaltningen af erhvervsuddannelsessystemer og i oprettelsen af erhvervsuddannelsesmuligheder samt forbedringen af relevansen og udbuddet af videreuddannelse for medarbejderne. Dette indebærer, at arbejdsmarkedets parter skal arbejde sammen om at fremme overgangene og karriereforløbene mellem sektorerne. Der er blevet oprettet uddannelsesfonde i adskillige medlemsstater, og disse kan spille en vigtig rolle (40). |
| --- | --- |

6.2.4.

| 6.2.5. | Finansieringsinstrumenter vil muligvis være mere effektive, hvis de kombineres med hensigtsmæssige ikkefinansielle støtteforanstaltninger. Instrumenterne skal udformes nøje, så de målrettes de specifikke/prioriterede sårbare grupper (såsom kortuddannede, ældre arbejdsløse og ansatte i SMV'er) på en effektiv måde. I forbindelse med udformningen af et finansieringsinstrument er det endvidere vigtigt, at instrumentets komplementaritet og synergi med andre nuværende instrumenter tages i betragtning. |
| --- | --- |

6.2.5.

| 6.2.5.1. | Ikkefinansielle foranstaltninger til enkeltpersoner omfatter også de foranstaltninger, som normalt stilles til rådighed i forbindelse med karrierevejledning eller livslang vejledning og valideringsmuligheder. Disse tjenester bør også oplyse de lærende om, hvilken økonomisk støtte til voksenuddannelse, der er tilgængelig for dem, og hvordan de kan få adgang til den. |
| --- | --- |

6.2.5.1.

| 6.2.5.2. | For virksomheder kan ikkefinansiel støtte tilbydes gennem oplysning og vejledning om finansieringsmuligheder, administrativ hjælp til at ansøge om midler, identificering af uddannelsesbehov og udvikling af uddannelsesplaner via konsulenttjenester, fremme af partnerskaber eller virksomheders netværk (mellem SMV'er eller med inddragelse af SMV'er) for at samle ressourcerne og håndtere utilstrækkelig uddannelseskapacitet. |
| --- | --- |

6.2.5.2.

| 6.2.6. | Alle administrative byrder for ansøgerne, støttemodtagerne og de enheder, der forvalter fondene, bør minimeres, samtidig med at en ordentlig udformning/passende målretning og effektiv overvågning af det finansielle instrument bør sikre, at dødvægts- og/eller substitutionseffekter undgås. |
| --- | --- |

6.2.6.

Bruxelles, den 7. maj 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/mission-letter-nicolas-schmit_en.pdf

1

(2)  EUT C 389 af 18.11.2019, s. 12.

2

(3)  Det europæiske uddannelsesområde.

3

(4)  https://eu2020.hr/

4

(5)  COM(2020) 14 final

5

(6)  EUT C 332 af 8.10.2015, s. 68.

6

(7)  Rådets henstilling af 20. december 2012 om validering af ikkeformel og uformel læring (EUT C 398 af 22.12.2012, s. 1) og EUT C 13 af 15.1.2016, s. 49.

7

(8)  Rådets konklusioner om den centrale rolle, som politikker for livslang læring spiller med hensyn til at sætte samfundene i stand til at håndtere den teknologiske og grønne omstilling til støtte for inklusiv og bæredygtig vækst.

8

(9)  EUT C 62 af 15.2.2019, s. 165

9

(10)  Rapport om den europæiske dagsorden for voksenuddannelse.

10

(11)  F.eks. har Det Verdensøkonomiske Forum offentliggjort en rapport (2015) med fokus på det presserende problem med det 21. århundredes kompetencegab og måder at afhjælpe det på gennem teknologi, hvori det fremhæver behovet for kompetencer (såsom kritisk tænkning og samarbejde) og personlige kvaliteter (såsom nysgerrighed, initiativtagen og lederskab) udover de traditionelt set grundlæggende færdigheder.

11

(12)  Udtalelse EUT C 14 af 15.1.2020, s. 46 og EUT C 237 af 6.7.2018, s. 8.

12

(13)  Det Verdensøkonomiske Forums rapport »New Vision for Education: Unlocking the Potential of Technology«.

13

(14)  COM(2020) 14 final

14

(15)  Baggrundsdokument fra European association for the education of adults (EAEA) om »voksenuddannelse og bæredygtighed«.

15

(16)  EUT C 262 af 25.7.2018, s. 1

16

(17)  Rapport fra Global Commission on the Future of Work — »Work for a brighter future«.

17

(18)  https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/mission-letter-nicolas-schmit_en.pdf

18

(19)  EUT C 389 af 18.11.2019, s. 12

19

(20)  Det europæiske uddannelsesområde

20

(21)  Kommissionens rapport om udvikling af voksenuddannelsessektoren.

21

(22)  Cedefop

22

(23)  Det Europæiske Råd i Lissabon den 23. og 24. marts 2000 — formandskabets konklusioner.

23

(24)  Retningslinjer for beskæftigelsen

24

(25)  Landerapporter

25

(26)  BG, HR, CZ, EE, FI, DE, GR, IE, IT, LV, LU, PL, RO, SK, ES og UK.

26

(27)  AT, BE, BG, HR, CY, CZ, EE, FI, FR, DE, GR, HU, IT, LV, LU, MT, NL, PL, RO, SK, SI, ES, SE og UK.

27

(28)  BG, EE, GR, IT, PT, RO og SE.

28

(29)  COM(2019) 500 final

29

(30)  EUT C 332 af 8.10.2015, s. 68

30

(31)  EUT C 237 af 6.7.2018, s. 57, EUT C 237 af 6.7.2018, s. 8, EUT C 14 af 15.1.2020, s. 60

31

(32)  EUT C 177 af 18.5.2016, s. 35 og EUT C 268 af 14.8.2015, s. 27.

32

(33)  EUT C 226 af 16.7.2014, s. 21

33

(34)  Rådets henstilling af 19. december 2016 om opkvalificeringsforløb: Nye muligheder for voksne (EUT C 484 af 24.12.2016, s. 1).

34

(35)  Rådets henstilling af 20. december 2012 om validering af ikkeformel og uformel læring (EUT C 398 af 22.12.2012, s. 1).

35

(36)  EUT C 13 af 15.1.2016, s. 49

36

(37)  Se også dokumentet »Cedefop analytical framework for developing upskilling pathways for adults«.

37

(38)  I sin udtalelse (EUT C 62 af 15.2.2019, s. 194) opfordrede EØSU til, at budgettet for Erasmus+-programmet tredobles.

38

(39)  Cedefops database

39

(40)  De europæiske arbejdsmarkedsparters rapport om fremme af samarbejdet med arbejdsmarkedets parter i forbindelse med uddannelse af ansatte.

40

---

III Forberedende retsakter

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

551. EØSU-plenarforsamling (Teleplenarforsamling), 5.5.2020-7.5.2020

| 14.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 232/18 |
| --- | --- | --- | --- |

14.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 232/18

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Rådets afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker

(COM(2020) 70 final)

(2020/C 232/03)

| Hovedordfører: | Ellen NYGREN |
| --- | --- |

Hovedordfører:

Ellen NYGREN

| Anmodning om udtalelse | Rådet for den Europæiske Union, 6.3.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 148, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 7.5.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 551 — Teleplenarforsamling |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 251/03/07 |

Anmodning om udtalelse

Rådet for den Europæiske Union, 6.3.2020

Retsgrundlag

Artikel 148, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget på plenarforsamlingen

7.5.2020

Plenarforsamling nr.

551 — Teleplenarforsamling

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

251/03/07

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig over de foreslåede reviderede beskæftigelsesretningslinjer. De fungerer som EU-medlemsstaternes langsigtede pejlemærke for beskæftigelsespolitikkerne, hvilket er vigtigt, også i krisetider. Beskæftigelsespolitikker er af afgørende betydning for den økonomiske og sociale udvikling i EU som helhed og i dens medlemsstater. Gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder er et fælles middel til at stræbe efter bæredygtig opadgående konvergens, og i den forbindelse er en revision af beskæftigelsesretningslinjerne hensigtsmæssig. EU og dets medlemsstater bør gøre en større indsats for at udligne forskellene. Konvergens i opadgående retning er et tværgående princip, som bør tages i betragtning og indarbejdes i alle EU's politikker. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Forslaget om reviderede beskæftigelsesretningslinjer blev offentliggjort inden det omfattende udbrud af covid-19. Covid-19 har siden udviklet sig til en pandemi, og dens konsekvenser har ført til et slående behov for en akut indsats, også for så vidt angår arbejdsmarkedspolitikker. For at begrænse spredningen af sygdommen har man indført foranstaltninger på en hidtil uset måde i og uden for alle EU's medlemsstater. EØSU mener, at der er behov for en mere koordineret indsats. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU er overbevist om, at kun en vidtrækkende europæisk økonomisk genopretningsplan vil kunne give EU's medlemsstater, borgere, virksomheder og arbejdstagere mulighed for på bedst mulig vis at imødegå konsekvenserne af covid-19-pandemien og at genopbygge en mere bæredygtig og modstandsdygtig europæisk økonomi. Det er usikkert, hvor længe den usædvanlige situation, som covid-19-krisen har skabt, vil vare ved, men det er klart, at virkningerne for arbejdsmarkedet vil fortsætte over en længere periode. Retningslinjerne for beskæftigelse 2020 bør derfor også tilpasses for at tage højde for denne nye situation. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Det økonomiske chok forårsaget af covid-19-udbruddet har allerede resulteret i en beskæftigelsesmæssig og social krise, som kan få alvorlig og langvarig indvirkning på de europæiske arbejdsmarkeder. I denne forbindelse bør det i år overvejes at vedtage yderligere og ekstraordinære/akutte beskæftigelsesretningslinjer som rettesnor for de nødvendige tilpasninger af beskæftigelsespolitikkerne i EU's medlemsstater for at tackle denne hidtil usete situation. En sådan akut covid-19-beskæftigelsesretningslinje kan omfatte henvisninger til effektive midlertidige foranstaltninger, der er nødvendige for at afbøde virkningerne af krisen, såsom ordninger for nedsat arbejdstid, indkomststøtte, forlængelse af sygedagpenge og fremme af hjemmearbejde (samtidig med at arbejdsgivernes ansvar for arbejdstagernes sundhed og sikkerhed respekteres). |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Ifølge retningslinje 5 opfordres medlemsstaterne stadig til at fremme »innovative arbejdsformer«. Selv om nye arbejdsformer og innovation kan give vækstmuligheder, har EØSU tidligere fremhævet de mange udfordringer, der er forbundet med denne form for arbejde. Retningslinjerne for beskæftigelse bør tilstræbe at overføre de tendenser, der er forbundet med disse nye arbejdsformer, til rimelige beskæftigelsesmuligheder. Opfordringen til at sørge for passende og rimelige lønninger, enten ved at forbedre eventuelle lovbestemte mindstelønsmekanismer eller gennem kollektive overenskomster, bør imødekommes. Det er altafgørende, at arbejdsmarkedets parter deltager, og det er meget positivt, at retningslinje 5 opfordrer medlemsstaterne til at »fremme social dialog og kollektive overenskomster med henblik på lønfastsættelse«. Denne retningslinje bør således i sidste instans omfatte forslag til, hvordan man kan gøre kollektive overenskomster mere effektive ved at udbrede deres anvendelsesområde. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | For så vidt angår retningslinje 6 om at »Styrke udbuddet af arbejdskraft og forbedre adgangen til beskæftigelse, færdigheder og kompetencer« glæder det EØSU, at retningslinjen henviser til en overordnet vision om kompetencer, der er tilpasset et bæredygtigt produktivt system. EØSU glæder sig over, at retningslinjerne opfordrer medlemsstaterne til at tilpasse og investere i deres uddannelsessystemer for at sikre inklusiv uddannelse af høj kvalitet, herunder erhvervsuddannelse. EØSU opfordrer i denne forbindelse til mere effektive europæiske og nationale strategier for at sikre en holdbar finansiering af omskoling og opkvalificering af alle voksne gennem livslang læring med særlig fokus på at yde effektiv støtte til arbejdstagere og arbejdsløse. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Når det gælder retningslinje 7 om at »Forbedre arbejdsmarkedernes funktion og effektiviteten af den sociale dialog« er en velfungerende social dialog afgørende for enhver beskæftigelsespolitik, herunder for gennemførelsen af EU's beskæftigelsesretningslinjer. Der skal derfor gøres mere for at lette og fremme den sociale dialog, både på nationalt og europæisk plan. Derudover har Kommissionen gjort fremskridt med hensyn til inddragelse af civilsamfundet i den europæiske semesterproces, hvilket fortjener anerkendelse og videreudvikling. Et element, der mangler i denne retningslinje, er behovet for bedre sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. I forbindelse med covid-19-udbruddet er en sund og sikker arbejdsplads afgørende for at bekæmpe risikoen for at blive smittet og sprede virus og andre sygdomme. Som altid, og navnlig under disse særlige omstændigheder, er arbejdsgiverne nødt til at tage ansvar for deres arbejdstageres sikkerhed og sundhed og sikre dem og deres repræsentanter de nødvendige oplysninger, foretage risikovurderinger og træffe forebyggende foranstaltninger. Offentlige myndigheder, virksomheder, arbejdstagere og arbejdsmarkedets parter er alle nødt til at spille en rolle for at beskytte arbejdstagerne, deres familier og samfundet som helhed. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | De fleste små virksomheder og mikrovirksomheder har begrænsede økonomiske og administrative ressourcer og bør derfor tilbydes praktisk, økonomisk og skræddersyet støtte til programmer til fremme af sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, så de kan tilpasse arbejdspladserne og hurtigt indføre nye procedurer og praksisser for at beskytte arbejdstagerne. Arbejdsinspektører, Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur (EU-OSHA), Enterprise Europe Network og de kompetente myndigheder på nationalt plan kan tilbyde praktisk støtte — såsom omkostningseffektive og gratis brugervenlige værktøjer, information, vejledning og rådgivning. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | For så vidt angår retningslinje 8 om at »Fremme lige muligheder for alle, støtte social inklusion og bekæmpe fattigdom«, skal alle former for diskriminerende praksis bekæmpes. Social beskyttelse og sundhedspleje skal være tilgængelig for alle. Fremme af kvinders deltagelse i arbejdsstyrken samt aktiv aldring for alle bør understøttes af passende foranstaltninger såsom adgang til offentlige tjenesteydelser af høj kvalitet og anstændige arbejdsvilkår for alle. Beskæftigelsesretningslinjerne bør også tage målsætninger som fuldstændig og effektiv dækning, egnethed og gennemsigtighed med i betragtning. |
| --- | --- |

1.9.

2.   Baggrund

| 2.1. | I traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde foreskrives det, at medlemsstaterne skal betragte deres økonomiske politikker og beskæftigelsesfremme som et spørgsmål af fælles interesse og samordne dem i Rådet (1). Artikel 148 i TEUF fastsætter, at Rådet vedtager retningslinjer for beskæftigelse. Retningslinjerne er en ramme for medlemsstaternes politiske koordinering, og de tjener som grundlag for de landespecifikke henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Retningslinjerne for beskæftigelse og de økonomisk-politiske retningslinjer blev i første omgang vedtaget sammen i 2010 som en »integreret pakke« i forbindelse med Europa 2020-strategien. I 2018 blev beskæftigelsesretningslinjerne tilpasset principperne i den europæiske søjle for sociale rettigheder. EØSU bifaldt denne tilpasning lige fra starten (2), men efterlyste dengang og i en række af sine efterfølgende udtalelser (3), at der i praksis gøres mere for virkelig at opfylde og gennemføre søjlen. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Eftersom det europæiske semester er blevet ajourført for at integrere FN's mål for bæredygtig udvikling (SDG), er den årlige vækstundersøgelse blevet omdannet til den årlige strategi for bæredygtig vækst, og beskæftigelsesretningslinjerne foreslås nu revideret. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker blev vedtaget den 26. februar 2020, inden man påbegyndte koordineringen af nødforanstaltninger til håndtering af covid-19-udbruddet. De offentlige myndigheders umiddelbare mål må være at forsøge at sikre den rette balance mellem beskyttelse af den offentlige sundhed — ved at mindske spredningen af virus — og opretholdelse af de vitale økonomiske aktiviteter. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | ILO har advaret om, at de beskæftigelsesmæssige konsekvenser af covid-19 er »dybe, vidtrækkende og hidtil usete« (4), hvilket kan føre til tab af millioner af arbejdspladser samt en stigning i underbeskæftigelse og i antallet af fattige arbejdstagere, som langt overgår virkningerne af den finansielle krise i 2008-2009. Hvor meget man i givet fald kan begrænse disse virkninger, afhænger af hvor hurtigt og konsekvent der træffes politiske beslutninger, og hvor hurtigt og konsekvent disse gennemføres. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | EØSU er overbevist om, at kun en vidtrækkende europæisk økonomisk genopretningsplan vil kunne give EU's medlemsstater, borgere, virksomheder og arbejdstagere mulighed for på bedst mulig vis at imødegå konsekvenserne af covid-19-pandemien og genopbygge en mere bæredygtig og modstandsdygtig europæisk økonomi (5). Medlemsstaterne bør hurtigst muligt nå til enighed om en ny flerårig finansiel ramme (FFR) og dermed mindske usikkerheden omkring finansieringen af EU-investeringer fra og med 2021. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Virksomheder og arbejdstagere på tværs af en række økonomiske sektorer er blevet hårdt ramt. Mange virksomheder, navnlig mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder og sociale virksomheder, trues af konkurs, og millioner af arbejdstagere er sårbare over for indkomsttab og afskedigelser (6). I gennemsnit melder omkring 90 % af SMV'erne, at de er økonomisk berørt og forventer en stigning i arbejdsløsheden på mellem 3 % og 5 % (7). Der er behov for målrettede foranstaltninger for at støtte virksomheder og arbejdspladser i nøglesektorer, som er særligt hårdt ramt. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | I Europa og resten af verden er sundhedspersonale med rette blevet hyldet som heltene i frontlinjen, som gør deres yderste for at redde liv og i alt for mange tilfælde selv betaler den højeste pris. I nogle lande er de ligesom lærere og andre arbejdstagere i den offentlige sektor, indeboende plejere og andre ansatte i plejesektoren ikke blevet tilstrækkeligt værdsat, og de blev ramt allerhårdest af de økonomiske stramninger som følge af krisen i 2008. Fremadrettet er det vigtigt, at denne fornyede påskønnelse udmøntes i bedre vilkår og betingelser og de nødvendige investeringer i offentlige tjenester og ikke mindst i velfærdssystemet. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Covid-19-krisen illustrerer også tydeligt de eksisterende strukturelle problemer på de europæiske arbejdsmarkeder. Der findes fortsat uligheder mellem arbejdstagere, som nyder godt af mere stabile og sikre former for arbejde, og arbejdstagere i mere usikre former for beskæftigelse. Der er brug for fleksibilitet fra både arbejdsgivere og arbejdstagere for at tackle de hurtige skift på arbejdsmarkedet, og dette skal understøttes ved at fremme sikkerhed og rimelige arbejdsvilkår inden for alle arbejdsformer. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Mange af de arbejdstagere, der typisk betragtes som »lavtuddannede« og er tilsvarende lavtlønnede, har faktisk været blandt de vigtigste arbejdstagere, der bidrager til at holde vores verden kørende, og de udsætter ofte sig selv og deres nærmeste for risici. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | De arbejdstagere, som allerede hører til de mest sårbare når det gælder adgang til og deltagelse i arbejdsmarkedet, er i større risiko for eksklusion. Det gælder kvinder, unge, personer med handicap og andre grupper, som udsættes for forskelsbehandling på arbejdspladsen, eksempelvis migranter og romaer. Nogle arbejdstagere, særligt kvinder, kan være tvunget til at opgive deres arbejde for at opfylde deres omsorgsforpligtelser over for børn og andre familiemedlemmer. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | De europæiske virksomheders største bekymring har været, hvordan de skulle fastholde deres stilling på markedet og fortsat stille jobs til rådighed for millioner af arbejdstagere. Virksomheder og arbejdsmarkedets parter har fundet pragmatiske løsninger i form af f.eks. tilpasning af forretningsplaner, indførelse af ordninger for nedsat arbejdstid, hjemmearbejde og andre fleksible alternativer, og der er blevet skabt muligheder for fjernundervisning på virksomhedsniveau. |
| --- | --- |

2.12.

| 2.13. | I lyset af denne udvikling bør EU's koordinering af beskæftigelsespolitikkerne tilpasses, så de stemmer overens med denne nye og hidtil ukendte situation. Kommissionens forslag om en rådsforordning om oprettelse af et europæisk instrument for midlertidig støtte til afbødning af risici for arbejdsløshed i en nødsituation (SURE) som følge af udbruddet af covid-19 (8) er et kærkomment initiativ til øjeblikkelig støtte for arbejdstagere og virksomheder. Hvis det gennemføres hurtigt, vil det bidrage til at afbøde de negative konsekvenser for beskæftigelsen og fremme betingelserne for hurtig genopretning. Det er usikkert, hvor længe den usædvanlige situation, som covid-19-krisen har skabt, vil vare ved, men det er klart, at virkningerne vil fortsætte over en længere periode. Beskæftigelsesretningslinjerne for 2020 bør derfor også tilpasses for at tage højde for denne nye situation. |
| --- | --- |

2.13.

| 2.14. | Beskæftigelsesretningslinjerne bør være stabile over en længere periode og gælde for alle medlemsstater, idet der tages hensyn til de forskellige nationale forhold. På baggrund af det nuværende covid-19-udbrud, som allerede viser tegn på at ville medføre en økonomisk og social krise med alvorlige og langvarige konsekvenser for de europæiske arbejdsmarkeder, bør man imidlertid overveje muligheden for i år at vedtage en supplerende og ekstraordinær/akut retningslinje for beskæftigelse som en ledetråd for de nødvendige tilpasninger af beskæftigelsespolitikkerne i EU's medlemsstater med henblik på at håndtere denne hidtil usete situation. Den eksisterende åbne koordinationsmetode bør forbedres yderligere for at støtte medlemsstaterne i deres benchmarking af fremskridtene mod reformer af beskæftigelsespolitikkerne og de nationale sociale sikringssystemer og mod forbedring af deres resultater. |
| --- | --- |

2.14.

| 2.15. | En akut covid-19-retningslinje for beskæftigelse kunne omfatte henvisninger til effektive midlertidige foranstaltninger, der vil være nødvendige for at afbøde virkningerne af krisen, f.eks. ordninger for nedsat arbejdstid, indkomststøtte, forlængelse af sygedagpenge, udsættelse af arbejdsgivernes socialsikringsbidrag, foreløbig skat på lønninger og merværdiafgift samt fremme af hjemmearbejde (samtidig med at arbejdsgivernes ansvar for medarbejdernes sundhed og sikkerhed respekteres). |
| --- | --- |

2.15.

| 2.16. | I lyset af covid-19-krisen finder EØSU, at denne udtalelse er en mulighed for at fremsætte bemærkninger og anbefalinger om, hvordan man kan tackle de hidtil usete forstyrrelser af arbejdsmarkederne i et stigende antal lande, efterfulgt af en delvis nedlukning af det sociale og økonomiske liv med henblik på at bekæmpe virusinfektionen. Denne situation vil gøre det nødvendigt for EU's medlemsstater at tilpasse deres beskæftigelsespolitikker. |
| --- | --- |

2.16.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | EØSU henviser til tidligere udtalelser om beskæftigelsesretningslinjerne og gentager nogle vigtige punkter fra disse:






  — | Det kræver en større indsats at investere i skabelsen af kvalitetsjob og bekæmpe usikre ansættelsesforhold, da dette også begrænser produktiviteten (9). |
| --- | --- | --- |

3.1.

—

Det kræver en større indsats at investere i skabelsen af kvalitetsjob og bekæmpe usikre ansættelsesforhold, da dette også begrænser produktiviteten (9).

| — | EU og dets medlemsstater bør gøre en større indsats for at udligne forskellene. Konvergens i opadgående retning er et tværgående princip, som bør tages i betragtning og indarbejdes i alle EU's politikker (10). |
| --- | --- |

—

EU og dets medlemsstater bør gøre en større indsats for at udligne forskellene. Konvergens i opadgående retning er et tværgående princip, som bør tages i betragtning og indarbejdes i alle EU's politikker (10).

| — | EØSU gentager sin opfordring til en egentlig social investeringspakke som led i et europæisk vækst- og investeringsprogram i størrelsesordenen 2 % af BNP (11). |
| --- | --- |

—

EØSU gentager sin opfordring til en egentlig social investeringspakke som led i et europæisk vækst- og investeringsprogram i størrelsesordenen 2 % af BNP (11).

| — | Der skal indføres bestemmelser om ligestilling mellem kønnene i alle retningslinjer, og det er nødvendigt med kraftig fokus på lavtlønsproblemer i håndteringen af kønsbestemte lønforskelle (12). |
| --- | --- |

—

Der skal indføres bestemmelser om ligestilling mellem kønnene i alle retningslinjer, og det er nødvendigt med kraftig fokus på lavtlønsproblemer i håndteringen af kønsbestemte lønforskelle (12).

| — | Strategien om social inklusion af personer med handicap, migranter og romaer fremhæves i en lang række udtalelser. |
| --- | --- |

—

Strategien om social inklusion af personer med handicap, migranter og romaer fremhæves i en lang række udtalelser.

| — | En velfungerende social dialog er nøglen til at nå opadgående social konvergens og adgang til beskæftigelse af høj kvalitet, færdigheder og kompetencer, samt til at forbedre udformningen og gennemførelsen af reformer, der udspringer af disse mål (13). |
| --- | --- |

—

En velfungerende social dialog er nøglen til at nå opadgående social konvergens og adgang til beskæftigelse af høj kvalitet, færdigheder og kompetencer, samt til at forbedre udformningen og gennemførelsen af reformer, der udspringer af disse mål (13).

| — | Den eneste måde, hvorpå man kan opnå et mere retfærdigt samfund, er at frembringe økonomisk vækst og mere bæredygtige og inkluderende job, i kombination med større produktivitet og bedre konkurrenceevne, så man kan sikre borgerne anstændige arbejdsbetingelser, passende lønninger og pensioner og muligheden for at udøve deres rettigheder (14). |
| --- | --- |

—

Den eneste måde, hvorpå man kan opnå et mere retfærdigt samfund, er at frembringe økonomisk vækst og mere bæredygtige og inkluderende job, i kombination med større produktivitet og bedre konkurrenceevne, så man kan sikre borgerne anstændige arbejdsbetingelser, passende lønninger og pensioner og muligheden for at udøve deres rettigheder (14).

| — | Udvalget har også henledt opmærksomheden på behovet for forbedringer af resultattavlen og behovet for et både økonomisk og socialt europæisk semester i en af sine udtalelser om søjlen (15). Forholdet mellem overvågningen af makroøkonomiske spørgsmål og beskæftigelses- og socialpolitikkerne er afgørende. |
| --- | --- |

—

Udvalget har også henledt opmærksomheden på behovet for forbedringer af resultattavlen og behovet for et både økonomisk og socialt europæisk semester i en af sine udtalelser om søjlen (15). Forholdet mellem overvågningen af makroøkonomiske spørgsmål og beskæftigelses- og socialpolitikkerne er afgørende.

| — | EØSU mener stadig, at der på trods af fremskridt med søjlen og integreringen af beskæftigelsesretningslinjerne i de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik fortsat mangler overensstemmelse mellem begge pakker af retningslinjer. EØSU bifalder ajourføringen af retningslinjerne, der er baseret på integrationen af målene for bæredygtig udvikling i det europæiske semester. |
| --- | --- |

—

EØSU mener stadig, at der på trods af fremskridt med søjlen og integreringen af beskæftigelsesretningslinjerne i de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik fortsat mangler overensstemmelse mellem begge pakker af retningslinjer. EØSU bifalder ajourføringen af retningslinjerne, der er baseret på integrationen af målene for bæredygtig udvikling i det europæiske semester.

| 3.2. | EØSU gentager, at det i forbindelse med udformningen af politikker for arbejdsmarkedet og sociale rettigheder må sikres, at konkurrenceevne, produktivitet og social bæredygtighed, herunder arbejdstagerrettigheder, indgår som selvfølgelige dele heri, da der er tale om indbyrdes forbundne elementer. Alle politikker, der gennemføres på nationalt, lokalt og EU-plan, bør sikre en passende balance mellem økonomisk, social og miljømæssig bæredygtighed (16). |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Beskæftigelsespolitikkerne er af afgørende betydning for den økonomiske og sociale udvikling i EU som helhed og i medlemsstaterne. Beskæftigelsesretningslinjerne spiller en vigtig rolle med hensyn til at bringe Kommissionen, de nationale regeringer, arbejdsgivere og fagforeninger sammen om at modernisere beskæftigelsespolitikker og sociale beskyttelsessystemer, så de passer ind i den forandrede økonomiske og sociale kontekst i Europa. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Den europæiske søjle for sociale rettigheder kan være et middel til at fremme opadgående konvergens og bedre leve- og arbejdsvilkår i hele EU. Fremtidens arbejdsmarked bør være et centralt emne i debatterne om søjlen for sociale rettigheder, som bør omhandle den gennemgribende omstilling, arbejdsmarkedet gennemgår i disse år. Der bør vedtages en sammenhængende europæisk strategi for beskæftigelsen, som omfatter følgende temaer:






  — | investeringer og innovation |
| --- | --- | --- |

3.4.

—

investeringer og innovation

| — | beskæftigelse og skabelse af kvalitetsarbejdspladser |
| --- | --- |

—

beskæftigelse og skabelse af kvalitetsarbejdspladser

| — | rimelige arbejdsvilkår for alle |
| --- | --- |

—

rimelige arbejdsvilkår for alle

| — | fair og smidige erhvervsskift understøttet af aktive arbejdsmarkedspolitikker |
| --- | --- |

—

fair og smidige erhvervsskift understøttet af aktive arbejdsmarkedspolitikker

| — | lige muligheder for alle |
| --- | --- |

—

lige muligheder for alle

| — | inddragelse af alle interessenter, ikke mindst arbejdsmarkedets parter |
| --- | --- |

—

inddragelse af alle interessenter, ikke mindst arbejdsmarkedets parter

| — | investeringer i uddannelsessystemer med henblik på at opnå inklusiv uddannelse af høj kvalitet, herunder erhvervsuddannelse, livslang læring, opkvalificering og omskoling, ikke mindst for at kunne leve op til kravene om digitale og grønne færdigheder. |
| --- | --- |

—

investeringer i uddannelsessystemer med henblik på at opnå inklusiv uddannelse af høj kvalitet, herunder erhvervsuddannelse, livslang læring, opkvalificering og omskoling, ikke mindst for at kunne leve op til kravene om digitale og grønne færdigheder.

| 3.5. | En fyldestgørende gennemførelse af søjlen for sociale rettigheder i medlemsstaterne vil kun være mulig, hvis man råder over tilstrækkelige økonomiske ressourcer til at investere i sociale politikker, der tager sigte på at gennemføre rettigheder og principper gennem specifikke politiske initiativer. Derfor bør der indhentes midler fra bl.a. Den Europæiske Socialfond og Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (17). |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Især arbejdsløsheden er en stor udfordring for de fleste lande. Virkningerne af covid-19-krisen kræver en større indsats for aktive arbejdsmarkedspolitikker end under normale omstændigheder. Der skal gøres mere på både EU-plan og nationalt plan. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | I overensstemmelse med principperne i den europæiske søjle for sociale rettigheder kan beskæftigelsesretningslinjerne være et vigtigt redskab for medlemsstaterne til udvikling og gennemførelse af politikker og foranstaltninger for på kort sigt at afbøde de økonomiske og sociale virkninger af covid-19-krisen og komme ud af krisen, uden at det går ud over arbejdstagernes rettigheder eller medfører tab af konkurrenceevne. Dette kan koordineres inden for rammerne af det europæiske semester. For så vidt angår beskæftigelsesretningslinjerne, bør det være en prioritet at fremme den sociale dialog. Der bør sikres en stærk social dialog på alle niveauer for at håndtere virkningerne af krisen på en bæredygtig måde, både økonomisk og socialt. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Fastholdelse af job og reel kompensation for arbejde på nedsat tid er i denne forbindelse bedre for både arbejdsgivere og arbejdstagere end afskedigelser. EU-omfattende fremme af og økonomisk støtte til sådanne arbejdsmarkedsinstrumenter vil være et vigtigt bidrag til at stabilisere det økonomiske og sociale liv under disse usædvanlige omstændigheder. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | I den forbindelse glædede EØSU sig over etableringen af SURE (18), som er det instrument, som Kommissionen annoncerede og udviklede for at yde økonomisk støtte til arbejdsordninger for nedsat arbejdstid, ordninger for indkomstkompensation og andre foranstaltninger, der har til formål at forebygge arbejdsløshed som følge af udbruddet af covid-19. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Med hensyn til retningslinjerne til medlemsstaterne om, hvordan dette instrument skal anvendes, opfordrer EØSU Kommissionen til som minimum at sikre, at a) alle medlemsstater indfører nedsat arbejdstid eller lignende foranstaltninger, b) sådanne tiltag omfatter alle arbejdstagere, sektorer og virksomheder, c) udbetalinger helst sker til virksomheder, der intensiverer indsatsen for at undgå afskedigelser, og d) arbejdsmarkedets parter deltager fuldt ud i udformningen, udviklingen og gennemførelsen af ordningerne på nationalt, sektorielt og virksomhedsniveau, og at der afsættes tilstrækkelige EU-midler til at hjælpe medlemsstaterne med at gennemføre de nødvendige foranstaltninger. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | I deres seneste fælles erklæring om covid-19 (19) opfordrer de europæiske arbejdsmarkedsparter indtrængende til, at der gøres alt for at hjælpe arbejdstagere, virksomheder, økonomiske aktiviteter og offentlige tjenester med at komme igennem krisen, så de kan genoptage deres aktiviteter, når krisen slutter, sørge for, at arbejdstagerne i mellemtiden kan beholde deres job, beskytte dem mod arbejdsløshed og tab af indkomst samt mindske de økonomiske tab. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Arbejdsmarkedets parter opfordrer indtrængende regeringerne til at godkende foranstaltninger, der navnlig sigter mod at:






  — | undgå forvridning af det indre marked, herunder eksportforbud- og restriktioner, navnlig for så vidt angår eksport af medicinsk udstyr og medicin, og at stoppe lukningen af grænser for varer; at sikre prioriteringen af alle godstransportformer i EU, da de også spiller en væsentlig rolle, når det gælder om at samordne og oplyse om de foranstaltninger, der træffes i medlemsstaterne |
| --- | --- | --- |

3.12.

—

undgå forvridning af det indre marked, herunder eksportforbud- og restriktioner, navnlig for så vidt angår eksport af medicinsk udstyr og medicin, og at stoppe lukningen af grænser for varer; at sikre prioriteringen af alle godstransportformer i EU, da de også spiller en væsentlig rolle, når det gælder om at samordne og oplyse om de foranstaltninger, der træffes i medlemsstaterne

| — | tilskynde medlemsstaterne til at bruge flere ressourcer på og investere i især at styrke personale og udstyr og ressourcer til nationale sundhedstjenester, sociale sikringsordninger og andre tjenesteydelser af almen interesse |
| --- | --- |

—

tilskynde medlemsstaterne til at bruge flere ressourcer på og investere i især at styrke personale og udstyr og ressourcer til nationale sundhedstjenester, sociale sikringsordninger og andre tjenesteydelser af almen interesse

| — | mobilisere uudnyttede strukturfondsmidler og andre EU-midler til at støtte medlemsstaterne i at sikre finansiel støtte og indkomststøtte til arbejdstagere, der er ramt af arbejdsløshed eller afbrydelse af arbejde |
| --- | --- |

—

mobilisere uudnyttede strukturfondsmidler og andre EU-midler til at støtte medlemsstaterne i at sikre finansiel støtte og indkomststøtte til arbejdstagere, der er ramt af arbejdsløshed eller afbrydelse af arbejde

| — | sikre kreditadgang og økonomisk støtte til virksomheder, især alle typer SMV'er, der er berørt af nedlukning og nødforanstaltninger, med en samordnet indsats fra EU's budget, ECB, EIB og nationale erhvervsfremmende banker |
| --- | --- |

—

sikre kreditadgang og økonomisk støtte til virksomheder, især alle typer SMV'er, der er berørt af nedlukning og nødforanstaltninger, med en samordnet indsats fra EU's budget, ECB, EIB og nationale erhvervsfremmende banker

| — | stille Solidaritetsfonden for naturkatastrofer og enhver anden tilgængelig finansiering på EU-plan til rådighed og tilpasse de nuværende utilstrækkelige budgetmidler |
| --- | --- |

—

stille Solidaritetsfonden for naturkatastrofer og enhver anden tilgængelig finansiering på EU-plan til rådighed og tilpasse de nuværende utilstrækkelige budgetmidler

| — | Kommissionens bestræbelser på at anvende fuld fleksibilitet inden for rammerne af statsstøttereglerne bør også anerkendes. |
| --- | --- |

—

Kommissionens bestræbelser på at anvende fuld fleksibilitet inden for rammerne af statsstøttereglerne bør også anerkendes.

| 3.13. | Medlemsstaterne bør inddrage nationale arbejdsmarkedsparter i udformningen og gennemførelsen af nationale foranstaltninger. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | Kommissionen og medlemsstaterne skal sikre, at den økonomiske støtte når ud til virksomhederne, navnlig alle former for SMV'er, og alle arbejdstagere, herunder dem med usikre ansættelsesforhold, som er mest sårbare. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | Kommissionens plan om fleksibilitet i anvendelsen af skatte- og statsstøttereglerne er afgørende for at kunne støtte offentlige tjenester, der er belastet til det yderste, og de virksomheder og arbejdstagere, der er ramt af krisen. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | De EU-midler, der investeres i at beskytte arbejdstagere og virksomheder mod de værste følger af krisen, bør være et supplement til medlemsstaternes midler. |
| --- | --- |

3.16.

| 3.17. | Europa skal udvise ansvarlighed, solidaritet og effektivitet i denne nødsituation ved at beskytte alle berørte borgere, arbejdstagere og virksomheder. |
| --- | --- |

3.17.

4.   Særlige bemærkninger

| 4.1. | Beskæftigelsesretningslinjerne spiller en vigtig rolle som pejlemærke også under covid-19-krisen, hvor kortsigtede foranstaltninger ellers får størst opmærksomhed. Selv om vi står i en akut nødsituation, må vi ikke glemme det langsigtede perspektiv, hvor der søges bæredygtig opadgående konvergens. |
| --- | --- |

4.1.

4.2.   Retningslinje 5: Skabe øget efterspørgsel efter arbejdskraft

| 4.2.1. | På den lange bane mangler retningslinjen effektive foranstaltninger til fremme af efterspørgslen efter arbejdskraft. Alle de foreslåede foranstaltninger vedrører hindringer for virksomhedernes markedsadgang og skatteomlægninger med henblik på at mindske skattebyrden på arbejdskraft. Dette forslag er kortsigtet og tager ikke højde for de politiske konsekvenser af at mindske statens finansielle kapacitet. |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | Ifølge retningslinje 5 opfordres medlemsstaterne stadig til at fremme »innovative arbejdsformer«. Selv om nye former for arbejde og innovation kan give vækstmuligheder, har EØSU tidligere fremhævet de mange udfordringer, der er forbundet med denne form for arbejde. Beskæftigelsesretningslinjerne bør søge at omsætte de tendenser, der er forbundet med disse nye former for beskæftigelse, til lige beskæftigelsesmuligheder med udgangspunkt i en balance mellem gnidningsløse overgange på arbejdsmarkedet og passende bestemmelser om arbejdstagernes sikkerhed (20). |
| --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.3. | Opfordringen til at sørge for passende lønninger, enten ved at hæve eventuelle lovbestemte mindstelønsmekanismer eller gennem kollektive overenskomster, bør imødekommes. Inddragelse af arbejdsmarkedets parter er afgørende, og det er meget positivt, at retningslinjerne opfordrer medlemsstaterne til at »fremme social dialog og kollektive overenskomster med henblik på lønfastsættelse«. EØSU er i øjeblikket ved at udarbejde en udtalelse om anstændige mindstelønninger (21). |
| --- | --- |

4.2.3.

| 4.2.4. | Forslaget i retningslinjerne om at flytte skattebyrden fra arbejde til andre kilder hilses velkommen, og det samme gør den nye præcisering. Det bør dog præciseres, hvilke andre kilder der er tale om. EØSU har vedtaget en række udtalelser om spørgsmål som f.eks. aggressiv skatteplanlægning, skattesvig og skatteunddragelse (22). |
| --- | --- |

4.2.4.

| 4.2.5. | Denne retningslinje bør i sidste instans omfatte forslag til, hvordan man kan gøre kollektive overenskomster mere effektive ved at udbrede deres anvendelsesområde. Samtidig er det en forudsætning og af meget stor betydning, at nærhedsprincippet samt arbejdsmarkedsparternes selvstændige rolle respekteres fuldt ud (23). |
| --- | --- |

4.2.5.

4.3.   Retningslinje 6: Styrke udbuddet af arbejdskraft og forbedre adgangen til beskæftigelse, færdigheder og kompetencer

| 4.3.1. | Det er godt, at retningslinjen henviser til en samlet vision om kompetencer, der er tilpasset et bæredygtigt produktionssystem. EØSU glæder sig over, at retningslinjerne opfordrer medlemsstaterne til at tilpasse og investere i deres uddannelsessystemer for at sikre inklusiv uddannelse af høj kvalitet, herunder erhvervsuddannelse. |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at gøre bedst mulig brug af de muligheder, som EU-fondene tilbyder, hvilket også bør understøttes af nationale ressourcer. EØSU efterlyser mere effektive europæiske og nationale strategier til sikring af bæredygtig finansiering af omskoling og opkvalificering af alle voksne med særligt fokus på at yde effektiv støtte til arbejdstagere og arbejdsløse fra bl.a. offentlige arbejdsformidlinger, virksomheder, individuelle uddannelseskonti og andre nationale tiltag. I lyset af konsekvenserne af covid-19-udbruddet kan der blive behov for øjeblikkelige foranstaltninger for at tilpasse udbuddet af arbejdskraft til det aktuelle behov og den aktuelle efterspørgsel, for eksempel ved at virksomheder i servicesektoren midlertidigt udlåner ansatte til sundhedssektoren. |
| --- | --- |

4.3.2.

| 4.3.3. | EØSU foreslår Kommissionen at være mere ambitiøs, når den fastsætter indikatorer og benchmarks for deltagelse i voksenuddannelse og arbejdstagernes adgang til uddannelse samt indikatorer for offentlige og private investeringer i erhvervsuddannelse. Derudover bør arbejdstagernes ret til betalt orlov til uddannelsesformål overvejes og indgå som et krav i retningslinje 6 (24). |
| --- | --- |

4.3.3.

| 4.3.4. | Omskoling og opkvalificering bliver helt afgørende for at tilpasse arbejdsmarkedet under covid-19-krisen, men også for at sikre, at Europa kommer stærkere og mere konkurrencedygtig ud på den anden side. Medlemsstaterne bør opbygge eller styrke mekanismer og systemer for støtte til jobtilpasning med hjælp fra Den Europæiske Socialfond. Formålet med sådanne mekanismer er at skabe en vej tilbage til beskæftigelse, forhindre afskedigelser, der fører til langvarig arbejdsløshed, men også at bane vejen for nye job og forskellige jobskabelsesprocesser. |
| --- | --- |

4.3.4.

| 4.3.5. | En bedre forståelse af ændringerne i arbejds- og beskæftigelsesforholdene i den digitale tidsalder bør gøre det muligt at iværksætte en mere effektiv beskæftigelsespolitik i EU. Covid-19-pandemien har skabt en situation, hvor flere mennesker end nogensinde før arbejder hjemmefra. Hjemmearbejde er ikke egnet til alle situationer eller alle stillingstyper, men hvis det udføres korrekt, kan det være et vigtigt element i bestræbelserne på at sikre arbejdstidsfleksibilitet for at hjælpe arbejdstagerne med at opnå en bedre balance mellem deres arbejdsliv og privatliv og er således i virksomhedernes interesse. Det er vigtigt at sikre ordentlige sundheds- og sikkerhedsordninger både på arbejdspladsen og med hensyn til betingelserne for hjemmearbejde, herunder overholdelse af arbejdstidsbegrænsninger. Der er også behov for mere forskning i og flere investeringer i foranstaltninger til håndtering af nye risici og risici i fremvækst, herunder stress og andre psykosociale risici. |
| --- | --- |

4.3.5.

| 4.3.6. | For at opnå komplette digitale færdigheder hos undervisere og elever samt hos de europæiske borgere generelt, herunder dem der bor i marginaliserede områder, skal der mobiliseres passende offentlige midler og rekrutteres kompetent teknisk personale. Det er vigtigt, at der sikres adgang til internettet og kurser i digitale færdigheder for alle, der er i risikozonen, og at de har mulighed for at udøve deres rettigheder og få adgang til sociale tjenester. |
| --- | --- |

4.3.6.

| 4.3.7. | EØSU har allerede understreget behovet for at sikre en anstændig indkomst under uddannelsen. Man bør også kigge nærmere på instrumenter, der anvendes i nogle af EU's medlemsstater, med henblik på at etablere god praksis for minimumsstandarder for retten til uddannelsesorlov til standardpraksis i andre medlemsstater. |
| --- | --- |

4.3.7.

| 4.3.8. | Når det gælder støtte til arbejdsløse og i lyset af det øgede antal langtidsledige, bør beskæftigelsesretningslinjerne medtænke behovet for at gribe tidligt ind for at undgå, at disse oplever langvarige konsekvenser ved at stå uden for arbejdsmarkedet. Dækningen og niveauet af arbejdsløshedsydelser skal være tilstrækkelig. Visse nationale systemer er for ufleksible i forhold til støtteberettigelse, og kompensationen er for lav. I den forbindelse har EØSU for nylig slået til lyd for europæiske tiltag i retning af minimumsstandarder for nationale arbejdsløshedsordninger (25). |
| --- | --- |

4.3.8.

| 4.3.9. | Samtidig med at man fremmer beskæftigelsesmuligheder i alle arbejdsformer, bør det være et centralt element i EU's langsigtede beskæftigelsesvision at sætte kvalitetsjob på dagsordenen. |
| --- | --- |

4.3.9.

4.4.   Retningslinje 7: Forbedre arbejdsmarkedernes funktion og effektiviteten af den sociale dialog

| 4.4.1. | Opfordringen til at kæmpe for gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår, forhindre segmentering og usikre ansættelsesforhold og fremme et skift til tidsubegrænsede kontrakter er et positivt tegn. Det samme gør sig gældende i forhold til at styrke og forbedre arbejdsmarkedets parters evne til at forhandle kollektive overenskomster. Beskæftigelsesretningslinjerne bør desuden sigte mod at fremme kollektive overenskomster og sikre, at alle arbejdstagere har ret til at organisere sig og fri adgang til fagforeningsrepræsentation. |
| --- | --- |

4.4.1.

| 4.4.2. | Bestemmelserne om adgang til upartisk tvistbilæggelse bør finde generel anvendelse og ikke kun i tilfælde af uberettiget afskedigelse. Parternes ret til at føre sag ved en domstol i tilfælde, hvor alternativ tvistbilæggelse er mislykkedes, bør respekteres (26). |
| --- | --- |

4.4.2.

| 4.4.3. | Andre positive elementer i Kommissionens forslag i forhold til de nuværende beskæftigelsesretningslinjer er vægten på fair vilkår for mobile arbejdstagere og henvisningerne til bekæmpelse af forskelsbehandling og afskaffelse af fattigdom blandt personer i arbejde. Det er vigtigt for medlemsstaterne at tage hensyn til mobile arbejdstagere, herunder grænsearbejdere, i gennemførelsen af foranstaltninger som f.eks. lukning af grænser for at afbøde virkningen af covid-19-udbruddet. |
| --- | --- |

4.4.3.

| 4.4.4. | Et element, der mangler i denne retningslinje, er behovet for bedre sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. I forbindelse med covid-19-udbruddet er en sund og sikker arbejdsplads afgørende for at bekæmpe risikoen for at blive smittet og sprede virus og andre sygdomme. Arbejdsgiverne er nødt til at tage ansvar for deres arbejdstageres sikkerhed og sundhed og sikre dem og deres repræsentanter de nødvendige oplysninger, foretage risikovurderinger og træffe forebyggende foranstaltninger. Offentlige myndigheder, virksomheder, arbejdstagere og arbejdsmarkedets parter er alle nødt til at spille en rolle for at beskytte arbejdstagerne, deres familier og samfundet som helhed. For at forbedre arbejdsmarkedernes funktion bør medlemsstaterne investere i sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen og sikre arbejdstilsyn, eller sundheds- og sikkerhedsrepræsentanter de rette midler og forskrifter. De bør ligeledes støtte arbejdsgiverne. |
| --- | --- |

4.4.4.

| 4.4.5. | De fleste små virksomheder og mikrovirksomheder har begrænsede økonomiske og administrative ressourcer og bør derfor tilbydes praktisk, økonomisk og skræddersyet støtte til programmer til fremme af sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, så de kan tilpasse arbejdspladserne og hurtigt indføre nye procedurer og praksisser for at beskytte arbejdstagerne. Arbejdsinspektører, EU-OSHA (Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur), Enterprise Europe-netværket og de kompetente myndigheder på nationalt plan kan tilbyde praktisk støtte — f.eks. omkostningseffektive og gratis brugervenlige værktøjer, information, vejledning og rådgivning. |
| --- | --- |

4.4.5.

| 4.4.6. | EØSU foreslår, at der gøres mere for at fremme kapacitetsopbygning hos arbejdsmarkedets parter i social dialog, for at investere i strukturer til støtte for social dialog og for at fremme procedurer til fordel for en social dialog. I visse lande er den sociale dialog ikke særligt veludviklet, og nogle lande har uden tvivl oplevet tilbagegang på området som følge af krisen. Vi glæder os over Kommissionens indsats for at intensivere samarbejdet med arbejdsmarkedets parter i forbindelse med det europæiske semester. I lyset af den sociale dialogs centrale betydning for gennemførelsen af søjlen for sociale rettigheder og af beskæftigelsesretningslinjerne og de landespecifikke henstillinger gentager EØSU sin opfordring til, at dialogen fortsætter i alle medlemsstater, og opfordrer indtrængende alle politiske aktører på nationalt og europæisk plan til at styrke de strukturer, der står for de kollektive overenskomstforhandlinger på alle niveauer. Derudover har Kommissionen gjort fremskridt med hensyn til inddragelse af civilsamfundet i de landespecifikke rapporter, og dette bør anerkendes og videreudvikles. |
| --- | --- |

4.4.6.

4.5.   Retningslinje 8: Fremme lige muligheder for alle, støtte social inklusion og bekæmpe fattigdom

| 4.5.1. | Spørgsmålet om social sikring behandles med udgangspunkt i de demografiske udfordringer og behovet for, at arbejdstagerne bliver længere på arbejdsmarkedet. Beskæftigelsesretningslinjerne bør dog også tage målsætninger som fuldstændig og effektiv dækning, egnethed og gennemsigtighed med i betragtning. |
| --- | --- |

4.5.1.

| 4.5.2. | Der kan kun opnås ligestilling mellem kønnene ved at øge kvindernes deltagelse på alle niveauer af arbejdsmarkedet, både med hensyn til beskæftigelsesfrekvens og ved at øge kvinders gennemsnitlige arbejdstid. Der er behov for yderligere foranstaltninger for at fjerne hindringer for kvinders beskæftigelse, såsom mangel på økonomisk overkommelig og tilgængelig sundhedspleje, og for at fjerne den kønsbestemte lønforskel. Med henblik herpå skal der fjernes forskellige strukturelle hindringer på europæisk og nationalt plan, bl.a. ved at foretage flere investeringer i offentlige tjenesteydelser af høj kvalitet og træffe foranstaltninger til sikring af løngennemsigtighed. Iværksætteri kan gøre kvinder økonomisk uafhængige igennem job af høj kvalitet og vellykkede karrierer, så de kan gøre op med fattigdom og social udstødelse, og kan bidrage til en mere afbalanceret kønsfordeling i beslutningstagningen. |
| --- | --- |

4.5.2.

| 4.5.3. | Det er særligt vigtigt for personer med handicap, at der dæmmes op for diskriminerende praksis for således at fremme deres adgang til arbejdsmarkedet. Der skal ydes tilstrækkelig støtte gennem arbejdsformidlinger og offentlige kampagner for at tackle fordomme og fremme ikkeforskelsbehandling af personer med handicap. For så vidt angår adgangen til tjenesteydelser for personer med handicap, er det nødvendigt at lægge vægt på en selvstændig tilværelse og tilgængelighed. |
| --- | --- |

4.5.3.

| 4.5.4. | For at sikre adgang til sundhedspleje for alle skal der fokuseres på behovet for bæredygtige, effektive, økonomisk overkommelige og tilgængelige sundhedstilbud af høj kvalitet og tilstrækkelig finansiering til sikring af passende uddannelse af sundhedspersonalet. |
| --- | --- |

4.5.4.

| 4.5.5. | I spørgsmålet om aktiv aldring er der behov for konkrete forslag for at undgå at fremme utilstrækkelige politikker for ældre arbejdstagere. Som aftalt mellem de europæiske arbejdsmarkedsparter i de europæiske arbejdsmarkedsparters uafhængige rammeaftale om aktiv aldring og en tværgenerationel tilgang (27)»handler aktiv aldring om at optimere mulighederne for, at arbejdstagere i alle aldre kan arbejde under gode, produktive og sunde forhold indtil den lovbestemte pensionsalder på grundlag af gensidige forpligtelser og motivation hos arbejdsgivere og arbejdstagere«. |
| --- | --- |

4.5.5.

| 4.5.6. | EØSU har i en række udtalelser også understreget behovet for at fremme den tværgenerationelle solidaritet bakket op af effektive vækst- og beskæftigelsespolitikker. Vi har brug for en ægte politik for »aktiv aldring« for at få gode arbejdsvilkår, sundhed og sikkerhed og arbejdstidsordninger samt øge deltagelsen i livslang læring. Vi har derudover behov for at fremme beskæftigelsesfrekvensen for ældre mennesker, som ofte tvinges til at forlade arbejdslivet tidligt på grund af dårligt helbred, arbejdets intensitet, tidlig afskedigelse eller manglende muligheder for at tage en uddannelse eller for at komme ind på arbejdsmarkedet igen (28). |
| --- | --- |

4.5.6.

Bruxelles, den 7. maj 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Artikel 146, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

1

(2)  EUT C 237 af 6.7.2018, s. 57.

2

(3)  EUT C 14 af 15.1.2020, s. 1.

3

(4)  Se ILO Monitor 2nd edition: COVID-19 and the world of work.

4

(5)  Se EØSU's erklæring »EU's reaktion på udbruddet af covid-19 og behovet for en hidtil uset solidaritet mellem medlemsstaterne«.

5

(6)  SMEunited »; BusinessEurope »Videokonference for medlemmerne af Det Europæiske Råd den 23. april 2020 — Skrivelse fra Pierre Gattaz og Markus J. Beyrer til formanden for Det Europæiske Råd, Charles Michel«.

6

(7)  SMEunited »A view on the COVID impact on and support measures for SMEs«.

7

(8)  COM/2020/139 final

8

(9)  EUT C 282 af 20.8.2019, s. 32, punkt 3.1.4.

9

(10)  EUT C 282 af 20.8.2019, s. 32, punkt 1.7.

10

(11)  EUT C 237 af 6.7.2018, s. 57, punkt 1.3 og 4.3.

11

(12)  EUT C 237 af 6.7.2018, s. 57, punk. 1.13.

12

(13)  EUT C 282 af 20.8.2019, s. 32, punkt 3.3.1.

13

(14)  EUT C 282 af 20.8.2019, s. 32, punkt 3.4.1.

14

(15)  EUT C 81 af 2.3.2018, s. 145

15

(16)  EUT C 282 af 20.8.2019,s. 32, punkt 1.3.

16

(17)  EUT C 282 af 20.8.2019, s. 32, punkt 3.5.5.

17

(18)  Europæisk instrument til midlertidig støtte for at afbøde arbejdsløshedsrisici i en krisesituation (SURE) efter covid-19-udbruddet.

18

(19)  European Social Partners joint statement on COVID-19

19

(20)  EUT C 237 af 6.7.2018, s. 57, punkt 5.1.

20

(21)  EØS udtalelse — Anstændige mindstelønninger i hele Europa (SOC/632) (igangværende).

21

(22)  EUT C 237 af 6.7.2018, s. 57 og EUT C 129 af 11.4.2018, s. 1.

22

(23)  EUT C 237 af 6.7.2018, s. 57, punkt 5.5.

23

(24)  EØSudtalelse om »Bæredygtig finansiering til livslang læring og udvikling af færdigheder i en situation, hvor der er mangel på faglært arbejdskraft« (sonderende udtalelse på anmodning af det kroatiske formandskab) (SOC/629), jf. side 8 i denne EUT.

24

(25)  EUT C 97 af 24.3.2020, s. 32

25

(26)  EUT C 237 af 6.7.2018, s. 57, punkt 5.9.

26

(27)  De europæiske arbejdsmarkedsparters uafhængige rammeaftale om aktiv aldring og en tværgenerationel tilgang

27

(28)  EUT C 237 af 6.7.2018, s. 57, punkt 5.9, og udtalelse om »En arbejdsverden i forandring og længere levetid/en aldrende befolkning — forudsætningerne for, at ældre arbejdstagere kan forblive aktive på arbejdsmarkedet i den nye arbejdsverden« (EUT C 14 af 15.1.2020, s. 60).

28

---

| 14.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 232/29 |
| --- | --- | --- | --- |

14.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 232/29

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om overgangsbestemmelser vedrørende støtte ydet via Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) i 2021 og om ændring af forordning (EU) nr. 228/2013, (EU) nr. 229/2013 og (EU) nr. 1308/2013 for så vidt angår midler og deres fordeling i 2021 og om ændring af forordning (EU) nr. 1305/2013, (EU) nr. 1306/2013 og (EU) nr. 1307/2013 for så vidt angår midler og deres anvendelse i 2021

(COM(2019) 581 — 2019/0254 (COD))

(2020/C 232/04)

| Ordfører uden studiegruppe: | Arnold PUECH D'ALISSAC |
| --- | --- |

Ordfører uden studiegruppe:

Arnold PUECH D'ALISSAC

| Anmodning om udtalelse | Rådet, 22.11.2019
  Europa-Parlamentet, 25.11.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 43, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 6.3.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 7.5.2020 |
| Plenarforsamling | 551 — Teleplenarforsamling |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 254/0/7 |

Anmodning om udtalelse

Rådet, 22.11.2019

Europa-Parlamentet, 25.11.2019

Retsgrundlag

Artikel 43, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

6.3.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

7.5.2020

Plenarforsamling

551 — Teleplenarforsamling

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

254/0/7

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU roser Kommissionen for dens forslag om et overgangsår for den fælles landbrugspolitik (første og anden søjle) i 2021, for et år uden den direkte støtte under den første søjle ville have givet underskud hos alle landbrugere, og et år uden støtten under den anden søjle ville have forhalet forpligtelserne med hensyn til ambitiøse miljø- og klimamål og udskudt investeringerne i modernisering. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | I henhold til Kommissionens forslag skal den overgangsperiode, der starter 1. januar 2021, vare et år. EØSU anbefaler kraftigt, at der indføres en fleksibilitetsmekanisme med henblik på en forlængelse af denne periode med yderligere et år, som skal iværksættes automatisk, medmindre der opnås enighed om at vedtage EU's fremtidige langsigtede budget (FFR) og den fælles landbrugspolitik inden den 30. oktober 2020. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Udvalget glæder sig over, at betingelserne for at modtage støtte i 2020 og 2021 opretholdes, eftersom landbrugerne i EU allerede overholder krydsoverensstemmelsesreglerne og forgrønnelseskravene. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU advarer om risikoen ved at sætte fristen for indberetning af ændringer til den 1. august 2020, da det kan gå hen og blive næsten umuligt at træffe de nødvendige beslutninger på nationalt plan rettidigt, hvis man alt for sent når til enighed om en aftale om den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2021-2027. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Kommissionens beslutning om at regulere betalingsrettighederne, både med hensyn til deres antal og værdi, er fremadskuende. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Medlemsstaterne er selv ansvarlige for at sikre konvergens i betalingsrettighederne, hvilket er i overensstemmelse med nærhedsprincippet. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Muligheden for at forlænge programmerne for udvikling af landdistrikterne med et år skal ledsages af muligheden for at anvende alle de midler fra den anden søjle, som ikke er blevet anvendt i perioden 2014-2020, efter 2020. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.7.1. | Udvalget understreger især det presserende behov for en hurtig anvendelse af midler fra den anden søjle for at sikre, at der kommer gang i den økonomiske aktivitet efter krisen som følge af covid-19. Dette vil bl.a. omfatte støtte til unge landbrugeres etablering, korte forsyningskæder, som har været meget efterspurgte under krisen, kollektive produktions- og markedsføringstiltag samt agroturisme. Der skal i den forbindelse lægges særlig vægt på regioner i den yderste periferi, ø- og bjergområder og isolerede regioner, som i høj grad er afhængige af turisme. |
| --- | --- |

1.7.1.

| 1.8. | EØSU glæder sig over, at de flerårige foranstaltninger under den anden søjle (foranstaltninger vedrørende økologisk landbrug samt miljø- og klimavenligt landbrug) forlænges med et år, men anmoder om, at forpligtelsesperioden bliver forlænget til fem år ligesom i perioden 2014-2020. Forslaget om at begrænse den til tre år ville uden tvivl give anledning til administrativt tovtrækkeri og på ingen måde give miljømæssige resultater. |
| --- | --- |

1.8.

2.   Baggrund

| 2.1. | Budgetprogrammeringen for den nuværende fælles landbrugspolitik løber frem til den 31. december 2020. Selv om forordningerne om den nuværende fælles landbrugspolitik ikke formelt er tidsbegrænsede, bevirker manglen på relevante budgetbevillinger, at de bliver ubrugelige. Desuden forhandles der stadig om lovforslagene vedrørende den fælles landbrugspolitik for den kommende programmeringsperiode (2021-2027), og de vil sandsynligvis ikke blive vedtaget tidsnok til at iværksætte den nye fælles landbrugspolitik fra og med den 1. januar 2021. Gennemførelsen af de strategiske planer under den fælles landbrugspolitik, der er ved at blive udarbejdet i de enkelte medlemsstater, vil således blive indledt tidligst den 1. januar 2022. Det er derfor nødvendigt med en overgangsforordning for 2021. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | I henhold til Kommissionens forslag skal den overgangsperiode, der starter 1. januar 2021, vare et år. EØSU anbefaler kraftigt, at der indføres en fleksibilitetsmekanisme med henblik på en forlængelse af denne periode med yderligere et år, som skal iværksættes automatisk, medmindre der opnås enighed om at vedtage EU's fremtidige langsigtede budget (FFR) og den fælles landbrugspolitik inden den 30. oktober 2020. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Kommissionen er i øjeblikket ved at udarbejde en sådan tekst, der dog ikke omfatter følgende punkter:






  — | beslutningen om betalingsrettighedernes konvergens i 2020, som efter planen træder i kraft den 1. januar 2020 |
| --- | --- | --- |

2.3.

—

beslutningen om betalingsrettighedernes konvergens i 2020, som efter planen træder i kraft den 1. januar 2020

| — | ændringerne i det særlige program for bestemte regioner som følge af disses afsides beliggenhed og ø-karakter (POSEI), der træder i kraft den 1. januar 2021. |
| --- | --- |

—

ændringerne i det særlige program for bestemte regioner som følge af disses afsides beliggenhed og ø-karakter (POSEI), der træder i kraft den 1. januar 2021.

| 2.4. | Forordningen indebærer en forlængelse og en mindre ændring af de aktuelle forordninger, navnlig med henblik på at fastsætte budgetbevillingerne til de forlængede foranstaltninger. Hermed ændres følgende forordninger:






  — | (EU) nr. 1303/2013 (1): fælles bestemmelser for EU-fondene (artikel 1, 2 og 3) |
| --- | --- | --- |

2.4.

—

(EU) nr. 1303/2013 (1): fælles bestemmelser for EU-fondene (artikel 1, 2 og 3)

| — | (EU) nr. 1305/2013 (2): støtte til udvikling af landdistrikterne (ELFUL) (artikel 6 og 8) |
| --- | --- |

—

(EU) nr. 1305/2013 (2): støtte til udvikling af landdistrikterne (ELFUL) (artikel 6 og 8)

| — | (EU) nr. 1306/2013 (3): finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik (artikel 6, 7 og 9) |
| --- | --- |

—

(EU) nr. 1306/2013 (3): finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik (artikel 6, 7 og 9)

| — | (EU) nr. 1307/2013 (4): fastsættelse af regler for direkte betalinger (EGFL) (artikel 10) |
| --- | --- |

—

(EU) nr. 1307/2013 (4): fastsættelse af regler for direkte betalinger (EGFL) (artikel 10)

| — | (EU) nr. 1308/2013 (5): fælles markedsordninger (artikel 6, 7 og 11) |
| --- | --- |

—

(EU) nr. 1308/2013 (5): fælles markedsordninger (artikel 6, 7 og 11)

| — | (EU) nr. 228/2013 (6) (og (EU) nr. 229/2013 (7)): særlige foranstaltninger på landbrugsområdet i Unionens fjernområder (POSEI) (og særlige foranstaltninger på landbrugsområdet til fordel for de mindre øer i Det Ægæiske Hav) (artikel 12 og 13). |
| --- | --- |

—

(EU) nr. 228/2013 (6) (og (EU) nr. 229/2013 (7)): særlige foranstaltninger på landbrugsområdet i Unionens fjernområder (POSEI) (og særlige foranstaltninger på landbrugsområdet til fordel for de mindre øer i Det Ægæiske Hav) (artikel 12 og 13).

| 2.5. | Det planlagte budget for 2021 vil være i tråd med det budget, der vil blive fastlagt i forslaget til den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2021-2027, som endnu ikke er blevet godkendt i Rådet og derfor ikke har været til afstemning i Europa-Parlamentet (der er ikke mulighed for at foretage ændringer). Kommissionens forslag er som følger:






  — | Budgetterne for EGFL (39,884 mia. EUR) og ELFUL (12,258 mia. EUR) i 2021: de skal være i overensstemmelse med forordningerne om den fremtidige fælles landbrugspolitik og FFR |
| --- | --- | --- |

2.5.

—

Budgetterne for EGFL (39,884 mia. EUR) og ELFUL (12,258 mia. EUR) i 2021: de skal være i overensstemmelse med forordningerne om den fremtidige fælles landbrugspolitik og FFR

| — | Alle gældende regler og krav i 2021: støtten til landbrugerne vil fortsætte i yderligere et år på grundlag af de betingelser og krav, som gælder for perioden 2014-2020 |
| --- | --- |

—

Alle gældende regler og krav i 2021: støtten til landbrugerne vil fortsætte i yderligere et år på grundlag af de betingelser og krav, som gælder for perioden 2014-2020

| — | Overførsel af midler: medlemsstaterne kan fortsat overføre midler mellem EGFL og ELFUL efter 2020 med et loft på 15 % for alle tilfælde |
| --- | --- |

—

Overførsel af midler: medlemsstaterne kan fortsat overføre midler mellem EGFL og ELFUL efter 2020 med et loft på 15 % for alle tilfælde

| — | Tildeling af betalingsrettigheder og deres værdi: der vil være mulighed for at rette op på fejl, som medlemsstaterne begår i forbindelse med tildelingen af betalingsrettigheder, både med hensyn til antallet og værdien af betalingsrettighederne |
| --- | --- |

—

Tildeling af betalingsrettigheder og deres værdi: der vil være mulighed for at rette op på fejl, som medlemsstaterne begår i forbindelse med tildelingen af betalingsrettigheder, både med hensyn til antallet og værdien af betalingsrettighederne

| — | Konvergens i betalingsrettighedernes værdi: medlemsstaterne kan fortsætte konvergensprocessen i forbindelse med betalingsrettighederne efter 2019: 2020 og/eller 2021 |
| --- | --- |

—

Konvergens i betalingsrettighedernes værdi: medlemsstaterne kan fortsætte konvergensprocessen i forbindelse med betalingsrettighederne efter 2019: 2020 og/eller 2021

| — | Krisereserven: denne opretholdes i overgangsperioden med et årligt beløb svarende til de beløb, der er programmeret for perioden 2014-2020, dvs. 400 mio. EUR (i 2011-priser) |
| --- | --- |

—

Krisereserven: denne opretholdes i overgangsperioden med et årligt beløb svarende til de beløb, der er programmeret for perioden 2014-2020, dvs. 400 mio. EUR (i 2011-priser)

| — | Gennemførelse af ELFUL: programmerne for udvikling af landdistrikterne kan undtagelsesvis forlænges med et år |
| --- | --- |

—

Gennemførelse af ELFUL: programmerne for udvikling af landdistrikterne kan undtagelsesvis forlænges med et år

| — | De flerårige foranstaltninger under den anden søjle (foranstaltninger vedrørende økologisk landbrug samt miljø- og klimavenligt landbrug): det vil være muligt at forlænge de flerårige foranstaltninger for programmeringsperioden 2014-2020 med et år. For nye forpligtelser skal medlemsstaterne foreslå en kortere løbetid (højst tre år) |
| --- | --- |

—

De flerårige foranstaltninger under den anden søjle (foranstaltninger vedrørende økologisk landbrug samt miljø- og klimavenligt landbrug): det vil være muligt at forlænge de flerårige foranstaltninger for programmeringsperioden 2014-2020 med et år. For nye forpligtelser skal medlemsstaterne foreslå en kortere løbetid (højst tre år)

| — | Fælles markedsordninger og POSEI: støttebeløbene justeres med henblik på at overholde det samlede beløb til EGFL, der fastsættes for den kommende FFR. |
| --- | --- |

—

Fælles markedsordninger og POSEI: støttebeløbene justeres med henblik på at overholde det samlede beløb til EGFL, der fastsættes for den kommende FFR.

3.   Meddelelser

| 3.1. | Senest ti dage efter overgangsforordningens ikrafttræden:






  — | Eventuel ansøgning om forlængelse af landdistriktsudviklingsprogrammerne frem til den 31. december 2021.






  — | Opgørelse over de regionale programmer, der skal forlænges. |
| --- | --- | --- | --- |

3.1.

—

Eventuel ansøgning om forlængelse af landdistriktsudviklingsprogrammerne frem til den 31. december 2021.

—

Opgørelse over de regionale programmer, der skal forlænges.

| — | Den tilsvarende budgetbevilling i forbindelse med den årlige fordeling for 2021 (og dermed den del af budgettet for 2021, der ikke vil blive overført til perioden 2022-2027). |
| --- | --- |

—

Den tilsvarende budgetbevilling i forbindelse med den årlige fordeling for 2021 (og dermed den del af budgettet for 2021, der ikke vil blive overført til perioden 2022-2027).

| — | Forudsat at medlemsstaterne kan påvise, at de risikerer at mangle midler og ikke vil være i stand til at indgå nye retslige forpligtelser i henhold til forordningen om gennemførelse af ELFUL for perioden 2014-2020. |
| --- | --- |

—

Forudsat at medlemsstaterne kan påvise, at de risikerer at mangle midler og ikke vil være i stand til at indgå nye retslige forpligtelser i henhold til forordningen om gennemførelse af ELFUL for perioden 2014-2020.

| 3.2. | Senest en måned efter overgangsforordningens ikrafttræden:






  — | Eventuel fortsættelse i 2020 af den interne konvergensprocedure i forbindelse med betalingsrettighedernes værdi i retning af en gennemsnitsværdi. |
| --- | --- | --- |

3.2.

—

Eventuel fortsættelse i 2020 af den interne konvergensprocedure i forbindelse med betalingsrettighedernes værdi i retning af en gennemsnitsværdi.

| 3.3. | Senest den 1. august 2020:






  — | Eventuel nedsættelse af de direkte betalinger, som overstiger 150 000 EUR om året, for kalenderåret 2021 og det anslåede resultat af nedsættelsen for 2021






  — | Beslutning om en eventuel overførsel af midler og i givet fald den overførte procentdel (op til 15 %) fra EGFL i 2021, der skal tjene som supplerende finansiering til ELFUL for 2022 |
| --- | --- | --- | --- |

3.3.

—

Eventuel nedsættelse af de direkte betalinger, som overstiger 150 000 EUR om året, for kalenderåret 2021 og det anslåede resultat af nedsættelsen for 2021

—

Beslutning om en eventuel overførsel af midler og i givet fald den overførte procentdel (op til 15 %) fra EGFL i 2021, der skal tjene som supplerende finansiering til ELFUL for 2022

| — | Beslutning om eventuel overførsel af midler og i givet fald den overførte procentdel (op til 15 %) fra ELFUL i 2022, der skal tjene som supplerende finansiering til EGFL for 2021 |
| --- | --- |

—

Beslutning om eventuel overførsel af midler og i givet fald den overførte procentdel (op til 15 %) fra ELFUL i 2022, der skal tjene som supplerende finansiering til EGFL for 2021

| — | For 2021: eventuel bevilling af omfordelingsstøtte. |
| --- | --- |

—

For 2021: eventuel bevilling af omfordelingsstøtte.

| — | For 2021: procentdelen af loftet for EGFL i 2021 til følgende støtteformer:






  — | omfordelingsbetaling |
| --- | --- | --- |

—

For 2021: procentdelen af loftet for EGFL i 2021 til følgende støtteformer:

—

omfordelingsbetaling

| — | betaling til unge landbrugere (lovbestemt maksimumbeløb: 2 %) |
| --- | --- |

—

betaling til unge landbrugere (lovbestemt maksimumbeløb: 2 %)

| — | frivillig koblet støtte (lovbestemt maksimumbeløb: 15 %) |
| --- | --- |

—

frivillig koblet støtte (lovbestemt maksimumbeløb: 15 %)

| — | betaling til områder med naturbetingede begrænsninger inden for rammerne af den første søjle |
| --- | --- |

—

betaling til områder med naturbetingede begrænsninger inden for rammerne af den første søjle

| — | det bemærkes, at loftet for grundbetalingsordningen beregnes ved at fratrække lofterne for de øvrige støtteformer (som for perioden 2015-2020) fra det årlige loft for EGFL. |
| --- | --- |

—

det bemærkes, at loftet for grundbetalingsordningen beregnes ved at fratrække lofterne for de øvrige støtteformer (som for perioden 2015-2020) fra det årlige loft for EGFL.

| — | Eventuel anvendelse af grundbetalingsordningen på regionalt plan i 2021 (regionerne defineres i henhold til objektive og ikkediskriminerende kriterier som f.eks. deres agronomiske og socioøkonomiske karakteristika samt deres regionale landbrugspotentiale eller deres institutionelle og administrative struktur). |
| --- | --- |

—

Eventuel anvendelse af grundbetalingsordningen på regionalt plan i 2021 (regionerne defineres i henhold til objektive og ikkediskriminerende kriterier som f.eks. deres agronomiske og socioøkonomiske karakteristika samt deres regionale landbrugspotentiale eller deres institutionelle og administrative struktur).

| — | Eventuel fortsættelse i 2020 af den interne konvergensprocedure i forbindelse med grundbetalingsrettighedernes værdi i retning af en gennemsnitsværdi. |
| --- | --- |

—

Eventuel fortsættelse i 2020 af den interne konvergensprocedure i forbindelse med grundbetalingsrettighedernes værdi i retning af en gennemsnitsværdi.

| 3.4. | Senest den 31. december 2020:






  — | Ændring af arbejdsprogrammerne for sektoren for olivenolie og spiseoliven. |
| --- | --- | --- |

3.4.

—

Ændring af arbejdsprogrammerne for sektoren for olivenolie og spiseoliven.

| 3.5. | Fordeling af loftet for EGFL mellem de forskellige støtteformer under den første søjle: |
| --- | --- |

3.5.

Medlemsstaterne skal for 2021 indberette budgetbevillingen for hver enkel støttetype under den første søjle med undtagelse af forgrønnelsesstøtten, der fortsat er fastsat til 30 % under den første søjle. Medlemsstaterne har navnlig mulighed for hvert år at revidere den andel af EGFL, der er afsat til omfordelingsbetaling og til den frivillige koblede støtte.

| 3.6. | Nedsættelse af de direkte betalinger:






  — | Baggrund: ifølge artikel 11 i den nuværende forordning (EU) nr. 1307/2013 er medlemsstaterne for perioden 2015-2020 kun forpligtet til at indberette beslutninger om at nedsætte beløbet for de direkte betalinger, der bevilges landbrugere for et givet kalenderår, og som overstiger 150 000 EUR. |
| --- | --- | --- |

3.6.

—

Baggrund: ifølge artikel 11 i den nuværende forordning (EU) nr. 1307/2013 er medlemsstaterne for perioden 2015-2020 kun forpligtet til at indberette beslutninger om at nedsætte beløbet for de direkte betalinger, der bevilges landbrugere for et givet kalenderår, og som overstiger 150 000 EUR.

| — | Forslag i overgangsforordningen: For at sikre kontinuiteten i det nuværende system bør medlemsstaterne ligeledes indberette deres beslutninger om at nedsætte de direkte betalinger, der overstiger 150 000 EUR, og det anslåede resultat af nedsættelsen for kalenderåret 2021. Forordningen giver medlemsstaterne større fleksibilitet, idet den giver dem mulighed for at tilpasse værdien af betalingsrettighederne eller af reserven, eventuelt med forskellige tilpasningssatser. I det foreliggende tilfælde betyder det, at medlemsstaterne — såfremt deres meddelelser vedrørende de lofter under EGFL, der er fastsat for de forskellige støtteformer under første søjle, berører loftet for grundbetalingsordningen og afhængigt af ændringen af loftet for grundbetalingsordningen — skal:






  — | nedsætte eller øge værdien af alle betalingsrettighederne lineært og/eller |
| --- | --- | --- |

—

Forslag i overgangsforordningen: For at sikre kontinuiteten i det nuværende system bør medlemsstaterne ligeledes indberette deres beslutninger om at nedsætte de direkte betalinger, der overstiger 150 000 EUR, og det anslåede resultat af nedsættelsen for kalenderåret 2021. Forordningen giver medlemsstaterne større fleksibilitet, idet den giver dem mulighed for at tilpasse værdien af betalingsrettighederne eller af reserven, eventuelt med forskellige tilpasningssatser. I det foreliggende tilfælde betyder det, at medlemsstaterne — såfremt deres meddelelser vedrørende de lofter under EGFL, der er fastsat for de forskellige støtteformer under første søjle, berører loftet for grundbetalingsordningen og afhængigt af ændringen af loftet for grundbetalingsordningen — skal:

—

nedsætte eller øge værdien af alle betalingsrettighederne lineært og/eller

| — | nedsætte eller øge den nationale eller regionale reserve. |
| --- | --- |

—

nedsætte eller øge den nationale eller regionale reserve.

| 3.7. | Betalingsrettighedernes antal og værdi:






  — | Baggrund: nogle medlemsstater kan have begået fejl i forbindelse med fastsættelsen af betalingsrettighedernes antal og værdi under deres bevilling i 2015. Mange af disse fejl har, selv når de er begået for en enkelt landbruger, indvirkning på betalingsrettighedernes værdi for alle landbrugere og for alle år. Nogle medlemsstater har også begået fejl efter 2015 ved tildelingen af betalingsrettigheder fra reserven (f.eks. ved beregningen af gennemsnitsværdien). Disse tilfælde af manglende overholdelse er normalt genstand for en finansiel korrektion, indtil den pågældende medlemsstat har truffet korrigerende foranstaltninger. |
| --- | --- | --- |

3.7.

—

Baggrund: nogle medlemsstater kan have begået fejl i forbindelse med fastsættelsen af betalingsrettighedernes antal og værdi under deres bevilling i 2015. Mange af disse fejl har, selv når de er begået for en enkelt landbruger, indvirkning på betalingsrettighedernes værdi for alle landbrugere og for alle år. Nogle medlemsstater har også begået fejl efter 2015 ved tildelingen af betalingsrettigheder fra reserven (f.eks. ved beregningen af gennemsnitsværdien). Disse tilfælde af manglende overholdelse er normalt genstand for en finansiel korrektion, indtil den pågældende medlemsstat har truffet korrigerende foranstaltninger.

| — | Forslag i overgangsforordningen: I betragtning af den tid, der er gået siden den første tildeling af betalingsrettigheder i 2015, og medlemsstaternes bestræbelser på at fastsætte korrekte rettigheder, hvor det er relevant, og af hensyn til retssikkerheden, bør antallet og værdien af betalingsrettighederne anses for at være lovlige og korrekte med virkning fra den 1. januar 2021. Denne regel finder ikke anvendelse på betalingsrettigheder, som landbrugerne har fået tildelt på grundlag af faktuelt unøjagtige ansøgninger, medmindre fejlen ikke med rimelighed kunne have været opdaget af landbrugeren. |
| --- | --- |

—

Forslag i overgangsforordningen: I betragtning af den tid, der er gået siden den første tildeling af betalingsrettigheder i 2015, og medlemsstaternes bestræbelser på at fastsætte korrekte rettigheder, hvor det er relevant, og af hensyn til retssikkerheden, bør antallet og værdien af betalingsrettighederne anses for at være lovlige og korrekte med virkning fra den 1. januar 2021. Denne regel finder ikke anvendelse på betalingsrettigheder, som landbrugerne har fået tildelt på grundlag af faktuelt unøjagtige ansøgninger, medmindre fejlen ikke med rimelighed kunne have været opdaget af landbrugeren.

| 3.8. | Betalingsrettighedernes konvergens: |
| --- | --- |

3.8.

For at fortsætte konvergensprocessen i henhold til den såkaldte »tunnelmodel« hen imod en mere ligelig fordeling af de direkte betalinger kan medlemsstaterne fortsætte med at konvergere betalingsrettighedernes værdi i retning af et nationalt eller regionalt gennemsnit efter 2019 i stedet for at gå over til en ensartet sats eller opretholde betalingsrettighedernes værdi på niveauet for 2019. Overgangsforordningen forpligter medlemsstaterne til hvert år at meddele deres konvergensbeslutning for det efterfølgende år. Det vil være tilfældet for 2020 og 2021. Såfremt den interne konvergens fortsættes i 2020, vil de betalingsrettigheder, som landbrugerne var i besiddelse af pr. 31. december 2019, og som har en værdi, der ligger under det nationale eller regionale gennemsnit, få forhøjet deres værdi i 2020. Denne forhøjelse finansieres ved, at de betalingsrettigheder, som landbrugerne var i besiddelse af pr. 31. december 2019, og som har en værdi, der ligger over det nationale eller regionale gennemsnit, nedsættes. En tilsvarende mekanisme vil også kunne anvendes for 2021.

| 3.9. | Den generelle arealbetalingsordning (SAPS):






  — | Baggrund: Nogle medlemsstater foretager grundbetalinger uden for tildelingen af betalingsrettigheder og altså uden historiske referencer via SAPS. Denne ordning kunne kun anvendes frem til den 31. december 2020. Forordningen om den kommende fælles landbrugspolitik giver imidlertid også medlemsstaterne mulighed for at foretage grundbetalinger på grundlag af areal og ikke på grundlag af historiske referencer. |
| --- | --- | --- |

3.9.

—

Baggrund: Nogle medlemsstater foretager grundbetalinger uden for tildelingen af betalingsrettigheder og altså uden historiske referencer via SAPS. Denne ordning kunne kun anvendes frem til den 31. december 2020. Forordningen om den kommende fælles landbrugspolitik giver imidlertid også medlemsstaterne mulighed for at foretage grundbetalinger på grundlag af areal og ikke på grundlag af historiske referencer.

| — | Forslag i overgangsforordningen: Forordningen tillader en forlængelse af SAPS efter den 31. december 2020 efter de nugældende retningslinjer. |
| --- | --- |

—

Forslag i overgangsforordningen: Forordningen tillader en forlængelse af SAPS efter den 31. december 2020 efter de nugældende retningslinjer.

| 3.10. | Partnerskabsaftale: Medlemsstaternes partnerskabsaftale, der fastsætter det fælles interventionsgrundlag for de fire europæiske fonde, herunder ELFUL for perioden 1. januar 2014 til 31. december 2020, skal fortsat være det strategiske rammedokument for 2021. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | Forlængelse af de regionale landdistriktsudviklingsprogrammer 2014-2020 for 2021:






  — | Medlemsstaterne kan beslutte at forlænge et eller flere af de regionale landdistriktsudviklingsprogrammer, hvilket skal meddeles til Kommissionen senest ti dage efter overgangsforordningens ikrafttræden, herunder det dertil knyttede budget inden for rammerne af den årlige fordeling for 2021. |
| --- | --- | --- |

3.11.

—

Medlemsstaterne kan beslutte at forlænge et eller flere af de regionale landdistriktsudviklingsprogrammer, hvilket skal meddeles til Kommissionen senest ti dage efter overgangsforordningens ikrafttræden, herunder det dertil knyttede budget inden for rammerne af den årlige fordeling for 2021.

| — | Denne meddelelse er uden betydning for den gældende procedure for revision af landdistriktsudviklingsprogrammerne. |
| --- | --- |

—

Denne meddelelse er uden betydning for den gældende procedure for revision af landdistriktsudviklingsprogrammerne.

| — | I denne meddelelse skal medlemsstaterne påvise, at de risikerer at mangle midler og ikke vil være i stand til at indgå nye retslige forpligtelser i henhold til forordningen om gennemførelse af ELFUL for perioden 2014-2020. |
| --- | --- |

—

I denne meddelelse skal medlemsstaterne påvise, at de risikerer at mangle midler og ikke vil være i stand til at indgå nye retslige forpligtelser i henhold til forordningen om gennemførelse af ELFUL for perioden 2014-2020.

| — | Forlængelsen finansieres gennem budgettet for ELFUL for 2021. |
| --- | --- |

—

Forlængelsen finansieres gennem budgettet for ELFUL for 2021.

| — | De forlængede landdistriktsudviklingsprogrammer skal opretholde mindst det samme ambitionsniveau for miljø- og klimaindsatsen. |
| --- | --- |

—

De forlængede landdistriktsudviklingsprogrammer skal opretholde mindst det samme ambitionsniveau for miljø- og klimaindsatsen.

| — | Medlemsstaterne kan også undlade at forlænge de regionale landdistriktsudviklingsprogrammer, hvis der er midler tilbage fra de foregående år. I så fald har de mulighed for at overføre midler afsat til ELFUL i 2021 til de planlagte finansielle bevillinger for 2022-2025. |
| --- | --- |

—

Medlemsstaterne kan også undlade at forlænge de regionale landdistriktsudviklingsprogrammer, hvis der er midler tilbage fra de foregående år. I så fald har de mulighed for at overføre midler afsat til ELFUL i 2021 til de planlagte finansielle bevillinger for 2022-2025.

| 3.12. | Konsekvenser af en forlængelse af programmerne for udvikling af landdistrikterne: Denne forlængelse medfører en udskydelse af alle fristerne (gennemførelsesrapporter og årlige statusmøder indtil 2024, efterfølgende evalueringsrapporter, der skal færdiggøres inden den 31. december 2025) og af perioden for udgifternes støtteberettigelse (forpligtes og betales frem til den 31. december 2024) med et år. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | Betingelser for forlængelse og indgåelse af flerårige forpligtelser:






  — | Tilfælde 1: miljø- og klimavenlige landbrugsforanstaltninger, økologisk landbrug — omstilling og opretholdelse — dyrevelfærd.
  For nye forpligtelser, der indgås fra og med 2021, skal medlemsstaterne fastsætte en forpligtelsesperiode på mellem et og tre år i deres landdistriktsudviklingsprogrammer. |
| --- | --- | --- |

3.13.

—

Tilfælde 1: miljø- og klimavenlige landbrugsforanstaltninger, økologisk landbrug — omstilling og opretholdelse — dyrevelfærd.

For nye forpligtelser, der indgås fra og med 2021, skal medlemsstaterne fastsætte en forpligtelsesperiode på mellem et og tre år i deres landdistriktsudviklingsprogrammer.

| — | Tilfælde 2: miljø- og klimavenlige landbrugsforanstaltninger, opretholdelse.
  Hvis medlemsstaten fastsætter en årlig forlængelse af forpligtelserne efter den oprindelige periodes udløb, må denne forlængelse ikke være længere end et år fra 2021 (det skal her bemærkes, at der i forbindelse med støtte til økologisk landbrug kun er mulighed for forlængelse for opretholdelse og ikke omstilling). |
| --- | --- |

—

Tilfælde 2: miljø- og klimavenlige landbrugsforanstaltninger, opretholdelse.

Hvis medlemsstaten fastsætter en årlig forlængelse af forpligtelserne efter den oprindelige periodes udløb, må denne forlængelse ikke være længere end et år fra 2021 (det skal her bemærkes, at der i forbindelse med støtte til økologisk landbrug kun er mulighed for forlængelse for opretholdelse og ikke omstilling).

| — | Tilfælde 3: miljø- og klimavenlige landbrugsforanstaltninger, opretholdelse og dyrevelfærd.
  For nye forpligtelser, der ligger i direkte forlængelse af en forpligtelse, der blev indgået i løbet af den oprindelige periode, og som udløber i 2021, kan de nye forpligtelser kun indgås for en periode på et år. |
| --- | --- |

—

Tilfælde 3: miljø- og klimavenlige landbrugsforanstaltninger, opretholdelse og dyrevelfærd.

For nye forpligtelser, der ligger i direkte forlængelse af en forpligtelse, der blev indgået i løbet af den oprindelige periode, og som udløber i 2021, kan de nye forpligtelser kun indgås for en periode på et år.

| 3.14. | Støtteberettigelsen af udgifter for den nationale strategiplan og overgangen mellem programmeringsperioder: med henblik på at lette omstillingen mellem de foregående og kommende programmeringsperioder bør følgende udgifter være støtteberettigede under ELFUL i perioden 2022-2027, og de skal fremgå af de nationale strategiplaner (beløb og bidragssats fra ELFUL).






  — | Udgifter vedrørende de forpligtelser, der er indgået i tidligere programmeringsperioder (under Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (8) eller forordning (EU) nr. 1305/2013), og som strækker sig efter den 1. januar 2024 eller den 1. januar 2025 (f.eks. de femårige forpligtelser, der blev indgået i 2019 eller 2020). |
| --- | --- | --- |

3.14.

—

Udgifter vedrørende de forpligtelser, der er indgået i tidligere programmeringsperioder (under Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (8) eller forordning (EU) nr. 1305/2013), og som strækker sig efter den 1. januar 2024 eller den 1. januar 2025 (f.eks. de femårige forpligtelser, der blev indgået i 2019 eller 2020).

| 3.15. | Støtteordning til frugt- og grøntsagssektoren:
  Producentorganisationer med et operationelt program, som strækker sig efter den 31. december 2021, skal inden den 15. september 2021 indgive en ansøgning til den medlemsstat, hvori de er beliggende, således at deres operationelle program kan blive ændret og dermed overholde den fremtidige forordnings krav til strategiplanerne eller blive erstattet af et nyt operationelt program, som godkendes på grundlag af denne forordning. Hvis producentorganisationen ikke fremlægger et ændret eller nyt operationelt program, udløber programmet den 31. december 2021. Arbejdsprogrammerne for perioden 1. april 2018 til 31. marts 2021 skal forlænges frem til den 31. december 2021. Producentorganisationerne, sammenslutningerne af producentorganisationer og brancheorganisationerne skal ændre deres arbejdsprogrammer i overensstemmelse hermed og meddele dem til Kommissionen senest den 31. december 2020. |
| --- | --- |

3.15.

Producentorganisationer med et operationelt program, som strækker sig efter den 31. december 2021, skal inden den 15. september 2021 indgive en ansøgning til den medlemsstat, hvori de er beliggende, således at deres operationelle program kan blive ændret og dermed overholde den fremtidige forordnings krav til strategiplanerne eller blive erstattet af et nyt operationelt program, som godkendes på grundlag af denne forordning. Hvis producentorganisationen ikke fremlægger et ændret eller nyt operationelt program, udløber programmet den 31. december 2021. Arbejdsprogrammerne for perioden 1. april 2018 til 31. marts 2021 skal forlænges frem til den 31. december 2021. Producentorganisationerne, sammenslutningerne af producentorganisationer og brancheorganisationerne skal ændre deres arbejdsprogrammer i overensstemmelse hermed og meddele dem til Kommissionen senest den 31. december 2020.

| 3.16. | Programmer til støtte for sektoren for olivenolie og spiseoliven:
  Arbejdsprogrammerne for perioden 1. april 2018 til 31. marts 2021 skal forlænges frem til den 31. december 2021. Producentorganisationerne, sammenslutningerne af producentorganisationer og brancheorganisationerne skal ændre deres arbejdsprogrammer i overensstemmelse hermed og meddele dem til Kommissionen senest den 31. december 2020. |
| --- | --- |

3.16.

Arbejdsprogrammerne for perioden 1. april 2018 til 31. marts 2021 skal forlænges frem til den 31. december 2021. Producentorganisationerne, sammenslutningerne af producentorganisationer og brancheorganisationerne skal ændre deres arbejdsprogrammer i overensstemmelse hermed og meddele dem til Kommissionen senest den 31. december 2020.

| 3.17. | Nationale biavlsprogrammer:
  De nationale programmer udløber den 31. juli 2022. Artiklerne i forordning (EU) nr. 1308/2013 om biavlsprogrammer finder fortsat anvendelse efter den 31. december 2021, for så vidt angår udgifter og betalinger i tilknytning til transaktioner, der gennemføres inden den 1. august 2022. |
| --- | --- |

3.17.

De nationale programmer udløber den 31. juli 2022. Artiklerne i forordning (EU) nr. 1308/2013 om biavlsprogrammer finder fortsat anvendelse efter den 31. december 2021, for så vidt angår udgifter og betalinger i tilknytning til transaktioner, der gennemføres inden den 1. august 2022.

| 3.18. | Støtteprogrammer for vinsektoren:






  — | Baggrund: Der tildeles EU-midler til medlemsstaterne inden for rammerne af femårige nationale støtteprogrammer til finansiering af specifikke foranstaltninger til støtte for vinsektoren. |
| --- | --- | --- |

3.18.

—

Baggrund: Der tildeles EU-midler til medlemsstaterne inden for rammerne af femårige nationale støtteprogrammer til finansiering af specifikke foranstaltninger til støtte for vinsektoren.

| — | Forslag i overgangsforordningen: De nationale støtteprogrammer udløber den 15. oktober 2023. Artiklerne i forordning (EU) nr. 1308/2013 vedrørende støtteforanstaltninger i de nationale støtteprogrammer finder fortsat anvendelse efter den 31. december 2021, for så vidt angår de udgifter og betalinger i tilknytning til transaktioner, der gennemføres inden den 16. oktober 2023. |
| --- | --- |

—

Forslag i overgangsforordningen: De nationale støtteprogrammer udløber den 15. oktober 2023. Artiklerne i forordning (EU) nr. 1308/2013 vedrørende støtteforanstaltninger i de nationale støtteprogrammer finder fortsat anvendelse efter den 31. december 2021, for så vidt angår de udgifter og betalinger i tilknytning til transaktioner, der gennemføres inden den 16. oktober 2023.

Bruxelles, den 7. maj 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320.

1

(2)  EUT L 347 af 20.12.2013, s. 487.

2

(3)  EUT L 347 af 20.12.2013, s. 549.

3

(4)  EUT L 347 af 20.12.2013, s. 608.

4

(5)  EUT L 347 af 20.12.2013, s. 671.

5

(6)  EUT L 78 af 20.3.2013, s. 23.

6

(7)  EUT L 78 af 20.3.2013, s. 41.

7

(8)  Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 277 af 21.10.2005, s. 1).

8

---

| 14.7.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 232/36 |
| --- | --- | --- | --- |

14.7.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 232/36

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om indførelse af en flerårig forvaltningsplan for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet, om ændring af forordning (EF) nr. 1936/2001, forordning (EU) 2017/2107 og forordning (EU) 2019/833 og om ophævelse af forordning (EU) 2016/1627

(COM(2019) 619 — 2019/0272 (COD))

(2020/C 232/05)

| Ordfører: | Gabriel SARRÓ IPARRAGUIRRE |
| --- | --- |

Ordfører:

Gabriel SARRÓ IPARRAGUIRRE

| Anmodning om udtalelse | Rådet, 6.12.2019
  Europa-Parlamentet, 16.12.2019 |
| --- | --- |
| Forretningsordenens bestemmelser | Artikel 43, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 6.3.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 7.5.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 551 — Telemøde |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 251/0/10 |

Anmodning om udtalelse

Rådet, 6.12.2019

Europa-Parlamentet, 16.12.2019

Forretningsordenens bestemmelser

Artikel 43, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

6.3.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

7.5.2020

Plenarforsamling nr.

551 — Telemøde

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

251/0/10

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig over vedtagelsen af en flerårig forvaltningsplan for fiskeri efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet, da den nuværende biomasse i denne bestand er historisk høj og gør det muligt at gå bort fra de nødforanstaltninger, der blev fastsat i den tidligere genopretningsplan. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU mener, at indførelsen i Den Europæiske Union af en flerårig forvaltningsplan, der skal sikre gennemførelsen af foranstaltningerne i henstilling 18-02, der blev vedtaget på det 21. ekstraordinære møde i Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) i 2018, er den mest hensigtsmæssige metode til at opretholde bestanden over de biomasseniveauer, der giver maksimalt bæredygtigt udbytte, under hensyntagen til de særlige kendetegn ved de forskellige typer fiskeredskaber og fangstmetoder, der anvendes i dette fiskeri. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU foreslår, at lovgiverne ajourfører forslaget til forordning for at kunne medtage de ændringer, som ICCAT vedtog i 2019 i henstilling 19-04. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU mener, at artikel 29, stk. 3, i forslaget bør ændres for at bringe den i overensstemmelse med henstilling 19-04, jf. punkt 4 i dette forslag til udtalelse. |
| --- | --- |

1.4.

2.   Resumé af Kommissionens forslag

| 2.1. | Formålet med forslaget til forordning er at gennemføre den flerårige forvaltningsplan for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet i Den Europæiske Union som godkendt af ICCAT for at sikre en højere biomasse end de niveauer, der kan give maksimalt bæredygtigt udbytte. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Hver medlemsstat, der råder over en kvote for almindelig tun, fastlægger en årlig fiskeriplan, der skal omfatte de kvoter, der er tildelt hver redskabsgruppe, kriterierne for fordeling af kvoter, de foranstaltninger, der er truffet til at sikre, at de individuelle kvoter overholdes, åbne fangstperioder, udpegede havne, reglerne vedrørende bifangster og tilladte fiskerfartøjer. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Hver medlemsstat, der råder over en kvote for almindelig tun, fastlægger desuden en årlig forvaltningsplan for fiskerikapaciteten for at tilpasse antallet af fiskerfartøjer til de tildelte fiskekvoter, en årlig inspektionsplan for at sikre, at forordningen overholdes, og en årlig forvaltningsplan for opdræt for at sikre, at den skønnede mængde almindelig tun, der er til rådighed for opdræt, modsvares. Samtlige planer skal indsendes til Kommissionen senest den 31. januar hvert år. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | De tekniske foranstaltninger i forordningen består i at begrænse fangstperioderne for visse flåder, såsom notfartøjer og store pelagiske langlinefartøjer, fastsættelse af et tilladt mindstemål af generel størrelse på 30 kg eller længde på over 115 cm og en tilladt bifangstmængde på højst 20 % af de samlede fangster om bord ved afslutningen af hver fangstrejse. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | De kontrolforanstaltninger, som medlemsstaterne skal overholde, omfatter indsendelse en måned før begyndelsen af tilladelsens gyldighedsperiode af en liste over alle fangstfartøjer med tilladelse til at fiske aktivt efter almindelig tun, en liste over alle fiskerfartøjer, der anvendes til erhvervsmæssig udnyttelse af almindelig tun, samt hvilke tunfiskenet der anvendes. Derudover skal medlemsstaterne indsende detaljerede oplysninger om hvert fangstfartøjs fiskeri i det foregående år til Kommissionen, herunder de enkelte fartøjers fangster, og oplysninger om det fælles fiskeri, der har fundet sted. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Førere af fangstfartøjer på under 12 meter (kontrolforordningen (1) omfatter allerede et krav til fartøjer på 12 meter eller derover) skal mindst 4 timer før forventet ankomst i den godkendte havn forhåndsmeddele de kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat den anslåede mængde almindelig tun om bord, oplysninger om det geografiske område, hvor fangsterne er taget, og fiskerfartøjets identifikationsnummer. Derudover er omladninger på havet foretaget af EU-fiskerfartøjer med almindelig tun om bord eller af tredjelandsfartøjer i EU-farvand forbudt. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Hver medlemsstat har ansvaret for at indføre et nationalt observatørprogram, der skal sikre en minimumsdækning af en vis procentdel i de forskellige fartøjskategorier, og desuden sikrer, at der er en regional ICCAT-observatør om bord på alle notfartøjer. Enhver overførsel skal forhåndsmeddeles den pågældende medlemsstat, som godkender eller eventuelt afviser overførslen. Det er påkrævet at videooptage overførslen for at kontrollere antallet af fisk, der overføres. Ligeledes skal anbringelser i bur forhåndsmeddeles og kontrolleres ved videooptagelser. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Medlemsstaternes tilsyn og overvågning udføres ved hjælp af et fartøjsovervågningssystem for fiskerfartøjer på 12 meter eller derover, og inspektioner udføres inden for rammerne af ICCAT-ordningen for fælles international inspektion. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Det er forbudt at handle med, lande, importere, eksportere, anbringe i bur, reeksportere og omlade om bord almindelig tun, der ikke er ledsaget af nøjagtig, fuldstændig og attesteret dokumentation som krævet i henhold til forordningen. |
| --- | --- |

2.9.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | EØSU tilslutter sig overordnet set forslaget til forordning, da det gennemfører en ICCAT-henstilling. Udvalget glæder sig således over resultaterne af genopretningsplanen, som har resulteret i, at biomasseniveauet for almindelig tun ligger historisk højt. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | I 2019 blev ICCAT-henstilling 19-04 vedtaget, der ændrer henstilling 18-02, som dette forslag til udtalelse omhandler. Udvalget foreslår derfor, at lovgiverne tilpasser forslaget til forordning. |
| --- | --- |

3.2.

| 4. | Særlige bemærkninger |
| --- | --- |

4.

| 4.1. | I artikel 29, stk. 3, fastsættes det, at EU-notfartøjer ikke må deltage i fælles fiskeri med notfartøjer fra andre CPC'er, selv om det af punkt 62 i henstilling 19-04 fremgår, at »(...) En CPC (2) med færre end fem godkendte notfartøjer kan give tilladelse til fælles fiskeri med andre CPC'er.
  Hver CPC, der foretager fælles fiskeri, er ansvarlig for og skal anmelde de fangster, der tages under det pågældende fælles fiskeri«. |
| --- | --- |

4.1.

Hver CPC, der foretager fælles fiskeri, er ansvarlig for og skal anmelde de fangster, der tages under det pågældende fælles fiskeri«.

| 4.2. | Udvalget mener, at der i forslaget til forordning bør tages hensyn til undtagelsen omtalt i foregående afsnit, dvs. at fælles fiskeri med andre CPC'ers flåder bør tillades. EØSU mener imidlertid, at der først bør indgås en bilateral aftale om de aktiviteter, som fartøjerne og navnlig myndighederne i de enkelte CPC'er skal udføre i forbindelse med forvaltningen af de fangstdokumenter, der kræves i henhold til gældende bestemmelser. |
| --- | --- |

4.2.

Bruxelles, den 7. maj 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 af 20. november 2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik, om ændring af forordning (EF) nr. 847/96, (EF) nr. 2371/2002, (EF) nr. 811/2004, (EF) nr. 768/2005, (EF) nr. 2115/2005, (EF) nr. 2166/2005, (EF) nr. 388/2006, (EF) nr. 509/2007, (EF) nr. 676/2007, (EF) nr. 1098/2007, (EF) nr. 1300/2008, (EF) nr. 1342/2008 og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1627/94 og (EF) nr. 1966/2006 (EUT L 343 af 22.12.2009, s. 1).

1

(2)  Kontraherende part i konventionen.

2

---