# Официален вестник C 161/11 м

| | ISSN 1977-0855 |
| --- | --- |
| Официален вестник
  на Европейския съюз | C 161 |
| | |
| Издание на български език | Информация и известия | Година 6311 май 2020 г. |

ISSN 1977-0855

Официален вестник

на Европейския съюз

C 161

Издание на български език

Информация и известия

Година 6311 май 2020 г.

---

| Съдържание | Страница |
| --- | --- |
| | IV   Информация |
| | ИНФОРМАЦИЯ ОТ ИНСТИТУЦИИТЕ, ОРГАНИТЕ, СЛУЖБИТЕ И АГЕНЦИИТЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ |
| | Съд на Европейския съюз |
| 2020/C 161/01 | Последни публикации на Съда на Европейския съюз в Официален вестник на Европейския съюз | 1 |

Съдържание

Страница

IV   Информация

ИНФОРМАЦИЯ ОТ ИНСТИТУЦИИТЕ, ОРГАНИТЕ, СЛУЖБИТЕ И АГЕНЦИИТЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

Съд на Европейския съюз

2020/C 161/01

Последни публикации на Съда на Европейския съюз в Официален вестник на Европейския съюз

Официален вестник на Европейския съюз

1

---

| | V   Становища |
| --- | --- |
| | СЪДЕБНИ ПРОЦЕДУРИ |
| | Съд |
| 2020/C 161/02 | Дело C-10/18 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Mowi ASA, по-рано Marine Harvest ASA/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Контрол върху концентрациите между предприятия — Регламент (ЕО) No 139/2004 — Член 4, параграф 1 — Задължение за предварително отправяне на уведомление за концентрации — Член 7, параграф 1 — Задължение за спиране — Член 7, параграф 2 — Освобождаване — Понятие за една-единствена концентрация — Член 14, параграф 2 — Решение за налагане на глоби поради извършването на концентрация, преди да бъде отправено уведомление и да бъде получено разрешение за нея — Принцип ne bis in idem — Принцип на приспадане — Съвкупност от нарушения) | 2 |
| 2020/C 161/03 | Дело C-125/18: Решение на Съда (голям състав) от 3 март 2020 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona — Испания) — Marc Gómez del Moral Guasch/Bankia SA (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Договор за ипотечен кредит — Променлив лихвен процент — Референтен индекс, основан на ипотечните кредити на спестовните каси — Индекс, произтичащ от подзаконова или административна разпоредба — Едностранно въвеждане на такава клауза от продавача или доставчика — Проверка на изискването за прозрачност от националния съд — Последици от констатирането на неравноправния характер на клаузата) | 2 |
| 2020/C 161/04 | Съединени дела C-155/18 P—C-158/18 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Tulliallan Burlington Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Burlington Fashion GmbH (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕС) No 207/2009 — Словни марки и фигуративни марки BURLINGTON — Възражение на притежателя на по-ранните словни и фигуративни марки BURLINGTON и BURLINGTON ARCADE — Член 8, параграф 1, буква б) — Вероятност от объркване — Ницска спогодба — Клас 35 — Понятие услуги за продажба на дребно — Член 8, параграф 4 — Злоупотреба — Член 8, параграф 5 — Репутация — Критерии за преценка — Сходство между стоките и услугите — Отхвърляне на възражението) | 3 |
| 2020/C 161/05 | Дело C-183/18: Решение на Съда (първи състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy Gdańsk–Południe w Gdańsku — Полша) — Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)/Bank BGŻ BNP Paribas S.A. (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2005/214/ПВР — Признаване и изпълнение на финансови санкции, наложени на юридически лица — Непълно транспониране на рамково решение — Задължение за съответстващо тълкуване на националното право — Обхват) | 4 |
| 2020/C 161/06 | Дело C-211/18: Решение на Съда (шести състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Idealmed III — Serviços de Saúde SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 132, параграф 1, буква б) — Случаи на освобождаване — Болнична и медицинска помощ — Болници — Услуги, предоставяни при социални условия, сравними с приложимите за публичноправните субекти — Членове 377 и 391 — Дерогации — Възможност за избор на режим на облагане — Запазване на режима на облагане — Промяна на условията на извършване на дейността) | 5 |
| 2020/C 161/07 | Дело C-240/18 P: Решение на Съда (пети състав) от 27 февруари 2020 г. — Constantin Film Produktion GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) No 207/2009 — Член 7, параграф 1, буква е) — Абсолютно основание за отказ — Марка, противоречаща на добрите нрави — Словен знак Fack Ju Göhte — Отхвърляне на заявката за регистрация) | 6 |
| 2020/C 161/08 | Дело C-328/18 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост/Equivalenza Manufactory, SL (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) No 207/2009 — Член 8, параграф 1, буква б) — Вероятност от объркване — Преценка на сходството на конфликтните знаци — Обща преценка на вероятността от объркване — Вземане предвид на условията на продажба — Неутрализиране на фонетичното сходство чрез визуални и концептуални разлики — Предпоставки на неутрализирането) | 6 |
| 2020/C 161/09 | Дело C-586/18 P: Решение на Съда (девети състав) от 4 март 2020 г. — Buonotourist Srl/Европейска комисия, Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Обжалване — Конкуренция — Държавни помощи — Предприятие, експлоатиращо автобусните транспортни мрежи в регион Кампания (Италия) — Компенсация за задължения за извършване на обществена услуга, изплащана от италианските органи на основание на решение на Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия) — Решение на Европейската комисия, което обявява мярката за помощ за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар) | 7 |
| 2020/C 161/10 | Дело C-587/18 P: Решение на Съда (девети състав) от 4 март 2020 г. — CSTP Azienda della Mobilità SpA/Европейска комисия, Asstra Associazione Trasporti (Обжалване — Конкуренция — Държавни помощи — Предприятие, експлоатиращо автобусните транспортни мрежи в регион Кампания (Италия) — Компенсация за задължения за извършване на обществена услуга, изплащана от италианските органи на основание на решение на Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия) — Решение на Европейската комисия, което обявява мярката за помощ за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар) | 7 |
| 2020/C 161/11 | Дело C-655/18: Решение на Съда (осми състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Варна — България) — Териториална дирекция Северна морска към Агенция Митници, правоприемник на Митница Варна/Шенкер ЕООД (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Регламент (ЕС) No 952/2013 — Отклоняване от митнически надзор — Кражба на стоки, поставени под режим на митническо складиране — Член 242 — Лице, отговорно за отклоняването — Титуляр на разрешение за митническо складиране — Санкция за неспазване на митническото законодателство — Член 42 — Задължение да се плати равностойността на липсващите стоки — Кумулиране с имуществена санкция — Пропорционалност) | 8 |
| 2020/C 161/12 | Дело C-766/18 P: Решение на Съда (пети състав) от 5 март 2020 г. — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Ем Джей Дериз ЕООД (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (EО) No 207/2009 — Възражение — Член 8, параграф 1, буква б) — Вероятност от объркване — Критерии за преценка — Приложимост в случай на по-ранна колективна марка — Взаимозависимост между сходството на конфликтните марки и сходството на обозначените с тези марки стоки или услуги) | 9 |
| 2020/C 161/13 | Дело C-34/19: Решение на Съда (първи състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Далекосъобщителни услуги — Изпълнение на изискването за предоставяне на отворена далекосъобщителна мрежа — Директива 97/13/ЕО — Такси и налози, приложими за индивидуалните лицензии — Преходен режим, който предвижда налог извън разрешените от Директива 97/13/ЕО — Сила на пресъдено нещо на съдебно решение на върховна юрисдикция, счетено за противоречащо на правото на Съюза) | 9 |
| 2020/C 161/14 | Дело C-48/19: Решение на Съда (шести състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — X-GmbH/Finanzamt Z (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Обща система на данъка върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Член 132, параграф 1, буква в) — Случаи на освобождаване — Предоставяне на медицинска помощ при упражняване на медицински и парамедицински професии — Услуги, предоставяни по телефона — Услуги, предоставяни от медицински сестри и медицински асистенти) | 10 |
| 2020/C 161/15 | Дело C-69/19 P: Решение на Съда (осми състав) от 5 март 2020 г. — Credito Fondiario SpA / Единен съвет за преструктуриране, Италианска република, Европейска комисия (Обжалване — Икономически и паричен съюз — Банков съюз — Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) — Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) — Единен фонд за преструктуриране (ЕФП) — Определяне на предварителната вноска за 2016 г. — Жалба за отмяна — Срок за обжалване — Просрочие — Възражение за незаконосъобразност — Явна недопустимост) | 11 |
| 2020/C 161/16 | Дело C-135/19: Решение на Съда (първи състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Pensionsversicherungsanstalt/CW (Преюдициално запитване — Социално осигуряване на работниците мигранти — Координация на системите за социално осигуряване — Регламент (ЕО) No 883/2004 — Членове 3 и 11 — Материален обхват — Обезщетения, които попадат в приложното поле на този регламент — Квалифициране — Обезщетение за болест — Обезщетение за инвалидност — Обезщетение за безработица — Лице, което е престанало да се осигурява по схемата за социално осигуряване на държава членка, след като е преустановило професионалната си дейност в нея и се е преместило да живее в друга държава членка — Заявление за получаване на парична помощ за рехабилитация в предходната държава членка по пребиваване и по месторабота — Отказ — Определяне на приложимото законодателство) | 12 |
| 2020/C 161/17 | Дело C-298/19: Решение на Съда (девети състав) от 27 февруари 2020 г. — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 91/676/ЕИО — Опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници — Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения — Неизпълнение на решението — Член 260, параграф 2 ДФЕС — Финансови санкции — Еднократно платима сума) | 12 |
| 2020/C 161/18 | Дело C-75/19: Определение на Съда (девети състав) от 6 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Specializat Mureş — Румъния) — MF/BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala Bucureşti, Secapital Sàrl (Преюдициално запитванe — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Директива 93/13/ЕИО — Потребителски договори — Потребителски кредит — Производство по принудително изпълнение — Петнадесетдневен срок от уведомлението за производството по принудително изпълнение за изтъкване на неравноправният характер на клауза) | 13 |
| 2020/C 161/19 | Дело C-376/19: Преюдициално запитване, отправено от Районен съд — Благоевград (България) на 13 май 2019 година — МАК ТУРС АД / Директор на Дирекция Инспекция по труда — Благоевград | 14 |
| 2020/C 161/20 | Дело C-571/19 P: Жалба, подадена на 24 юли 2019 г. от EMB Consulting SE срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 23 май 2019 г. по дело T-107/17, Frank Steinhoff и др./Европейска централна банка | 14 |
| 2020/C 161/21 | Дело C-670/19: Преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg (Германия), постъпило на 10 септември 2019 г. — Gardinia Home Decor GmbH/Hauptzollamt Ulm | 14 |
| 2020/C 161/22 | Дело C-835/19: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 18 ноември 2019 г. — Autostrada Torino Ivrea Valle D’Aosta — Ativa S.p.A./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di bacino del Po | 15 |
| 2020/C 161/23 | Дело C-886/19 P: Жалба, подадена на 3 декември 2019 г. от Pink Lady America LLC срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 24 септември 2019 г. по дело T-112/18, Pink Lady America/CPVO | 16 |
| 2020/C 161/24 | Дело C-892/19 P: Жалба, подадена на 29 ноември 2019 г. от Camelia Manéa срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 12 септември 2019 г. по дело T-225/18, Manéa/CdT | 16 |
| 2020/C 161/25 | Дело C-902/19: Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. от Esim Chemicals GmbH срещу определението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 9 октомври 2019 г. по дело T-713/18 — Esim Chemicals/EUIPO | 17 |
| 2020/C 161/26 | Дело C-920/19: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgerichts Steiermark (Австрия), постъпило на 16 декември 2019 г. — Fluctus s.r.o. и др. | 17 |
| 2020/C 161/27 | Дело C-924/19: Преюдициално запитване от Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 18 декември 2019 г. — FMS и FNZ/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság и Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság | 18 |
| 2020/C 161/28 | Дело C-925/19: Преюдициално запитване от Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 18 декември 2019 г. — SA и SA junior/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság | 20 |
| 2020/C 161/29 | Дело C-932/19: Преюдициално запитване от Győri Ítélőtábla (Унгария), постъпило на 20 декември 2019 г. — J.Z./OTP Jelzálogbank Zrt. И др. | 22 |
| 2020/C 161/30 | Дело C-10/20: Преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 10 януари 2020 г. — Flightright GmbH/Eurowings GmbH | 23 |
| 2020/C 161/31 | Дело C-17/20: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Италия), постъпило на 14 януари 2020 г. — MC/U.T.G. — Prefettura di Foggia | 24 |
| 2020/C 161/32 | Дело C-18/20: Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 16 януари 2020 г. — XY | 24 |
| 2020/C 161/33 | Дело C-30/20: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil No 2 de Madrid (Испания), постъпило на 22 януари 2020 г. — RH/AB Volvo и др. | 25 |
| 2020/C 161/34 | Дело C-31/20: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Alicante (Испания), постъпило на 22 януари 2020 г. — Bankia S.A./SI | 25 |
| 2020/C 161/35 | Дело C-32/20: Преюдициално запитване от Corte di appello di Napoli (Италия), постъпило на 22 януари 2020 г. — TJ/Balga Srl | 26 |
| 2020/C 161/36 | Дело C-33/20: Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 23 януари 2020 г. — UK/Volkswagen Bank GmbH | 27 |
| 2020/C 161/37 | Дело C-40/20: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 27 януари 2020 г. — AQ, BO, CP/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR, Università degli studi di Perugia | 28 |
| 2020/C 161/38 | Дело C-44/20: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 27 януари 2020 г. — Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA)/PC, RE | 29 |
| 2020/C 161/39 | Дело C-47/20: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 28 януари 2020 г. — F./Stadt Karlsruhe | 30 |
| 2020/C 161/40 | Дело C-53/20: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 3 февруари 2020 г. — Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein e.V. | 31 |
| 2020/C 161/41 | Дело C-60/20: Преюдициално запитване от Administratīvā apgabaltiesa (Латвия), постъпило на 5 февруари 2020 г. — VAS Latvijas dzelzceļš/Valsts dzelzceļa administrācija | 31 |
| 2020/C 161/42 | Дело C-67/20: Преюдициално запитване от Cour du travail de Liège (Белгия), постъпило на 10 февруари 2020 г. — Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/г-н M. | 32 |
| 2020/C 161/43 | Дело C-68/20: Преюдициално запитване от Cour du travail de Liège (Белгия), постъпило на 10 февруари 2020 г. — Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)/C | 33 |
| 2020/C 161/44 | Дело C-69/20: Преюдициално запитване от Cour du travail de Liège (Белгия), постъпило на 10 февруари 2020 г. — Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/г-жа C. | 33 |
| 2020/C 161/45 | Дело C-76/20: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 12 февруари 2020 година — БалевБио ЕООД / Териториална дирекция Северна морска, Агенция Митници | 34 |
| 2020/C 161/46 | Дело C-84/20 P: Жалба, подадена на 14 февруари 2020 г. от Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis, срещу определението, постановено от Общия съд (девети състав) на 11 декември 2019 г. по дело T-547/19, Sarantis Sarantos/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз и Европейска комисия | 35 |
| 2020/C 161/47 | Дело C-88/20: Преюдициално запитване от Tribunal correctionnel de Bordeaux (Франция), постъпило на 20 февруари 2020 г. — Procureur de la République/ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ | 36 |
| 2020/C 161/48 | Дело C-90/20: Преюдициално запитване от Højesteret (Дания), постъпило на 24 февруари 2020 г. — Apcoa Parking Danmark A/S/Skatteministeriet | 37 |
| 2020/C 161/49 | Дело C-104/20: Преюдициално запитване от Tribunal du travail de Nivelles (Белгия), постъпило на 27 февруари 2020 г. — SD/Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, действащ в качеството на синдик на Régie des Quartiers de Tubize ASBL | 37 |
| 2020/C 161/50 | Дело C-106/20 P: Жалба, подадена на 25 февруари 2020 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 19 декември 2019 г. по дело T-14/18, Република Гърция/Европейска комисия | 38 |
| 2020/C 161/51 | Дело C-107/20 P: Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 19 декември 2019 г. по дело T-295/18, Република Гърция/Европейска комисия | 39 |
| 2020/C 161/52 | Дело C-109/20: Преюдициално запитване от Högsta domstolen (Швеция), постъпило на 27 февруари 2020 г. — Република Полша/PL Holdings Sàrl | 40 |
| 2020/C 161/53 | Дело C-112/20: Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 28 февруари 2020 г. — M. A./État belge | 40 |
| 2020/C 161/54 | Дело C-117/20: Преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles (Белгия), постъпило на 3 март 2020 г. — bpost SA/Autorité belge de la concurrence | 41 |
| | Общ съд |
| 2020/C 161/55 | Дело T-92/20: Жалба, подадена на 14 февруари 2020 г. — Fryč/Комисия | 42 |
| 2020/C 161/56 | Дело T-123/20: Жалба, подадена на 20 февруари 2020 г. — Sciessent/Комисия | 44 |
| 2020/C 161/57 | Дело T-131/20: Жалба, подадена на 27 февруари 2020 г. — IR/Комисия | 45 |
| 2020/C 161/58 | Дело T-132/20: Жалба, подадена на 28 февруари 2020 г. — NEC Oncoimmunity/EASME | 46 |
| 2020/C 161/59 | Дело T-134/20: Жалба, подадена на 27 февруари 2020 г. — Huhtamaki/Комисия | 47 |
| 2020/C 161/60 | Дело T-135/20: Жалба, подадена на 28 февруари 2020 г. — Vulkano Research and Development/EUIPO — Ega (EGA Master) | 48 |
| 2020/C 161/61 | Дело T-136/20: Жалба, подадена на 2 март 2020 г. — Ardex/EUIPO — Chen (ArtiX PAINTS) | 49 |
| 2020/C 161/62 | Дело T-139/20: Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. — Applia/Комисия | 49 |
| 2020/C 161/63 | Дело T-140/20: Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. — Applia/Комисия | 50 |
| 2020/C 161/64 | Дело T-141/20: Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. — Applia/Комисия | 51 |
| 2020/C 161/65 | Дело T-142/20: Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. — Applia/Комисия | 52 |
| 2020/C 161/66 | Дело T-144/20: Жалба, подадена на 5 март 2020 г. — Guangxi Xin Fu Yuan/Комисия | 53 |

V   Становища

СЪДЕБНИ ПРОЦЕДУРИ

Съд

2020/C 161/02

Дело C-10/18 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Mowi ASA, по-рано Marine Harvest ASA/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Контрол върху концентрациите между предприятия — Регламент (ЕО) No 139/2004 — Член 4, параграф 1 — Задължение за предварително отправяне на уведомление за концентрации — Член 7, параграф 1 — Задължение за спиране — Член 7, параграф 2 — Освобождаване — Понятие за една-единствена концентрация — Член 14, параграф 2 — Решение за налагане на глоби поради извършването на концентрация, преди да бъде отправено уведомление и да бъде получено разрешение за нея — Принцип ne bis in idem — Принцип на приспадане — Съвкупност от нарушения)

2

2020/C 161/03

Дело C-125/18: Решение на Съда (голям състав) от 3 март 2020 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona — Испания) — Marc Gómez del Moral Guasch/Bankia SA (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Договор за ипотечен кредит — Променлив лихвен процент — Референтен индекс, основан на ипотечните кредити на спестовните каси — Индекс, произтичащ от подзаконова или административна разпоредба — Едностранно въвеждане на такава клауза от продавача или доставчика — Проверка на изискването за прозрачност от националния съд — Последици от констатирането на неравноправния характер на клаузата)

o

2

2020/C 161/04

Съединени дела C-155/18 P—C-158/18 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Tulliallan Burlington Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Burlington Fashion GmbH (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕС) No 207/2009 — Словни марки и фигуративни марки BURLINGTON — Възражение на притежателя на по-ранните словни и фигуративни марки BURLINGTON и BURLINGTON ARCADE — Член 8, параграф 1, буква б) — Вероятност от объркване — Ницска спогодба — Клас 35 — Понятие услуги за продажба на дребно — Член 8, параграф 4 — Злоупотреба — Член 8, параграф 5 — Репутация — Критерии за преценка — Сходство между стоките и услугите — Отхвърляне на възражението)

3

2020/C 161/05

Дело C-183/18: Решение на Съда (първи състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy Gdańsk–Południe w Gdańsku — Полша) — Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)/Bank BGŻ BNP Paribas S.A. (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2005/214/ПВР — Признаване и изпълнение на финансови санкции, наложени на юридически лица — Непълно транспониране на рамково решение — Задължение за съответстващо тълкуване на националното право — Обхват)

4

2020/C 161/06

Дело C-211/18: Решение на Съда (шести състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Idealmed III — Serviços de Saúde SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 132, параграф 1, буква б) — Случаи на освобождаване — Болнична и медицинска помощ — Болници — Услуги, предоставяни при социални условия, сравними с приложимите за публичноправните субекти — Членове 377 и 391 — Дерогации — Възможност за избор на режим на облагане — Запазване на режима на облагане — Промяна на условията на извършване на дейността)

5

2020/C 161/07

Дело C-240/18 P: Решение на Съда (пети състав) от 27 февруари 2020 г. — Constantin Film Produktion GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) No 207/2009 — Член 7, параграф 1, буква е) — Абсолютно основание за отказ — Марка, противоречаща на добрите нрави — Словен знак Fack Ju Göhte — Отхвърляне на заявката за регистрация)

6

2020/C 161/08

Дело C-328/18 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост/Equivalenza Manufactory, SL (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) No 207/2009 — Член 8, параграф 1, буква б) — Вероятност от объркване — Преценка на сходството на конфликтните знаци — Обща преценка на вероятността от объркване — Вземане предвид на условията на продажба — Неутрализиране на фонетичното сходство чрез визуални и концептуални разлики — Предпоставки на неутрализирането)

6

2020/C 161/09

Дело C-586/18 P: Решение на Съда (девети състав) от 4 март 2020 г. — Buonotourist Srl/Европейска комисия, Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Обжалване — Конкуренция — Държавни помощи — Предприятие, експлоатиращо автобусните транспортни мрежи в регион Кампания (Италия) — Компенсация за задължения за извършване на обществена услуга, изплащана от италианските органи на основание на решение на Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия) — Решение на Европейската комисия, което обявява мярката за помощ за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар)

7

2020/C 161/10

Дело C-587/18 P: Решение на Съда (девети състав) от 4 март 2020 г. — CSTP Azienda della Mobilità SpA/Европейска комисия, Asstra Associazione Trasporti (Обжалване — Конкуренция — Държавни помощи — Предприятие, експлоатиращо автобусните транспортни мрежи в регион Кампания (Италия) — Компенсация за задължения за извършване на обществена услуга, изплащана от италианските органи на основание на решение на Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия) — Решение на Европейската комисия, което обявява мярката за помощ за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар)

7

2020/C 161/11

Дело C-655/18: Решение на Съда (осми състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Варна — България) — Териториална дирекция Северна морска към Агенция Митници, правоприемник на Митница Варна/Шенкер ЕООД (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Регламент (ЕС) No 952/2013 — Отклоняване от митнически надзор — Кражба на стоки, поставени под режим на митническо складиране — Член 242 — Лице, отговорно за отклоняването — Титуляр на разрешение за митническо складиране — Санкция за неспазване на митническото законодателство — Член 42 — Задължение да се плати равностойността на липсващите стоки — Кумулиране с имуществена санкция — Пропорционалност)

8

2020/C 161/12

Дело C-766/18 P: Решение на Съда (пети състав) от 5 март 2020 г. — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Ем Джей Дериз ЕООД (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (EО) No 207/2009 — Възражение — Член 8, параграф 1, буква б) — Вероятност от объркване — Критерии за преценка — Приложимост в случай на по-ранна колективна марка — Взаимозависимост между сходството на конфликтните марки и сходството на обозначените с тези марки стоки или услуги)

9

2020/C 161/13

Дело C-34/19: Решение на Съда (първи състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Далекосъобщителни услуги — Изпълнение на изискването за предоставяне на отворена далекосъобщителна мрежа — Директива 97/13/ЕО — Такси и налози, приложими за индивидуалните лицензии — Преходен режим, който предвижда налог извън разрешените от Директива 97/13/ЕО — Сила на пресъдено нещо на съдебно решение на върховна юрисдикция, счетено за противоречащо на правото на Съюза)

9

2020/C 161/14

Дело C-48/19: Решение на Съда (шести състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — X-GmbH/Finanzamt Z (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Обща система на данъка върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Член 132, параграф 1, буква в) — Случаи на освобождаване — Предоставяне на медицинска помощ при упражняване на медицински и парамедицински професии — Услуги, предоставяни по телефона — Услуги, предоставяни от медицински сестри и медицински асистенти)

10

2020/C 161/15

Дело C-69/19 P: Решение на Съда (осми състав) от 5 март 2020 г. — Credito Fondiario SpA / Единен съвет за преструктуриране, Италианска република, Европейска комисия (Обжалване — Икономически и паричен съюз — Банков съюз — Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) — Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) — Единен фонд за преструктуриране (ЕФП) — Определяне на предварителната вноска за 2016 г. — Жалба за отмяна — Срок за обжалване — Просрочие — Възражение за незаконосъобразност — Явна недопустимост)

11

2020/C 161/16

Дело C-135/19: Решение на Съда (първи състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Pensionsversicherungsanstalt/CW (Преюдициално запитване — Социално осигуряване на работниците мигранти — Координация на системите за социално осигуряване — Регламент (ЕО) No 883/2004 — Членове 3 и 11 — Материален обхват — Обезщетения, които попадат в приложното поле на този регламент — Квалифициране — Обезщетение за болест — Обезщетение за инвалидност — Обезщетение за безработица — Лице, което е престанало да се осигурява по схемата за социално осигуряване на държава членка, след като е преустановило професионалната си дейност в нея и се е преместило да живее в друга държава членка — Заявление за получаване на парична помощ за рехабилитация в предходната държава членка по пребиваване и по месторабота — Отказ — Определяне на приложимото законодателство)

12

2020/C 161/17

Дело C-298/19: Решение на Съда (девети състав) от 27 февруари 2020 г. — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 91/676/ЕИО — Опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници — Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения — Неизпълнение на решението — Член 260, параграф 2 ДФЕС — Финансови санкции — Еднократно платима сума)

12

2020/C 161/18

Дело C-75/19: Определение на Съда (девети състав) от 6 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Specializat Mureş — Румъния) — MF/BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala Bucureşti, Secapital Sàrl (Преюдициално запитванe — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Директива 93/13/ЕИО — Потребителски договори — Потребителски кредит — Производство по принудително изпълнение — Петнадесетдневен срок от уведомлението за производството по принудително изпълнение за изтъкване на неравноправният характер на клауза)

13

2020/C 161/19

Дело C-376/19: Преюдициално запитване, отправено от Районен съд — Благоевград (България) на 13 май 2019 година — МАК ТУРС АД / Директор на Дирекция Инспекция по труда — Благоевград

14

2020/C 161/20

Дело C-571/19 P: Жалба, подадена на 24 юли 2019 г. от EMB Consulting SE срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 23 май 2019 г. по дело T-107/17, Frank Steinhoff и др./Европейска централна банка

14

2020/C 161/21

Дело C-670/19: Преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg (Германия), постъпило на 10 септември 2019 г. — Gardinia Home Decor GmbH/Hauptzollamt Ulm

14

2020/C 161/22

Дело C-835/19: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 18 ноември 2019 г. — Autostrada Torino Ivrea Valle D’Aosta — Ativa S.p.A./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di bacino del Po

15

2020/C 161/23

Дело C-886/19 P: Жалба, подадена на 3 декември 2019 г. от Pink Lady America LLC срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 24 септември 2019 г. по дело T-112/18, Pink Lady America/CPVO

16

2020/C 161/24

Дело C-892/19 P: Жалба, подадена на 29 ноември 2019 г. от Camelia Manéa срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 12 септември 2019 г. по дело T-225/18, Manéa/CdT

16

2020/C 161/25

Дело C-902/19: Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. от Esim Chemicals GmbH срещу определението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 9 октомври 2019 г. по дело T-713/18 — Esim Chemicals/EUIPO

17

2020/C 161/26

Дело C-920/19: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgerichts Steiermark (Австрия), постъпило на 16 декември 2019 г. — Fluctus s.r.o. и др.

17

2020/C 161/27

Дело C-924/19: Преюдициално запитване от Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 18 декември 2019 г. — FMS и FNZ/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság и Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

18

2020/C 161/28

Дело C-925/19: Преюдициално запитване от Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 18 декември 2019 г. — SA и SA junior/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

20

2020/C 161/29

Дело C-932/19: Преюдициално запитване от Győri Ítélőtábla (Унгария), постъпило на 20 декември 2019 г. — J.Z./OTP Jelzálogbank Zrt. И др.

22

2020/C 161/30

Дело C-10/20: Преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 10 януари 2020 г. — Flightright GmbH/Eurowings GmbH

23

2020/C 161/31

Дело C-17/20: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Италия), постъпило на 14 януари 2020 г. — MC/U.T.G. — Prefettura di Foggia

24

2020/C 161/32

Дело C-18/20: Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 16 януари 2020 г. — XY

24

2020/C 161/33

Дело C-30/20: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil No 2 de Madrid (Испания), постъпило на 22 януари 2020 г. — RH/AB Volvo и др.

25

2020/C 161/34

Дело C-31/20: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Alicante (Испания), постъпило на 22 януари 2020 г. — Bankia S.A./SI

25

2020/C 161/35

Дело C-32/20: Преюдициално запитване от Corte di appello di Napoli (Италия), постъпило на 22 януари 2020 г. — TJ/Balga Srl

26

2020/C 161/36

Дело C-33/20: Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 23 януари 2020 г. — UK/Volkswagen Bank GmbH

27

2020/C 161/37

Дело C-40/20: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 27 януари 2020 г. — AQ, BO, CP/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR, Università degli studi di Perugia

28

2020/C 161/38

Дело C-44/20: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 27 януари 2020 г. — Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA)/PC, RE

29

2020/C 161/39

Дело C-47/20: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 28 януари 2020 г. — F./Stadt Karlsruhe

30

2020/C 161/40

Дело C-53/20: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 3 февруари 2020 г. — Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein e.V.

31

2020/C 161/41

Дело C-60/20: Преюдициално запитване от Administratīvā apgabaltiesa (Латвия), постъпило на 5 февруари 2020 г. — VAS Latvijas dzelzceļš/Valsts dzelzceļa administrācija

31

2020/C 161/42

Дело C-67/20: Преюдициално запитване от Cour du travail de Liège (Белгия), постъпило на 10 февруари 2020 г. — Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/г-н M.

32

2020/C 161/43

Дело C-68/20: Преюдициално запитване от Cour du travail de Liège (Белгия), постъпило на 10 февруари 2020 г. — Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)/C

33

2020/C 161/44

Дело C-69/20: Преюдициално запитване от Cour du travail de Liège (Белгия), постъпило на 10 февруари 2020 г. — Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/г-жа C.

33

2020/C 161/45

Дело C-76/20: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 12 февруари 2020 година — БалевБио ЕООД / Териториална дирекция Северна морска, Агенция Митници

34

2020/C 161/46

Дело C-84/20 P: Жалба, подадена на 14 февруари 2020 г. от Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis, срещу определението, постановено от Общия съд (девети състав) на 11 декември 2019 г. по дело T-547/19, Sarantis Sarantos/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз и Европейска комисия

35

2020/C 161/47

Дело C-88/20: Преюдициално запитване от Tribunal correctionnel de Bordeaux (Франция), постъпило на 20 февруари 2020 г. — Procureur de la République/ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

36

2020/C 161/48

Дело C-90/20: Преюдициално запитване от Højesteret (Дания), постъпило на 24 февруари 2020 г. — Apcoa Parking Danmark A/S/Skatteministeriet

37

2020/C 161/49

Дело C-104/20: Преюдициално запитване от Tribunal du travail de Nivelles (Белгия), постъпило на 27 февруари 2020 г. — SD/Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, действащ в качеството на синдик на Régie des Quartiers de Tubize ASBL

37

2020/C 161/50

Дело C-106/20 P: Жалба, подадена на 25 февруари 2020 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 19 декември 2019 г. по дело T-14/18, Република Гърция/Европейска комисия

38

2020/C 161/51

Дело C-107/20 P: Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 19 декември 2019 г. по дело T-295/18, Република Гърция/Европейска комисия

39

2020/C 161/52

Дело C-109/20: Преюдициално запитване от Högsta domstolen (Швеция), постъпило на 27 февруари 2020 г. — Република Полша/PL Holdings Sàrl

40

2020/C 161/53

Дело C-112/20: Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 28 февруари 2020 г. — M. A./État belge

40

2020/C 161/54

Дело C-117/20: Преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles (Белгия), постъпило на 3 март 2020 г. — bpost SA/Autorité belge de la concurrence

41

Общ съд

2020/C 161/55

Дело T-92/20: Жалба, подадена на 14 февруари 2020 г. — Fryč/Комисия

42

2020/C 161/56

Дело T-123/20: Жалба, подадена на 20 февруари 2020 г. — Sciessent/Комисия

44

2020/C 161/57

Дело T-131/20: Жалба, подадена на 27 февруари 2020 г. — IR/Комисия

45

2020/C 161/58

Дело T-132/20: Жалба, подадена на 28 февруари 2020 г. — NEC Oncoimmunity/EASME

46

2020/C 161/59

Дело T-134/20: Жалба, подадена на 27 февруари 2020 г. — Huhtamaki/Комисия

47

2020/C 161/60

Дело T-135/20: Жалба, подадена на 28 февруари 2020 г. — Vulkano Research and Development/EUIPO — Ega (EGA Master)

48

2020/C 161/61

Дело T-136/20: Жалба, подадена на 2 март 2020 г. — Ardex/EUIPO — Chen (ArtiX PAINTS)

49

2020/C 161/62

Дело T-139/20: Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. — Applia/Комисия

49

2020/C 161/63

Дело T-140/20: Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. — Applia/Комисия

50

2020/C 161/64

Дело T-141/20: Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. — Applia/Комисия

51

2020/C 161/65

Дело T-142/20: Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. — Applia/Комисия

52

2020/C 161/66

Дело T-144/20: Жалба, подадена на 5 март 2020 г. — Guangxi Xin Fu Yuan/Комисия

53

---

| BG | |
| --- | --- |

BG

---

IV Информация

ИНФОРМАЦИЯ ОТ ИНСТИТУЦИИТЕ, ОРГАНИТЕ, СЛУЖБИТЕ И АГЕНЦИИТЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

Съд на Европейския съюз

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/1 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/1

---

Последни публикации на Съда на Европейския съюз в Официален вестник на Европейския съюз

(2020/C 161/01)

Последна публикация

ОВ C 137, 27.4.2020 г.

Предишни публикации

ОВ C 129, 20.4.2020 г.

ОВ C 114, 6.4.2020 г.

ОВ C 103, 30.3.2020 г.

ОВ C 95, 23.3.2020 г.

ОВ C 87, 16.3.2020 г.

ОВ C 77, 9.3.2020 г.

Може да намерите тези текстове на адрес

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Становища

СЪДЕБНИ ПРОЦЕДУРИ

Съд

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/2 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/2

---

Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Mowi ASA, по-рано Marine Harvest ASA/Европейска комисия

(Дело C-10/18 P) (1)

(Обжалване - Конкуренция - Контрол върху концентрациите между предприятия - Регламент (ЕО) No 139/2004 - Член 4, параграф 1 - Задължение за предварително отправяне на уведомление за концентрации - Член 7, параграф 1 - Задължение за спиране - Член 7, параграф 2 - Освобождаване - Понятие за една-единствена концентрация - Член 14, параграф 2 - Решение за налагане на глоби поради извършването на концентрация, преди да бъде отправено уведомление и да бъде получено разрешение за нея - Принцип ne bis in idem - Принцип на приспадане - Съвкупност от нарушения)

(2020/C 161/02)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Mowi ASA, по-рано Marine Harvest ASA (представител: R. Subiotto, QC)

Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: M. Farley и F. Jimeno Fernández)

Диспозитив

| 1) | Отхвърля жалбата. |
| --- | --- |

1)

Отхвърля жалбата.

| 2) | Осъжда Mowi ASA да заплати съдебните разноски. |
| --- | --- |

2)

Осъжда Mowi ASA да заплати съдебните разноски.

---

(1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/2 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/2

---

Решение на Съда (голям състав) от 3 март 2020 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona — Испания) — Marc Gómez del Moral Guasch/Bankia SA

(Дело C-125/18) (1)

(Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Договор за ипотечен кредит - Променлив лихвен процент - Референтен индекс, основан на ипотечните кредити на спестовните каси - Индекс, произтичащ от подзаконова или административна разпоредба - Едностранно въвеждане на такава клауза от продавача или доставчика - Проверка на изискването за прозрачност от националния съд - Последици от констатирането на неравноправния характер на клаузата)

(2020/C 161/03)

Език на производството: испански

Запитваща юрисдикция

Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona

Страни в главното производство

Ищец: Marc Gómez del Moral Guasch

Ответник: Bankia SA

Диспозитив

| 1) | Член 1, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че клаузата от договор за ипотечен кредит, сключен между потребител и продавач или доставчик, в която се предвижда, че приложимият за кредита лихвен процент се основава на един от предвидените в националната правна уредба официални референтни индекси, които могат да се прилагат от кредитните институции към ипотечните кредити, попада в приложното поле на тази директива, ако в същата правна уредба не се предвижда нито задължително прилагане на този индекс независимо от волята на страните, нито субсидиарното му прилагане при липса на друга уговорка между същите страни. |
| --- | --- |

1)

Член 1, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че клаузата от договор за ипотечен кредит, сключен между потребител и продавач или доставчик, в която се предвижда, че приложимият за кредита лихвен процент се основава на един от предвидените в националната правна уредба официални референтни индекси, които могат да се прилагат от кредитните институции към ипотечните кредити, попада в приложното поле на тази директива, ако в същата правна уредба не се предвижда нито задължително прилагане на този индекс независимо от волята на страните, нито субсидиарното му прилагане при липса на друга уговорка между същите страни.

| 2) | Директива 93/13, и по-специално член 4, параграф 2 и член 8, трябва да се тълкува в смисъл, че съответната юрисдикция на държава членка е длъжна да провери дали договорна клауза, отнасяща се до основния предмет на договора, е ясна и разбираема, при това независимо дали член 4, параграф 2 от тази директива е транспониран в правния ред на държавата членка. |
| --- | --- |

2)

Директива 93/13, и по-специално член 4, параграф 2 и член 8, трябва да се тълкува в смисъл, че съответната юрисдикция на държава членка е длъжна да провери дали договорна клауза, отнасяща се до основния предмет на договора, е ясна и разбираема, при това независимо дали член 4, параграф 2 от тази директива е транспониран в правния ред на държавата членка.

| 3) | Директива 93/13, и по-специално член 4, параграф 2 и член 5, трябва да се тълкува в смисъл, че за да се спази изискването за прозрачност на договорна клауза, с която се определя променлив лихвен процент, в договор за ипотечен кредит, тази клауза трябва не само да бъде понятна от формална и граматическа гледна точка, но и да позволява на среден потребител, относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, да разбере конкретното функциониране на начина на изчисляване на същия лихвен процент и съответно да прецени въз основа на точни и понятни критерии потенциално значимите икономически последици от такава клауза за финансовите му задължения. Особено релевантни елементи за преценката, която националният съд трябва да извърши в това отношение, са от една страна, лесната достъпност за всеки, който възнамерява да сключи договор за ипотечен кредит, на основните елементи за изчисляване на този лихвен процент поради публикуването на начина на неговото изчисляване, и от друга страна, предоставянето на информация за колебанията в миналото на индекса, въз основа на който се изчислява същият лихвен процент. |
| --- | --- |

3)

Директива 93/13, и по-специално член 4, параграф 2 и член 5, трябва да се тълкува в смисъл, че за да се спази изискването за прозрачност на договорна клауза, с която се определя променлив лихвен процент, в договор за ипотечен кредит, тази клауза трябва не само да бъде понятна от формална и граматическа гледна точка, но и да позволява на среден потребител, относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, да разбере конкретното функциониране на начина на изчисляване на същия лихвен процент и съответно да прецени въз основа на точни и понятни критерии потенциално значимите икономически последици от такава клауза за финансовите му задължения. Особено релевантни елементи за преценката, която националният съд трябва да извърши в това отношение, са от една страна, лесната достъпност за всеки, който възнамерява да сключи договор за ипотечен кредит, на основните елементи за изчисляване на този лихвен процент поради публикуването на начина на неговото изчисляване, и от друга страна, предоставянето на информация за колебанията в миналото на индекса, въз основа на който се изчислява същият лихвен процент.

| 4) | Член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкуват в смисъл, че при недействителност на неравноправна договорна клауза, с която се определя референтен индекс за изчисляване на променливите лихви по кредит, тези разпоредби допускат възможността националният съд да замести този индекс със законоустановен индекс, приложим при липса на уговорка за противното между страните по договора, ако при премахване на посочената неравноправна клауза съответният договор за ипотечен кредит не може да продължи да се изпълнява и ако обявяването на целия договор за недействителен би изложило потребителя на особено неблагоприятни последици. |
| --- | --- |

4)

Член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкуват в смисъл, че при недействителност на неравноправна договорна клауза, с която се определя референтен индекс за изчисляване на променливите лихви по кредит, тези разпоредби допускат възможността националният съд да замести този индекс със законоустановен индекс, приложим при липса на уговорка за противното между страните по договора, ако при премахване на посочената неравноправна клауза съответният договор за ипотечен кредит не може да продължи да се изпълнява и ако обявяването на целия договор за недействителен би изложило потребителя на особено неблагоприятни последици.

---

(1)  ОВ C 152, 30.4.2018 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/3 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/3

---

Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Tulliallan Burlington Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Burlington Fashion GmbH

(Съединени дела C-155/18 P—C-158/18 P) (1)

(Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕС) No 207/2009 - Словни марки и фигуративни марки „BURLINGTON“ - Възражение на притежателя на по-ранните словни и фигуративни марки „BURLINGTON“ и „BURLINGTON ARCADE“ - Член 8, параграф 1, буква б) - Вероятност от объркване - Ницска спогодба - Клас 35 - Понятие „услуги за продажба на дребно“ - Член 8, параграф 4 - Злоупотреба - Член 8, параграф 5 - Репутация - Критерии за преценка - Сходство между стоките и услугите - Отхвърляне на възражението)

(2020/C 161/04)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Tulliallan Burlington Ltd (представител: A. Norris, Barrister)

Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: M. Fischer и D. Botis), Burlington Fashion GmbH (представител: A. Parr, Rechtsanwältin)

Диспозитив

| 1) | Отменя решения на Общия съд на Европейския съюз от 6 декември 2017 г., Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (Burlington) (T-120/16, EU:T:2017:873), от 6 декември 2017 г., Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL) (T-121/16, непубликувано, EU:T:2017:872), от 6 декември 2017 г., Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (Burlington) (T-122/16, непубликувано, EU:T:2017:871), и от 6 декември 2017 г., Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (BURLINGTON) (T-123/16, непубликувано, EU:T:2017:870). |
| --- | --- |

1)

Отменя решения на Общия съд на Европейския съюз от 6 декември 2017 г., Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (Burlington) (T-120/16, EU:T:2017:873), от 6 декември 2017 г., Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL) (T-121/16, непубликувано, EU:T:2017:872), от 6 декември 2017 г., Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (Burlington) (T-122/16, непубликувано, EU:T:2017:871), и от 6 декември 2017 г., Tulliallan Burlington/EUIPO — Burlington Fashion (BURLINGTON) (T-123/16, непубликувано, EU:T:2017:870).

| 2) | Отменя решенията на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 11 януари 2016 г. (преписки R 94/2014-4, R 2501/2013-4, R 2409/2013-4 и R 1635/2013-4), постановени в четири производства по възражение между Tulliallan Burlington Ltd и Burlington Fashion GmbH. |
| --- | --- |

2)

Отменя решенията на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 11 януари 2016 г. (преписки R 94/2014-4, R 2501/2013-4, R 2409/2013-4 и R 1635/2013-4), постановени в четири производства по възражение между Tulliallan Burlington Ltd и Burlington Fashion GmbH.

| 3) | Осъжда Burlington Fashion GmbH и Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят поравно съдебните разноски, направени от Tulliallan Burlington Ltd както в първоинстанционните производства по дела T-120/16—T-123/16, така и в производствата по обжалване. |
| --- | --- |

3)

Осъжда Burlington Fashion GmbH и Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят поравно съдебните разноски, направени от Tulliallan Burlington Ltd както в първоинстанционните производства по дела T-120/16—T-123/16, така и в производствата по обжалване.

---

(1)  ОВ C 240, 9.7.2018 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/4 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/4

---

Решение на Съда (първи състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy Gdańsk–Południe w Gdańsku — Полша) — Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)/Bank BGŻ BNP Paribas S.A.

(Дело C-183/18) (1)

(Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2005/214/ПВР - Признаване и изпълнение на финансови санкции, наложени на юридически лица - Непълно транспониране на рамково решение - Задължение за съответстващо тълкуване на националното право - Обхват)

(2020/C 161/05)

Език на производството: полски

Запитваща юрисдикция

Sąd Rejonowy Gdańsk–Południe w Gdańsku

Страни в главното производство

Молител: Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)

Ответник: Bank BGŻ BNP Paribas S.A. w Gdańsku

В присъствието на: Prokuratura Rejonowa Gdańsk-Śródmieście w Gdańsku

Диспозитив

| 1) | Понятието „юридическо лице“ по-конкретно в член 1, буква а) и в член 9, параграф 3 от Рамково решение 2005/214/ПВР на Съвета от 24 февруари 2005 година относно прилагането на принципа за взаимно признаване на финансови санкции, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува с оглед на правото на решаващата държава, издала решението, с което се налага финансова санкция. |
| --- | --- |

1)

Понятието „юридическо лице“ по-конкретно в член 1, буква а) и в член 9, параграф 3 от Рамково решение 2005/214/ПВР на Съвета от 24 февруари 2005 година относно прилагането на принципа за взаимно признаване на финансови санкции, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува с оглед на правото на решаващата държава, издала решението, с което се налага финансова санкция.

| 2) | Рамково решение 2005/214, изменено с Рамково решение 2009/299, трябва да се тълкува в смисъл, че не налага на юрисдикция на държава членка да остави без приложение разпоредба от националното право, несъвместима с член 9, параграф 3 от Рамково решение 2005/214, изменено с Рамково решение 2009/299, тъй като тази разпоредба няма директен ефект. Все пак запитващата юрисдикция следва да направи всичко възможно, за да тълкува съответстващо националното право и да осигури резултат, съвместим с целта на Рамково решение 2005/214, изменено с Рамково решение 2009/299. |
| --- | --- |

2)

Рамково решение 2005/214, изменено с Рамково решение 2009/299, трябва да се тълкува в смисъл, че не налага на юрисдикция на държава членка да остави без приложение разпоредба от националното право, несъвместима с член 9, параграф 3 от Рамково решение 2005/214, изменено с Рамково решение 2009/299, тъй като тази разпоредба няма директен ефект. Все пак запитващата юрисдикция следва да направи всичко възможно, за да тълкува съответстващо националното право и да осигури резултат, съвместим с целта на Рамково решение 2005/214, изменено с Рамково решение 2009/299.

---

(1)  ОВ C 221, 25.6.2018 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/5 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/5

---

Решение на Съда (шести състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Idealmed III — Serviços de Saúde SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

(Дело C-211/18) (1)

(Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 132, параграф 1, буква б) - Случаи на освобождаване - Болнична и медицинска помощ - Болници - Услуги, предоставяни при социални условия, сравними с приложимите за публичноправните субекти - Членове 377 и 391 - Дерогации - Възможност за избор на режим на облагане - Запазване на режима на облагане - Промяна на условията на извършване на дейността)

(2020/C 161/06)

Език на производството: португалски

Запитваща юрисдикция

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

Страни в главното производство

Ищец: Idealmed III — Serviços de Saúde SA

Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

Диспозитив

| 1) | Член 132, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че за да определят дали предоставяните от частна болница услуги за медицинска помощ, които са от обществен интерес, са извършвани при социални условия, сравними с приложимите за публичноправните субекти, по смисъла на същата разпоредба, компетентните органи на държава членка могат да вземат предвид факта, че тези услуги се предоставят по сключени с публични органи на тази държава членка договори, на цени, определени в тези договори, и разходите за тях се поемат отчасти от социалноосигурителните институции на въпросната държава членка. |
| --- | --- |

1)

Член 132, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че за да определят дали предоставяните от частна болница услуги за медицинска помощ, които са от обществен интерес, са извършвани при социални условия, сравними с приложимите за публичноправните субекти, по смисъла на същата разпоредба, компетентните органи на държава членка могат да вземат предвид факта, че тези услуги се предоставят по сключени с публични органи на тази държава членка договори, на цени, определени в тези договори, и разходите за тях се поемат отчасти от социалноосигурителните институции на въпросната държава членка.

| 2) | Член 391 във връзка с член 377 от Директива 2006/112 и принципите на защита на оправданите правни очаквания, на правна сигурност и на данъчна неутралност трябва да се тълкува в смисъл, че освобождаването от данък върху добавената стойност на предоставяните от частна болница услуги за медицинска помощ, които попадат в обхвата на член 132, параграф 1, буква б) от тази директива вследствие на промяна в условията на упражняване на дейността на тази болница, настъпила след като същата е избрала режима на облагане, предвиден в националното законодателство на съответната държава членка, което задължава данъчнозадължените лица, избрали този режим, да прилагат същия за определен срок, се допуска и когато въпросният срок все още не е изтекъл. |
| --- | --- |

2)

Член 391 във връзка с член 377 от Директива 2006/112 и принципите на защита на оправданите правни очаквания, на правна сигурност и на данъчна неутралност трябва да се тълкува в смисъл, че освобождаването от данък върху добавената стойност на предоставяните от частна болница услуги за медицинска помощ, които попадат в обхвата на член 132, параграф 1, буква б) от тази директива вследствие на промяна в условията на упражняване на дейността на тази болница, настъпила след като същата е избрала режима на облагане, предвиден в националното законодателство на съответната държава членка, което задължава данъчнозадължените лица, избрали този режим, да прилагат същия за определен срок, се допуска и когато въпросният срок все още не е изтекъл.

---

(1)  ОВ C 240, 9.7.2018 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/6 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/6

---

Решение на Съда (пети състав) от 27 февруари 2020 г. — Constantin Film Produktion GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

(Дело C-240/18 P) (1)

(Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕО) No 207/2009 - Член 7, параграф 1, буква е) - Абсолютно основание за отказ - Марка, противоречаща на добрите нрави - Словен знак „Fack Ju Göhte“ - Отхвърляне на заявката за регистрация)

(2020/C 161/07)

Език на производството: немски

Страни

Жалбоподател: Constantin Film Produktion GmbH (представители: E. Saarmann и P. Baronikians, Rechtsanwälte)

Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: D. Hanf)

Диспозитив

| 1) | Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 24 януари 2018 г., Constantin Film Produktion/EUIPO (Fack Ju Göhte) (T-69/17, непубликувано, EU:T:2018:27). |
| --- | --- |

1)

Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 24 януари 2018 г., Constantin Film Produktion/EUIPO (Fack Ju Göhte) (T-69/17, непубликувано, EU:T:2018:27).

| 2) | Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост от 1 декември 2016 г. (преписка R 2205/2015 5), относно заявка за регистрация на словния знак „Fack Ju Göhte“ като марка на Европейския съюз. |
| --- | --- |

2)

Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост от 1 декември 2016 г. (преписка R 2205/2015 5), относно заявка за регистрация на словния знак „Fack Ju Göhte“ като марка на Европейския съюз.

| 3) | Осъжда Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост да понесе, освен направените от нея съдебни разноски, и тези, направени от Constantin Film Produktion GmbH, във връзка както с първоинстанционното производство по дело T-69/17, така и с това по обжалване. |
| --- | --- |

3)

Осъжда Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост да понесе, освен направените от нея съдебни разноски, и тези, направени от Constantin Film Produktion GmbH, във връзка както с първоинстанционното производство по дело T-69/17, така и с това по обжалване.

---

(1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/6 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/6

---

Решение на Съда (четвърти състав) от 4 март 2020 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост/Equivalenza Manufactory, SL

(Дело C-328/18 P) (1)

(Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕО) No 207/2009 - Член 8, параграф 1, буква б) - Вероятност от объркване - Преценка на сходството на конфликтните знаци - Обща преценка на вероятността от объркване - Вземане предвид на условията на продажба - Неутрализиране на фонетичното сходство чрез визуални и концептуални разлики - Предпоставки на неутрализирането)

(2020/C 161/08)

Език на производството: испански

Страни в главното производство

Жалбоподател: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J.F. Crespo Carrillo)

Друга страна в производството: Equivalenza Manufactory, SL (представители: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal и E. Armero Lavie, адвокати)

Диспозитив

| 1) | Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 7 март 2018 г., Equivalenza Manufactory/EUIPO — ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA) (T-6/17, непубликувано, EU:T:2018:119). |
| --- | --- |

1)

Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 7 март 2018 г., Equivalenza Manufactory/EUIPO — ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA) (T-6/17, непубликувано, EU:T:2018:119).

| 2) | Отхвърля жалбата за отмяна, подадена от Equivalenza Manufactory SL пред Общия съд на Европейския съюз по дело T-6/17. |
| --- | --- |

2)

Отхвърля жалбата за отмяна, подадена от Equivalenza Manufactory SL пред Общия съд на Европейския съюз по дело T-6/17.

| 3) | Equivalenza Manufactory SL понася, наред с направените от него съдебни разноски във връзка с първоинстанционното производство по дело T-6/17 и с настоящото производство по обжалване, и съдебните разноски, които Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) е направила във връзка с тези производства. |
| --- | --- |

3)

Equivalenza Manufactory SL понася, наред с направените от него съдебни разноски във връзка с първоинстанционното производство по дело T-6/17 и с настоящото производство по обжалване, и съдебните разноски, които Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) е направила във връзка с тези производства.

---

(1)  ОВ C 341, 24.9.2018 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/7 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/7

---

Решение на Съда (девети състав) от 4 март 2020 г. — Buonotourist Srl/Европейска комисия, Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV)

(Дело C-586/18 P) (1)

(Обжалване - Конкуренция - Държавни помощи - Предприятие, експлоатиращо автобусните транспортни мрежи в регион Кампания (Италия) - Компенсация за задължения за извършване на обществена услуга, изплащана от италианските органи на основание на решение на Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия) - Решение на Европейската комисия, което обявява мярката за помощ за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар)

(2020/C 161/09)

Език на производството: италиански

Страни

Жалбоподател: Buonotourist Srl (представители: M. D'Alberti и L. Visone, avvocati)

Други страни в производството: Европейска комисия (представители: G. Conte, P.-J. Loewenthal и L. Armati), Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (представител: M. Malena, avvocato)

Диспозитив

| 1) | Отхвърля жалбата. |
| --- | --- |

1)

Отхвърля жалбата.

| 2) | Осъжда Buonotourist Srl да заплати съдебните разноски. |
| --- | --- |

2)

Осъжда Buonotourist Srl да заплати съдебните разноски.

---

(1)  ОВ C 399, 5.11.2018 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/7 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/7

---

Решение на Съда (девети състав) от 4 март 2020 г. — CSTP Azienda della Mobilità SpA/Европейска комисия, Asstra Associazione Trasporti

(Дело C-587/18 P) (1)

(Обжалване - Конкуренция - Държавни помощи - Предприятие, експлоатиращо автобусните транспортни мрежи в регион Кампания (Италия) - Компенсация за задължения за извършване на обществена услуга, изплащана от италианските органи на основание на решение на Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия) - Решение на Европейската комисия, което обявява мярката за помощ за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар)

(2020/C 161/10)

Език на производството: италиански

Страни

Жалбоподател: CSTP Azienda della Mobilità SpA (представители: G. Capo и L. Visone, avvocati)

Други страни в производството: Европейска комисия (представители: G. Conte, P. J. Loewenthal и L. Armati), Asstra Associazione Trasporti (представител: M. Malena, avvocato)

Диспозитив

| 1) | Отхвърля жалбата. |
| --- | --- |

1)

Отхвърля жалбата.

| 2) | Осъжда CSTP Azienda della Mobilità SpA да заплати съдебните разноски. |
| --- | --- |

2)

Осъжда CSTP Azienda della Mobilità SpA да заплати съдебните разноски.

---

(1)  ОВ C 399, 5.11.2018 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/8 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/8

---

Решение на Съда (осми състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Варна — България) — Териториална дирекция „Северна морска“ към Агенция „Митници“, правоприемник на Митница Варна/„Шенкер“ ЕООД

(Дело C-655/18) (1)

(Преюдициално запитване - Митнически съюз - Регламент (ЕС) No 952/2013 - Отклоняване от митнически надзор - Кражба на стоки, поставени под режим на митническо складиране - Член 242 - Лице, отговорно за отклоняването - Титуляр на разрешение за митническо складиране - Санкция за неспазване на митническото законодателство - Член 42 - Задължение да се плати равностойността на липсващите стоки - Кумулиране с имуществена санкция - Пропорционалност)

(2020/C 161/11)

Език на производството: български

Запитваща юрисдикция

Административен съд Варна

Страни в главното производство

Жалбоподател: Териториална дирекция „Северна морска“ към Агенция „Митници“, правоприемник на Митница Варна

Ответник:„Шенкер“ ЕООД

в присъствието на: Окръжна прокуратура –Варна

Диспозитив

| 1) | Регламент (ЕС) No 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, съгласно която при кражба на стоки, поставени под режим на митническо складиране, на титуляря на разрешението за митническо складиране се налага подходяща имуществена санкция за неспазване на митническото законодателство. |
| --- | --- |

1)

Регламент (ЕС) No 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, съгласно която при кражба на стоки, поставени под режим на митническо складиране, на титуляря на разрешението за митническо складиране се налага подходяща имуществена санкция за неспазване на митническото законодателство.

| 2) | Член 42, параграф 1 от Регламент No 952/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която при отклоняване от митнически надзор на стоки, поставени под режим на митническо складиране, освен имуществена санкция титулярят на разрешението за митническо складиране е длъжен да плати и равностойността на тези стоки. |
| --- | --- |

2)

Член 42, параграф 1 от Регламент No 952/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която при отклоняване от митнически надзор на стоки, поставени под режим на митническо складиране, освен имуществена санкция титулярят на разрешението за митническо складиране е длъжен да плати и равностойността на тези стоки.

---

(1)  ОВ C 4, 7.1.2019 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/9 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/9

---

Решение на Съда (пети състав) от 5 март 2020 г. — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Ем Джей Дериз ЕООД

(Дело C-766/18 P) (1)

(Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (EО) No 207/2009 - Възражение - Член 8, параграф 1, буква б) - Вероятност от объркване - Критерии за преценка - Приложимост в случай на по-ранна колективна марка - Взаимозависимост между сходството на конфликтните марки и сходството на обозначените с тези марки стоки или услуги)

(2020/C 161/12)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (представители: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, V. Marsland, solicitor, и K. K. Kleanthous)

Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: D. Gája), Ем Джей Дериз ЕООД (представители: Д. Димитрова и И. Пакиданска, адвокати)

Диспозитив

| 1) | Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 25 септември 2018 г., Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Ем Джей Дериз (BBQLOUMI) (T-328/17, непубликувано, EU:T:2018:594). |
| --- | --- |

1)

Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 25 септември 2018 г., Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Ем Джей Дериз (BBQLOUMI) (T-328/17, непубликувано, EU:T:2018:594).

| 2) | Връща делото на Общия съд на Европейския съюз. |
| --- | --- |

2)

Връща делото на Общия съд на Европейския съюз.

| 3) | Не се произнася по съдебните разноски. |
| --- | --- |

3)

Не се произнася по съдебните разноски.

---

(1)  ОВ C 82, 4.3.2019 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/9 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/9

---

Решение на Съда (първи състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze

(Дело C-34/19) (1)

(Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Далекосъобщителни услуги - Изпълнение на изискването за предоставяне на отворена далекосъобщителна мрежа - Директива 97/13/ЕО - Такси и налози, приложими за индивидуалните лицензии - Преходен режим, който предвижда налог извън разрешените от Директива 97/13/ЕО - Сила на пресъдено нещо на съдебно решение на върховна юрисдикция, счетено за противоречащо на правото на Съюза)

(2020/C 161/13)

Език на производството: италиански

Запитваща юрисдикция

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Страни в главното производство

Жалбоподател: Telecom Italia SpA

Ответници: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze

Диспозитив

| 1) | Член 22, параграф 3 от Директива 97/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 април 1997 година относно общата рамка на генералните разрешителни и индивидуалните лицензии в областта на далекосъобщителните услуги трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която продължава за 1998 г. задължението, наложено на далекосъобщително предприятие, притежател на съществуващо към датата на влизане в сила на тази директива разрешително, да плаща налог, изчислен в зависимост от оборота, а не само от административните разходи за издаване, управление, контрол и прилагане на режима на генерални разрешителни и индивидуални лицензии. |
| --- | --- |

1)

Член 22, параграф 3 от Директива 97/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 април 1997 година относно общата рамка на генералните разрешителни и индивидуалните лицензии в областта на далекосъобщителните услуги трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която продължава за 1998 г. задължението, наложено на далекосъобщително предприятие, притежател на съществуващо към датата на влизане в сила на тази директива разрешително, да плаща налог, изчислен в зависимост от оборота, а не само от административните разходи за издаване, управление, контрол и прилагане на режима на генерални разрешителни и индивидуални лицензии.

| 2) | Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не задължава национална юрисдикция да остави без приложение вътрешните процесуалноправни норми, които признават сила на пресъдено нещо на съдебно решение, дори когато това би позволило да се отстрани нарушение на разпоредба на правото на Съюза, което не изключва възможността заинтересованите лица да ангажират отговорността на държавата, за да получат по този начин юридическа защита на правата си, признати от правото на Съюза. |
| --- | --- |

2)

Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не задължава национална юрисдикция да остави без приложение вътрешните процесуалноправни норми, които признават сила на пресъдено нещо на съдебно решение, дори когато това би позволило да се отстрани нарушение на разпоредба на правото на Съюза, което не изключва възможността заинтересованите лица да ангажират отговорността на държавата, за да получат по този начин юридическа защита на правата си, признати от правото на Съюза.

---

(1)  ОВ C 182, 27.5.2019 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/10 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/10

---

Решение на Съда (шести състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — X-GmbH/Finanzamt Z

(Дело C-48/19) (1)

(Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Обща система на данъка върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 132, параграф 1, буква в) - Случаи на освобождаване - Предоставяне на медицинска помощ при упражняване на медицински и парамедицински професии - Услуги, предоставяни по телефона - Услуги, предоставяни от медицински сестри и медицински асистенти)

(2020/C 161/14)

Език на производството: немски

Запитваща юрисдикция

Bundesfinanzhof

Страни в главното производство

Жалбоподател: X-GmbH

Ответник: Finanzamt Z

Диспозитив

| 1) | Член 132, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че предоставяните по телефона услуги, които се състоят в даване на съвети по въпроси за здравето и болестите, биха могли да попадат в обхвата на предвиденото в тази разпоредба освобождаване, при условие че имат терапевтична цел, което запитващата юрисдикция следва да провери. |
| --- | --- |

1)

Член 132, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че предоставяните по телефона услуги, които се състоят в даване на съвети по въпроси за здравето и болестите, биха могли да попадат в обхвата на предвиденото в тази разпоредба освобождаване, при условие че имат терапевтична цел, което запитващата юрисдикция следва да провери.

| 2) | Член 132, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че не налага заради това, че съответните услуги за предоставяне на медицинска помощ се извършват по телефона, да се поставят допълнителни изисквания за професионална квалификация към предоставящите услугите медицински сестри и медицински асистенти, за да може за въпросните услуги да е приложимо предвиденото в тази разпоредба освобождаване, при условие че равнището на качеството на тези услуги може да се смята за равностойно на това на услугите, извършвани от други доставчици, които използват същото средство за комуникация, което запитващата юрисдикция следва да провери. |
| --- | --- |

2)

Член 132, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че не налага заради това, че съответните услуги за предоставяне на медицинска помощ се извършват по телефона, да се поставят допълнителни изисквания за професионална квалификация към предоставящите услугите медицински сестри и медицински асистенти, за да може за въпросните услуги да е приложимо предвиденото в тази разпоредба освобождаване, при условие че равнището на качеството на тези услуги може да се смята за равностойно на това на услугите, извършвани от други доставчици, които използват същото средство за комуникация, което запитващата юрисдикция следва да провери.

---

(1)  ОВ C 148, 29.4.2019 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/11 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/11

---

Решение на Съда (осми състав) от 5 март 2020 г. — Credito Fondiario SpA / Единен съвет за преструктуриране, Италианска република, Европейска комисия

(Дело C-69/19 P) (1)

(Обжалване - Икономически и паричен съюз - Банков съюз - Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници - Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) - Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) - Единен фонд за преструктуриране (ЕФП) - Определяне на предварителната вноска за 2016 г. - Жалба за отмяна - Срок за обжалване - Просрочие - Възражение за незаконосъобразност - Явна недопустимост)

(2020/C 161/15)

Език на производството: италиански

Страни

Жалбоподател: Credito Fondiario SpA (представители: първоначално F. Sciaudone, S. Frazzani, A. Neri и F. Iacovone, avvocati, впоследствие F. Sciaudone, A. Neri и F. Iacovone, avvocati)

Други страни в производството: Единен съвет за преструктуриране (представители: H. Ehlers, подпомагана от S. Ianc, B. Meyring, T. Klupsch и S. Schelo, Rechtsanwälte, M. Caccialanza и A. Villani, avvocati), Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от P. Gentili, avvocato dello Stato), Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, K.-Ph. Wojcik и A. Steiblytė)

Диспозитив

| 1) | Отхвърля жалбата. |
| --- | --- |

1)

Отхвърля жалбата.

| 2) | Осъжда Credito Fondiario SpA да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Единния съвет за преструктуриране. |
| --- | --- |

2)

Осъжда Credito Fondiario SpA да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Единния съвет за преструктуриране.

| 3) | Италианската република и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски. |
| --- | --- |

3)

Италианската република и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

---

(1)  ОВ C 103, 18.3.2019 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/12 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/12

---

Решение на Съда (първи състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Pensionsversicherungsanstalt/CW

(Дело C-135/19) (1)

(Преюдициално запитване - Социално осигуряване на работниците мигранти - Координация на системите за социално осигуряване - Регламент (ЕО) No 883/2004 - Членове 3 и 11 - Материален обхват - Обезщетения, които попадат в приложното поле на този регламент - Квалифициране - Обезщетение за болест - Обезщетение за инвалидност - Обезщетение за безработица - Лице, което е престанало да се осигурява по схемата за социално осигуряване на държава членка, след като е преустановило професионалната си дейност в нея и се е преместило да живее в друга държава членка - Заявление за получаване на парична помощ за рехабилитация в предходната държава членка по пребиваване и по месторабота - Отказ - Определяне на приложимото законодателство)

(2020/C 161/16)

Език на производството: немски

Запитваща юрисдикция

Oberster Gerichtshof

Страни в главното производство

Жалбоподател: Pensionsversicherungsanstalt

Ответник: CW

Диспозитив

| 1) | Обезщетение като разглежданата в главното производство парична помощ за рехабилитация представлява обезщетение за болест по смисъла на член 3, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) No 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване, изменен с Регламент (ЕС) No 465/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 г. |
| --- | --- |

1)

Обезщетение като разглежданата в главното производство парична помощ за рехабилитация представлява обезщетение за болест по смисъла на член 3, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) No 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване, изменен с Регламент (ЕС) No 465/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 г.

| 2) | Регламент No 883/2004, изменен с Регламент No 465/2012, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска положение, в което компетентният орган на държавата членка по произход отказва да предостави обезщетение като разглежданата в главното производство парична помощ за рехабилитация на лице, което е престанало да се осигурява по схемата за социално осигуряване на своята държава членка по произход, след като е преустановило професионалната си дейност в нея и се е преместило да живее в друга държава членка, в която е работило и е придобило по-голямата част от осигурителните си периоди, при положение че спрямо това лице се прилага не законодателството на посочената държава по произход, а това на държавата членка, в която пребивава. |
| --- | --- |

2)

Регламент No 883/2004, изменен с Регламент No 465/2012, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска положение, в което компетентният орган на държавата членка по произход отказва да предостави обезщетение като разглежданата в главното производство парична помощ за рехабилитация на лице, което е престанало да се осигурява по схемата за социално осигуряване на своята държава членка по произход, след като е преустановило професионалната си дейност в нея и се е преместило да живее в друга държава членка, в която е работило и е придобило по-голямата част от осигурителните си периоди, при положение че спрямо това лице се прилага не законодателството на посочената държава по произход, а това на държавата членка, в която пребивава.

---

(1)  ОВ C 172, 20.5.2019 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/12 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/12

---

Решение на Съда (девети състав) от 27 февруари 2020 г. — Европейска комисия/Република Гърция

(Дело C-298/19) (1)

(Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 91/676/ЕИО - Опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници - Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения - Неизпълнение на решението - Член 260, параграф 2 ДФЕС - Финансови санкции - Еднократно платима сума)

(2020/C 161/17)

Език на производството: гръцки

Страни

Ищец: Европейска комисия (представители: M. Konstantinidis и E. Manhaeve)

Ответник: Република Гърция (представител: E. Skandalou)

Диспозитив

| 1) | Като към датата на изтичане на срока, определен в официалното уведомително писмо на Европейската комисия, а именно 5 декември 2017 г., не е взела необходимите мерки за изпълнение на решение от 23 април 2015 г., Комисия/Гърция (C-149/14, непубликувано, EU:C:2015:264), Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС. |
| --- | --- |

1)

Като към датата на изтичане на срока, определен в официалното уведомително писмо на Европейската комисия, а именно 5 декември 2017 г., не е взела необходимите мерки за изпълнение на решение от 23 април 2015 г., Комисия/Гърция (C-149/14, непубликувано, EU:C:2015:264), Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.

| 2) | Осъжда Република Гърция да заплати на Европейската комисия еднократно платима сума в размер на 3 500 000 EUR по сметка, която ще бъде посочена от последната. |
| --- | --- |

2)

Осъжда Република Гърция да заплати на Европейската комисия еднократно платима сума в размер на 3 500 000 EUR по сметка, която ще бъде посочена от последната.

| 3) | Осъжда Република Гърция за заплати съдебните разноски. |
| --- | --- |

3)

Осъжда Република Гърция за заплати съдебните разноски.

---

(1)  ОВ C 213, 24.6.2019 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/13 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/13

---

Определение на Съда (девети състав) от 6 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Specializat Mureş — Румъния) — MF/BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala Bucureşti, Secapital Sàrl

(Дело C-75/19) (1)

(Преюдициално запитванe - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Директива 93/13/ЕИО - Потребителски договори - Потребителски кредит - Производство по принудително изпълнение - Петнадесетдневен срок от уведомлението за производството по принудително изпълнение за изтъкване на неравноправният характер на клауза)

(2020/C 161/18)

Език на производството: румънски

Запитваща юрисдикция

Tribunalul Specializat Mureş

Страни в главното производство

Жалбоподател: MF

Ответници: BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala Bucureşti, Secapital Sàrl

Диспозитив

Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба от национално право, съгласно която потребител, който е сключил договор за заем с кредитна институция и срещу когото този търговец е започнал производство по принудително изпълнение, след изтичането на петнадесетдневен срок от уведомлението за първите действия в това производство губи правото да се позовава на наличието на неравноправни клаузи, за да се противопостави на това производство, и то дори ако посоченият потребител разполага съгласно националното право с иск по съдебен ред за установяването на наличието на неравноправни клаузи, за предявяването на който няма срок, но решението по който няма последици за решението в края на производството по принудително изпълнение, което може да породи задължително действие за потребителя преди изхода на производството по иска за установяване на наличието на неравноправни клаузи.

---

(1)  ОВ C 164, 13.5.2019 г.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/14 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/14

---

Преюдициално запитване, отправено от Районен съд — Благоевград (България) на 13 май 2019 година — „МАК ТУРС“ АД / Директор на Дирекция „Инспекция по труда“ — Благоевград

(Дело C-376/19)

(2020/C 161/19)

Език на производството: български

Запитваща юрисдикция

Районен съд — Благоевград

Страни в главното производство

Жалбоподател:„МАК ТУРС“ АД

Ответник: Директор на Дирекция „Инспекция по труда“ — Благоевград

С определение от 13 февруари 2020 г. Съдът (шести състав) обяви, че разглеждането на делото не е от компетентността на Съда на Европейския съюз.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/14 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/14

---

Жалба, подадена на 24 юли 2019 г. от EMB Consulting SE срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 23 май 2019 г. по дело T-107/17, Frank Steinhoff и др./Европейска централна банка

(Дело C-571/19 P)

(2020/C 161/20)

Език на производството: немски

Страни

Жалбоподател: EMB Consulting SE (представители: O. Hoepner и D. Unrau, Rechtsanwälte)

Други страни в производството: Frank Steinhoff, Ewald Filbry, Vereinigte Raiffeisenbanken Gräfenberg-Forchheim-Eschenau-Heroldsberg eG, Werner Bäcker, Европейска централна банка

С определение от 12 март 2020 г. Съдът на Европейския съюз (седми състав) отхвърли жалбата и постанови жалбоподателят да понесе съдебните си разноски.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/14 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/14

---

Преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg (Германия), постъпило на 10 септември 2019 г. — Gardinia Home Decor GmbH/Hauptzollamt Ulm

(Дело C-670/19)

(2020/C 161/21)

Език на производството: немски

Запитваща юрисдикция

Finanzgericht Baden-Württemberg

Страни в главното производство

Жалбоподател: Gardinia Home Decor GmbH

Ответник: Hauptzollamt Ulm

С определение от 27 февруари 2020 г. Съдът (шести състав) постанови:

Комбинираната номенклатура, която се съдържа в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (1), изменено с Регламент (ЕС) No 861/2010 на Комисията от 5 октомври 2010 г. (2), трябва да се тълкува в смисъл, че прътовете за пердета от неблагородни метали се включват в подпозиция 8032 41 90, освен ако не представляват профили, тръби или пръчки, които само са нарязани на желаната дължина, което запитващата юрисдикция следва да провери, за да определи сама тарифното класиране на обсъжданите в главното производство продукти предвид насоките, дадени от Съда в отговор на първия поставен въпрос.

---

(1)  ОВ L 256, 1987 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3.

(2)  Регламент за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 284, 2010 г., стр. 1).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/15 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/15

---

Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 18 ноември 2019 г. — Autostrada Torino Ivrea Valle D’Aosta — Ativa S.p.A./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di bacino del Po

(Дело C-835/19)

(2020/C 161/22)

Език на производството: италиански

Запитваща юрисдикция

Consiglio di Stato

Страни в главното производство

Жалбоподател: Autostrada Torino Ivrea Valle D’Aosta — Ativa S.p.A.

Ответници: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di bacino del Po

Преюдициален въпрос

Недопустима ли е съгласно правото на Европейския съюз и по-специално съгласно установените в Директива 2014/23/EС (1) принципи, по-конкретно свободата на избор на процедурите за възлагане в областта на възлагането на концесиите при спазване на принципите на прозрачност и на [равно] третиране, прогласени в съображение 68 и в член 30, националната разпоредба на член 178, параграф 8-bis от Законодателен декрет No 50, която безусловно забранява на административните органи да възлагат концесии за автомагистрали, чийто срокове са изтекли или изтичат, по реда на процедурите, предвидени в член 183, който урежда проектното финансиране?

---

(1)  Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за възлагане на договори за концесия (ОВ L 94, 2014 г., стр. 1).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/16 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/16

---

Жалба, подадена на 3 декември 2019 г. от Pink Lady America LLC срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 24 септември 2019 г. по дело T-112/18, Pink Lady America/CPVO

(Дело C-886/19 P)

(2020/C 161/23)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Pink Lady America LLC (представител: R. Manno, S. Sernia, avvocati)

Други страни в производството: Служба на Общността за сортовете растения, Western Australian Agriculture Authority (WAAA)

С определение от 3 март 2020 г. Съдът (състав по допускане на обжалването) постанови, че не допуска обжалване и Pink Lady America LLC понася собствените си съдебни разноски.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/16 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/16

---

Жалба, подадена на 29 ноември 2019 г. от Camelia Manéa срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 12 септември 2019 г. по дело T-225/18, Manéa/CdT

(Дело C-892/19 P)

(2020/C 161/24)

Език на производството: френски

Страни

Жалбоподател: Camelia Manéa (представител: M.-A. Lucas, avocat)

Друга страна в производството: Център за преводи за органите на Европейския съюз (CdT)

Искания на жалбоподателя

| — | да се отмени съдебното решение от 12 септември 2019 г. (T-225/18), |
| --- | --- |

—

да се отмени съдебното решение от 12 септември 2019 г. (T-225/18),

| — | да се постанови ново решение по жалбата, подадена в първоинстанционното производство, и да се уважат направените в нея искания на жалбоподателя, |
| --- | --- |

—

да се постанови ново решение по жалбата, подадена в първоинстанционното производство, и да се уважат направените в нея искания на жалбоподателя,

| — | да се осъди CdT да заплати разноските, направени в производствата пред двете инстанции. |
| --- | --- |

—

да се осъди CdT да заплати разноските, направени в производствата пред двете инстанции.

Основания и основни доводи

Жалбоподателят излага седем основания в подкрепа на жалбата си.

Първото основание се отнася до точки 36—38 от обжалваното съдебно решение и по него се изтъква изопачаване на фактическите и правните твърдения по изложеното в първоинстанционната жалба първо основание.

Второто основание се отнася до точка 43 от обжалваното съдебно решение и по него се изтъква нарушение на правилата относно събирането на доказателства, неточна по същество преценка, основана на непълен анализ на преписката, изопачаване на доказателствата, както и на материал от преписката.

Третото основание се отнася до точка 44 от обжалваното съдебно решение и по него се изтъква противоречие в мотивите, изопачаване или неточна по същество преценка на решението от 10 юни 2016 г. поради непълен анализ на преписката, както и неизпълнение на задълженията за възстановяване на предходното положение с оглед на законосъобразността.

Четвъртото основание се отнася до точка 55 от обжалваното съдебно решение и по него се изтъква изопачаване на мотивите на решението от 29 май 2017 г.

Петото основание се отнася до точка 56 от обжалваното съдебно решение и по него се изтъква изопачаване на изложеното в първоинстанционната жалба основание, отнасящо се до неизпълнение на задължението за мотивиране.

По шестото основание се изтъква противоречие между точки 81 и 83 от обжалваното съдебно решение.

Седмото основание се отнася до точка 84 от обжалваното съдебно решение и по него се изтъква изопачаване на доводите, неточна по същество преценка поради непълен анализ на преписката, както и непълнота на мотивите на Общия съд по доводите на жалбоподателя.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/17 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/17

---

Жалба, подадена на 10 декември 2019 г. от Esim Chemicals GmbH срещу определението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 9 октомври 2019 г. по дело T-713/18 — Esim Chemicals/EUIPO

(Дело C-902/19)

(2020/C 161/25)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Esim Chemicals GmbH (представители: I. Rungg, Rechtsanwalt, I. Innerhofer, Rechtsanwältin)

Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

С определение от 3 март 2020 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускане на обжалване) постанови, че не допуска обжалването по делото и че Esim Chemicals GmbH трябва да понесе собствените си разноски.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/17 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/17

---

Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgerichts Steiermark (Австрия), постъпило на 16 декември 2019 г. — Fluctus s.r.o. и др.

(Дело C-920/19)

(2020/C 161/26)

Език на производството: немски

Запитваща юрисдикция

Landesverwaltungsgericht Steiermark

Страни в главното производство

Жалбоподатели: Fluctus s.r.o., Fluentum s.r.o., KI

Ответник: Landespolizeidirektion Steiermark

Встъпила страна: Finanzpolizei Team 96 für das Finanzamt Deutschlandsberg Leibnitz Voitsberg

Преюдициални въпроси

| 1. | Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че за да се определи дали с оглед на постоянната практика на Съда рекламните практики на концесионер не са недопустими при условията на държавен монопол върху хазарта, трябва да се направи обща преценка дали в релевантния период се е стигнало до действително разрастване на пазара на хазартни игри, или е достатъчно рекламата да има за цел да стимулира активното участие в игрите, по-конкретно като ги представя като обикновена дейност, като им придава положителен образ, тъй като събраните приходи се използват за дейности от общ интерес, или пък като увеличава притегателната сила на игрите посредством съблазнителни рекламни послания, примамващи с големи печалби? |
| --- | --- |

1.

Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че за да се определи дали с оглед на постоянната практика на Съда рекламните практики на концесионер не са недопустими при условията на държавен монопол върху хазарта, трябва да се направи обща преценка дали в релевантния период се е стигнало до действително разрастване на пазара на хазартни игри, или е достатъчно рекламата да има за цел да стимулира активното участие в игрите, по-конкретно като ги представя като обикновена дейност, като им придава положителен образ, тъй като събраните приходи се използват за дейности от общ интерес, или пък като увеличава притегателната сила на игрите посредством съблазнителни рекламни послания, примамващи с големи печалби?

| 2. | Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува освен това в смисъл, че рекламни практики на предприятие в монополно положение, ако съществуват такива, при всички случаи разкриват несъгласуваност на уредбата на монопола, или може, ако са налице съответни рекламни действия на частни доставчици, активното участие в хазартните игри да бъде стимулирано от предприятието в монополно положение, като например хазартните игри да се представят като обикновена дейност, като им се придава положителен образ, свързан с факта, че събраните приходи се използват за дейности от общ интерес, или пък като се увеличава притегателната им сила посредством съблазнителни рекламни послания, примамващи с големи печалби? |
| --- | --- |

2.

Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува освен това в смисъл, че рекламни практики на предприятие в монополно положение, ако съществуват такива, при всички случаи разкриват несъгласуваност на уредбата на монопола, или може, ако са налице съответни рекламни действия на частни доставчици, активното участие в хазартните игри да бъде стимулирано от предприятието в монополно положение, като например хазартните игри да се представят като обикновена дейност, като им се придава положителен образ, свързан с факта, че събраните приходи се използват за дейности от общ интерес, или пък като се увеличава притегателната им сила посредством съблазнителни рекламни послания, примамващи с големи печалби?

| 3. | Длъжен ли е сезираният национален съд, който в рамките на неговата компетентност трябва да приложи член 56 ДФЕС да осигури по свой почин пълното действие на тези разпоредби, като не приложи норма на националното право, която по негова преценка им противоречи, включително когато Конституционният съд е потвърдил съвместимостта на въпросната национална норма с правото на Съюза? |
| --- | --- |

3.

Длъжен ли е сезираният национален съд, който в рамките на неговата компетентност трябва да приложи член 56 ДФЕС да осигури по свой почин пълното действие на тези разпоредби, като не приложи норма на националното право, която по негова преценка им противоречи, включително когато Конституционният съд е потвърдил съвместимостта на въпросната национална норма с правото на Съюза?

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/18 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/18

---

Преюдициално запитване от Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 18 декември 2019 г. — FMS и FNZ/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság и Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

(Дело C-924/19)

(2020/C 161/27)

Език на производството: унгарски

Запитваща юрисдикция

Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Съд по административни и трудови спорове Сегед, Унгария)

Страни в главното производство

Жалбоподатели: FMS и FNZ

Ответници: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság (Национална генерална дирекция „Полиция по въпросите на чужденците“, Генерална дирекция „Dél-alföld“, Унгария) и Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság (Национална генерална дирекция „Полиция по въпросите на чужденците“, Унгария)

Преюдициални въпроси

1.   [ново основание за недопустимост]

Могат ли разпоредбите относно недопустимите молби на член 33 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година (1) относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст) (наричана по-нататък „Директивата за процедурите“) да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка, съгласно която молбата в процедура за предоставяне на убежище е недопустима, когато молителят е пристигнал в Унгария през държава, в която не е изложен на преследване или на опасност от тежки посегателства, или в която е гарантирана адекватна закрила?

2.   [провеждане на процедура за предоставяне на убежище]

| a) | Трябва ли член 6 и член 38, параграф 4 от Директивата за процедурите, както и съображение 34 от нея, което възлага задължение за разглеждане на молбите за международна закрила, във връзка с член 18 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) да се тълкуват в смисъл, че компетентният орган в областта на убежището на дадена държава членка трябва да осигури на молителя възможност да инициира процедура за предоставяне на убежище, в случай че не е разгледал по същество молбата за убежище, изтъквайки основанието за недопустимост, посочено в първия преюдициален въпрос, и впоследствие е разпоредил връщането на молителя в трета държава, която обаче отказва да го приеме? |
| --- | --- |

a)

Трябва ли член 6 и член 38, параграф 4 от Директивата за процедурите, както и съображение 34 от нея, което възлага задължение за разглеждане на молбите за международна закрила, във връзка с член 18 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) да се тълкуват в смисъл, че компетентният орган в областта на убежището на дадена държава членка трябва да осигури на молителя възможност да инициира процедура за предоставяне на убежище, в случай че не е разгледал по същество молбата за убежище, изтъквайки основанието за недопустимост, посочено в първия преюдициален въпрос, и впоследствие е разпоредил връщането на молителя в трета държава, която обаче отказва да го приеме?

| б) | При утвърдителен отговор на преюдициален въпрос 2а), какво е точното съдържание на това задължение? Предполага ли това задължение да се осигури възможност за подаване на нова молба за убежище изключване на неблагоприятните последици на последващите молби, уредени в член 33, параграф 2, буква г) и в член 40 от Директивата за процедурите, или означава служебно образуване или провеждане на процедура за предоставяне на убежище? |
| --- | --- |

б)

При утвърдителен отговор на преюдициален въпрос 2а), какво е точното съдържание на това задължение? Предполага ли това задължение да се осигури възможност за подаване на нова молба за убежище изключване на неблагоприятните последици на последващите молби, уредени в член 33, параграф 2, буква г) и в член 40 от Директивата за процедурите, или означава служебно образуване или провеждане на процедура за предоставяне на убежище?

| в) | При утвърдителен отговор на преюдициален въпрос 2а), имайки предвид също така член 38, параграф 4 от Директивата за процедурите, може ли държавата членка — без да има промяна във фактическото положение — отново да разгледа въпроса за недопустимостта на молбата в рамките на тази нова процедура (при което тя би могла да приложи всеки вид процедура, предвидена в глава III, например да се позове отново на основание за недопустимост), или трябва да разгледа молбата за убежище по същество по отношение на страната на произход? |
| --- | --- |

в)

При утвърдителен отговор на преюдициален въпрос 2а), имайки предвид също така член 38, параграф 4 от Директивата за процедурите, може ли държавата членка — без да има промяна във фактическото положение — отново да разгледа въпроса за недопустимостта на молбата в рамките на тази нова процедура (при което тя би могла да приложи всеки вид процедура, предвидена в глава III, например да се позове отново на основание за недопустимост), или трябва да разгледа молбата за убежище по същество по отношение на страната на произход?

| г) | Следва ли от член 33, параграф 1 и параграф 2, букви б) и в), както и от членове 35 и 38 от Директивата за процедурите, във връзка с член 18 от Хартата, че обратното приемане от трета държава е едно от кумулативните условия за прилагането на основанието за недопустимост, тоест за приемането на решение на това основание, или е достатъчно да се провери дали това условие е изпълнено към момента на изпълнението на такова решение? |
| --- | --- |

г)

Следва ли от член 33, параграф 1 и параграф 2, букви б) и в), както и от членове 35 и 38 от Директивата за процедурите, във връзка с член 18 от Хартата, че обратното приемане от трета държава е едно от кумулативните условия за прилагането на основанието за недопустимост, тоест за приемането на решение на това основание, или е достатъчно да се провери дали това условие е изпълнено към момента на изпълнението на такова решение?

3.   [зоната за изчакване като място за задържане в рамките на процедурата за предоставяне на убежище]

Следните въпроси са релевантни, ако съгласно отговора на втория преюдициален въпрос следва да се проведе процедура за предоставяне на убежище.

| a) | Трябва ли член 43 от Директивата за процедурите да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която разрешава задържането на молителя в зона за изчакване в продължение на повече от четири седмици? |
| --- | --- |

a)

Трябва ли член 43 от Директивата за процедурите да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която разрешава задържането на молителя в зона за изчакване в продължение на повече от четири седмици?

| б) | Трябва ли член 2, буква з) от Директива 2013/33/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (преработен текст) (наричана по-нататък „Директивата за приемането“) (2), приложима по силата на член 26 от Директивата за процедурите, във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата да се тълкува в смисъл, че настаняването в зона за изчакване при обстоятелства като тези в главното производство (зона, която не може да бъде доброволно напусната по законосъобразен начин в никоя посока) за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, съставлява „задържане“? |
| --- | --- |

б)

Трябва ли член 2, буква з) от Директива 2013/33/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (преработен текст) (наричана по-нататък „Директивата за приемането“) (2), приложима по силата на член 26 от Директивата за процедурите, във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата да се тълкува в смисъл, че настаняването в зона за изчакване при обстоятелства като тези в главното производство (зона, която не може да бъде доброволно напусната по законосъобразен начин в никоя посока) за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, съставлява „задържане“?

| в) | Съвместимо ли е с член 8 от Директивата за приемането, приложима по силата на член 26 от Директивата за процедурите, обстоятелството, че молителят е задържан за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, само защото не може да задоволява потребностите си (жилище и издръжка), тъй като не разполага с материални средства за това? |
| --- | --- |

в)

Съвместимо ли е с член 8 от Директивата за приемането, приложима по силата на член 26 от Директивата за процедурите, обстоятелството, че молителят е задържан за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, само защото не може да задоволява потребностите си (жилище и издръжка), тъй като не разполага с материални средства за това?

| г) | Съвместимо ли е с членове 8 и 9 от Директивата за приемането, приложими по силата на член 26 от Директивата за процедурите, обстоятелството, че настаняването, съставляващо фактическо задържане за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, не е било разпоредено чрез решение за задържане, че не е гарантирана възможност за оспорване на законосъобразността на задържането и на неговото продължаване, че фактическото задържане се осъществява, без да са анализирани необходимостта и пропорционалността му или възможни алтернативи, и че точната му продължителност е неопределена, като не е ясен и моментът на прекратяването му? |
| --- | --- |

г)

Съвместимо ли е с членове 8 и 9 от Директивата за приемането, приложими по силата на член 26 от Директивата за процедурите, обстоятелството, че настаняването, съставляващо фактическо задържане за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, не е било разпоредено чрез решение за задържане, че не е гарантирана възможност за оспорване на законосъобразността на задържането и на неговото продължаване, че фактическото задържане се осъществява, без да са анализирани необходимостта и пропорционалността му или възможни алтернативи, и че точната му продължителност е неопределена, като не е ясен и моментът на прекратяването му?

| д) | Може ли член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че когато съд на държава членка е изправен пред очевиден случай на незаконно задържане, той може като временна мярка до приключване на съдебното производство да задължи съответния орган да определи за гражданина на трета страна място на оставане, което да се намира извън зоната за изчакване и което да не представлява място за задържане? |
| --- | --- |

д)

Може ли член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че когато съд на държава членка е изправен пред очевиден случай на незаконно задържане, той може като временна мярка до приключване на съдебното производство да задължи съответния орган да определи за гражданина на трета страна място на оставане, което да се намира извън зоната за изчакване и което да не представлява място за задържане?

4.   [зоната за изчакване като място за задържане в рамките на процедурите от компетентността на полицейските служби по въпросите на чужденците]

Следните въпроси са релевантни, ако съгласно отговора на втория преюдициален въпрос не следва да се проведе процедура за предоставяне на убежище, а процедура от компетентността на полицейските служби по въпросите на чужденците.

| a) | Трябва ли съображения 17 и 24, както и член 16 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (наричана по-нататък „Директивата за връщането“) (3), във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата да се тълкуват в смисъл, че настаняването в зона за изчакване при обстоятелства като тези в главното производство (зона, която не може да бъде доброволно напусната по законосъобразен начин в никоя посока) представлява „лишаване от свобода“ по смисъла на тези разпоредби? |
| --- | --- |

a)

Трябва ли съображения 17 и 24, както и член 16 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (наричана по-нататък „Директивата за връщането“) (3), във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата да се тълкуват в смисъл, че настаняването в зона за изчакване при обстоятелства като тези в главното производство (зона, която не може да бъде доброволно напусната по законосъобразен начин в никоя посока) представлява „лишаване от свобода“ по смисъла на тези разпоредби?

| б) | Съвместимо ли е със съображение 16 и с член 15, параграф 1 от Директивата за връщането във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата обстоятелството, че молителят от трета страна е задържан само защото му е наложена мярка за връщане и защото не разполага с материални средства за задоволяване на потребностите си (жилище и издръжка)? |
| --- | --- |

б)

Съвместимо ли е със съображение 16 и с член 15, параграф 1 от Директивата за връщането във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата обстоятелството, че молителят от трета страна е задържан само защото му е наложена мярка за връщане и защото не разполага с материални средства за задоволяване на потребностите си (жилище и издръжка)?

| в) | Съвместимо ли е със съображение 16 и с член 15, параграф 2 от Директивата за връщането във връзка с член 6, член 47 и член 52, параграф 3 от Хартата обстоятелството, че настаняването, което съставлява фактическо задържане, не е било разпоредено чрез решение за задържане, че не е гарантирана възможност за оспорване на законосъобразността на задържането и на неговото продължаване и че фактическото задържане се осъществява, без да са анализирани необходимостта и пропорционалността му или възможни алтернативи? |
| --- | --- |

в)

Съвместимо ли е със съображение 16 и с член 15, параграф 2 от Директивата за връщането във връзка с член 6, член 47 и член 52, параграф 3 от Хартата обстоятелството, че настаняването, което съставлява фактическо задържане, не е било разпоредено чрез решение за задържане, че не е гарантирана възможност за оспорване на законосъобразността на задържането и на неговото продължаване и че фактическото задържане се осъществява, без да са анализирани необходимостта и пропорционалността му или възможни алтернативи?

| г) | Може ли член 15, параграфи 1 и 4—6, както и съображение 16 от Директивата за връщането, във връзка с членове 1, 4, 6 и 47 от Хартата да се тълкуват в смисъл, че не допускат задържането да се осъществява, без да са определени точната му продължителност и моментът на прекратяването му? |
| --- | --- |

г)

Може ли член 15, параграфи 1 и 4—6, както и съображение 16 от Директивата за връщането, във връзка с членове 1, 4, 6 и 47 от Хартата да се тълкуват в смисъл, че не допускат задържането да се осъществява, без да са определени точната му продължителност и моментът на прекратяването му?

| д) | Може ли правото на Съюза да се тълкува в смисъл, че когато съд на държава членка е изправен пред очевиден случай на незаконно задържане, той може като временна мярка до приключване на съдебното производство да задължи съответния орган да определи за гражданина на трета страна място на оставане, което да се намира извън зоната за изчакване и което да не представлява място за задържане? |
| --- | --- |

д)

Може ли правото на Съюза да се тълкува в смисъл, че когато съд на държава членка е изправен пред очевиден случай на незаконно задържане, той може като временна мярка до приключване на съдебното производство да задължи съответния орган да определи за гражданина на трета страна място на оставане, което да се намира извън зоната за изчакване и което да не представлява място за задържане?

5.   [ефективна съдебна защита, що се отнася до решението за изменение на държавата на връщане]

Трябва ли член 13 от Директивата за връщането, съгласно който засегнатият гражданин на трета страна има право на ефективни средства за защита, които му позволяват да обжалва „решенията, свързани с връщане“, във връзка с член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че когато предвиденото във вътрешното законодателство обжалване не е ефективно, съдебен орган трябва да осъществи контрол — поне веднъж — във връзка с жалбата срещу решението, с което се изменя държавата на връщане?

---

(1)  OB L 180, 2013 г., стр. 60.

(2)  OB L 180, 2013 г., стр. 96.

(3)  ОВ L 348, 2008 г., стр. 98.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/20 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/20

---

Преюдициално запитване от Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 18 декември 2019 г. — SA и SA junior/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

(Дело C-925/19)

(2020/C 161/28)

Език на производството: унгарски

Запитваща юрисдикция

Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Страни в главното производство

Жалбоподатели: SA и SA junior

Ответници: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság и Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

Преюдициални въпроси

1.   [ново основание за недопустимост]

Могат ли разпоредбите относно недопустимите молби на член 33 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година (1) относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст) (наричана по-нататък „Директивата за процедурите“) да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка, съгласно която молбата в процедура за предоставяне на убежище е недопустима, когато молителят е пристигнал в Унгария през държава, в която не е изложен на преследване или на опасност от тежки посегателства, или в която е гарантирана адекватна закрила?

2.   [провеждане на процедура за предоставяне на убежище]

| a) | Трябва ли член 6 и член 38, параграф 4 от Директивата за процедурите, както и съображение 34 от нея, което възлага задължение за разглеждане на молбите за международна закрила, във връзка с член 18 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) да се тълкуват в смисъл, че компетентният орган в областта на убежището на дадена държава членка трябва да осигури на молителя възможност да инициира процедура за предоставяне на убежище, в случай че не е разгледал по същество молбата за убежище, изтъквайки основанието за недопустимост, посочено в първия преюдициален въпрос, и впоследствие е разпоредил връщането на молителя в трета държава, която обаче отказва да го приеме? |
| --- | --- |

a)

Трябва ли член 6 и член 38, параграф 4 от Директивата за процедурите, както и съображение 34 от нея, което възлага задължение за разглеждане на молбите за международна закрила, във връзка с член 18 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) да се тълкуват в смисъл, че компетентният орган в областта на убежището на дадена държава членка трябва да осигури на молителя възможност да инициира процедура за предоставяне на убежище, в случай че не е разгледал по същество молбата за убежище, изтъквайки основанието за недопустимост, посочено в първия преюдициален въпрос, и впоследствие е разпоредил връщането на молителя в трета държава, която обаче отказва да го приеме?

| б) | При утвърдителен отговор на преюдициален въпрос 2а), какво е точното съдържание на това задължение? Предполага ли това задължение да се осигури възможност за подаване на нова молба за убежище изключване на неблагоприятните последици на последващите молби, уредени в член 33, параграф 2, буква г) и в член 40 от Директивата за процедурите, или означава служебно образуване или провеждане на процедура за предоставяне на убежище? |
| --- | --- |

б)

При утвърдителен отговор на преюдициален въпрос 2а), какво е точното съдържание на това задължение? Предполага ли това задължение да се осигури възможност за подаване на нова молба за убежище изключване на неблагоприятните последици на последващите молби, уредени в член 33, параграф 2, буква г) и в член 40 от Директивата за процедурите, или означава служебно образуване или провеждане на процедура за предоставяне на убежище?

| в) | При утвърдителен отговор на преюдициален въпрос 2а), имайки предвид също така член 38, параграф 4 от Директивата за процедурите, може ли държавата членка — без да има промяна във фактическото положение — отново да разгледа въпроса за недопустимостта на молбата в рамките на тази нова процедура (при което тя би могла да приложи всеки вид процедура, предвидена в глава III, например да се позове отново на основание за недопустимост), или трябва да разгледа молбата за убежище по същество по отношение на страната на произход? |
| --- | --- |

в)

При утвърдителен отговор на преюдициален въпрос 2а), имайки предвид също така член 38, параграф 4 от Директивата за процедурите, може ли държавата членка — без да има промяна във фактическото положение — отново да разгледа въпроса за недопустимостта на молбата в рамките на тази нова процедура (при което тя би могла да приложи всеки вид процедура, предвидена в глава III, например да се позове отново на основание за недопустимост), или трябва да разгледа молбата за убежище по същество по отношение на страната на произход?

| г) | Следва ли от член 33, параграф 1 и параграф 2, букви б) и в), както и от членове 35 и 38 от Директивата за процедурите, във връзка с член 18 от Хартата, че обратното приемане от трета държава е едно от кумулативните условия за прилагането на основанието за недопустимост, тоест за приемането на решение на това основание, или е достатъчно да се провери дали това условие е изпълнено към момента на изпълнението на такова решение? |
| --- | --- |

г)

Следва ли от член 33, параграф 1 и параграф 2, букви б) и в), както и от членове 35 и 38 от Директивата за процедурите, във връзка с член 18 от Хартата, че обратното приемане от трета държава е едно от кумулативните условия за прилагането на основанието за недопустимост, тоест за приемането на решение на това основание, или е достатъчно да се провери дали това условие е изпълнено към момента на изпълнението на такова решение?

3.   [зоната за изчакване като място за задържане в рамките на процедурата за предоставяне на убежище]

Следните въпроси са релевантни, ако съгласно отговора на втория преюдициален въпрос следва да се проведе процедура за предоставяне на убежище.

| a) | Трябва ли член 43 от Директивата за процедурите да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която разрешава задържането на молителя в зона за изчакване в продължение на повече от четири седмици? |
| --- | --- |

a)

Трябва ли член 43 от Директивата за процедурите да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която разрешава задържането на молителя в зона за изчакване в продължение на повече от четири седмици?

| б) | Трябва ли член 2, буква з) от Директива 2013/33/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (преработен текст) (наричана по-нататък „Директивата за приемането“) (2), приложима по силата на член 26 от Директивата за процедурите, във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата да се тълкува в смисъл, че настаняването в зона за изчакване при обстоятелства като тези в главното производство (зона, която не може да бъде доброволно напусната по законосъобразен начин в никоя посока) за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, съставлява „задържане“? |
| --- | --- |

б)

Трябва ли член 2, буква з) от Директива 2013/33/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (преработен текст) (наричана по-нататък „Директивата за приемането“) (2), приложима по силата на член 26 от Директивата за процедурите, във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата да се тълкува в смисъл, че настаняването в зона за изчакване при обстоятелства като тези в главното производство (зона, която не може да бъде доброволно напусната по законосъобразен начин в никоя посока) за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, съставлява „задържане“?

| в) | Съвместимо ли е с член 8 от Директивата за приемането, приложима по силата на член 26 от Директивата за процедурите, обстоятелството, че молителят е задържан за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, само защото не може да задоволява потребностите си (жилище и издръжка), тъй като не разполага с материални средства за това? |
| --- | --- |

в)

Съвместимо ли е с член 8 от Директивата за приемането, приложима по силата на член 26 от Директивата за процедурите, обстоятелството, че молителят е задържан за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, само защото не може да задоволява потребностите си (жилище и издръжка), тъй като не разполага с материални средства за това?

| г) | Съвместимо ли е с членове 8 и 9 от Директивата за приемането, приложими по силата на член 26 от Директивата за процедурите, обстоятелството, че настаняването, съставляващо фактическо задържане за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, не е било разпоредено чрез решение за задържане, че не е гарантирана възможност за оспорване на законосъобразността на задържането и на неговото продължаване, че фактическото задържане се осъществява, без да са анализирани необходимостта и пропорционалността му или възможни алтернативи, и че точната му продължителност е неопределена, като не е ясен и моментът на прекратяването му? |
| --- | --- |

г)

Съвместимо ли е с членове 8 и 9 от Директивата за приемането, приложими по силата на член 26 от Директивата за процедурите, обстоятелството, че настаняването, съставляващо фактическо задържане за период, по-дълъг от четирите седмици, споменати в член 43 от Директивата за процедурите, не е било разпоредено чрез решение за задържане, че не е гарантирана възможност за оспорване на законосъобразността на задържането и на неговото продължаване, че фактическото задържане се осъществява, без да са анализирани необходимостта и пропорционалността му или възможни алтернативи, и че точната му продължителност е неопределена, като не е ясен и моментът на прекратяването му?

| д) | Може ли член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че когато съд на държава членка е изправен пред очевиден случай на незаконно задържане, той може като временна мярка до приключване на съдебното производство да задължи съответния орган да определи за гражданина на трета страна място на оставане, което да се намира извън зоната за изчакване и което да не представлява място за задържане? |
| --- | --- |

д)

Може ли член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че когато съд на държава членка е изправен пред очевиден случай на незаконно задържане, той може като временна мярка до приключване на съдебното производство да задължи съответния орган да определи за гражданина на трета страна място на оставане, което да се намира извън зоната за изчакване и което да не представлява място за задържане?

4.   [зоната за изчакване като място за задържане в рамките на процедурите от компетентността на полицейските служби по въпросите на чужденците]

Следните въпроси са релевантни, ако съгласно отговора на втория преюдициален въпрос не следва да се проведе процедура за предоставяне на убежище, а процедура от компетентността на полицейските служби по въпросите на чужденците.

| a) | Трябва ли съображения 17 и 24, както и член 16 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (наричана по-нататък „Директивата за връщането“) (3), във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата да се тълкуват в смисъл, че настаняването в зона за изчакване при обстоятелства като тези в главното производство (зона, която не може да бъде доброволно напусната по законосъобразен начин в никоя посока) представлява „лишаване от свобода“ по смисъла на тези разпоредби? |
| --- | --- |

a)

Трябва ли съображения 17 и 24, както и член 16 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (наричана по-нататък „Директивата за връщането“) (3), във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата да се тълкуват в смисъл, че настаняването в зона за изчакване при обстоятелства като тези в главното производство (зона, която не може да бъде доброволно напусната по законосъобразен начин в никоя посока) представлява „лишаване от свобода“ по смисъла на тези разпоредби?

| б) | Съвместимо ли е със съображение 16 и с член 15, параграф 1 от Директивата за връщането във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата обстоятелството, че молителят от трета страна е задържан само защото му е наложена мярка за връщане и защото не разполага с материални средства за задоволяване на потребностите си (жилище и издръжка)? |
| --- | --- |

б)

Съвместимо ли е със съображение 16 и с член 15, параграф 1 от Директивата за връщането във връзка с член 6 и член 52, параграф 3 от Хартата обстоятелството, че молителят от трета страна е задържан само защото му е наложена мярка за връщане и защото не разполага с материални средства за задоволяване на потребностите си (жилище и издръжка)?

| в) | Съвместимо ли е със съображение 16 и с член 15, параграф 2 от Директивата за връщането във връзка с член 6, член 47 и член 52, параграф 3 от Хартата обстоятелството, че настаняването, което съставлява фактическо задържане, не е било разпоредено чрез решение за задържане, че не е гарантирана възможност за оспорване на законосъобразността на задържането и на неговото продължаване и че фактическото задържане се осъществява, без да са анализирани необходимостта и пропорционалността му или възможни алтернативи? |
| --- | --- |

в)

Съвместимо ли е със съображение 16 и с член 15, параграф 2 от Директивата за връщането във връзка с член 6, член 47 и член 52, параграф 3 от Хартата обстоятелството, че настаняването, което съставлява фактическо задържане, не е било разпоредено чрез решение за задържане, че не е гарантирана възможност за оспорване на законосъобразността на задържането и на неговото продължаване и че фактическото задържане се осъществява, без да са анализирани необходимостта и пропорционалността му или възможни алтернативи?

| г) | Може ли член 15, параграфи 1 и 4—6, както и съображение 16 от Директивата за връщането, във връзка с членове 1, 4, 6 и 47 от Хартата да се тълкуват в смисъл, че не допускат задържането да се осъществява, без да са определени точната му продължителност и моментът на прекратяването му? |
| --- | --- |

г)

Може ли член 15, параграфи 1 и 4—6, както и съображение 16 от Директивата за връщането, във връзка с членове 1, 4, 6 и 47 от Хартата да се тълкуват в смисъл, че не допускат задържането да се осъществява, без да са определени точната му продължителност и моментът на прекратяването му?

| д) | Може ли правото на Съюза да се тълкува в смисъл, че когато съд на държава членка е изправен пред очевиден случай на незаконно задържане, той може като временна мярка до приключване на съдебното производство да задължи съответния орган да определи за гражданина на трета страна място на оставане, което да се намира извън зоната за изчакване и което да не представлява място за задържане? |
| --- | --- |

д)

Може ли правото на Съюза да се тълкува в смисъл, че когато съд на държава членка е изправен пред очевиден случай на незаконно задържане, той може като временна мярка до приключване на съдебното производство да задължи съответния орган да определи за гражданина на трета страна място на оставане, което да се намира извън зоната за изчакване и което да не представлява място за задържане?

5.   [ефективна съдебна защита, що се отнася до решението за изменение на държавата на връщане]

Трябва ли член 13 от Директивата за връщането, съгласно който засегнатият гражданин на трета страна има право на ефективни средства за защита, които му позволяват да обжалва „решенията, свързани с връщане“, във връзка с член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че когато предвиденото във вътрешното законодателство обжалване не е ефективно, съдебен орган трябва да осъществи контрол — поне веднъж — във връзка с жалбата срещу решението, с което се изменя държавата на връщане?

---

(1)  ОВ L 180, 2013 г., стр. 60.

(2)  ОВ L 180, 2013 г., стр. 96.

(3)  ОВ L 348, 2008 г., стр. 98.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/22 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/22

---

Преюдициално запитване от Győri Ítélőtábla (Унгария), постъпило на 20 декември 2019 г. — J.Z./OTP Jelzálogbank Zrt. И др.

(Дело C-932/19)

(2020/C 161/29)

Език на производството: унгарски

Запитваща юрисдикция

Győri Ítélőtábla (Апелативен съд на Дьор, Унгария)

Страни в главното производство

Жалбоподател във въззивното производство: J.Z.

Ответници: OTP Jelzálogbank Zrt., OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.

Преюдициален въпрос

Допуска ли член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) разпоредба от националното право, която в потребителските договори за заем обявява за нищожни — освен ако не са индивидуално договорени — клаузите, по силата на които кредитна институция прилага курс „купува“ при отпускането на средствата, предназначени за придобиването на вещта, с оглед на което е сключен договорът за заем или лизинг, а за погасяването прилага курс „продава“ или друг обменен курс, различен по вид от курса, по който са отпуснати средствата, и замества нищожните клаузи, както по отношение на отпускането, така и на погасяването с разпоредба, според която се прилага официалният обменен курс, определен от Националната банка на Унгария за съответната валута, без да се разглежда дали с оглед на всички клаузи на договора посочената разпоредба действително защитава потребителя от особено неблагоприятни последици и без да се даде възможност на потребителя да изрази волята си дали желае да се ползва от защитата на тази законова разпоредба?

---

(1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/23 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/23

---

Преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 10 януари 2020 г. — Flightright GmbH/Eurowings GmbH

(Дело C-10/20)

(2020/C 161/30)

Език на производството: немски

Запитваща юрисдикция

Amtsgericht Düsseldorf

Страни в главното производство

Ищец: Flightright GmbH

Ответник: Eurowings GmbH

Преюдициални въпроси

| 1) | Трябва ли разпоредбите за обезщетението в случай на отмяна на полета съгласно член 5 във връзка с член 7 от Регламент No 261/2004 (1) да се тълкуват в смисъл, че пътниците, които вследствие на премаршрутиране се превозват към крайния пункт на пристигане повече от един час преди планираното начало на полета и така пристигат с алтернативния полет в този краен пункт по-рано, отколкото щяха да пристигнат с планирания (отменения) полет, получават обезщетение вследствие на съответно прилагане на член 7 от Регламента? |
| --- | --- |

1)

Трябва ли разпоредбите за обезщетението в случай на отмяна на полета съгласно член 5 във връзка с член 7 от Регламент No 261/2004 (1) да се тълкуват в смисъл, че пътниците, които вследствие на премаршрутиране се превозват към крайния пункт на пристигане повече от един час преди планираното начало на полета и така пристигат с алтернативния полет в този краен пункт по-рано, отколкото щяха да пристигнат с планирания (отменения) полет, получават обезщетение вследствие на съответно прилагане на член 7 от Регламента?

| 2) | a) | При утвърдителен отговор на първия въпрос: може ли тогава обезщетението, което по принцип следва да се предоставя съгласно член 7, параграф 1, да се намали съгласно член 7, параграф 2 от Регламент No 261/2004 в зависимост от разстоянието на полета, когато алтернативният полет пристига преди времето на пристигане по разписание на първоначално резервирания полет? |
| --- | --- | --- |

2)

a)

При утвърдителен отговор на първия въпрос: може ли тогава обезщетението, което по принцип следва да се предоставя съгласно член 7, параграф 1, да се намали съгласно член 7, параграф 2 от Регламент No 261/2004 в зависимост от разстоянието на полета, когато алтернативният полет пристига преди времето на пристигане по разписание на първоначално резервирания полет?

| б) | При утвърдителен отговор на буква а) от втория въпрос: има ли основание за изключване на възможността за намаляване на обезщетението, когато алтернативният полет пристига много преди времето на пристигане по разписание на първоначално резервирания полет, например повече от три часа преди това? |
| --- | --- |

б)

При утвърдителен отговор на буква а) от втория въпрос: има ли основание за изключване на възможността за намаляване на обезщетението, когато алтернативният полет пристига много преди времето на пристигане по разписание на първоначално резервирания полет, например повече от три часа преди това?

---

(1)  Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/24 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/24

---

Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Италия), постъпило на 14 януари 2020 г. — MC/U.T.G. — Prefettura di Foggia

(Дело C-17/20)

(2020/C 161/31)

Език на производството: италиански

Запитваща юрисдикция

Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

Страни в главното производство

Жалбоподател: MC

Ответник: U.T.G. — Prefettura di Foggia

Преюдициален въпрос

Съвместими ли са членове 91, 92 и 93 от Законодателен декрет No 159 от 6 септември 2011 г., доколкото не предвижда състезателност в производството по административен ред в полза на лицето, по отношение на което администрацията има намерение да изготви informativa antimafia interdittiva (негаторен доклад антимафия) с принципа за състезателност на производството, изведен и признат като принцип на правото на Съюза?

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/24 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/24

---

Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 16 януари 2020 г. — XY

(Дело C-18/20)

(2020/C 161/32)

Език на производството: немски

Запитваща юрисдикция

Verwaltungsgerichtshof

Страни в главното производство

Жалбоподател в ревизионното производство: XY

Ответник: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

Преюдициални въпроси

| 1) | Обхващат ли изразите „нови елементи или нови факти“, „установени или представени от кандидата“ в член 40, параграфи 2 и 3 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (1) и обстоятелства, които са били налице още преди окончателно да приключи предходната процедура за предоставяне на убежище?
  При утвърдителен отговор на първия въпрос: |
| --- | --- |

1)

Обхващат ли изразите „нови елементи или нови факти“, „установени или представени от кандидата“ в член 40, параграфи 2 и 3 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (1) и обстоятелства, които са били налице още преди окончателно да приключи предходната процедура за предоставяне на убежище?

При утвърдителен отговор на първия въпрос:

| 2) | В случай че се появят нови факти или доказателства, които не е можело да бъдат изложени в предходната процедура, без чужденецът да има вина за това, достатъчно ли е на кандидата за убежище да се даде възможността да поиска възобновяването на окончателно приключила предходна процедура? |
| --- | --- |

2)

В случай че се появят нови факти или доказателства, които не е можело да бъдат изложени в предходната процедура, без чужденецът да има вина за това, достатъчно ли е на кандидата за убежище да се даде възможността да поиска възобновяването на окончателно приключила предходна процедура?

| 3) | Когато кандидатът за убежище има вина, че не се е позовал на новоизложените основания още в предходната процедура за предоставяне на убежище, може ли органът да откаже да разгледа по същество последваща молба въз основа на национална норма, която закрепва общоприложим в административното производство принцип, въпреки че поради неприемането на специални норми държавата членка не е транспонирала правилно член 40, параграфи 2 и 3 от Директивата относно процедурите и вследствие на това не се е и изрично възползвала от залегналата в член 40, параграф 4 от Директивата относно процедурите възможност да предвиди изключение, що се отнася до разглеждането по същество на последващата молба? |
| --- | --- |

3)

Когато кандидатът за убежище има вина, че не се е позовал на новоизложените основания още в предходната процедура за предоставяне на убежище, може ли органът да откаже да разгледа по същество последваща молба въз основа на национална норма, която закрепва общоприложим в административното производство принцип, въпреки че поради неприемането на специални норми държавата членка не е транспонирала правилно член 40, параграфи 2 и 3 от Директивата относно процедурите и вследствие на това не се е и изрично възползвала от залегналата в член 40, параграф 4 от Директивата относно процедурите възможност да предвиди изключение, що се отнася до разглеждането по същество на последващата молба?

---

(1)  ОВ L 180, 2013 г., стр. 60.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/25 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/25

---

Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil No 2 de Madrid (Испания), постъпило на 22 януари 2020 г. — RH/AB Volvo и др.

(Дело C-30/20)

(2020/C 161/33)

Език на производството: испански

Запитваща юрисдикция

Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

Страни в главното производство

Ищец: RH

Ответници: AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB и Volvo Group España S.A.

Преюдициален въпрос

Трябва ли член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) No 1215/2012 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, според който срещу лице, което има местоживеене в държава членка, могат да бъдат предявявани искове в друга държава членка „[...] по дела относно непозволено увреждане, деликт или квазиделикт — в съдилищата на мястото, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие“, да се тълкува в смисъл, че урежда само международната компетентност на съдилищата на държавата членка, където се намира това място, поради което националният съд, който има териториална компетентност в рамките на тази държава, следва да се уточни въз основа на вътрешните процесуалноправни норми, или тази разпоредба трябва да се разглежда като разпоредба със смесен характер, която следователно определя пряко както международната компетентност, така и вътрешната териториална компетентност, без да е необходимо позоваване на вътрешното право?

---

(1)  ОВ L 351, 2012 г., стр. 1.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/25 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/25

---

Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Alicante (Испания), постъпило на 22 януари 2020 г. — Bankia S.A./SI

(Дело C-31/20)

(2020/C 161/34)

Език на производството: испански

Запитваща юрисдикция

Audiencia Provincial de Alicante

Страни в главното производство

Жалбоподател: Bankia S.A.

Ответник: SI

Преюдициални въпроси

| 1) | Съвместимо ли е с принципа на необвързващо действие, признат в член 6, параграф 1 от Директива 93/13 (1), дадено от съд тълкуване (според което възстановяването на суми, недължимо платени въз основа на клауза за разходи в потребителски договор за ипотечен кредит, не е последица от обявяването на нищожност, а е предмет на самостоятелен иск, който се погасява по давност), което позволява потребителят да бъде окончателно обвързан от клаузата за разходи, ако не може да си възстанови платените от него суми поради изтичане на погасителната давност за предявяване на този иск? |
| --- | --- |

1)

Съвместимо ли е с принципа на необвързващо действие, признат в член 6, параграф 1 от Директива 93/13 (1), дадено от съд тълкуване (според което възстановяването на суми, недължимо платени въз основа на клауза за разходи в потребителски договор за ипотечен кредит, не е последица от обявяването на нищожност, а е предмет на самостоятелен иск, който се погасява по давност), което позволява потребителят да бъде окончателно обвързан от клаузата за разходи, ако не може да си възстанови платените от него суми поради изтичане на погасителната давност за предявяване на този иск?

| 2) | Съвместимо ли е с посочения принцип прилагането на института на погасителната давност по отношение на иск за възстановяване на суми, недължимо платени в резултат от прилагането на клауза, обявена за неравноправна, доколкото това прилагане може да доведе до загуба на правото на възстановяване, въпреки обявяването на клаузата за нищожна? |
| --- | --- |

2)

Съвместимо ли е с посочения принцип прилагането на института на погасителната давност по отношение на иск за възстановяване на суми, недължимо платени в резултат от прилагането на клауза, обявена за неравноправна, доколкото това прилагане може да доведе до загуба на правото на възстановяване, въпреки обявяването на клаузата за нищожна?

| 3) | При утвърдителен отговор, трябва ли понятието „разумен погасителен срок“, което използва Съдът на Европейския съюз, да се тълкува само от гледна точка на националната правна уредба и съдебна практика или, напротив, разумният характер на този срок следва да се основава на изискването да се осигури минимално ниво на защита на кредитополучателите в целия Европейския съюз и да не се засяга основното съдържание на правото на съответното лице да не бъде обвързано от клауза, обявена за неравноправна? |
| --- | --- |

3)

При утвърдителен отговор, трябва ли понятието „разумен погасителен срок“, което използва Съдът на Европейския съюз, да се тълкува само от гледна точка на националната правна уредба и съдебна практика или, напротив, разумният характер на този срок следва да се основава на изискването да се осигури минимално ниво на защита на кредитополучателите в целия Европейския съюз и да не се засяга основното съдържание на правото на съответното лице да не бъде обвързано от клауза, обявена за неравноправна?

| 4) | Ако се приеме, че разумният характер на погасителния срок следва да се основава на минимални изисквания, може ли този характер да зависи от момента, в който съгласно националното законодателство може да се предяви искът? Разумно ли е погасителният срок да се изчислява от датата на сключване на договора или, напротив, принципът на необвързващо действие на неравноправните клаузи изисква предварително или едновременно обявяване за нищожна на клаузата за разходи, за да може кредитополучателят да разполага с разумен срок, за да поиска възстановяване на недължимо платените суми? |
| --- | --- |

4)

Ако се приеме, че разумният характер на погасителния срок следва да се основава на минимални изисквания, може ли този характер да зависи от момента, в който съгласно националното законодателство може да се предяви искът? Разумно ли е погасителният срок да се изчислява от датата на сключване на договора или, напротив, принципът на необвързващо действие на неравноправните клаузи изисква предварително или едновременно обявяване за нищожна на клаузата за разходи, за да може кредитополучателят да разполага с разумен срок, за да поиска възстановяване на недължимо платените суми?

---

(1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/26 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/26

---

Преюдициално запитване от Corte di appello di Napoli (Италия), постъпило на 22 януари 2020 г. — TJ/Balga Srl

(Дело C-32/20)

(2020/C 161/35)

Език на производството: италиански

Запитваща юрисдикция

Corte di appello di Napoli

Страни в главното производство

Жалбоподател: TJ

Ответник: Balga Srl

Преюдициални въпроси

| 1) | Трябва ли член 30 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че при незаконосъобразни колективни уволнения се признава правото на защита, която отговаря на критериите за ефективност, ефикасност, адекватност и възпиращо действие, доколкото тези изисквания характеризират санкциите, предвидени от „правото на Съюза“, за да се гарантира зачитането на основните ценности, с които трябва да се съобрази нормата от националното право или практиката по прилагането ѝ, която предвижда конкретна санкция срещу всяко неоснователно уволнение? Представляват ли поради това посочените по-горе критерии външно ограничение, релевантно и приложимо в съдебните производства за целите на дейността на националния съд за привеждане в съответствие с правото на ЕС на националната правна уредба за прилагане на Директива 98/59/ЕО (1) или на практиката по прилагането на тази правна уредба? |
| --- | --- |

1)

Трябва ли член 30 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че при незаконосъобразни колективни уволнения се признава правото на защита, която отговаря на критериите за ефективност, ефикасност, адекватност и възпиращо действие, доколкото тези изисквания характеризират санкциите, предвидени от „правото на Съюза“, за да се гарантира зачитането на основните ценности, с които трябва да се съобрази нормата от националното право или практиката по прилагането ѝ, която предвижда конкретна санкция срещу всяко неоснователно уволнение? Представляват ли поради това посочените по-горе критерии външно ограничение, релевантно и приложимо в съдебните производства за целите на дейността на националния съд за привеждане в съответствие с правото на ЕС на националната правна уредба за прилагане на Директива 98/59/ЕО (1) или на практиката по прилагането на тази правна уредба?

| 2) | Трябва ли — с цел да се определи равнището на защита, изисквано от правото на Съюза в случай на незаконосъобразно колективно уволнение — член 30 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува, като се вземе „надлежно под внимание“ — и следователно, като се приеме за релевантен — съдържанието на член 24 от ревизираната Европейска социална харта, посочена в Разясненията, което следва от решенията на Европейския комитет по социални права и дали при това положение правото на Съюза допуска национална правна уредба и практика по прилагането ѝ, които, като изключват мярка за възстановяване на работа, ограничават защитата само до средство за обезщетение, което се характеризира с таван, обвързан с приоритетния критерий за продължителност на трудовия стаж, а не за обезщетение за вредите, претърпени от работника поради загубата на източника му на издръжка? |
| --- | --- |

2)

Трябва ли — с цел да се определи равнището на защита, изисквано от правото на Съюза в случай на незаконосъобразно колективно уволнение — член 30 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува, като се вземе „надлежно под внимание“ — и следователно, като се приеме за релевантен — съдържанието на член 24 от ревизираната Европейска социална харта, посочена в Разясненията, което следва от решенията на Европейския комитет по социални права и дали при това положение правото на Съюза допуска национална правна уредба и практика по прилагането ѝ, които, като изключват мярка за възстановяване на работа, ограничават защитата само до средство за обезщетение, което се характеризира с таван, обвързан с приоритетния критерий за продължителност на трудовия стаж, а не за обезщетение за вредите, претърпени от работника поради загубата на източника му на издръжка?

| 3) | Трябва ли поради това националната юрисдикция — при преценка на степента на съвместимост на националната правна норма, с която се прилага или определя мярката за защита в случай на незаконосъобразни колективни уволнения (поради нарушаване на критериите за подбор) — да вземе предвид съдържанието на Европейската социална харта, което следва от решенията на нейните органи и във всеки случай да приеме, че е необходимо пълно обезщетяване — или поне приблизително такова — на икономическите последици, произтичащи от загубата на трудовия договор? |
| --- | --- |

3)

Трябва ли поради това националната юрисдикция — при преценка на степента на съвместимост на националната правна норма, с която се прилага или определя мярката за защита в случай на незаконосъобразни колективни уволнения (поради нарушаване на критериите за подбор) — да вземе предвид съдържанието на Европейската социална харта, което следва от решенията на нейните органи и във всеки случай да приеме, че е необходимо пълно обезщетяване — или поне приблизително такова — на икономическите последици, произтичащи от загубата на трудовия договор?

| 4) | Допускат ли членове 20, 21, 34 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз в изпълнение на Директива 98/59/ЕО държава членка да приеме правна уредба или практика по прилагането ѝ, която предвижда само за наетите след 7 март 2015 г. работници, засегнати от тази процедура, система на санкции, която — за разлика от това, което е гарантирано на другите работници, засегнати от тази процедура, но наети преди тази дата — изключва възстановяването на работа и във всеки случай обезщетяването на последиците, произтичащи от загубата на доход и социално осигуряване, като признава само обезщетение, представляващо сума, определена предимно въз основа на критерия за продължителност на трудовия стаж, като в резултат на това разграничава санкцията въз основа на датата на наемане, така че се създава разлика в равнищата на защита, основана на посочения по-горе критерий, а не върху действителните последици, понесени вследствие на несправедливата загуба на източника на издръжка? |
| --- | --- |

4)

Допускат ли членове 20, 21, 34 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз в изпълнение на Директива 98/59/ЕО държава членка да приеме правна уредба или практика по прилагането ѝ, която предвижда само за наетите след 7 март 2015 г. работници, засегнати от тази процедура, система на санкции, която — за разлика от това, което е гарантирано на другите работници, засегнати от тази процедура, но наети преди тази дата — изключва възстановяването на работа и във всеки случай обезщетяването на последиците, произтичащи от загубата на доход и социално осигуряване, като признава само обезщетение, представляващо сума, определена предимно въз основа на критерия за продължителност на трудовия стаж, като в резултат на това разграничава санкцията въз основа на датата на наемане, така че се създава разлика в равнищата на защита, основана на посочения по-горе критерий, а не върху действителните последици, понесени вследствие на несправедливата загуба на източника на издръжка?

---

(1)  Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки в областта на колективните уволнения (OB L 225, 1998 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 95)

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/27 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/27

---

Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 23 януари 2020 г. — UK/Volkswagen Bank GmbH

(Дело C-33/20)

(2020/C 161/36)

Език на производството: немски

Запитваща юрисдикция

Landgericht Ravensburg

Страни в главното производство

Ищец: UK

Ответник: Volkswagen Bank GmbH

Преюдициални въпроси

| 1) | Следва ли член 10, параграф 2, буква л) от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (1) да се тълкува в смисъл, че в договора за кредит:






  а) | приложимият лихвен процент за забавени плащания трябва да бъде посочен като абсолютно число при сключването на договора за кредит и като абсолютно число следва да се посочи поне приложимият референтен лихвен процент (в разглеждания случай основният лихвен процент съгласно член 247 от Bürgerliches Gesetzbuch (Граждански кодекс, наричан по-нататък „BGB“), от който чрез добавка (в разглеждания случай пет процентни пункта съгласно член 288, параграф 1, второ изречение от BGB) се изчислява приложимият лихвен процент за забавени плащания? |
| --- | --- | --- |

1)

Следва ли член 10, параграф 2, буква л) от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (1) да се тълкува в смисъл, че в договора за кредит:

а)

приложимият лихвен процент за забавени плащания трябва да бъде посочен като абсолютно число при сключването на договора за кредит и като абсолютно число следва да се посочи поне приложимият референтен лихвен процент (в разглеждания случай основният лихвен процент съгласно член 247 от Bürgerliches Gesetzbuch (Граждански кодекс, наричан по-нататък „BGB“), от който чрез добавка (в разглеждания случай пет процентни пункта съгласно член 288, параграф 1, второ изречение от BGB) се изчислява приложимият лихвен процент за забавени плащания?

| б) | механизмът за адаптиране на лихвения процент за забавени плащания трябва да бъде разяснен конкретно, като следва да бъдат посочени поне националните разпоредби, от които може да бъде изведен начинът за адаптиране на лихвения процент за забавени плащания (членове 247, 288, параграф 1, второ изречение от BGB)? |
| --- | --- |

б)

механизмът за адаптиране на лихвения процент за забавени плащания трябва да бъде разяснен конкретно, като следва да бъдат посочени поне националните разпоредби, от които може да бъде изведен начинът за адаптиране на лихвения процент за забавени плащания (членове 247, 288, параграф 1, второ изречение от BGB)?

| 2) | Следва ли член 10, параграф 2, буква с) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че в договора за кредит трябва да се посочи разбираем за потребителя конкретен метод за изчисляване на дължимото обезщетение при предсрочно погасяване, така че потребителят да е в състояние поне приблизително да пресметне дължимото обезщетение при предсрочно прекратяване? |
| --- | --- |

2)

Следва ли член 10, параграф 2, буква с) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че в договора за кредит трябва да се посочи разбираем за потребителя конкретен метод за изчисляване на дължимото обезщетение при предсрочно погасяване, така че потребителят да е в състояние поне приблизително да пресметне дължимото обезщетение при предсрочно прекратяване?

| 3) | Следва ли член 10, параграф 2, буква т) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че в договора за кредит:






  а) | трябва да бъде посочено също правото на страните да прекратят едностранно договора за кредит в съответствие с националното законодателство, по-специално правото на кредитополучателя да прекрати едностранно договора поради наличие на сериозно основание в съответствие с член 314 от BGB, когато е сключен договор за кредит за определен срок? |
| --- | --- | --- |

3)

Следва ли член 10, параграф 2, буква т) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че в договора за кредит:

а)

трябва да бъде посочено също правото на страните да прекратят едностранно договора за кредит в съответствие с националното законодателство, по-специално правото на кредитополучателя да прекрати едностранно договора поради наличие на сериозно основание в съответствие с член 314 от BGB, когато е сключен договор за кредит за определен срок?

| б) | винаги, когато се предвижда право на страните да прекратят едностранно договора за кредит, трябва да се посочват предвидените за упражняване на правото на едностранно прекратяване краен срок и формата, в която следва да бъде направено волеизявлението за прекратяване? |
| --- | --- |

б)

винаги, когато се предвижда право на страните да прекратят едностранно договора за кредит, трябва да се посочват предвидените за упражняване на правото на едностранно прекратяване краен срок и формата, в която следва да бъде направено волеизявлението за прекратяване?

---

(1)  ОВ L 133, 2008 г., стр. 66.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/28 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/28

---

Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 27 януари 2020 г. — AQ, BO, CP/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR, Università degli studi di Perugia

(Дело C-40/20)

(2020/C 161/37)

Език на производството: италиански

Запитваща юрисдикция

Consiglio di Stato

Страни в главното производство

Жалбоподатели: AQ, BO, CP

Ответници: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR, Università degli studi di Perugia

Преюдициални въпроси

| 1) | Допуска ли клауза 5 от Рамковото споразумение към Директива No 1999/70/ЕО (Директива на Съвета относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), наричана по-нататък „Директивата“) (1), озаглавена „Мерки за предотвратяване на злоупотребата“, и разглеждана във връзка със съображения 6 и 7 и с клауза 4 от това споразумение („Принцип на недискриминация“), както и в светлината на принципите на равностойност, на ефективност и на принципа за полезния ефект на правото [на Европейския съюз], национална правна уредба, в конкретния случай член 24, алинея 3, буква a) и член 22, алинея 9 от Закон 240/2010, която позволява на университетите да използват, без ограничения в количествено отношение, срочни договори за изследовател с тригодишна продължителност и които могат да бъдат продължени с две години, без сключването и продължаването им да се обуславя от каквото и да било обективно основание, свързано с временни или извънредни нужди на учебното заведение, което ги разпорежда[,] и която предвижда — като единствено ограничение за използването на многобройни срочни трудови правоотношения със същото лице — само продължителност, непревишаваща дванадесет години, включително непоследователни? |
| --- | --- |

1)

Допуска ли клауза 5 от Рамковото споразумение към Директива No 1999/70/ЕО (Директива на Съвета относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), наричана по-нататък „Директивата“) (1), озаглавена „Мерки за предотвратяване на злоупотребата“, и разглеждана във връзка със съображения 6 и 7 и с клауза 4 от това споразумение („Принцип на недискриминация“), както и в светлината на принципите на равностойност, на ефективност и на принципа за полезния ефект на правото [на Европейския съюз], национална правна уредба, в конкретния случай член 24, алинея 3, буква a) и член 22, алинея 9 от Закон 240/2010, която позволява на университетите да използват, без ограничения в количествено отношение, срочни договори за изследовател с тригодишна продължителност и които могат да бъдат продължени с две години, без сключването и продължаването им да се обуславя от каквото и да било обективно основание, свързано с временни или извънредни нужди на учебното заведение, което ги разпорежда[,] и която предвижда — като единствено ограничение за използването на многобройни срочни трудови правоотношения със същото лице — само продължителност, непревишаваща дванадесет години, включително непоследователни?

| 2) | Допуска ли посочената клауза 5 от Рамковото споразумение, разглеждана във връзка със съображения 6 и 7 от Директивата и с посочената клауза 4 от това споразумение, както и в светлината на полезния ефект на правото [на Европейския съюз], национална правна уредба (в настоящия случай член 24 и член 29, алинея 1 от Закон 240/2010), доколкото позволява на университетите да назначават единствено изследователи за определен срок, без да обвързва съответното решение с наличието на временни или извънредни нужди, без налагането на каквито и да било ограничения, посредством потенциално неопределен брой последователни срочни трудови договори, за обичайните преподавателски и научноизследователски нужди на тези университети? |
| --- | --- |

2)

Допуска ли посочената клауза 5 от Рамковото споразумение, разглеждана във връзка със съображения 6 и 7 от Директивата и с посочената клауза 4 от това споразумение, както и в светлината на полезния ефект на правото [на Европейския съюз], национална правна уредба (в настоящия случай член 24 и член 29, алинея 1 от Закон 240/2010), доколкото позволява на университетите да назначават единствено изследователи за определен срок, без да обвързва съответното решение с наличието на временни или извънредни нужди, без налагането на каквито и да било ограничения, посредством потенциално неопределен брой последователни срочни трудови договори, за обичайните преподавателски и научноизследователски нужди на тези университети?

| 3) | Допуска ли клауза 4 от същото рамково споразумение национална правна уредба като член 20, алинея 1 от Законодателен декрет 75/2017 (съгласно тълкуването, дадено му в посоченото циркулярно писмо No 3/2017 на министъра), която, въпреки че признава възможността за стабилизиране на изследователите на срочни трудови договори в публичноправните научноизследователски институции — но само ако са прослужили поне три години до 31 декември 2017 г. — не я допуска за университетските изследователи на срочен трудов договор само защото член 22, алинея 16 от Законодателен декрет 75/2017 е причислил трудовото им правоотношение, макар и основаващо се по закон на трудов договор, към „публичноправния режим“, независимо от това че член 22, алинея 9 от Закон 240/2010 подчинява изследователите в научноизследователските институции и университетите на същото правило за максимална продължителност, която могат да имат поддържаните срочни трудови правоотношения, под формата на договори по член 24 или на ваучери за изследвания, посочени в същия член 22, с университетите и с научноизследователските институции? |
| --- | --- |

3)

Допуска ли клауза 4 от същото рамково споразумение национална правна уредба като член 20, алинея 1 от Законодателен декрет 75/2017 (съгласно тълкуването, дадено му в посоченото циркулярно писмо No 3/2017 на министъра), която, въпреки че признава възможността за стабилизиране на изследователите на срочни трудови договори в публичноправните научноизследователски институции — но само ако са прослужили поне три години до 31 декември 2017 г. — не я допуска за университетските изследователи на срочен трудов договор само защото член 22, алинея 16 от Законодателен декрет 75/2017 е причислил трудовото им правоотношение, макар и основаващо се по закон на трудов договор, към „публичноправния режим“, независимо от това че член 22, алинея 9 от Закон 240/2010 подчинява изследователите в научноизследователските институции и университетите на същото правило за максимална продължителност, която могат да имат поддържаните срочни трудови правоотношения, под формата на договори по член 24 или на ваучери за изследвания, посочени в същия член 22, с университетите и с научноизследователските институции?

| 4) | Допускат ли принципите на равностойност и на ефективност, и този за полезния ефект на правото на ЕС, във връзка с Рамковото споразумение, както и принципът на недискриминация, съдържащ се в клауза 4 от него, национална правна уредба (член 24, алинея 3, буква a) от Закон 240/2010 и член 29, алинея 2, буква d) и алинея 4 от Законодателен декрет 81/2015), която въпреки наличието на уредба, приложима за всички работници с публичноправен и с частноправен режим, съдържаща се понастоящем в същия Декрет No 81 и която определя (считано от 2018 г.) максималната продължителност на срочно трудово правоотношение на 24 месеца (включително удължавания и подновявания) и обуславя използването на такъв вид трудови правоотношения в публичната администрация от наличието на „временни и извънредни нужди“, позволява на университетите да назначават изследователи по силата на срочен тригодишен договор, който може да бъде продължен с две години при положителна оценка на научноизследователските и преподавателските дейности, извършени по време на същия тригодишен период, без да обвързва нито сключването на първия договор, нито продължаването му с наличието на тези временни или извънредни нужди на учебното заведение, позволявайки им също в края на петгодишния период да сключат със същото или с други лица още един срочен договор от подобен вид, с цел удовлетворяване на същите преподавателски и изследователски нужди, свързани с предходния договор? |
| --- | --- |

4)

Допускат ли принципите на равностойност и на ефективност, и този за полезния ефект на правото на ЕС, във връзка с Рамковото споразумение, както и принципът на недискриминация, съдържащ се в клауза 4 от него, национална правна уредба (член 24, алинея 3, буква a) от Закон 240/2010 и член 29, алинея 2, буква d) и алинея 4 от Законодателен декрет 81/2015), която въпреки наличието на уредба, приложима за всички работници с публичноправен и с частноправен режим, съдържаща се понастоящем в същия Декрет No 81 и която определя (считано от 2018 г.) максималната продължителност на срочно трудово правоотношение на 24 месеца (включително удължавания и подновявания) и обуславя използването на такъв вид трудови правоотношения в публичната администрация от наличието на „временни и извънредни нужди“, позволява на университетите да назначават изследователи по силата на срочен тригодишен договор, който може да бъде продължен с две години при положителна оценка на научноизследователските и преподавателските дейности, извършени по време на същия тригодишен период, без да обвързва нито сключването на първия договор, нито продължаването му с наличието на тези временни или извънредни нужди на учебното заведение, позволявайки им също в края на петгодишния период да сключат със същото или с други лица още един срочен договор от подобен вид, с цел удовлетворяване на същите преподавателски и изследователски нужди, свързани с предходния договор?

| 5) | Допуска ли клауза 5 от посоченото рамково споразумение, включително в светлината на принципите на ефективност и на равностойност и на горепосочената клауза 4, национална правна уредба (член 29, алинея 2, буква d) и алинея 4 от Законодателен декрет 81/2015 и член 36, алинеи 2 и 5 от Законодателен декрет 165/2001) да изключва за университетските изследователи, назначени по срочен договор за три години, който може да бъде продължен с още две години (съгласно посочения член 24, алинея 3, буква a) от Закон 240/2010), възможността за последващо установяване на безсрочно правоотношение, при положение че не съществуват други мерки в рамките на италианското право, които биха могли да предотвратят и санкционират злоупотребите при използването на последователни срочни правоотношения от страна на университетите? |
| --- | --- |

5)

Допуска ли клауза 5 от посоченото рамково споразумение, включително в светлината на принципите на ефективност и на равностойност и на горепосочената клауза 4, национална правна уредба (член 29, алинея 2, буква d) и алинея 4 от Законодателен декрет 81/2015 и член 36, алинеи 2 и 5 от Законодателен декрет 165/2001) да изключва за университетските изследователи, назначени по срочен договор за три години, който може да бъде продължен с още две години (съгласно посочения член 24, алинея 3, буква a) от Закон 240/2010), възможността за последващо установяване на безсрочно правоотношение, при положение че не съществуват други мерки в рамките на италианското право, които биха могли да предотвратят и санкционират злоупотребите при използването на последователни срочни правоотношения от страна на университетите?

---

(1)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/29 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/29

---

Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 27 януари 2020 г. — Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA)/PC, RE

(Дело C-44/20)

(2020/C 161/38)

Език на производството: италиански

Запитваща юрисдикция

Consiglio di Stato

Страни в главното производство

Въззивник: Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA)

Въззиваеми: PC, RE

Преюдициални въпроси

| a) | Трябва ли клауза 4 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г. и приложено към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. (1), да се тълкува в смисъл, че периодите, прослужени от работник, който е назначен от ARERA на срочен трудов договор и който изпълнява същите функции като тези на служител на постоянна длъжност от същата категория в същия орган, трябва да се вземат предвид при определяне на неговия трудов стаж, включително когато последващото му назначаване на договор за неопределен срок е в резултат на публичен конкурс, въпреки спецификите на конкурсната процедура, която, поради изложените причини, води до пълно новиране на трудовото правоотношение и до възникване — с прекъсване, което участващият в конкурсната процедура приема — на ново правоотношение, което се характеризира с назначаване с акт на публичната власт, със специални задължения и с по-голяма стабилност? |
| --- | --- |

a)

Трябва ли клауза 4 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г. и приложено към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. (1), да се тълкува в смисъл, че периодите, прослужени от работник, който е назначен от ARERA на срочен трудов договор и който изпълнява същите функции като тези на служител на постоянна длъжност от същата категория в същия орган, трябва да се вземат предвид при определяне на неговия трудов стаж, включително когато последващото му назначаване на договор за неопределен срок е в резултат на публичен конкурс, въпреки спецификите на конкурсната процедура, която, поради изложените причини, води до пълно новиране на трудовото правоотношение и до възникване — с прекъсване, което участващият в конкурсната процедура приема — на ново правоотношение, което се характеризира с назначаване с акт на публичната власт, със специални задължения и с по-голяма стабилност?

| б) | При утвърдителен отговор на въпрос а), трябва ли предходният трудов стаж да се признае напълно или поради горепосочените специфики е налице обективна причина за диференциране на критериите за признаване в сравнение с пълното признаване? |
| --- | --- |

б)

При утвърдителен отговор на въпрос а), трябва ли предходният трудов стаж да се признае напълно или поради горепосочените специфики е налице обективна причина за диференциране на критериите за признаване в сравнение с пълното признаване?

| в) | При отрицателен отговор на въпрос б), въз основа на какви критерии трябва да се изчисли признатият трудов стаж, за да не е дискриминационен? |
| --- | --- |

в)

При отрицателен отговор на въпрос б), въз основа на какви критерии трябва да се изчисли признатият трудов стаж, за да не е дискриминационен?

---

(1)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/30 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/30

---

Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 28 януари 2020 г. — F./Stadt Karlsruhe

(Дело C-47/20)

(2020/C 161/39)

Език на производството: немски

Запитваща юрисдикция

Bundesverwaltungsgericht

Страни в главното производство

Жалбоподател: F.

Ответник: Stadt Karlsruhe

Преюдициален въпрос

Забраняват ли член 2, параграф 1 и член 11, параграф 4, втора алинея от Директива 2006/126/ЕО (1) на държавата членка, на чиято територия правото на притежателя на свидетелство на ЕС за управление, издадено от друга държава членка за превозни средства от категории А и B, да управлява с това свидетелство моторни превозни средства в първата държава членка е отнето поради управление на превозно средство след употреба на алкохол, да откаже да признае свидетелство за управление за тези категории, което втората държава е издала на съответното лице, след като посоченото право е било отнето, чрез подновяване на свидетелството съгласно член 7, параграф 3, втора алинея от Директива 2006/126/ЕО?

---

(1)  Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелства за управление на превозни средства (ОВ L 403, 2006 г., стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 17, стр. 216).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/31 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/31

---

Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 3 февруари 2020 г. — Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein e.V.

(Дело C-53/20)

(2020/C 161/40)

Език на производството: немски

Запитваща юрисдикция

Bundesgerichtshof

Страни в главното производство

Жалбоподател: Hengstenberg GmbH & Co. KG

Ответник: Spreewaldverein e.V.

Преюдициални въпроси

| 1) | Може ли в процедурата по изменение на спецификацията, което не е несъществено, да се приеме, че всяка действителна или потенциална, стига да не е съвсем невероятна, икономическа последица за физическо или юридическо лице е достатъчна, за да обоснове наличието на необходимия за предявяване на възражение срещу заявлението или за обжалване на благоприятното решение по заявлението законен интерес по смисъла на член 53, параграф 2, първа алинея във връзка с член 49, параграф 3, първа алинея и параграф 4, втора алинея от Регламент (ЕС) No 1151/2012 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни? |
| --- | --- |

1)

Може ли в процедурата по изменение на спецификацията, което не е несъществено, да се приеме, че всяка действителна или потенциална, стига да не е съвсем невероятна, икономическа последица за физическо или юридическо лице е достатъчна, за да обоснове наличието на необходимия за предявяване на възражение срещу заявлението или за обжалване на благоприятното решение по заявлението законен интерес по смисъла на член 53, параграф 2, първа алинея във връзка с член 49, параграф 3, първа алинея и параграф 4, втора алинея от Регламент (ЕС) No 1151/2012 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни?

| 2) | При отрицателен отговор на първия въпрос:
  Имат ли в процедурата по изменение на спецификацията, което не е несъществено, законен интерес по смисъла на член 53, параграф 2, първа алинея във връзка с член 49, параграф 3, първа алинея и параграф 4, втора алинея от Регламент (ЕС) No 1151/2012 (само) оператори, които произвеждат продукти или храни, сходни на произвежданите от операторите, за които е регистрирано защитено географско указание? |
| --- | --- |

2)

При отрицателен отговор на първия въпрос:

Имат ли в процедурата по изменение на спецификацията, което не е несъществено, законен интерес по смисъла на член 53, параграф 2, първа алинея във връзка с член 49, параграф 3, първа алинея и параграф 4, втора алинея от Регламент (ЕС) No 1151/2012 (само) оператори, които произвеждат продукти или храни, сходни на произвежданите от операторите, за които е регистрирано защитено географско указание?

| 3) | При отрицателен отговор на втория въпрос:






  a) | Следва ли за целите на изискванията относно законния интерес по смисъла на член 49, параграф 3, първа алинея и параграф 4, втора алинея от Регламент (ЕС) No 1151/2012 да се прави разграничение между процедурата по регистрация съгласно членове 49—52 от Регламент No 1151/2012, от една страна, и процедурата по изменение на спецификацията съгласно член 53 от Регламент (ЕС) No 1151/2012, от друга страна, и |
| --- | --- | --- |

3)

При отрицателен отговор на втория въпрос:

a)

Следва ли за целите на изискванията относно законния интерес по смисъла на член 49, параграф 3, първа алинея и параграф 4, втора алинея от Регламент (ЕС) No 1151/2012 да се прави разграничение между процедурата по регистрация съгласно членове 49—52 от Регламент No 1151/2012, от една страна, и процедурата по изменение на спецификацията съгласно член 53 от Регламент (ЕС) No 1151/2012, от друга страна, и

| б) | поради това имат ли в процедурата по изменение на спецификацията, което не е несъществено, законен интерес по смисъла на член 53, параграф 2, първа алинея във връзка с член 49, параграф 3, първа алинея и параграф 4, втора алинея от Регламент (ЕС) No 1151/2012 само производители, които произвеждат или конкретно възнамеряват да произвеждат в географския район продукти, които отговарят на продуктовата спецификация, така че „неместните“ оператори поначало нямат право да се позовават на законен интерес? |
| --- | --- |

б)

поради това имат ли в процедурата по изменение на спецификацията, което не е несъществено, законен интерес по смисъла на член 53, параграф 2, първа алинея във връзка с член 49, параграф 3, първа алинея и параграф 4, втора алинея от Регламент (ЕС) No 1151/2012 само производители, които произвеждат или конкретно възнамеряват да произвеждат в географския район продукти, които отговарят на продуктовата спецификация, така че „неместните“ оператори поначало нямат право да се позовават на законен интерес?

---

(1)  Регламент No 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (ОВ L 343, 2012 г., стр. 1).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/31 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/31

---

Преюдициално запитване от Administratīvā apgabaltiesa (Латвия), постъпило на 5 февруари 2020 г. — VAS „Latvijas dzelzceļš“/Valsts dzelzceļa administrācija

(Дело C-60/20)

(2020/C 161/41)

Език на производството: латвийски

Запитваща юрисдикция

Administratīvā apgabaltiesa

Страни в главното производство

Въззивник: VAS „Latvijas dzelzceļš“

Въззиваем: Valsts dzelzceļa administrācija

Преюдициални въпроси

| 1) | Може ли член 13, параграфи 2 и 6 от Директива 2012/34 (1) (член 15, параграфи 5 и 6 от Регламент 2017/2177 (2)) да се прилага по такъв начин, че регулаторният орган да може да наложи на собственик на инфраструктура, който не е оператор на обслужващото съоръжение, задължението да гарантира достъп до услугите? |
| --- | --- |

1)

Може ли член 13, параграфи 2 и 6 от Директива 2012/34 (1) (член 15, параграфи 5 и 6 от Регламент 2017/2177 (2)) да се прилага по такъв начин, че регулаторният орган да може да наложи на собственик на инфраструктура, който не е оператор на обслужващото съоръжение, задължението да гарантира достъп до услугите?

| 2) | Трябва ли член 13, параграф 6 от Директива 2012/34 (член 15, параграфи 5 и 6 от Регламент 2017/2177) да се тълкува в смисъл, че допуска собственикът на сграда да прекрати наемно правоотношение и да направи преустройство на обслужващо съоръжение? |
| --- | --- |

2)

Трябва ли член 13, параграф 6 от Директива 2012/34 (член 15, параграфи 5 и 6 от Регламент 2017/2177) да се тълкува в смисъл, че допуска собственикът на сграда да прекрати наемно правоотношение и да направи преустройство на обслужващо съоръжение?

| 3) | Трябва ли член 13, параграф 6 от Директива 2012/34 (член 15, параграфи 5 и 6 от Регламент 2017/2177) да се тълкува в смисъл, че задължава регулаторния орган да провери само дали операторът на обслужващото съоръжение (в разглеждания случай — собственикът на обслужващото съоръжение) действително е решил да му направи преустройство? |
| --- | --- |

3)

Трябва ли член 13, параграф 6 от Директива 2012/34 (член 15, параграфи 5 и 6 от Регламент 2017/2177) да се тълкува в смисъл, че задължава регулаторния орган да провери само дали операторът на обслужващото съоръжение (в разглеждания случай — собственикът на обслужващото съоръжение) действително е решил да му направи преустройство?

---

(1)  Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година за създаване на единно европейско железопътно пространство (ОВ L 343, 2012 г., стр. 32).

(2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/2177 на Комисията от 22 ноември 2017 година относно достъпа до обслужващи съоръжения и свързани с железопътните дейности услуги (ОВ L 307, 2017 г., стр. 1).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/32 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/32

---

Преюдициално запитване от Cour du travail de Liège (Белгия), постъпило на 10 февруари 2020 г. — Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/г-н M.

(Дело C-67/20)

(2020/C 161/42)

Език на производството: френски

Запитваща юрисдикция

Cour du travail de Liège

Страни в главното производство

Жалбоподател: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

Ответник: г-н M.

Преюдициални въпроси

| 1) | Представлява ли средство за ефективна правна защита по смисъла на член 27 от Регламент „Дъблин III (1)“ жалбата, предвидена във вътрешното право в полза на търсещо убежище лице, приканено да представи молбата си за международна закрила за разглеждане в друга държава членка, която жалба няма суспензивно действие, но може да прояви такова ако търсещото убежище лице е лишено от свобода с оглед на непосредствено предстоящо прехвърляне? |
| --- | --- |

1)

Представлява ли средство за ефективна правна защита по смисъла на член 27 от Регламент „Дъблин III (1)“ жалбата, предвидена във вътрешното право в полза на търсещо убежище лице, приканено да представи молбата си за международна закрила за разглеждане в друга държава членка, която жалба няма суспензивно действие, но може да прояви такова ако търсещото убежище лице е лишено от свобода с оглед на непосредствено предстоящо прехвърляне?

| 2) | Трябва ли да се счита, че средството за ефективна правна защита по член 27 от Регламент „Дъблин III“ препятства единствено изпълнението на мярка за принудително прехвърляне при разглеждането на жалбата срещу посоченото решение за прехвърляне, или това средства за ефективна правна защита забранява всякаква подготвителна мярка за извеждане, каквато е преместването в център, който осигурява осъществяването на обратно пътуване с оглед на връщането на търсещите убежище лица, приканени да представят молбата си за международна закрила за разглеждане в друга европейска страна? |
| --- | --- |

2)

Трябва ли да се счита, че средството за ефективна правна защита по член 27 от Регламент „Дъблин III“ препятства единствено изпълнението на мярка за принудително прехвърляне при разглеждането на жалбата срещу посоченото решение за прехвърляне, или това средства за ефективна правна защита забранява всякаква подготвителна мярка за извеждане, каквато е преместването в център, който осигурява осъществяването на обратно пътуване с оглед на връщането на търсещите убежище лица, приканени да представят молбата си за международна закрила за разглеждане в друга европейска страна?

---

(1)  Регламент (ЕС) No 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г., стр. 31).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/33 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/33

---

Преюдициално запитване от Cour du travail de Liège (Белгия), постъпило на 10 февруари 2020 г. — Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)/C

(Дело C-68/20)

(2020/C 161/43)

Език на производството: френски

Запитваща юрисдикция

Cour du travail de Liège

Страни в главното производство

Жалбоподател: Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)

Ответник: C

Преюдициални въпроси

| 1) | Представлява ли средство за ефективна правна защита по смисъла на член 27 от Регламент „Дъблин III (1)“ жалбата, предвидена във вътрешното право в полза на търсещо убежище лице, приканено да представи молбата си за международна закрила за разглеждане в друга държава членка, която няма суспензивно действие, но може да прояви такова, ако търсещото убежище лице е лишено от свобода с оглед на непосредствено предстоящо прехвърляне? |
| --- | --- |

1)

Представлява ли средство за ефективна правна защита по смисъла на член 27 от Регламент „Дъблин III (1)“ жалбата, предвидена във вътрешното право в полза на търсещо убежище лице, приканено да представи молбата си за международна закрила за разглеждане в друга държава членка, която няма суспензивно действие, но може да прояви такова, ако търсещото убежище лице е лишено от свобода с оглед на непосредствено предстоящо прехвърляне?

| 2) | Трябва ли да се счита, че средството за ефективна правна защита по член 27 от Регламент „Дъблин III“ препятства единствено изпълнението на мярка за принудително прехвърляне при разглеждането на жалбата срещу посоченото решение за прехвърляне, или това средство за ефективна правна защита забранява всякаква подготвителна мярка за извеждане, каквато е преместването в център, който осигурява осъществяването на обратно пътуване с оглед на връщането на търсещите убежище лица, приканени да представят молбата си за международна закрила за разглеждане в друга европейска страна? |
| --- | --- |

2)

Трябва ли да се счита, че средството за ефективна правна защита по член 27 от Регламент „Дъблин III“ препятства единствено изпълнението на мярка за принудително прехвърляне при разглеждането на жалбата срещу посоченото решение за прехвърляне, или това средство за ефективна правна защита забранява всякаква подготвителна мярка за извеждане, каквато е преместването в център, който осигурява осъществяването на обратно пътуване с оглед на връщането на търсещите убежище лица, приканени да представят молбата си за международна закрила за разглеждане в друга европейска страна?

---

(1)  Регламент (ЕС) No 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г., стр. 31).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/33 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/33

---

Преюдициално запитване от Cour du travail de Liège (Белгия), постъпило на 10 февруари 2020 г. — Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/г-жа C.

(Дело C-69/20)

(2020/C 161/44)

Език на производството: френски

Запитваща юрисдикция

Cour du travail de Liège

Страни в главното производство

Жалбоподател: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

Ответник: г-жа C.

Преюдициални въпроси

| 1) | Представлява ли средство за ефективна правна защита по смисъла на член 27 от Регламент „Дъблин III (1)“ жалбата, предвидена във вътрешното право в полза на търсещо убежище лице, приканено да представи молбата си за международна закрила за разглеждане в друга държава членка, която жалба няма суспензивно действие, но може да прояви такова ако търсещото убежище лице е лишено от свобода с оглед на непосредствено предстоящо прехвърляне? |
| --- | --- |

1)

Представлява ли средство за ефективна правна защита по смисъла на член 27 от Регламент „Дъблин III (1)“ жалбата, предвидена във вътрешното право в полза на търсещо убежище лице, приканено да представи молбата си за международна закрила за разглеждане в друга държава членка, която жалба няма суспензивно действие, но може да прояви такова ако търсещото убежище лице е лишено от свобода с оглед на непосредствено предстоящо прехвърляне?

| 2) | Трябва ли да се счита, че средството за ефективна правна защита по член 27 от Регламент „Дъблин III“ препятства единствено изпълнението на мярка за принудително прехвърляне при разглеждането на жалбата срещу посоченото решение за прехвърляне, или това средства за ефективна правна защита забранява всякаква подготвителна мярка за извеждане, каквато е преместването в център, който осигурява осъществяването на обратно пътуване с оглед на връщането на търсещите убежище лица, приканени да представят молбата си за международна закрила за разглеждане в друга европейска страна? |
| --- | --- |

2)

Трябва ли да се счита, че средството за ефективна правна защита по член 27 от Регламент „Дъблин III“ препятства единствено изпълнението на мярка за принудително прехвърляне при разглеждането на жалбата срещу посоченото решение за прехвърляне, или това средства за ефективна правна защита забранява всякаква подготвителна мярка за извеждане, каквато е преместването в център, който осигурява осъществяването на обратно пътуване с оглед на връщането на търсещите убежище лица, приканени да представят молбата си за международна закрила за разглеждане в друга европейска страна?

---

(1)  Регламент (ЕС) No 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г., стр. 31).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/34 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/34

---

Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 12 февруари 2020 година — „БалевБио“ ЕООД / Териториална дирекция Северна морска, Агенция „Митници“

(Дело C-76/20)

(2020/C 161/45)

Език на производството: български

Запитваща юрисдикция

Административен съд — Варна

Страни в главното производство

Жалбоподател:„БалевБио“ ЕООД

Ответник: Териториална дирекция Северна морска, Агенция „Митници“

Преюдициални въпроси

| 1. | Правило 3 а) от Общите правила за тълкуване на [Комбинираната номенклатура] от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1754 (1) на Комисията, следва ли да се тълкува в смисъл, че за целите на класиране на изделия като тези в главното производство — съставени от различни материали, „позицията, която най-специфично описва стоката“, във всички случаи е позицията, в която попада материалът, който е преобладаващ в количествено (обемно) отношение или това тълкуване е валидно само ако самата позиция предвижда количеството (обема) като критерий, който идентифицира по-ясно и дава по-точно и по-пълно описание на стоката? |
| --- | --- |

1.

Правило 3 а) от Общите правила за тълкуване на [Комбинираната номенклатура] от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1754 (1) на Комисията, следва ли да се тълкува в смисъл, че за целите на класиране на изделия като тези в главното производство — съставени от различни материали, „позицията, която най-специфично описва стоката“, във всички случаи е позицията, в която попада материалът, който е преобладаващ в количествено (обемно) отношение или това тълкуване е валидно само ако самата позиция предвижда количеството (обема) като критерий, който идентифицира по-ясно и дава по-точно и по-пълно описание на стоката?

| 2. | В зависимост от отговора на първия въпрос и в контекста на Обяснителните бележки към [Хармонизираната система] за позиции 4410 и 4419, следва ли Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1754 на Комисията от 6 октомври 2015 г. за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, да се тълкува в смисъл, че позиция 4419 не се отнася за артикули от плочи от дървесни частици (влакна), при които теглото на свързващото вещество (термо-реактивна смола) надвишава 15 % от теглото на плочата? |
| --- | --- |

2.

В зависимост от отговора на първия въпрос и в контекста на Обяснителните бележки към [Хармонизираната система] за позиции 4410 и 4419, следва ли Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1754 на Комисията от 6 октомври 2015 г. за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, да се тълкува в смисъл, че позиция 4419 не се отнася за артикули от плочи от дървесни частици (влакна), при които теглото на свързващото вещество (термо-реактивна смола) надвишава 15 % от теглото на плочата?

| 3. | Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1754 на Комисията от 6 октомври 2015 г., трябва ли да се тълкува в смисъл, че изделия като разглежданите в главното производство — чаши, изработени от композитен материал, състоящ се от 72,33 % растителни лигноцелулозни влакна и 25,2 % свързващо вещество (меламинова смола), трябва да бъдат класирани в подпозиция 39241000 от Приложение I? |
| --- | --- |

3.

Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1754 на Комисията от 6 октомври 2015 г., трябва ли да се тълкува в смисъл, че изделия като разглежданите в главното производство — чаши, изработени от композитен материал, състоящ се от 72,33 % растителни лигноцелулозни влакна и 25,2 % свързващо вещество (меламинова смола), трябва да бъдат класирани в подпозиция 39241000 от Приложение I?

---

(1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1754 на Комисията от 6 октомври 2015 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифa OB 2015, L 285, стр. 1

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/35 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/35

---

Жалба, подадена на 14 февруари 2020 г. от Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis, срещу определението, постановено от Общия съд (девети състав) на 11 декември 2019 г. по дело T-547/19, Sarantis Sarantos/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз и Европейска комисия

(Дело C-84/20 P)

(2020/C 161/46)

Език на производството: гръцки

Страни

Жалбоподатели: Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis, (представител: C. Papasotiriou, адвокат)

Други страни в производството: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

Искания на жалбоподателите

Жалбоподателите молят Съда:

| — | да се произнесе по тяхната жалба от 31 юли 2019 г., без да връща на Общия съд обжалваното определение; |
| --- | --- |

—

да се произнесе по тяхната жалба от 31 юли 2019 г., без да връща на Общия съд обжалваното определение;

| — | да отмени определението, регистрирано под No 923557, от 11 декември 2019 г. на девети състав на Общия съд на Европейския съюз по горепосочената жалба и да уважи изцяло последната; |
| --- | --- |

—

да отмени определението, регистрирано под No 923557, от 11 декември 2019 г. на девети състав на Общия съд на Европейския съюз по горепосочената жалба и да уважи изцяло последната;

| — | да отмени Регламент (ЕС) 2019/1157 (1) от 20 юни 2019 г.; |
| --- | --- |

—

да отмени Регламент (ЕС) 2019/1157 (1) от 20 юни 2019 г.;

| — | да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски по производството. |
| --- | --- |

—

да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски по производството.

Основания и основни доводи

Жалбоподателите изтъкват две основания в подкрепа на жалбата си:

| 1. | Първо основание за обжалване
  : обжалваното определение, с което тяхната жалба се отхвърля като недопустима и се приема преди всичко, че „[...] обжалваният регламент няма последици за жалбоподателите, които са физически лица, поради някои качества, характерни за тях или за фактическо положение, което им е присъщо в сравнение с което и да е друго лице, а поради техните убеждения, които се проповядват чрез действия или власт от неопределен брой лица. Вследствие на това посочените жалбоподатели не са лично засегнати от обжалвания регламент по смисъла на член 263, четвърта алинея ДФЕС“, нарушава член 263, четвърта алинея ДФЕС и член 19 от Статута на Съда на Европейския съюз, принципа на пропорционалност, преамбюла и член 47 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз (2000/C 364/01), член 5, параграф 1 и член 4 от Договора за Европейския съюз (по отделно и във връзка с разпоредбите на Протокол No 2 относно прилагането на принципа на пропорционалност), както и съдебната практика по тях. Това е така, защото в жалбата си жалбоподателите изтъкват, че обжалваният регламент нарушава техните човешки права, сред които и основните права, предвидени в Хартата на основните права на Европейския съюз (достойнството на човека, религиозните вярвания, правото на отказ поради свободата на вероизповедание, личния живот и свободата, личните данни, правото на изрично съгласие за всяко обработване на такива), така че регламентът ги засяга пряко и лично, и
  поради самото естество на накърнените права като основни права на човека
  , те са легитимирани да подадат жалба за отмяна пред Общия съд на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС, а съдът на Съюза е длъжен да упражни контрол за валидност на регламентите в хипотезата на нарушение на основните права на човека. |
| --- | --- |

1.

Първо основание за обжалване
  : обжалваното определение, с което тяхната жалба се отхвърля като недопустима и се приема преди всичко, че „[...] обжалваният регламент няма последици за жалбоподателите, които са физически лица, поради някои качества, характерни за тях или за фактическо положение, което им е присъщо в сравнение с което и да е друго лице, а поради техните убеждения, които се проповядват чрез действия или власт от неопределен брой лица. Вследствие на това посочените жалбоподатели не са лично засегнати от обжалвания регламент по смисъла на член 263, четвърта алинея ДФЕС“, нарушава член 263, четвърта алинея ДФЕС и член 19 от Статута на Съда на Европейския съюз, принципа на пропорционалност, преамбюла и член 47 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз (2000/C 364/01), член 5, параграф 1 и член 4 от Договора за Европейския съюз (по отделно и във връзка с разпоредбите на Протокол No 2 относно прилагането на принципа на пропорционалност), както и съдебната практика по тях. Това е така, защото в жалбата си жалбоподателите изтъкват, че обжалваният регламент нарушава техните човешки права, сред които и основните права, предвидени в Хартата на основните права на Европейския съюз (достойнството на човека, религиозните вярвания, правото на отказ поради свободата на вероизповедание, личния живот и свободата, личните данни, правото на изрично съгласие за всяко обработване на такива), така че регламентът ги засяга пряко и лично, и
  поради самото естество на накърнените права като основни права на човека
  , те са легитимирани да подадат жалба за отмяна пред Общия съд на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС, а съдът на Съюза е длъжен да упражни контрол за валидност на регламентите в хипотезата на нарушение на основните права на човека.

| 2. | Второ основание за обжалване
  : Общият съд е постановил обжалваното определение, като е приел за недопустимо представляването пред него на шестия жалбоподател, адвокат Christos Papasotiriou, и то защото „[...] шестият жалбоподател не е ползвал услугите на адвокат, трето лице,
  за да го представлява
  , а е действал от свое име, като самият той е подписал жалбата и се е позовал на своето качество на адвокат въз основа на удостоверението по член 51, параграф 2 от Процедурния правилник [...]“, като е направил погрешно тълкуване, contra legem, на разпоредбата на член 19 от Статута на Съда на Европейския съюз, и е допуснал нарушение на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на принципа на пропорционалност, както и на приложимите разпоредби на законодателството на Съюза, гарантиращи същия. |
| --- | --- |

2.

Второ основание за обжалване
  : Общият съд е постановил обжалваното определение, като е приел за недопустимо представляването пред него на шестия жалбоподател, адвокат Christos Papasotiriou, и то защото „[...] шестият жалбоподател не е ползвал услугите на адвокат, трето лице,
  за да го представлява
  , а е действал от свое име, като самият той е подписал жалбата и се е позовал на своето качество на адвокат въз основа на удостоверението по член 51, параграф 2 от Процедурния правилник [...]“, като е направил погрешно тълкуване, contra legem, на разпоредбата на член 19 от Статута на Съда на Европейския съюз, и е допуснал нарушение на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на принципа на пропорционалност, както и на приложимите разпоредби на законодателството на Съюза, гарантиращи същия.

---

(1)  Регламент (ЕС) 2019/1157 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2019 година относно повишаване на сигурността на личните карти на гражданите на Съюза и на документите за пребиваване, издавани на гражданите на Съюза и на членовете на техните семейства, които упражняват правото си на свободно движение (OB L 188, 2019 г., стр. 67).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/36 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/36

---

Преюдициално запитване от Tribunal correctionnel de Bordeaux (Франция), постъпило на 20 февруари 2020 г. — Procureur de la République/ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

(Дело C-88/20)

(2020/C 161/47)

Език на производството: френски

Запитваща юрисдикция

Tribunal correctionnel de Bordeaux

Страни в главното производство

Обвинител: Procureur de la République

Подсъдими: ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

Преюдициални въпроси

| 1) | Допуска ли разпоредбата на член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тълкувана в светлината на член 4 от Протокол No 7 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи и на относимата практика на Европейския съд по правата на човека, възможността за кумулиране на наказателно и административнонаказателно производство, които имат за предмет едно и също фактическо деяние (телефонен контакт с потенциални клиенти), наказуемо по две различни правни квалификации? |
| --- | --- |

1)

Допуска ли разпоредбата на член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тълкувана в светлината на член 4 от Протокол No 7 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи и на относимата практика на Европейския съд по правата на човека, възможността за кумулиране на наказателно и административнонаказателно производство, които имат за предмет едно и също фактическо деяние (телефонен контакт с потенциални клиенти), наказуемо по две различни правни квалификации?

| 2) | При утвърдителен отговор, което предполага един-единствен способ за преследване на едно и също деяние, член 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз, който закрепва принципите на законност и пропорционалност на престъплението и наказанието, тълкуван с оглед на правата и свободите по Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и на съответната практика на Европейския съд по правата на човека, не изисква ли условията и критериите за преследване по един-единствен способ да бъдат предварително определени, като се вземе предвид по-специално тежестта на нарушението? |
| --- | --- |

2)

При утвърдителен отговор, което предполага един-единствен способ за преследване на едно и също деяние, член 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз, който закрепва принципите на законност и пропорционалност на престъплението и наказанието, тълкуван с оглед на правата и свободите по Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и на съответната практика на Европейския съд по правата на човека, не изисква ли условията и критериите за преследване по един-единствен способ да бъдат предварително определени, като се вземе предвид по-специално тежестта на нарушението?

| 3) | При отрицателен отговор, което предполага кумулиране на производства за налагане на наказание, член 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз, който закрепва принципите на законност и пропорционалност на престъплението и наказанието, тълкуван с оглед на правата и свободите по Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и на съответната практика на Европейския съд по правата на човека, не изисква ли кумулирането на наказателното и административнонаказателното производство за същото фактическо деяние (телефонен контакт с потенциални клиенти) да се ограничава до най-тежките случаи, като при това положение да бъдат предварително установени критериите за тежест? |
| --- | --- |

3)

При отрицателен отговор, което предполага кумулиране на производства за налагане на наказание, член 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз, който закрепва принципите на законност и пропорционалност на престъплението и наказанието, тълкуван с оглед на правата и свободите по Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и на съответната практика на Европейския съд по правата на човека, не изисква ли кумулирането на наказателното и административнонаказателното производство за същото фактическо деяние (телефонен контакт с потенциални клиенти) да се ограничава до най-тежките случаи, като при това положение да бъдат предварително установени критериите за тежест?

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/37 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/37

---

Преюдициално запитване от Højesteret (Дания), постъпило на 24 февруари 2020 г. — Apcoa Parking Danmark A/S/Skatteministeriet

(Дело C-90/20)

(2020/C 161/48)

Език на производството: датски

Запитваща юрисдикция

Højesteret

Страни в главното производство

Жалбоподател: Apcoa Parking Danmark A/S

Ответник: Skatteministeriet

Преюдициален въпрос

Трябва ли член 2, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) да се тълкува в смисъл, че таксата за контрол за нарушение на разпоредбите за паркиране в частен имот представлява насрещна престация за предоставена услуга и че следователно е налице сделка, която подлежи на облагане с ДДС?

---

(1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/37 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/37

---

Преюдициално запитване от Tribunal du travail de Nivelles (Белгия), постъпило на 27 февруари 2020 г. — SD/Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, действащ в качеството на синдик на Régie des Quartiers de Tubize ASBL

(Дело C-104/20)

(2020/C 161/49)

Език на производството: френски

Запитваща юрисдикция

Tribunal du travail de Nivelles

Страни в главното производство

Ищец: SD

Ответници: Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, действащ в качеството на синдик на Régie des Quartiers de Tubize ASBL

Преюдициален въпрос

Трябва ли членове 3, 5 и 6 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (1), във връзка с член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 4, параграф 1, член 11, параграф 3 и член 16, параграф 3 от Директива 89/391/ЕИО на Съвета от 12 юни 1989 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място (2) — доколкото не допускат правна уредба на държава членка, която не задължава работодателите да въведат система за измерване на продължителността на отработеното от всеки работник дневно работно време (решение С-55/18 от 14 май 2019 г.) — да бъдат тълкувани в смисъл, че не допускат национално законодателство, в случая член 1315 от белгийския Граждански кодекс, който задължава страната, която иска изпълнение на задължение, да го докаже, което законодателство не предвижда разместване на тежестта на доказване, когато работникът се позовава на превишаване на нормалното му работно време, когато:

| — | същото национално законодателство, в случая белгийското, не задължава работодателите да въведат надеждна система за измерване на продължителността на отработеното от всеки работник дневно работно време, |
| --- | --- |

—

същото национално законодателство, в случая белгийското, не задължава работодателите да въведат надеждна система за измерване на продължителността на отработеното от всеки работник дневно работно време,

| — | и работодателят не е въвел по своя инициатива такава система, |
| --- | --- |

—

и работодателят не е въвел по своя инициатива такава система,

| — | като по този начин е поставил работника в положение, при което последният на практика няма възможност да докаже това превишаване? |
| --- | --- |

—

като по този начин е поставил работника в положение, при което последният на практика няма възможност да докаже това превишаване?

---

(1)  ОВ L 299, 2003 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3.

(2)  ОВ L 183, 1989 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 88.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/38 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/38

---

Жалба, подадена на 25 февруари 2020 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 19 декември 2019 г. по дело T-14/18, Република Гърция/Европейска комисия

(Дело C-106/20 P)

(2020/C 161/50)

Език на производството: гръцки

Страни

Жалбоподател: Република Гърция (представители: E. Tsaousi, E. Leftheriotou и A. Vasilopoulou)

Друга страна в производството: Европейска комисия

Искания на жалбоподателя

Жалбоподателят моли Съда да уважи жалбата и да отмени обжалваното съдебно решение на Общия съд на Европейския съюз от 19 декември 2019 г. по дело Τ-14/18, с което е отхвърлена подадената на 16 януари 2018 г. от Република Гърция жалба за отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2017/2014 на Комисията от 8 ноември 2017 г., да уважи тази жалба и да отмени решението на Комисията в частта, в която се изключват от финансиране от страна на Европейския съюз разходи на Република Гърция, направени в сектора на плащанията на площ за 2014 г., които съответстват на 5 % от общия размер на разходите, направени за помощи за пасища, в нетен размер 12 482 555,68 EUR. Освен това жалбоподателят моли Съда да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

Основания и основни доводи

В подкрепа на жалбата си жалбоподателя изтъква три основания за обжалване:

По-специално първото основание за обжалване се отнася до частта от обжалваното съдебно решение, в която е отхвърлено основанието, изтъкнато от Република Гърция в съдебното заседание пред Общия съд, относно направеното на 15 май 2019 г. ad hoc оповестяване на решение на Съда по дело C-341/17 P. В рамките на първата част от това основание се поддържа, че обжалваното съдебно решение нарушавало процесуалните правила и правото на ефективна съдебна защита, в частта, в която е отхвърлено като недопустимо посоченото по-горе основание, изтъкнато от Република Гърция, като изложените за това мотиви били непълни и противоречиви. Втората част се отнася до неправилното тълкуване и прилагане на член 2 от Регламент No 796/2004, както и до противоречивите и непълни мотиви на обжалваното съдебно решение, в частта, в която доводът на Република Гърция е приет за ирелевантен.

Второто и третото основание за обжалване се отнасят до частта, в която с обжалваното съдебно решение са отхвърлени другите основания за обжалване По-специално в рамките на второто основание за обжалване се твърди, че в обжалваното съдебно решение е било изопачено съдържанието на представените в производството доказателствените средства, по-специално таблицата за общите изчисления с прогнозните данни за 79 664 земеделски стопани с пасища, които са получили помощи, недължимо платените суми и санкциите, които Република Гърция е успяла да възстанови, като това довело до нарушение на закона и до противоречиви и непълни мотиви.

В рамките на третото основание за обжалване се твърди, че обжалваното съдебно решение трябва да се отмени поради неправилното тълкуване и прилагане на разпоредбите на член 31, параграфи 1 и 2 от Регламент No 1290/2005, член 52, параграфи 2 и 3 от Регламент No 1306/2013 и член 12, параграфи 1—6 от Делегиран регламент No 907/2014, нарушение на насоките в документи VI/5330797 и C(2015)3675 final от 8 юни 2015 г. на Комисията, нарушение на задължението за мотивиране (член 296 ДФЕС), неправилно прилагане на правилата за доказване (разпределяне на доказателствената тежест по начин, който довел до probatio diabolica за Република Гърция), както и неправилното тълкуване и прилагане на принципите „non venire contra factum proprium“, „ne bis in idem“ и на общия принцип на пропорционалност. Освен това мотивите в обжалваното съдебно решение са непълни и противоречиви.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/39 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/39

---

Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 19 декември 2019 г. по дело T-295/18, Република Гърция/Европейска комисия

(Дело C-107/20 P)

(2020/C 161/51)

Език на производството: гръцки

Страни

Жалбоподател: Република Гърция (представители: E. Tsaousi, A. Vasilopoulou и E. Krompa)

Друга страна в производството: Европейска комисия

Искания на жалбоподателя

| — | Жалбоподателят моли да бъде уважена жалбата му и да бъде отменено решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. по дело T-295/18, което отхвърля жалбата на Република Гърция от 7 май 2018 г. срещу Решение за изпълнение 2018/304/ЕС на Комисията от 27 февруари 2018 г., и вследствие на това да уважи посочената по-горе жалба и да отмени решението на Комисията в частта, в която се изключват от финансиране от страна на Европейския съюз някои разходи на Република Гърция на обща (брутна) стойност 17 869 131,75 EUR (финансово въздействие от 14 857 076,98 EUR), направени и декларирани в рамките на ЕЗФРСР във връзка с мерки 125A, 321 и 322 (брутна сума 15 631 043,52 EUR и финансово въздействие от 12 618 988,75 EUR) и с мярка 123A (сума 2 238 088,23 EUR), както и сумата от 588 103,59 EUR [за разходи], направени в рамките на ЕФГЗ вследствие на мярка за контрол на операциите за финансовите години 2011 — 2014. |
| --- | --- |

—

Жалбоподателят моли да бъде уважена жалбата му и да бъде отменено решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. по дело T-295/18, което отхвърля жалбата на Република Гърция от 7 май 2018 г. срещу Решение за изпълнение 2018/304/ЕС на Комисията от 27 февруари 2018 г., и вследствие на това да уважи посочената по-горе жалба и да отмени решението на Комисията в частта, в която се изключват от финансиране от страна на Европейския съюз някои разходи на Република Гърция на обща (брутна) стойност 17 869 131,75 EUR (финансово въздействие от 14 857 076,98 EUR), направени и декларирани в рамките на ЕЗФРСР във връзка с мерки 125A, 321 и 322 (брутна сума 15 631 043,52 EUR и финансово въздействие от 12 618 988,75 EUR) и с мярка 123A (сума 2 238 088,23 EUR), както и сумата от 588 103,59 EUR [за разходи], направени в рамките на ЕФГЗ вследствие на мярка за контрол на операциите за финансовите години 2011 — 2014.

Основания и основни доводи

В подкрепа на жалбата си жалбоподателя изтъква шест основания. Първите пет основания за обжалване се отнасят до отхвърляне на мотивите за отмяна на корекциите, приложени към разходите на ЕЗФРСР.

Първото основание за обжалване е неправилно тълкуване и прилагане на член 52, параграф 4 от Регламент (ЕС) 1306/2013, изопачаване на обхвата на жалбата и на приложение A23 от нея и недостатъчни и неподходящи мотиви на обжалваното решение.

Второто основание за обжалване е, че обжалваното решение трябва да бъде отменено порази липса на мотиви, неправилно тълкуване и прилагане на принципа ne bis in idem, както и непроизнасяне на Общия съд по оплакванията на Република Гърция относно нарушаване от страна на Комисията на принципите на правна сигурност, добра администрация, защита на оправданите правни очаквания и на пропорционалност в нарушение на член 76 от Процедурния правилник.

Третото основание за обжалване е, че обжалваното решение е опорочено от неправилно прилагане и тълкуване на член 71, параграфи 2 и 3 и член 75 от Регламент (ЕО) No 1698/2005, на член 43 от Регламент (ЕО) No 1974/2006, както и на член 24, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) No 65/2011, и че мотивите за отхвърлянето на третото основание за обжалване са недостатъчни и неподходящи.

Четвъртото основание за обжалване е неправилно тълкуване и прилагане на член 296 ДФЕС във връзка с членове 36 и 40 от Регламент за изпълнение 908/2014, както и недостатъчни, неподходящи и противоречиви мотиви на обжалваното решение по отношение на отхвърлянето на твърдението за нарушение на принципа на пропорционалност и добра администрация от страна на Комисията.

Петото основание за обжалване е твърдение за непроизнасяне от Общия съд по оплакванията на Република Гърция относно нарушението от страна на Комисията на принципа на пропорционалност, що се отнася до прилагането на финансовата корекция за мерки 321, 322 и 123A в нарушение на член 76 от Процедурния правилник.

Що се отнася до отхвърлянето на мотивите за отмяна на корекцията, наложена на разходите по ЕФГЗ, шестото основание за обжалване е неправилно прилагане на задължението за мотивиране по член 296 ДФЕС, изопачаване на отношението на синтез и недостатъчни мотиви.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/40 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/40

---

Преюдициално запитване от Högsta domstolen (Швеция), постъпило на 27 февруари 2020 г. — Република Полша/PL Holdings Sàrl

(Дело C-109/20)

(2020/C 161/52)

Език на производството: шведски

Запитваща юрисдикция

Högsta domstolen

Страни в главното производство

Жалбоподател: Република Полша

Ответник: PL Holdings Sàrl

Преюдициален въпрос

Следва ли от членове 267 ДФЕС и 344 ДФЕС съгласно тълкуването им в решение Achmea (1), че е недействително арбитражно споразумение, сключено между държава членка и инвеститор — когато инвестиционен договор съдържа арбитражна клауза, която е недействителна, тъй като договорът е сключен между две държави членки — [въпреки че], след като инвеститорът завел арбитражното дело, държавата членка по своя воля се въздържала от възражения относно компетентността?

---

(1)  Решение на Съда от 6 март 2018 г. (C-284/16, Achmea, EU:C:2018:158).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/40 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/40

---

Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 28 февруари 2020 г. — M. A./État belge

(Дело C-112/20)

(2020/C 161/53)

Език на производството: френски

Запитваща юрисдикция

Conseil d’État

Страни в главното производство

Жалбоподател: M. A.

Ответник: État belge

Преюдициален въпрос

Трябва ли член 5 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (1), който налага на държавите членки при изпълнението на Директивата да вземат предвид висшите интереси на детето, разглеждан във връзка с член 13 от същата директива и членове 24 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че изискват да се вземат предвид висшите интереси на детето — гражданин на Съюза, дори когато решението за връщане е издадено по отношение само на родителя на детето?

---

(1)  ОВ L 348, 2008 г., стр. 98.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/41 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/41

---

Преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles (Белгия), постъпило на 3 март 2020 г. — bpost SA/Autorité belge de la concurrence

(Дело C-117/20)

(2020/C 161/54)

Език на производството: френски

Запитваща юрисдикция

Cour d'appel de Bruxelles

Страни в главното производство

Жалбоподател: bpost SA

Ответник: Autorité belge de la concurrence

Встъпили страни: Publimail SA, Европейска комисия

Преюдициални въпроси

| 1) | Трябва ли гарантираният в член 50 от Хартата принцип non bis in idem да се тълкува в смисъл, че допуска компетентният административен орган на държава членка да наложи глоба за нарушение на европейското право на конкуренцията в положение, като разглежданото в случая, при което по отношение на същото юридическо лице вече окончателно e отменена административната глоба, наложена му от националния пощенски регулаторен орган за твърдяно нарушение на законодателството в областта на пощенските услуги с оглед на същите или сходни факти, доколкото не е изпълнен критерият за идентичност на защитения правен интерес поради това, че настоящото дело се отнася до две различни нарушения на две различни правни уредби, спадащи към две отделни правни сфери? |
| --- | --- |

1)

Трябва ли гарантираният в член 50 от Хартата принцип non bis in idem да се тълкува в смисъл, че допуска компетентният административен орган на държава членка да наложи глоба за нарушение на европейското право на конкуренцията в положение, като разглежданото в случая, при което по отношение на същото юридическо лице вече окончателно e отменена административната глоба, наложена му от националния пощенски регулаторен орган за твърдяно нарушение на законодателството в областта на пощенските услуги с оглед на същите или сходни факти, доколкото не е изпълнен критерият за идентичност на защитения правен интерес поради това, че настоящото дело се отнася до две различни нарушения на две различни правни уредби, спадащи към две отделни правни сфери?

| 2) | Трябва ли гарантираният в член 50 от Хартата принцип non bis in idem да се тълкува в смисъл, че допуска компетентният административен орган на държава членка да наложи глоба за нарушение на европейското право на конкуренцията в положение, като разглежданото в случая, при което по отношение на същото юридическо лице вече окончателно е отменена административната глоба, наложена му от националния пощенски регулаторен орган за твърдяно нарушение на законодателството в областта на пощенските услуги с оглед на същите или сходни факти, тъй като ограничението на принципа non bis in idem е обосновано от обстоятелството, че правната уредба в областта на конкуренцията преследва допълнителна цел от общ интерес, а именно да се запази и поддържа система без нарушаване на конкуренцията във вътрешния пазар, и не надвишава подходящото и необходимото за постигането на законно преследваната от тази правна уредба цел, и/или да се защитят правото и свободата на стопанската инициатива на тези други оператори на основание член 16 от Хартата? |
| --- | --- |

2)

Трябва ли гарантираният в член 50 от Хартата принцип non bis in idem да се тълкува в смисъл, че допуска компетентният административен орган на държава членка да наложи глоба за нарушение на европейското право на конкуренцията в положение, като разглежданото в случая, при което по отношение на същото юридическо лице вече окончателно е отменена административната глоба, наложена му от националния пощенски регулаторен орган за твърдяно нарушение на законодателството в областта на пощенските услуги с оглед на същите или сходни факти, тъй като ограничението на принципа non bis in idem е обосновано от обстоятелството, че правната уредба в областта на конкуренцията преследва допълнителна цел от общ интерес, а именно да се запази и поддържа система без нарушаване на конкуренцията във вътрешния пазар, и не надвишава подходящото и необходимото за постигането на законно преследваната от тази правна уредба цел, и/или да се защитят правото и свободата на стопанската инициатива на тези други оператори на основание член 16 от Хартата?

---

Общ съд

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/42 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/42

---

Жалба, подадена на 14 февруари 2020 г. — Fryč/Комисия

(Дело T-92/20)

(2020/C 161/55)

Език на производството: чешки

Страни

Жалбоподател: Petr Fryč (Парадубице, Чешка република) (представител: Š. Oharková, advokátka)

Ответник: Европейска комисия

Искания

Жалбоподателят моли Общия съд:

| — | да установи, че институциите на Европейския съюз са допуснали тежко нарушение на своите задължения и са причинили вреда на жалбоподателя с това, че:






  — | Европейската комисия е приела Регламент (ЕО) No 800/2008 от 6 август 2008 г. (Общ регламент за групово освобождаване) във форма, която по-специално излиза извън правомощията, произтичащи от договорите, не гарантира спазването на конституционните принципи за изключителна и обоснована намеса в конкуренцията, оказваща въздействие на общия пазар, и неправомерно позволява въвеждането на държавна помощ в рамките на схема за субсидиране (Оперативна програма „Предприемчивост и иновации“, наричана по-нататък „ОППИ“), като с помощта е била увредена икономическата дейност на жалбоподателя, |
| --- | --- | --- |

—

да установи, че институциите на Европейския съюз са допуснали тежко нарушение на своите задължения и са причинили вреда на жалбоподателя с това, че:

—

Европейската комисия е приела Регламент (ЕО) No 800/2008 от 6 август 2008 г. (Общ регламент за групово освобождаване) във форма, която по-специално излиза извън правомощията, произтичащи от договорите, не гарантира спазването на конституционните принципи за изключителна и обоснована намеса в конкуренцията, оказваща въздействие на общия пазар, и неправомерно позволява въвеждането на държавна помощ в рамките на схема за субсидиране (Оперативна програма „Предприемчивост и иновации“, наричана по-нататък „ОППИ“), като с помощта е била увредена икономическата дейност на жалбоподателя,

| — | с решение от 3 декември 2007 г. Европейската комисия е приела оперативната програма в нарушение на Договорите и Хартата на основните права, което не е публикувала, |
| --- | --- |

—

с решение от 3 декември 2007 г. Европейската комисия е приела оперативната програма в нарушение на Договорите и Хартата на основните права, което не е публикувала,

| — | Европейската комисия не е разгледала надлежно жалбата, отправена до нея от жалбоподателя, относно несъответствията на ОППИ с правната уредба, тъй като нито е разгледала обстоятелствата, свързани с приемането и въвеждането на ОППИ, нито е мотивирала отхвърлянето на жалбата, отправена до нея от жалбоподателя, |
| --- | --- |

—

Европейската комисия не е разгледала надлежно жалбата, отправена до нея от жалбоподателя, относно несъответствията на ОППИ с правната уредба, тъй като нито е разгледала обстоятелствата, свързани с приемането и въвеждането на ОППИ, нито е мотивирала отхвърлянето на жалбата, отправена до нея от жалбоподателя,

| — | Съдът на Европейския съюз е отказал да разгледа по същество делото, образувано по жалбата за отмяна на Общия регламент за групово освобождаване, и я е отхвърлил като явно неоснователна, с което е нарушил своето правно задължение за спазване на принципа на пропорционалност и чрез прекомерно формалистично едностранчивия си подход е нарушил конституционното право на жалбоподателя на ефективно правно средство за защита и на достъп до безпристрастен съд, |
| --- | --- |

—

Съдът на Европейския съюз е отказал да разгледа по същество делото, образувано по жалбата за отмяна на Общия регламент за групово освобождаване, и я е отхвърлил като явно неоснователна, с което е нарушил своето правно задължение за спазване на принципа на пропорционалност и чрез прекомерно формалистично едностранчивия си подход е нарушил конституционното право на жалбоподателя на ефективно правно средство за защита и на достъп до безпристрастен съд,

| — | да осъди ответника да заплати на жалбоподателя парична сума в размер на 4 800 000 EUR като обезщетение за вредите, причинени по описания начин, в срок от три дни след влизането в сила на съдебното решение, |
| --- | --- |

—

да осъди ответника да заплати на жалбоподателя парична сума в размер на 4 800 000 EUR като обезщетение за вредите, причинени по описания начин, в срок от три дни след влизането в сила на съдебното решение,

| — | да осъди ответника да заплати съдебните разноски в производството. |
| --- | --- |

—

да осъди ответника да заплати съдебните разноски в производството.

Основания и основни доводи

Жалбоподателят излага пет твърдения в подкрепа на жалбата.

| 1. | Първото твърдение е, че на жалбоподателя е била причинена вреда в рамките на извъндоговорната отговорност на Съюза в съответствие с член 340, втора алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).
  В резултат от държавната помощ, предоставена на конкурентите на жалбоподателя в нарушение на ДФЕС, неговото дружество е претърпяло вреди, свързани с конкуренцията, които първоначално са се изразявали в спад на годишния оборот и на годишната печалба от порядъка на милиони чешки крони. Предвид наличието на държавна помощ в продължение на няколко години и незадоволителното икономическо положение на дружеството в резултат от нея, компетентният съд в Чешката република е обявил дружеството в несъстоятелност.
  В случай, че Регламент (ЕО) No 800/2008 на Комисията (Общ регламент за групово освобождаване) е правомерен, селективната и дискриминационна помощ в рамките на схемата за субсидиране по ОППИ е довела до специална и нетипична вреда за жалбоподателя, която изцяло е излязла извън пределите на стопанския риск, свързан с търговската дейност на дружеството на жалбоподателя. |
| --- | --- |

1.

Първото твърдение е, че на жалбоподателя е била причинена вреда в рамките на извъндоговорната отговорност на Съюза в съответствие с член 340, втора алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).

В резултат от държавната помощ, предоставена на конкурентите на жалбоподателя в нарушение на ДФЕС, неговото дружество е претърпяло вреди, свързани с конкуренцията, които първоначално са се изразявали в спад на годишния оборот и на годишната печалба от порядъка на милиони чешки крони. Предвид наличието на държавна помощ в продължение на няколко години и незадоволителното икономическо положение на дружеството в резултат от нея, компетентният съд в Чешката република е обявил дружеството в несъстоятелност.

В случай, че Регламент (ЕО) No 800/2008 на Комисията (Общ регламент за групово освобождаване) е правомерен, селективната и дискриминационна помощ в рамките на схемата за субсидиране по ОППИ е довела до специална и нетипична вреда за жалбоподателя, която изцяло е излязла извън пределите на стопанския риск, свързан с търговската дейност на дружеството на жалбоподателя.

| 2. | Второто твърдение е, че Комисията е приела Регламент (ЕО) No 800/2008 от 6 август 2008 г. (Общ регламент за групово освобождаване) във форма, която не гарантира спазването на член 107 ДФЕС.
  На основание член 109 ДФЕС Съветът е оправомощен да определя чрез регламенти областите, в които не се изисква осъществяването на стандартната процедура, при която Комисията оценява искането за държавна помощ и го разглежда с оглед на неговото съответствие с член 107 ДФЕС. Съветът е приел Регламент No 659/1999 и (в съответствие с член 108, параграф 4 ДФЕС) е оправомощил Комисията да издава регламенти, в които да определя условията за предоставяне на държавна помощ извън стандартната разрешителна система „ad hoc“. Комисията е приела Регламент No 70/2001, впоследствие Регламент No 800/2008 и накрая Регламент No 651/2014 (Общ регламент за групово освобождаване).
  Нито Съветът, нито Комисията обаче са можели със своите регламенти да излязат извън пределите на член 107 ДФЕС, тъй като ролята им се изразява в определяне на условията за държавни помощи по такъв начин, че държавите членки, които въвеждат държавна помощ в „освободените“ области, да не могат да въвеждат държавна помощ, която не би била в съответствие с принципа за ненамеса в конкуренцията, дори да е изключена от стандартната процедура пред Комисията. Поради това (въведеният и гарантиран в ДФЕС) надзор от страна на Комисията над схемите за помощи продължава да се осъществява и в освободените области, поради което (поне теоретично) е възможно производство за възстановяване на неправомерно предоставена помощ и Европейският съюз продължава да се счита за пазарна икономика, тоест за икономика, която създава стоки и услуги, придобивани доброволно от клиентите с цел оптимизиране на съотношението между приходите и разходите, а не определяни от политици и длъжностни лица стоки и услуги. |
| --- | --- |

2.

Второто твърдение е, че Комисията е приела Регламент (ЕО) No 800/2008 от 6 август 2008 г. (Общ регламент за групово освобождаване) във форма, която не гарантира спазването на член 107 ДФЕС.

На основание член 109 ДФЕС Съветът е оправомощен да определя чрез регламенти областите, в които не се изисква осъществяването на стандартната процедура, при която Комисията оценява искането за държавна помощ и го разглежда с оглед на неговото съответствие с член 107 ДФЕС. Съветът е приел Регламент No 659/1999 и (в съответствие с член 108, параграф 4 ДФЕС) е оправомощил Комисията да издава регламенти, в които да определя условията за предоставяне на държавна помощ извън стандартната разрешителна система „ad hoc“. Комисията е приела Регламент No 70/2001, впоследствие Регламент No 800/2008 и накрая Регламент No 651/2014 (Общ регламент за групово освобождаване).

Нито Съветът, нито Комисията обаче са можели със своите регламенти да излязат извън пределите на член 107 ДФЕС, тъй като ролята им се изразява в определяне на условията за държавни помощи по такъв начин, че държавите членки, които въвеждат държавна помощ в „освободените“ области, да не могат да въвеждат държавна помощ, която не би била в съответствие с принципа за ненамеса в конкуренцията, дори да е изключена от стандартната процедура пред Комисията. Поради това (въведеният и гарантиран в ДФЕС) надзор от страна на Комисията над схемите за помощи продължава да се осъществява и в освободените области, поради което (поне теоретично) е възможно производство за възстановяване на неправомерно предоставена помощ и Европейският съюз продължава да се счита за пазарна икономика, тоест за икономика, която създава стоки и услуги, придобивани доброволно от клиентите с цел оптимизиране на съотношението между приходите и разходите, а не определяни от политици и длъжностни лица стоки и услуги.

| 3. | Третото твърдение е, че с решението от 3 декември 2007 г. Комисията е приела оперативната програма (ОППИ) в нарушение на Договорите и на Хартата на основните права и не е публикувала това решение.
  Комисията е единствената институция на Европейския съюз, оправомощена да контролира дали държавната помощ е въведена в съответствие с член 107 ДФЕС.
  По отношение на утвърдената оперативна програма Комисията не е изследвала дали и защо се стига до неефективност на пазара, която е условие за въвеждане на държавна помощ. Освен това Комисията не е изискала от Чешката република да представи анализ на разходите и ползите, обективно определени показатели, анализ на въздействието върху конкуренцията и пр., които според жалбоподателя са необходими за въвеждането на държана помощ. Поради това решението на Комисията е неправомерно и в разрез със задачите на Комисията. |
| --- | --- |

3.

Третото твърдение е, че с решението от 3 декември 2007 г. Комисията е приела оперативната програма (ОППИ) в нарушение на Договорите и на Хартата на основните права и не е публикувала това решение.

Комисията е единствената институция на Европейския съюз, оправомощена да контролира дали държавната помощ е въведена в съответствие с член 107 ДФЕС.

По отношение на утвърдената оперативна програма Комисията не е изследвала дали и защо се стига до неефективност на пазара, която е условие за въвеждане на държавна помощ. Освен това Комисията не е изискала от Чешката република да представи анализ на разходите и ползите, обективно определени показатели, анализ на въздействието върху конкуренцията и пр., които според жалбоподателя са необходими за въвеждането на държана помощ. Поради това решението на Комисията е неправомерно и в разрез със задачите на Комисията.

| 4. | Четвъртото твърдение е, че Комисията е получила от жалбоподателя редица писмени документи, включително подробен анализ, установяващ неправомерността на предоставената в рамките на ОППИ помощ, не е действала в съответствие с Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета и не е спазила принципа на добра администрация, гарантиран в Хартата на основните права на Съюза. Без да предприеме никакви контролни действия и да изисква каквито и да било допълнителни документи, Комисията е отказала да разгледа отправената от жалбоподателя жалба, тъй като на „пръв поглед“ не е установила никакви нередности при въвеждането на схемата за субсидиране по ОППИ. |
| --- | --- |

4.

Четвъртото твърдение е, че Комисията е получила от жалбоподателя редица писмени документи, включително подробен анализ, установяващ неправомерността на предоставената в рамките на ОППИ помощ, не е действала в съответствие с Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета и не е спазила принципа на добра администрация, гарантиран в Хартата на основните права на Съюза. Без да предприеме никакви контролни действия и да изисква каквито и да било допълнителни документи, Комисията е отказала да разгледа отправената от жалбоподателя жалба, тъй като на „пръв поглед“ не е установила никакви нередности при въвеждането на схемата за субсидиране по ОППИ.

| 5. | Петото твърдение е, че Съдът на Европейския съюз („Съдът“) е лишил жалбоподателя от достъп до правосъдие поради прекомерен формализъм.
  Жалбоподателят е подал до Съда жалба за отмяна на трите регламента за групово освобождаване поради несъответствието им с договорите и Хартата на основните права. В производството и пред двете инстанции Съдът е отхвърлил жалбата му за отмяна на регламентите за групово освобождаване поради явна недопустимост. Повод за това е било неспазването на обективния двумесечен срок по член 263 ДФЕС. Съдът изобщо не е разгледал делата по същество, а само формално е приложил срока за подаване на жалба. Същевременно жалбоподателят се е аргументирал, че неправилното функциониране на механизма за контрол, прилаган от Комисията, е било установено едва от нейния отговор на отправената до нея от жалбоподателя жалба. В жалбата до Съда жалбоподателят е посочил, че началото на преклузивния срок следва да бъде именно отговорът на Комисията, в който е отказала да разгледа по-подробно отправената от него жалба. |
| --- | --- |

5.

Петото твърдение е, че Съдът на Европейския съюз („Съдът“) е лишил жалбоподателя от достъп до правосъдие поради прекомерен формализъм.

Жалбоподателят е подал до Съда жалба за отмяна на трите регламента за групово освобождаване поради несъответствието им с договорите и Хартата на основните права. В производството и пред двете инстанции Съдът е отхвърлил жалбата му за отмяна на регламентите за групово освобождаване поради явна недопустимост. Повод за това е било неспазването на обективния двумесечен срок по член 263 ДФЕС. Съдът изобщо не е разгледал делата по същество, а само формално е приложил срока за подаване на жалба. Същевременно жалбоподателят се е аргументирал, че неправилното функциониране на механизма за контрол, прилаган от Комисията, е било установено едва от нейния отговор на отправената до нея от жалбоподателя жалба. В жалбата до Съда жалбоподателят е посочил, че началото на преклузивния срок следва да бъде именно отговорът на Комисията, в който е отказала да разгледа по-подробно отправената от него жалба.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/44 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/44

---

Жалба, подадена на 20 февруари 2020 г. — Sciessent/Комисия

(Дело T-123/20)

(2020/C 161/56)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Sciessent LLC (Бевърли, Масачузетс, Съединени щати) (представители: K. Van Maldegem и P. Sellar, адвокати, и V. McElwee, Solicitor)

Ответник: Европейска комисия

Искания

Жалбоподателят моли Общия съд:

| — | да отмени Решение за изпълнение (EC) 2019/1973 на Комисията от 27 ноември 2019 година за неодобряване на зеолит със сребро като съществуващо активно вещество за употреба в биоциди от продуктови типове 2 и 7 (1), |
| --- | --- |

—

да отмени Решение за изпълнение (EC) 2019/1973 на Комисията от 27 ноември 2019 година за неодобряване на зеолит със сребро като съществуващо активно вещество за употреба в биоциди от продуктови типове 2 и 7 (1),

| — | да осъди ответника да заплати съдебните разноски. |
| --- | --- |

—

да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

Основания и основни доводи

Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

| 1. | Първо основание, изведено от нарушение на правна норма, свързана с прилагането на Договорите и на членове 4 и 19 от Регламент (ЕС) No 528/2012 (2).






  — | Ответникът, основавайки се на становищата на Комитета по биоцидите (КБ) относно одобряването на зеолит със сребро като активно вещество за продуктови типове 2 и 7, достига до извода, че веществото не може да бъде одобрено, тъй като не била доказана неговата достатъчна ефикасност. При все това според жалбоподателя оценката на ефикасността е била направена неправилно чрез позоваване на изделието, в който е използван зеолит със сребро. При оценката и заключението си относно ефикасността на веществото ответникът е тълкувал погрешно и приложил неправилно релевантното право. |
| --- | --- | --- |

1.

—

Ответникът, основавайки се на становищата на Комитета по биоцидите (КБ) относно одобряването на зеолит със сребро като активно вещество за продуктови типове 2 и 7, достига до извода, че веществото не може да бъде одобрено, тъй като не била доказана неговата достатъчна ефикасност. При все това според жалбоподателя оценката на ефикасността е била направена неправилно чрез позоваване на изделието, в който е използван зеолит със сребро. При оценката и заключението си относно ефикасността на веществото ответникът е тълкувал погрешно и приложил неправилно релевантното право.

| 2. | Второ основание, с което се изтъква липса на компетентност — нарушение на член 290 ДФЕС и на членове 4 и 19 от Регламент (ЕС) No 528/2012.






  — | Причината за неодобряването на зеолит със сребро в обжалвания акт е твърдяната недостатъчна ефикасност на третираното изделие, в което е използван. При все това жалбоподателят поддържа, че единствените критерии, които ответникът може законно да вземе предвид, се свеждат до изброените в членове 4 и 19 от Регламент (ЕС) No 528/2012. Тези критерии не включват ефикасността на третираното изделие, чиято оценка впрочем се извършва на втори, последващ стадий от процедурата по разрешаването на биоциди, на равнището на държавата членка. С оглед на факта, че именно тази оценка е била извършена от ответника, за да обоснове неодобряването на зеолит със сребро, означава, че той е надхвърлил правомощията си по Регламент (ЕС) No 528/2012, поради което ответникът е нарушил член 290 от Договорите и членове 4 и 19 от този регламент. |
| --- | --- | --- |

2.

—

Причината за неодобряването на зеолит със сребро в обжалвания акт е твърдяната недостатъчна ефикасност на третираното изделие, в което е използван. При все това жалбоподателят поддържа, че единствените критерии, които ответникът може законно да вземе предвид, се свеждат до изброените в членове 4 и 19 от Регламент (ЕС) No 528/2012. Тези критерии не включват ефикасността на третираното изделие, чиято оценка впрочем се извършва на втори, последващ стадий от процедурата по разрешаването на биоциди, на равнището на държавата членка. С оглед на факта, че именно тази оценка е била извършена от ответника, за да обоснове неодобряването на зеолит със сребро, означава, че той е надхвърлил правомощията си по Регламент (ЕС) No 528/2012, поради което ответникът е нарушил член 290 от Договорите и членове 4 и 19 от този регламент.

| 3. | Трето основание, изведено от нарушение на правна норма, свързана с прилагането на Договорите и на принципа на недопускане на дискриминация.






  — | Веществото на жалбоподателя е било третирано различно от другите вещества, използвани за същите продуктови типове 2 и 7, без ответникът да е посочил обективна причина защо зеолитът със сребро трябва да се третира различно от другите вещества, за които се прилагат същите правила за оценка по Регламент (ЕС) No 528/2012 (и Директива 98/8/ЕО (3)) за същите продуктови типове. |
| --- | --- | --- |

3.

—

Веществото на жалбоподателя е било третирано различно от другите вещества, използвани за същите продуктови типове 2 и 7, без ответникът да е посочил обективна причина защо зеолитът със сребро трябва да се третира различно от другите вещества, за които се прилагат същите правила за оценка по Регламент (ЕС) No 528/2012 (и Директива 98/8/ЕО (3)) за същите продуктови типове.

| 4. | Четвърто основание, изведено от нарушение на правна норма, свързана с прилагането на Договорите и на принципа на правна сигурност.






  — | Ответникът е изпратил отворено писмо до председателя на КБ, предназначено да определи как правото относно оценката на ефикасността и третираните изделия по Регламент (ЕС) No 528/2012 следва да се тълкува и прилага. Жалбоподателят се е основал на съдържанието на това писмо, което потвърждава яснотата на правните норми, и е имал оправдани правни очаквания във връзка с одобряването на веществото. В резултат на това обжалваният акт явно е нарушил принципите на оправдани правни очаквания и на правна сигурност. |
| --- | --- | --- |

4.

—

Ответникът е изпратил отворено писмо до председателя на КБ, предназначено да определи как правото относно оценката на ефикасността и третираните изделия по Регламент (ЕС) No 528/2012 следва да се тълкува и прилага. Жалбоподателят се е основал на съдържанието на това писмо, което потвърждава яснотата на правните норми, и е имал оправдани правни очаквания във връзка с одобряването на веществото. В резултат на това обжалваният акт явно е нарушил принципите на оправдани правни очаквания и на правна сигурност.

---

(1)  ОВ L 307, 2019 г., стр. 58.

(2)  Регламент (ЕС) No 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (ОВ L 167, 2012 г., стр. 1).

(3)  Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година относно пускането на пазара на биоциди (ОВ 1998 L 123, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 241 стр. 67).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/45 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/45

---

Жалба, подадена на 27 февруари 2020 г. — IR/Комисия

(Дело T-131/20)

(2020/C 161/57)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: IR (представители: S. Pappas и A. Pappas, адвокати)

Ответник: Европейска комисия

Искания

Жалбоподателят моли Общия съд:

| — | да отмени решението на генералния директор на ГД „Трудова заетост, социални въпроси и приобщаване“, което се съдържа в електронното писмо от 2 юли 2019 г. на компетентния служител в отдел „Човешки ресурси“, с което се отхвърля искането на Европейския център за развитие на професионалното обучение (Cedefop) да се продължи срокът на командироване на жалбоподателя, |
| --- | --- |

—

да отмени решението на генералния директор на ГД „Трудова заетост, социални въпроси и приобщаване“, което се съдържа в електронното писмо от 2 юли 2019 г. на компетентния служител в отдел „Човешки ресурси“, с което се отхвърля искането на Европейския център за развитие на професионалното обучение (Cedefop) да се продължи срокът на командироване на жалбоподателя,

| — | да отмени решението от 23 януари 2020 г. на Органа по назначаване, с което е отхвърлена подадената от жалбоподателя жалба по член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица, |
| --- | --- |

—

да отмени решението от 23 януари 2020 г. на Органа по назначаване, с което е отхвърлена подадената от жалбоподателя жалба по член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица,

| — | да осъди ответника да заплати съдебните разноски. |
| --- | --- |

—

да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

Основания и основни доводи

Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

| 1. | Първо основание, в рамките на което се твърди наличието на нарушение на досъдебната процедура, която не довела до надлежно разглеждане от страна на Органа по назначаването на обжалваното решение от 2 юли 2019 г. |
| --- | --- |

1.

Първо основание, в рамките на което се твърди наличието на нарушение на досъдебната процедура, която не довела до надлежно разглеждане от страна на Органа по назначаването на обжалваното решение от 2 юли 2019 г.

| 2. | Второ основание, в рамките на което се твърди съществено нарушение на член 38 от Правилника за длъжностните лица и процесуално нарушение. |
| --- | --- |

2.

Второ основание, в рамките на което се твърди съществено нарушение на член 38 от Правилника за длъжностните лица и процесуално нарушение.

| 3. | Трето основание, в рамките на което се твърди, че е нарушен общият принцип за полагане на дължимата грижа като част от правото на добро управление, тъй като не са взети предвид всички фактически обстоятелства по делото и не са посочени мотиви. |
| --- | --- |

3.

Трето основание, в рамките на което се твърди, че е нарушен общият принцип за полагане на дължимата грижа като част от правото на добро управление, тъй като не са взети предвид всички фактически обстоятелства по делото и не са посочени мотиви.

| 4. | Четвърто основание, в рамките на което се твърди, че е нарушено правото на защита на семейството, уредено в член 33 от Хартата на основните права на Европейския съюз. |
| --- | --- |

4.

Четвърто основание, в рамките на което се твърди, че е нарушено правото на защита на семейството, уредено в член 33 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/46 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/46

---

Жалба, подадена на 28 февруари 2020 г. — NEC Oncoimmunity/EASME

(Дело T-132/20)

(2020/C 161/58)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: NEC Oncoimmunity A/S (Осло, Норвегия) (представители: T. Nordby, R. Bråthen и O. Brouwer, адвокати)

Ответник: Изпълнителна агенция за малките и средните предприятия (EASME)

Искания

Жалбоподателят моли Общия съд:

| — | главно, съгласно член 263 ДФЕС:






  — | да отмени обжалваното решение (решение от 16 декември 2019 година за прекратяване на участието на жалбоподателя в процедура H2020/EIC/SMEInst-2018-2020-2 във връзка с проект MEDIVAC(850078), |
| --- | --- | --- |

—

главно, съгласно член 263 ДФЕС:

—

да отмени обжалваното решение (решение от 16 декември 2019 година за прекратяване на участието на жалбоподателя в процедура H2020/EIC/SMEInst-2018-2020-2 във връзка с проект MEDIVAC(850078),

| — | да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя и тези на евентуалните встъпили страни. |
| --- | --- |

—

да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя и тези на евентуалните встъпили страни.

| — | при условията на евентуалност, съгласно член 272 ДФЕС:






  — | да установи, че обжалваното решение е в нарушение на договорните задължения на ответника, |
| --- | --- | --- |

—

при условията на евентуалност, съгласно член 272 ДФЕС:

—

да установи, че обжалваното решение е в нарушение на договорните задължения на ответника,

| — | да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя и тези на евентуалните встъпили страни. |
| --- | --- |

—

да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя и тези на евентуалните встъпили страни.

Основания и основни доводи

Жалбоподателят изтъква три основания във връзка с исканията по член 263 ДФЕС и едно основание във връзка с исканията по член 272 ДФЕС.

| 1. | Първо основание по член 263 ДФЕС: ответникът е допуснал грешка при прилагане на правото и е приложил неправилно критерия за допустимост за споразумението за отпускане на безвъзмездни средства по инструмента за МСП, установен в Регламент No 1290/2013 (1). |
| --- | --- |

1.

Първо основание по член 263 ДФЕС: ответникът е допуснал грешка при прилагане на правото и е приложил неправилно критерия за допустимост за споразумението за отпускане на безвъзмездни средства по инструмента за МСП, установен в Регламент No 1290/2013 (1).

| 2. | Второ основание по член 263 ДФЕС: ответникът е допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като обжалваното решение е в нарушение на принципа на равно третиране. |
| --- | --- |

2.

Второ основание по член 263 ДФЕС: ответникът е допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като обжалваното решение е в нарушение на принципа на равно третиране.

| 3. | Трето основание по член 263 ДФЕС: обжалваното решение е в нарушение на принципите на правна сигурност и оправдани правни очаквания. |
| --- | --- |

3.

Трето основание по член 263 ДФЕС: обжалваното решение е в нарушение на принципите на правна сигурност и оправдани правни очаквания.

| 4. | Единствено основание по член 272 ДФЕС: от обжалваното решение произтича, по-специално поради установената грешка при тълкуването на приложимото право и дискриминационна практика, също и неправилно тълкуване и нарушение на договорните задължения по отношение на жалбоподателя. |
| --- | --- |

4.

Единствено основание по член 272 ДФЕС: от обжалваното решение произтича, по-специално поради установената грешка при тълкуването на приложимото право и дискриминационна практика, също и неправилно тълкуване и нарушение на договорните задължения по отношение на жалбоподателя.

---

(1)  Регламент (ЕС) No 1290/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година за определяне на правилата за участие и разпространение на резултатите в „Хоризонт 2020“ — рамкова програма за научни изследвания и иновации (2014—2020 г.)“ и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1906/2006 (OB L 347, 2013 г., стр. 81).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/47 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/47

---

Жалба, подадена на 27 февруари 2020 г. — Huhtamaki/Комисия

(Дело T-134/20)

(2020/C 161/59)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Huhtamaki Sàrl (Зенингерберг, Люксембург) (представители: M. Struys и F. Pili, lawyers)

Ответник: Европейска комисия

Искания

Жалбоподателят моли Общия съд:

| — | да отмени решението на Европейската комисия от 18 декември 2019 г. съгласно член 4 от правилата за прилагане на Регламент (ЕО) No 1049/2001 (1), с което се отхвърля потвърдителното заявление на жалбоподателя от 13 ноември 2019 г. за достъп до документи по този регламент, |
| --- | --- |

—

да отмени решението на Европейската комисия от 18 декември 2019 г. съгласно член 4 от правилата за прилагане на Регламент (ЕО) No 1049/2001 (1), с което се отхвърля потвърдителното заявление на жалбоподателя от 13 ноември 2019 г. за достъп до документи по този регламент,

| — | да разпореди на Европейската комисия да предостави на жалбоподателя достъп до неповерителните варианти на документа, изброяващ адресатите на данъчни становища, представен от Люксембург на 22 декември 2014 г. в отговор на писмото на Комисията от 19 юни 2013 г., който е посочен в съображение 4 от решението на Комисията от 7 март 2019 г. за откриване на официална процедура по разследване на държавна помощ по преписка Държавна помощ SA.50400 (2019/NN-2) — Люксембург — Възможна държавна помощ, и приетите от данъчната администрация на Люксембург данъчни становища, посочени от Европейската комисия в съображения 4 и 7 от споменатото решение на Комисията от 7 март 2019 г., |
| --- | --- |

—

да разпореди на Европейската комисия да предостави на жалбоподателя достъп до неповерителните варианти на документа, изброяващ адресатите на данъчни становища, представен от Люксембург на 22 декември 2014 г. в отговор на писмото на Комисията от 19 юни 2013 г., който е посочен в съображение 4 от решението на Комисията от 7 март 2019 г. за откриване на официална процедура по разследване на държавна помощ по преписка Държавна помощ SA.50400 (2019/NN-2) — Люксембург — Възможна държавна помощ, и приетите от данъчната администрация на Люксембург данъчни становища, посочени от Европейската комисия в съображения 4 и 7 от споменатото решение на Комисията от 7 март 2019 г.,

| — | да осъди Комисията да заплати съдебните разноски. |
| --- | --- |

—

да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

Основания и основни доводи

Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

| 1. | Първо основание: Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е приела, че установената от съдебната практика обща презумпция за неоповестяване е приложима по отношение на заявката на жалбоподателя за достъп до исканите документи. |
| --- | --- |

1.

Първо основание: Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е приела, че установената от съдебната практика обща презумпция за неоповестяване е приложима по отношение на заявката на жалбоподателя за достъп до исканите документи.

| 2. | Второ основание: ако се приеме, че презумпцията за неоповестяване би се приложила към настоящия случай (quod non), липсата на всякакво възможно нарушаване на интересите, защитени от член 4, параграф 2, първо и трето тире от Регламент 1049/2001, би осуетила прилагането на тази презумпция (първа част от второто основание). В допълнение жалбоподателят твърди, че тази презумпция във всички случаи би била оборена, тъй като има императивни съображения от общ интерес, които обосновават оповестяването на исканите документи (втора част от второто основание). |
| --- | --- |

2.

Второ основание: ако се приеме, че презумпцията за неоповестяване би се приложила към настоящия случай (quod non), липсата на всякакво възможно нарушаване на интересите, защитени от член 4, параграф 2, първо и трето тире от Регламент 1049/2001, би осуетила прилагането на тази презумпция (първа част от второто основание). В допълнение жалбоподателят твърди, че тази презумпция във всички случаи би била оборена, тъй като има императивни съображения от общ интерес, които обосновават оповестяването на исканите документи (втора част от второто основание).

| 3. | Трето основание: Комисията е нарушила изискването за мотивиране, установено в член 296 ДФЕС, и правото на жалбоподателя на добра администрация, предвидено в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз. |
| --- | --- |

3.

Трето основание: Комисията е нарушила изискването за мотивиране, установено в член 296 ДФЕС, и правото на жалбоподателя на добра администрация, предвидено в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

---

(1)  Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OB L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/48 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/48

---

Жалба, подадена на 28 февруари 2020 г. — Vulkano Research and Development/EUIPO — Ega (EGA Master)

(Дело T-135/20)

(2020/C 161/60)

Език на жалбата: английски

Страни

Жалбоподател: Vulkano Research and Development, SL (Витория-Гастейс, Испания) (представители: V. Wellens и C. Schellekens, lawyers)

Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

Друга страна в производството пред апелативния състав: Ega sp. z o.o. sp.k. (Старогард Гдански, Полша)

Данни за производството пред EUIPO

Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „EGA Master“ — марка на Европейския съюз No 5 835 558

Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 13 декември 2019 г. по преписка R 1038/2018-1

Искания

Жалбоподателят моли Общия съд:

| — | да отмени обжалваното решение, с изключение на констатацията, че спорната марка на Европейския съюз трябва да получи закрила за стоките „Неблагородни метали и техните сплави“ от клас 6, |
| --- | --- |

—

да отмени обжалваното решение, с изключение на констатацията, че спорната марка на Европейския съюз трябва да получи закрила за стоките „Неблагородни метали и техните сплави“ от клас 6,

| — | да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски. |
| --- | --- |

—

да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

Изложени основания

| — | Нарушение на член 8, параграф 4 във връзка с член 60, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, |
| --- | --- |

—

Нарушение на член 8, параграф 4 във връзка с член 60, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

| — | Явна липса на мотиви в обжалваното решение. |
| --- | --- |

—

Явна липса на мотиви в обжалваното решение.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/49 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/49

---

Жалба, подадена на 2 март 2020 г. — Ardex/EUIPO — Chen („ArtiX PAINTS“)

(Дело T-136/20)

(2020/C 161/61)

Език на жалбата: немски

Страни

Жалбоподател: Ardex GmbH (Витен, Германия) (представител: C. Becker, Rechtsanwalt)

Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

Друга страна в производството пред апелативния състав: Lian Chen (Сесеня Нуево, Испания)

Данни за производството пред EUIPO

Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ArtiX PAINTS“ — заявка No 16 825 614

Производство пред EUIPO: производство по възражение

Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 18 ноември 2019 г. по преписка R 2503/2018-2

Искания

Жалбоподателят моли Общия съд:

| — | да отмени обжалваното решение, |
| --- | --- |

—

да отмени обжалваното решение,

| — | да осъди EUIPO и другата страна да заплатят съдебните разноски. |
| --- | --- |

—

да осъди EUIPO и другата страна да заплатят съдебните разноски.

Изложени основания

| — | нарушение на процесуалните разпоредби на член 24 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/626 на Комисията, |
| --- | --- |

—

нарушение на процесуалните разпоредби на член 24 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/626 на Комисията,

| — | нарушение на процесуалните разпоредби на член 7, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията, |
| --- | --- |

—

нарушение на процесуалните разпоредби на член 7, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията,

| — | нарушение на принципа „audiatur et altera pars“, |
| --- | --- |

—

нарушение на принципа „audiatur et altera pars“,

| — | нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета. |
| --- | --- |

—

нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/49 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/49

---

Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. — Applia/Комисия

(Дело T-139/20)

(2020/C 161/62)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Applia — Home Appliance Europe (Woluwe-Saint-Lambert, Белгия) (представители: Y. Desmedt, L. Salernitano и K. Olsthoorn, адвокати)

Ответник: Европейска комисия

Искания

Жалбоподателят моли Общия съд:

| — | да отмени следните части от оспорвания акт: (i) член 1, буква б) и член 2, буква б) от Приложение VI в частта, в която те предвиждат, че „тези стойности се смятат за обявени стойности за целите на процедурата по проверка в приложение IX“; (ii) точка 2, буква a) от Приложение IX в частта, в която предвижда, че „обявените стойности“ съответстват на „стойностите, посочени в техническата документация“; и (iii) точка 2, буква б) от Приложение IX; |
| --- | --- |

—

да отмени следните части от оспорвания акт: (i) член 1, буква б) и член 2, буква б) от Приложение VI в частта, в която те предвиждат, че „тези стойности се смятат за обявени стойности за целите на процедурата по проверка в приложение IX“; (ii) точка 2, буква a) от Приложение IX в частта, в която предвижда, че „обявените стойности“ съответстват на „стойностите, посочени в техническата документация“; и (iii) точка 2, буква б) от Приложение IX;

| — | да отмени Таблица 9 относно „Контролни допустими отклонения“ от Приложение IX в частта, в която съдържа параметри, които са включени в Приложение VI, но не са включени в Приложение V, по-конкретно: „EW, full, EW,1⁄2, EW,1⁄4, EWD, full, EWD,1⁄2“ и „WW, full, WW,1⁄2 WW, 1⁄4, WWD, full, WWD,1⁄2“; и |
| --- | --- |

—

да отмени Таблица 9 относно „Контролни допустими отклонения“ от Приложение IX в частта, в която съдържа параметри, които са включени в Приложение VI, но не са включени в Приложение V, по-конкретно: „EW, full, EW,1⁄2, EW,1⁄4, EWD, full, EWD,1⁄2“ и „WW, full, WW,1⁄2 WW, 1⁄4, WWD, full, WWD,1⁄2“; и

| — | да осъди Комисията да заплати съдебните разноски. |
| --- | --- |

—

да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

Основания и основни доводи

С жалбата си жалбоподателят иска отмяната на Делегиран регламент (ЕС) 2019/2014 на Комисията (1).

Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

| 1. | Първо основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава членове 3, 12 и 16 от Рамковия регламент (2) и че Комисията е действала ultra vires като е въвела непоследователни изисквания във връзка с техническата документация, която доставчиците трябва да въвеждат в базата данни и проверката, която органите за надзор на пазара са оправомощени да извършат. |
| --- | --- |

1.

Първо основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава членове 3, 12 и 16 от Рамковия регламент (2) и че Комисията е действала ultra vires като е въвела непоследователни изисквания във връзка с техническата документация, която доставчиците трябва да въвеждат в базата данни и проверката, която органите за надзор на пазара са оправомощени да извършат.

| 2. | Второ основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава принципите на правна сигурност и на равно третиране, тъй като с него не е определена ясна и недвусмислена правна рамка, което поставя доставчиците в невъзможност да определят своите задължения, що се отнася до данните, които трябва да се въвеждат в техническата документация, и приложимата процедура по проверка за преценяване верността на данните. |
| --- | --- |

2.

Второ основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава принципите на правна сигурност и на равно третиране, тъй като с него не е определена ясна и недвусмислена правна рамка, което поставя доставчиците в невъзможност да определят своите задължения, що се отнася до данните, които трябва да се въвеждат в техническата документация, и приложимата процедура по проверка за преценяване верността на данните.

---

(1)  Делегиран регламент (ЕС) 2019/2014 на Комисията от 11 март 2019 година за допълнение на Регламент (ЕС) 2017/1369 на Европейския парламент и Съвета относно енергийното етикетиране на битови перални машини и битови перални машини със сушилня и за отмяна на Делегиран регламент (ЕС) No 1061/2010 на Комисията и Директива 96/60/ЕО на Комисията (ОВ L 315, 2019 г., стр. 29).

(2)  Регламент (ЕС) 2017/1369 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2017 година за определяне на нормативна рамка за енергийно етикетиране и за отмяна на Директива 2010/30/ЕС (ОВ L 198, 2017 г., стр. 1).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/50 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/50

---

Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. — Applia/Комисия

(Дело T-140/20)

(2020/C 161/63)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Applia — Home Appliance Europe (Woluwe-Saint-Lambert, Белгия) (представители: Y. Desmedt, L. Salernitano и K. Olsthoorn, адвокати)

Ответник: Европейска комисия

Искания

Жалбоподателят моли Общия съд:

| — | да отмени следните части от оспорвания акт: (i) член 1, параграф 42 от Приложение I, в което е дадено определение на понятието „обявена стойност“; (ii) точка 2(2), буква a) от Приложение IX в частта, в която предвижда, че „обявените стойности“ съответстват на „стойностите, посочени в техническата документация“; ш (iii) точка 2(2), буква б) от Приложение IX; |
| --- | --- |

—

да отмени следните части от оспорвания акт: (i) член 1, параграф 42 от Приложение I, в което е дадено определение на понятието „обявена стойност“; (ii) точка 2(2), буква a) от Приложение IX в частта, в която предвижда, че „обявените стойности“ съответстват на „стойностите, посочени в техническата документация“; ш (iii) точка 2(2), буква б) от Приложение IX;

| — | да отмени Таблица 9 относно „Контролни допустими отклонения“ от Приложение IX в частта, в която съдържа параметри, които са включени в Приложение VI, но не са включени в Приложение V, по-конкретно: „Общо светоодаване при захранване от електрическата мрежа ηTM“, „Експлоатационен фактор (за светлинни източници с неорганични светодиоди и органични светодиоди)“, „Коефициент на дълготрайност (за светлинни източници с неорганични светодиоди и органични светодиоди)“ и „Условна чистота на цвета“; |
| --- | --- |

—

да отмени Таблица 9 относно „Контролни допустими отклонения“ от Приложение IX в частта, в която съдържа параметри, които са включени в Приложение VI, но не са включени в Приложение V, по-конкретно: „Общо светоодаване при захранване от електрическата мрежа ηTM“, „Експлоатационен фактор (за светлинни източници с неорганични светодиоди и органични светодиоди)“, „Коефициент на дълготрайност (за светлинни източници с неорганични светодиоди и органични светодиоди)“ и „Условна чистота на цвета“;

| — | да осъди Комисията да заплати съдебните разноски. |
| --- | --- |

—

да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

Основания и основни доводи

С жалбата си жалбоподателят иска отмяната на Делегиран регламент (ЕС) 2019/2015 на Комисията (1).

Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

| 1. | Първо основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава членове 3, 12 и 16 от Рамковия регламент (2) и че Комисията е действала ultra vires като е въвела непоследователни изисквания във връзка с техническата документация, която доставчиците трябва да въвеждат в базата данни и проверката, която органите за надзор на пазара са оправомощени да извършат. |
| --- | --- |

1.

Първо основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава членове 3, 12 и 16 от Рамковия регламент (2) и че Комисията е действала ultra vires като е въвела непоследователни изисквания във връзка с техническата документация, която доставчиците трябва да въвеждат в базата данни и проверката, която органите за надзор на пазара са оправомощени да извършат.

| 2. | Второ основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава принципите на правна сигурност и на равно третиране, тъй като с него не е определена ясна и недвусмислена правна рамка, което поставя доставчиците в невъзможност да определят своите задължения, що се отнася до данните, които трябва да се въвеждат в техническата документация, и приложимата процедура по проверка за преценяване верността на данните. |
| --- | --- |

2.

Второ основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава принципите на правна сигурност и на равно третиране, тъй като с него не е определена ясна и недвусмислена правна рамка, което поставя доставчиците в невъзможност да определят своите задължения, що се отнася до данните, които трябва да се въвеждат в техническата документация, и приложимата процедура по проверка за преценяване верността на данните.

---

(1)  Делегиран регламент (ЕС) 2019/2015 на Комисията от 11 март 2019 година за допълнение на Регламент (ЕС) 2017/1369 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на енергийното етикетиране на светлинни източници и за отмяна на Делегиран регламент (ЕС) No 874/2012 на Комисията (ОВ L 315, 2019 г., стр. 68).

(2)  Регламент (ЕС) 2017/1369 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2017 година за определяне на нормативна рамка за енергийно етикетиране и за отмяна на Директива 2010/30/ЕС (ОВ L 198, 2017 г., стр. 1).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/51 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/51

---

Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. — Applia/Комисия

(Дело T-141/20)

(2020/C 161/64)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Applia — Home Appliance Europe (Woluwe-Saint-Lambert, Белгия) (представители: Y. Desmedt, L. Salernitano и K. Olsthoorn, адвокати)

Ответник: Европейска комисия

Искания

Жалбоподателят моли Общия съд:

| — | да отмени следните части от оспорвания акт: (i) точка 3(2), буква a) от Приложение IX в частта, в която се предвижда, че „обявените стойности“ съответстват на „стойностите, посочени в техническата документация“; и (iii) точка 3(2), буква б) от Приложение IX; |
| --- | --- |

—

да отмени следните части от оспорвания акт: (i) точка 3(2), буква a) от Приложение IX в частта, в която се предвижда, че „обявените стойности“ съответстват на „стойностите, посочени в техническата документация“; и (iii) точка 3(2), буква б) от Приложение IX;

| — | да отмени Таблица 8 относно „Контролни допустими отклонения за измерените параметри“ от Приложение IX в частта, в която съдържа параметри, които са включени в Приложение VI, но не са включени в Приложение V, по-конкретно: „E16, E32“ и „Eaux“; |
| --- | --- |

—

да отмени Таблица 8 относно „Контролни допустими отклонения за измерените параметри“ от Приложение IX в частта, в която съдържа параметри, които са включени в Приложение VI, но не са включени в Приложение V, по-конкретно: „E16, E32“ и „Eaux“;

| — | да осъди Комисията да заплати съдебните разноски. |
| --- | --- |

—

да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

Основания и основни доводи

С жалбата си жалбоподателят иска отмяната на Делегиран регламент (ЕС) 2019/2016 на Комисията (1).

Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

| 1. | Първо основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава членове 3, 12 и 16 от Рамковия регламент (2) и че Комисията е действала ultra vires като е въвела непоследователни изисквания във връзка с техническата документация, която доставчиците трябва да въвеждат в базата данни и проверката, която органите за надзор на пазара са оправомощени да извършат. |
| --- | --- |

1.

Първо основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава членове 3, 12 и 16 от Рамковия регламент (2) и че Комисията е действала ultra vires като е въвела непоследователни изисквания във връзка с техническата документация, която доставчиците трябва да въвеждат в базата данни и проверката, която органите за надзор на пазара са оправомощени да извършат.

| 2. | Второ основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава принципите на правна сигурност и на равно третиране, тъй като с него не е определена ясна и недвусмислена правна рамка, което поставя доставчиците в невъзможност да определят своите задължения, що се отнася до данните, които трябва да се въвеждат в техническата документация, и приложимата процедура по проверка за преценяване верността на данните. |
| --- | --- |

2.

Второ основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава принципите на правна сигурност и на равно третиране, тъй като с него не е определена ясна и недвусмислена правна рамка, което поставя доставчиците в невъзможност да определят своите задължения, що се отнася до данните, които трябва да се въвеждат в техническата документация, и приложимата процедура по проверка за преценяване верността на данните.

---

(1)  Делегиран Регламент (ЕС) 2019/2016 на Комисията от 11 март 2019 година за допълнение на Регламент (ЕС) 2017/1369 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на енергийното етикетиране на хладилни уреди и за отмяна на Делегиран регламент (ЕС) No 1060/2010 на Комисията (ОВ L 315, 2019 г., стр. 102).

(2)  Регламент (ЕС) 2017/1369 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2017 година за определяне на нормативна рамка за енергийно етикетиране и за отмяна на Директива 2010/30/ЕС (ОВ L 198, 2017 г., стр. 1).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/52 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/52

---

Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. — Applia/Комисия

(Дело T-142/20)

(2020/C 161/65)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Applia — Home Appliance Europe (Woluwe-Saint-Lambert, Белгия) (представители: Y. Desmedt, L. Salernitano и K. Olsthoorn, адвокати)

Ответник: Европейска комисия

Искания

Жалбоподателят моли Общия съд:

| — | да отмени следните части от оспорвания акт: (i) член 1, буква б) от Приложение VI в частта, в която предвижда, че „тези стойности се смятат за обявени стойности за целите на процедурата по проверка в приложение IX“; (ii) точка 3(2), буква a) от Приложение IX в частта, в която предвижда, че „обявените стойности“ съответстват на „стойностите, посочени в техническата документация“; и (iii) точка 3(2), буква б) от Приложение IX; |
| --- | --- |

—

да отмени следните части от оспорвания акт: (i) член 1, буква б) от Приложение VI в частта, в която предвижда, че „тези стойности се смятат за обявени стойности за целите на процедурата по проверка в приложение IX“; (ii) точка 3(2), буква a) от Приложение IX в частта, в която предвижда, че „обявените стойности“ съответстват на „стойностите, посочени в техническата документация“; и (iii) точка 3(2), буква б) от Приложение IX;

| — | да осъди Комисията да заплати съдебните разноски. |
| --- | --- |

—

да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

Основания и основни доводи

С жалбата си жалбоподателят иска отмяната на Делегиран регламент (ЕС) 2019/2017 на Комисията (1).

Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

| 1. | Първо основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава членове 3, 12 и 16 от Рамковия регламент (2) и че Комисията е действала ultra vires като е въвела непоследователни изисквания във връзка с техническата документация, която доставчиците трябва да въвеждат в базата данни и проверката, която органите за надзор на пазара са оправомощени да извършат. |
| --- | --- |

1.

Първо основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава членове 3, 12 и 16 от Рамковия регламент (2) и че Комисията е действала ultra vires като е въвела непоследователни изисквания във връзка с техническата документация, която доставчиците трябва да въвеждат в базата данни и проверката, която органите за надзор на пазара са оправомощени да извършат.

| 2. | Второ основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава принципите на правна сигурност и на равно третиране, тъй като с него не е определена ясна и недвусмислена правна рамка, което поставя доставчиците в невъзможност да определят своите задължения, що се отнася до данните, които трябва да се въвеждат в техническата документация, и приложимата процедура по проверка за преценяване верността на данните. |
| --- | --- |

2.

Второ основание, с което се твърди, че оспорваният акт нарушава принципите на правна сигурност и на равно третиране, тъй като с него не е определена ясна и недвусмислена правна рамка, което поставя доставчиците в невъзможност да определят своите задължения, що се отнася до данните, които трябва да се въвеждат в техническата документация, и приложимата процедура по проверка за преценяване верността на данните.

---

(1)  Делегиран регламент (ЕС) 2019/2017 на Комисията от 11 март 2019 година за допълнение на Регламент (ЕС) 2017/1369 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на енергийното етикетиране на домакински съдомиялни машини и за отмяна на Делегиран регламент (ЕС) No 1059/2010 на Комисията (ОВ L 315, 2019 г., стр. 134).

(2)  Регламент (ЕС) 2017/1369 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2017 година за определяне на нормативна рамка за енергийно етикетиране и за отмяна на Директива 2010/30/ЕС (ОВ L 198, 2017 г., стр. 1).

---

| 11.5.2020 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 161/53 |
| --- | --- | --- | --- |

11.5.2020

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 161/53

---

Жалба, подадена на 5 март 2020 г. — Guangxi Xin Fu Yuan/Комисия

(Дело T-144/20)

(2020/C 161/66)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Guangxi Xin Fu Yuan Co. Ltd (Бобай, Китай) (представители: J. Cornelis и T. Zuber, lawyers)

Ответник: Европейска комисия

Искания

Жалбоподателят моли Общия съд:

| — | да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/2131 на Комисията от 28 ноември 2019 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/1198 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня с произход от Китайската народна република след провеждане на преглед с оглед изтичане на срока на действие на мерките съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета, |
| --- | --- |

—

да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/2131 на Комисията от 28 ноември 2019 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/1198 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня с произход от Китайската народна република след провеждане на преглед с оглед изтичане на срока на действие на мерките съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета,

| — | да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски на жалбоподателя. |
| --- | --- |

—

да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

Основания и основни доводи

В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква три основания.

| 1. | Първо основание: Комисията е нарушила член 13, параграф 3 във връзка с член 5, параграф 10 и член 5, параграф 11 от Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (наричан по-нататък „основният регламент“), заедно с членове 6.1, 6.2 и 12.1 от Антидъмпинговото споразумение на СТО, принципа на недопускане на дискриминация и принципа на защита на оправданите правни очаквания, като не е включила жалбоподателя в изчерпателния списък с износителите в регламента, с който започва разследване дали се заобикалят антидъмпинговите мерки, и впоследствие е разширила предмета на разследването, така че да включи в него и жалбоподателя. |
| --- | --- |

1.

Първо основание: Комисията е нарушила член 13, параграф 3 във връзка с член 5, параграф 10 и член 5, параграф 11 от Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (наричан по-нататък „основният регламент“), заедно с членове 6.1, 6.2 и 12.1 от Антидъмпинговото споразумение на СТО, принципа на недопускане на дискриминация и принципа на защита на оправданите правни очаквания, като не е включила жалбоподателя в изчерпателния списък с износителите в регламента, с който започва разследване дали се заобикалят антидъмпинговите мерки, и впоследствие е разширила предмета на разследването, така че да включи в него и жалбоподателя.

| 2. | Второ основание: Комисията не е имала правно основание да включи жалбоподателя в обжалвания регламент, тъй като член 13, параграф 3 от основния регламент не включва налагането на мерки срещу заобикалянето единствено на основание на наличието на риск от заобикаляне и освен това изисква предварителната регистрация на всеки внос. В допълнение твърдението на Комисията е логически неиздържано, недоказано и пренебрегва основни доказателства, поради което представлява очевидна грешка в преценката. |
| --- | --- |

2.

Второ основание: Комисията не е имала правно основание да включи жалбоподателя в обжалвания регламент, тъй като член 13, параграф 3 от основния регламент не включва налагането на мерки срещу заобикалянето единствено на основание на наличието на риск от заобикаляне и освен това изисква предварителната регистрация на всеки внос. В допълнение твърдението на Комисията е логически неиздържано, недоказано и пренебрегва основни доказателства, поради което представлява очевидна грешка в преценката.

| 3. | Трето основание: Комисията е нарушила правото на защита на жалбоподателя и принципа за недопускане на дискриминация, като основава окончателното си решение на две нови фактически обстоятелства, по които жалбоподателят не е имал възможност да вземе отношение в хода на разследването в рамките на прегледа. |
| --- | --- |

3.

Трето основание: Комисията е нарушила правото на защита на жалбоподателя и принципа за недопускане на дискриминация, като основава окончателното си решение на две нови фактически обстоятелства, по които жалбоподателят не е имал възможност да вземе отношение в хода на разследването в рамките на прегледа.

---