# Den Europæiske Unions C 215/29.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 215 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 63. årgang29. juni 2020 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 215

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

63. årgang29. juni 2020

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2020/C 215/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2020/C 215/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2020/C 215/02 | Sag C-511/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. marts 2020 — Györgyné Lintner mod UniCredit Bank Hungary Zrt. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 93/13/EØF – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – aftale om lån optaget i valuta – artikel 4, stk. 1 – hensyntagen til alle andre kontraktvilkår med henblik på at vurdere, om det anfægtede vilkår er urimeligt – artikel 6, stk. 1 – den nationale rets ex officio-undersøgelse af, om et vilkår er urimeligt – rækkevidde) | 2 |
| 2020/C 215/03 | Sag C-56/18 P: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 11. marts 2020 — Europa-Kommissionen mod Gmina Miasto Gdynia, Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. og Republikken Polen (Appel – statsstøtte – artikel 108, stk. 2, TEUF – investeringsstøtte – driftsstøtte – lufthavnsinfrastrukturer – Gdynia kommunes og Kosakowo kommunes offentlige finansiering af etableringen af Gdynia-Kosakowo-lufthavnen – Europa-Kommissionens afgørelse – støtte, der er uforenelig med det indre marked – pålæg om tilbagesøgning af støtten – Den Europæiske Unions Rets annullation – væsentligt formkrav – de interesserede parters processuelle rettigheder) | 3 |
| 2020/C 215/04 | Sag C-160/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 11. marts 2020 — X BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – toldunion og fælles toldtarif – forordning (EF) nr. 1234/2007 – forordning (EF) nr. 1484/95 – indførsel af frosset fjerkrækød med oprindelse i Brasilien – efteropkrævning af tillægsimporttold – kontrolmekanisme – metode til beregning af tillægstold) | 3 |
| 2020/C 215/05 | Sag C-215/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 26. marts 2020 — Libuše Králová mod Primera Air Scandinavia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Obvodní soud pro Prahu 8 — Den Tjekkiske Republik) [Præjudiciel forelæggelse – område med frihed, sikkerhed og retfærdighed – retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område – forordning (EF) nr. 44/2001 – artikel 5, nr. 1) – kompetence i sager om kontraktforhold – artikel 15-17 – kompetence i sager om forbrugeraftaler – forordning (EF) nr. 261/2004 – artikel 6 og 7 – ret til kompensation i tilfælde af lange forsinkelser – transportaftale med kombineret rejse og ophold, som en passager har indgået med et rejsebureau – søgsmål, hvori der er nedlagt påstand om, at et luftfartsselskab, der ikke er part i denne aftale, skal betale kompensation – direktiv 90/314/EØF – pakkerejse] | 4 |
| 2020/C 215/06 | Sag C-244/18 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. marts 2020 — Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE mod Europa-Kommissionen (Appel – statsstøtte – kapitalindsprøjtning og statsgarantier – begrebet statsstøtte – begrebet fordel – princippet om den private aktør – kriteriet om den private investor – Europa-Kommissionens pligt til at foretage en omhyggelig og upartisk undersøgelse – domstolsprøvelse – bevisbyrde – begrebet kriseramt virksomhed – rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering – garantimeddelelsen – de midlertidige rammebestemmelser af 2011 – støttebeløb, der skal tilbagesøges – Kommissionens og Den Europæiske Unions Rets begrundelsespligt) | 5 |
| 2020/C 215/07 | Sag C-314/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 11. marts 2020 — fuldbyrdelse af den europæiske arrestordre udstedt mod SF (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Amsterdam — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i straffesager – rammeafgørelse 2002/584/RIA – europæisk arrestordre – artikel 5, nr. 3) – overgivelse betinget af, at den pågældende overføres til den fuldbyrdende medlemsstat for dér at afsone den straf eller den anden frihedsberøvende foranstaltning, han er blevet idømt i den udstedende medlemsstat – tidspunktet for overførelsen – rammeafgørelse 2008/909/RIA – artikel 3, stk. 3 – anvendelsesområde – artikel 8 – tilpasning af den dom, der er afsagt i den udstedende medlemsstat – artikel 25 – fuldbyrdelse af en straffedom inden for rammerne af artikel 5, nr. 3), i rammeafgørelse 2002/584/RIA) | 6 |
| 2020/C 215/08 | Sag C-344/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. marts 2020 — ISS Facility Services NV mod Sonia Govaerts, Atalian NV, tidligere Euroclean NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeidshof te Gent — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2001/23/EF – artikel 3, stk. 1 – overførsel af virksomheder – varetagelse af arbejdstagernes rettigheder – offentligt udbud vedrørende rengøringstjenester – tildeling af udbuddets delkontrakter til to nye tilbudsgivere – overtagelse af en arbejdstager, der var tilknyttet alle udbuddets delkontrakter) | 7 |
| 2020/C 215/09 | Sag C-454/18: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. marts 2020 — Baltic Cable AB mod Energimarknadsinspektionen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Förvaltningsrätten i Linköping — Sverige) (Præjudiciel forelæggelse – det indre marked for elektricitet – direktiv 2009/72/EF – transmission af elektricitet – begrebet transmissionssystemoperatør – forordning (EF) nr. 714/2009 – samkøringslinje – transmissionslinje, der forbinder medlemsstaternes nationale transmissionssystemer – artikel 16, stk. 6 – anvendelsesområde – anvendelse af indtægter, der følger af tildeling af kapacitet på samkøringslinjer – virksomhed, der udelukkende driver en grænseoverskridende højspændingsledning, som sikrer sammenkobling af to nationale transmissionssystemer) | 8 |
| 2020/C 215/10 | Forenede sager C-496/18 og C-497/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. marts 2020 — Hungeod Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. (C-496/18), Sixense Soldata (C-496/18) og Budapesti Közlekedési Zrt. (C-496/18 og C-497/18) mod Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse – offentlige udbud – klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter – direktiv 89/665/EØF – fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation – direktiv 92/13/EØF – indgåelse af offentlige kontrakter – direktiv 2014/24/EU og 2014/25/EU – overvågning af anvendelsen af reglerne om offentlige udbud – nationale bestemmelser, som tillader visse organer at iværksætte en procedure af egen drift i tilfælde af en ulovlig ændring af en kontrakt under gennemførelse – udløb af retten til at iværksætte proceduren af egen drift – retssikkerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet) | 9 |
| 2020/C 215/11 | Forenede sager C-558/18 og C-563/18: Domstolens dom (Store Afdeling) af 26. marts 2020 — Miasto Łowicz mod Skarb Państwa — Wojewoda Łódzki (C-558/18) og Prokurator Generalny ved Prokuratura Krajowa, tidligere Prokuratura Okręgowa w Płocku mod VX, WW og XV (C-563/18) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Łodzi, Sąd Okręgowy w Warszawie — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU – retsstat – effektiv retsbeskyttelse på de områder, der er omfattet af EU-retten – princippet om dommeres uafhængighed – disciplinærordning for nationale dommere – Domstolens kompetence – artikel 267 TEUF – formaliteten – fortolkning nødvendig for, at den forelæggende ret kan afsige dom – begreb) | 10 |
| 2020/C 215/12 | Sag C-576/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. marts 2020 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik (Traktatbrud – Domstolens dom, der fastslår et traktatbrud – manglende opfyldelse – tilbagesøgning af ulovlig støtte, der er ydet til hotelsektoren på Sardinien – artikel 260, stk. 2, TEUF – økonomiske sanktioner – tvangsbøde og fast beløb) | 11 |
| 2020/C 215/13 | Sag C-583/18: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 12. marts 2020 — Verbraucherzentrale Berlin eV mod DB Vertrieb GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 2011/83/EU – anvendelsesområde – tjenesteydelsesaftale – artikel 2, nr. 6) – aftale om personbefordring – artikel 3, stk. 3, litra k) – kort, som giver ret til rabat ved senere indgåelse af aftaler om personbefordring – online-salg af sådanne kort uden oplysning til forbrugeren om fortrydelsesretten) | 11 |
| 2020/C 215/14 | Sag C-622/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 26. marts 2020 — AR mod Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS og Établissements Gabriel Boudier SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig) [Præjudiciel forelæggelse – indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker – direktiv 2008/95/EF – artikel 5, stk. 1, litra b) – artikel 10, stk. 1, første afsnit – artikel 12, stk. 1 – fortabelse af et varemærke på grund af manglende reel brug – varemærkeindehaverens ret til at påberåbe sig en krænkelse af hans eneret som følge af tredjemands brug af et tegn, der er identisk med eller ligner indehaverens mærke, i perioden inden datoen for fortabelsens virkning] | 12 |
| 2020/C 215/15 | Sag C-659/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. marts 2020 — straffesag mod VW (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Instrucción no 4 de Badalona — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i straffesager – direktiv 2013/48/EU – artikel 3, stk. 2 – ret til adgang til advokatbistand – omstændigheder, hvorunder retten til adgang til advokatbistand skal sikres – manglende fremmøde – fravigelser i retten til adgang til advokatbistand – artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – ret til en effektiv retsbeskyttelse) | 13 |
| 2020/C 215/16 | Sag C-769/18: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 12. marts 2020 — Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle mod SJ og Ministre chargé de la Sécurité sociale (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse – social sikring af vandrende arbejdstagere – forordning (EF) nr. 883/2004 – artikel 5, litra b) – forhøjelse af satsen for alderspension – hensyntagen til en ydelse udbetalt i en anden medlemsstat for opfostring af et handicappet barn – princippet om ligestilling af de faktiske forhold) | 14 |
| 2020/C 215/17 | Sag C-779/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 26. marts 2020 — Mikrokasa S.A. og Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty mod XO (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – forbrugerkreditaftaler – direktiv 2008/48/EF – artikel 3, litra g), artikel 10, stk. 2, og artikel 22, stk. 1 – harmoniseringens omfang – begrebet renteuafhængige kreditomkostninger – direktiv 93/13/EØF – artikel 1, stk. 2 – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – loft for de samlede renteuafhængige kreditomkostninger – kontraktvilkår, som afspejler love og bindende administrative bestemmelser – ikke omfattet) | 15 |
| 2020/C 215/18 | Sag C-832/18: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 12. marts 2020 — A m.fl. mod Finnair Oyj (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Helsingin hovioikeus — Finland) (Præjudiciel forelæggelse – lufttransport – forordning (EF) nr. 261/2004 – artikel 5 og 7 – ret til kompensation ved forsinkelse eller aflysning af en flyafgang – ret til kompensation flere gange ved forsinkelse eller aflysning, som berører ikke alene den oprindelige reservation, men også den efterfølgende reservation foretaget i forbindelse med en omlægning af rejsen – rækkevidde – fritagelse for pligten til at betale kompensation – begrebet usædvanlige omstændigheder – såkaldt on condition-komponent – tekniske fejl i forbindelse med vedligeholdelse af et fly) | 16 |
| 2020/C 215/19 | Sag C-2/19: Domstolens dom (Første Afdeling) af 26. marts 2020 — straffesag mod AP (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Riigikohus — Estland) (Præjudiciel forelæggelse – rammeafgørelse 2008/947/RIA – gensidig anerkendelse af domme og afgørelser om prøvetid med tilsyn – anvendelsesområde – dom om idømmelse af en betinget frihedsstraf – tilsynsforanstaltning – pligt til ikke at begå ny strafbar handling – lovbestemt pligt) | 17 |
| 2020/C 215/20 | Sag C-66/19: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 26. marts 2020 — JC mod Kreissparkasse Saarlouis (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Saarbrücken — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 2008/48/EF – forbrugerkreditaftaler – fortrydelsesret – frist for udøvelse af denne ret – krav med hensyn til de oplysninger, der skal angives i aftalen – angivelse af oplysninger, der alene henviser til en række nationale bestemmelser) | 17 |
| 2020/C 215/21 | Sag C-94/19: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 11. marts 2020 — San Domenico Vetraria SpA mod Agenzia delle Entrate (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – fiskale bestemmelser – merværdiafgift (moms) – sjette direktiv 77/388/EØF – artikel 2 og 6 – anvendelsesområde – afgiftspligtige transaktioner – levering af tjenesteydelser mod vederlag – udstationering af et moderselskabs personale ved dets datterselskab – datterselskabets betaling begrænset til de afholdte udgifter) | 18 |
| 2020/C 215/22 | Sag C-182/19: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 26. marts 2020 — Pfizer Consumer Healthcare Ltd mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse – den fælles toldtarif – kombineret nomenklatur – tarifering – pos. 3005 og 3824 – varmeplastre og -bælter til smertelindring – gennemførelsesforordning (EU) 2016/1140 – ugyldighed) | 19 |
| 2020/C 215/23 | Sag C-192/19: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 11. marts 2020 — Rensen Shipbuilding BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof Amsterdam — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – den fælles toldtarif – kombineret nomenklatur – tarifering – pos. 8901 – skibsskrog – søgående sejlads – skibe og andre fartøjer, der er konstrueret til søgående sejlads – begreb) | 19 |
| 2020/C 215/24 | Sag C-123/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 4. marts 2020 — Ferrari SpA mod Mansory Design & Holding GmbH og WH | 20 |
| 2020/C 215/25 | Sag C-126/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) den 6. marts 2020 — ExxonMobil Production Deutschland GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland, repræsenteret ved Umweltbundesamt Deutsche Emissionshandelsstelle | 20 |
| 2020/C 215/26 | Sag C-136/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Zalaegerszegi Járásbíróság (Ungarn) den 12. marts 2020 — straffesag mod LU | 21 |
| 2020/C 215/27 | Sag C-147/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Hamburg (Tyskland) den 23. marts 2020 — Novartis Pharma GmbH mod Abacus Medicine A/S | 22 |
| 2020/C 215/28 | Sag C-153/20 P: Appel iværksat den 27. marts 2020 af Republikken Litauen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 22. januar 2020 i sag T-19/18, Litauen mod Kommissionen | 23 |
| 2020/C 215/29 | Sag C-156/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court of the United Kingdom (Det Forenede Kongerige) den 6. april 2020 — Zipvit Ltd mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs | 24 |
| | Retten |
| 2020/C 215/30 | Sag T-607/17: Rettens dom af 13. maj 2020 — Volotea mod Kommissionen (Statsstøtte – luftfartssektoren – støtte tildelt af Italien til lufthavne på Sardinien – afgørelse, hvorved støtten erklæres delvist forenelig og delvist uforenelig med det indre marked – tilregnelse til staten – tilbagesøgning – støttemodtagere – fordel for de kontraherende luftfartsselskaber – princippet om den private aktør i en markedsøkonomi – selektivitet – påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne – konkurrencebegrænsning – tilbagesøgning – berettiget forventning – begrundelsespligt) | 26 |
| 2020/C 215/31 | Sag T-716/17: Rettens dom af 13. maj 2020 — Germanwings mod Kommissionen (Statsstøtte – luftfartssektoren – støtte tildelt af Italien til lufthavne på Sardinien – afgørelse, hvorved støtten erklæres delvist forenelig og delvist uforenelig med det indre marked – tilregnelse til staten – støttemodtagere – fordel for de kontraherende luftfartsselskaber – princippet om den private aktør i en markedsøkonomi – påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne – konkurrencebegrænsning – begrundelsespligt – støtteordning – de minimis-støtte – tilbagesøgning) | 26 |
| 2020/C 215/32 | Sag T-8/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — easyJet Airline mod Kommissionen (Statsstøtte – luftfartssektoren – støtte tildelt af Italien til lufthavne på Sardinien – afgørelse, hvorved støtten erklæres delvist forenelig og delvist uforenelig med det indre marked – tilregnelse til staten – støttemodtagere – fordel for de kontraherende luftfartsselskaber – princippet om den private aktør i en markedsøkonomi – påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne – konkurrencebegrænsning – tilbagesøgning – berettiget forventning – begrundelsespligt) | 27 |
| 2020/C 215/33 | Sag T-195/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Talanton mod Kommissionen (Voldgiftsbestemmelse – det syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013) – performance kontrakt – ikke-støtteberettigede omkostninger – delvis tilbagebetaling af udbetalte beløb – misbrug af rettighederne i henhold til kontrakten – princippet om god tro – berettiget forventning – bevisbyrde – modkrav) | 28 |
| 2020/C 215/34 | Sag T-290/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Agmin Italy mod Kommissionen (Finansforordning – udelukkelse fra procedurerne for tildeling af udbudskontrakter og tilskud, der finansieres over Den Europæiske Unions almindelige budget og over Den Europæiske Udviklingsfond, i en periode på tre år – princippet om upartiskhed – ret til forsvar – urigtigt skøn – åbenbart urigtigt skøn – proportionalitet) | 29 |
| 2020/C 215/35 | Sag T-443/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket Vogue Peek & Cloppenburg – det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg – relativ registreringshindring – artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 – samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke – afgrænsningsaftale – EUIPO’s anvendelse af national ret – suspension af den administrative procedure – artikel 70 i forordning 2017/1001 – regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) – åbenbart urigtigt skøn) | 29 |
| 2020/C 215/36 | Sag T-444/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) [EU-varemærker – ugyldigheds- og fortabelsessag – EU-ordmærket Peek & Cloppenburg – det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 4, og artikel 60, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001 – samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte EU-varemærke – afgrænsningsaftale – EUIPO’s anvendelse af national ret – suspension af den administrative procedure – artikel 70 i forordning 2017/1001 – regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) – åbenbart urigtigt skøn] | 30 |
| 2020/C 215/37 | Sag T-445/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg KG mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket Peek & Cloppenburg – det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg – relativ registreringshindring – artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 – samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke – afgrænsningsaftale – EUIPO’s anvendelse af national ret – suspension af den administrative procedure – artikel 70 i forordning 2017/1001 – artikel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) – åbenbart urigtigt skøn] | 31 |
| 2020/C 215/38 | Sag T-446/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket Peek & Cloppenburg – det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg – relativ registreringshindring – artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 – samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke – afgrænsningsaftale – EUIPO’s anvendelse af national ret – suspension af den administrative procedure – artikel 70 i forordning 2017/1001 – regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) – åbenbart urigtigt skøn] | 32 |
| 2020/C 215/39 | Sag T-534/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket Peek – det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 – samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke – afgrænsningsaftale – EUIPO’s anvendelse af national ret – suspension af den administrative procedure – artikel 70 i forordning 2017/1001 – regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) – åbenbart urigtigt skøn] | 32 |
| 2020/C 215/40 | Sag T-535/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek’s) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket Peek’s – det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 – samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke – afgrænsningsaftale – EUIPO’s anvendelse af national ret – suspension af den administrative procedure – artikel 70 i forordning 2017/1001 – regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) – åbenbart urigtigt skøn] | 33 |
| 2020/C 215/41 | Sag T-640/18: Rettens dom af 29. april 2020 — Intercontact Budapest mod CdT (Offentlige tjenesteydelseskontrakter – udbudsprocedure – levering af oversættelsestjenester på finans- og bankområdet fra engelsk til ungarsk – placering af en tilbudsgiver i en kaskadeprocedure – artikel 113, stk. 2 og 3, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 – begrundelsespligt – de bedst placerede tilslagsmodtageres tilbudspris – afslag på udbredelse) | 34 |
| 2020/C 215/42 | Sag T-5/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Clatronic International mod EUIPO (PROFI CARE) [EU-varemærker – international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – figurmærket PROFI CARE – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning 2017/1001 – begrundelsespligt] | 35 |
| 2020/C 215/43 | Sag T-49/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — View mod EUIPO (CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS) [EU-varemærker – international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – ordmærket CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS – varemærke bestående af et reklameslogan – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 35 |
| 2020/C 215/44 | Sag T-63/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Rot Front mod EUIPO — Kondyterska korporatsiia Roshen (РОШЕН) [EU-varemærker – indsigelsessag – international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – figurmærket РОШЕН – det ældre internationale figurmærke ромашки – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 36 |
| 2020/C 215/45 | Sag T-76/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Pontinova mod EUIPO — Ponti & Partners (pontinova) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket pontinova – det ældre nationale ordmærke PONTI – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 – relevant kundekreds – lighed mellem tjenesteydelserne – lighed mellem tegnene – helhedsvurdering af risikoen for forveksling] | 37 |
| 2020/C 215/46 | Sag T-86/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — SolNova mod EUIPO — Canina Pharma (BIO INSECT Shocker) [EU-varemærker – ugyldighedssag – EU-ordmærket BIO-INSECT Shocker – absolut registreringshindring – varemærke, som vil kunne vildlede offentligheden – artikel 7, stk. 1, litra g), i forordning (EF) nr. 207/2009] | 37 |
| 2020/C 215/47 | Sag T-156/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Koenig & Bauer AG mod EUIPO (we’re on it) [EU-varemærker – ansøgning om EU-ordmærket we’re on it – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – varemærke bestående af et reklameslogan – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 – begrundelsespligt – artikel 94 i forordning 2017/1001] | 38 |
| 2020/C 215/48 | Sag T-172/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Cognac Ferrand mod EUIPO (formen på en flaske med flet) [EU-varemærker – ansøgning om tredimensionalt EU-varemærke – formen på en flaske med flet – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 39 |
| 2020/C 215/49 | Sag T-284/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Wonder Line mod EUIPO — De Longhi Benelux (KENWELL) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket KENWELL – det ældre EU-ordmærke KENWOOD – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – lighed mellem tegnene – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001) | 39 |
| 2020/C 215/50 | Sag T-288/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Divaro mod EUIPO — Grendene (IPANEMA) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket IPANEMA – det ældre EU-figurmærke Ipanema – relativ registreringshindring – artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001) | 40 |
| 2020/C 215/51 | Sag T-381/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — adp Gauselmann mod EUIPO — Gameloft (City Mania) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket City Mania – det ældre EU-ordmærke City Lights – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 41 |
| 2020/C 215/52 | Sag T-503/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Global Brand Holdings mod EUIPO (XOXO) [EU-varemærker – ansøgning om EU-ordmærket XOXO – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), og stk. 2, i forordning (EU) 2017/1001] | 41 |
| 2020/C 215/53 | Sag T-532/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral mod EUIPO (pantys) (EU-varemærker – ansøgning om EU-figurmærket pantys – absolut registreringshindring – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001 – fornødent særpræg ikke opnået ved brug – artikel 7, stk. 3, i forordning 2017/1001) | 42 |
| 2020/C 215/54 | Sag T-233/20: Sag anlagt den 28. april 2020 — Rochem Group mod EUIPO — Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services) | 43 |
| 2020/C 215/55 | Sag T-234/20: Sag anlagt den 29. april 2020 — HB mod EIB | 43 |
| 2020/C 215/56 | Sag T-240/20: Sag anlagt den 27. april 2020 — Arnaoutakis mod Parlamentet | 44 |
| 2020/C 215/57 | Sag T-241/20: Sag anlagt den 27. april 2020 — Susta mod Parlamentet | 46 |
| 2020/C 215/58 | Sag T-242/20: Sag anlagt den 27. april 2020 — Frutos Gama mod Parlamentet | 48 |
| 2020/C 215/59 | Sag T-243/20: Sag anlagt den 29. april 2020 — Galeote mod Parlamentet | 49 |
| 2020/C 215/60 | Sag T-244/20: Sag anlagt den 29. april 2020 — Marques mod Parlamentet | 51 |
| 2020/C 215/61 | Sag T-245/20: Sag anlagt den 29. april 2020 — Watson mod Parlamentet | 53 |
| 2020/C 215/62 | Sag T-246/20: Sag anlagt den 27. april 2020 — Aerospinning Master Franchising mod EUIPO — Mad Dogg Athletics (SPINNING) | 54 |
| 2020/C 215/63 | Sag T-249/20: Sag anlagt den 28. april 2020 — Sabra mod Rådet | 55 |
| 2020/C 215/64 | Sag T-252/20: Sag anlagt den 23. april 2020 — JU m.fl. mod Rådet | 56 |
| 2020/C 215/65 | Sag T-253/20: Sag anlagt den 5. maj 2020 — Oatly mod EUIPO (IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS) | 57 |
| 2020/C 215/66 | Sag T-254/20: Sag anlagt den 5. maj 2020 — Kondyterska korporatsiia Roshen mod EUIPO — Krasnyj Octyabr (Gengivelse af en hummer) | 57 |
| 2020/C 215/67 | Sag T-256/20: Sag anlagt den 6. maj 2020 — Steinel mod EUIPO (GluePro) | 58 |
| 2020/C 215/68 | Sag T-259/20: Sag anlagt den 8. maj 2020 — Ryanair mod Kommissionen | 59 |
| 2020/C 215/69 | Sag T-260/20: Sag anlagt den 1. maj 2020 — Da Silva Carreira mod Kommissionen | 60 |
| 2020/C 215/70 | Sag T-263/20: Sag anlagt den 6. maj 2020 — Rochem Group mod EUIPO — Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services) | 60 |
| 2020/C 215/71 | Sag T-282/20: Sag anlagt den 13. maj 2020 — Apologistics mod EUIPO — Kerckhoff (APO) | 61 |
| 2020/C 215/72 | Forenede sager T-103/19, T-110/19 — T 113/19 og T-116/19 — T 124/19: Rettens kendelse af 17. april 2020 — Mende Omalanga m.fl. mod Rådet | 62 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2020/C 215/02

Sag C-511/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. marts 2020 — Györgyné Lintner mod UniCredit Bank Hungary Zrt. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 93/13/EØF – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – aftale om lån optaget i valuta – artikel 4, stk. 1 – hensyntagen til alle andre kontraktvilkår med henblik på at vurdere, om det anfægtede vilkår er urimeligt – artikel 6, stk. 1 – den nationale rets ex officio-undersøgelse af, om et vilkår er urimeligt – rækkevidde)

2

2020/C 215/03

Sag C-56/18 P: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 11. marts 2020 — Europa-Kommissionen mod Gmina Miasto Gdynia, Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. og Republikken Polen (Appel – statsstøtte – artikel 108, stk. 2, TEUF – investeringsstøtte – driftsstøtte – lufthavnsinfrastrukturer – Gdynia kommunes og Kosakowo kommunes offentlige finansiering af etableringen af Gdynia-Kosakowo-lufthavnen – Europa-Kommissionens afgørelse – støtte, der er uforenelig med det indre marked – pålæg om tilbagesøgning af støtten – Den Europæiske Unions Rets annullation – væsentligt formkrav – de interesserede parters processuelle rettigheder)

3

2020/C 215/04

Sag C-160/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 11. marts 2020 — X BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – toldunion og fælles toldtarif – forordning (EF) nr. 1234/2007 – forordning (EF) nr. 1484/95 – indførsel af frosset fjerkrækød med oprindelse i Brasilien – efteropkrævning af tillægsimporttold – kontrolmekanisme – metode til beregning af tillægstold)

3

2020/C 215/05

Sag C-215/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 26. marts 2020 — Libuše Králová mod Primera Air Scandinavia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Obvodní soud pro Prahu 8 — Den Tjekkiske Republik) [Præjudiciel forelæggelse – område med frihed, sikkerhed og retfærdighed – retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område – forordning (EF) nr. 44/2001 – artikel 5, nr. 1) – kompetence i sager om kontraktforhold – artikel 15-17 – kompetence i sager om forbrugeraftaler – forordning (EF) nr. 261/2004 – artikel 6 og 7 – ret til kompensation i tilfælde af lange forsinkelser – transportaftale med kombineret rejse og ophold, som en passager har indgået med et rejsebureau – søgsmål, hvori der er nedlagt påstand om, at et luftfartsselskab, der ikke er part i denne aftale, skal betale kompensation – direktiv 90/314/EØF – pakkerejse]

4

2020/C 215/06

Sag C-244/18 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. marts 2020 — Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE mod Europa-Kommissionen (Appel – statsstøtte – kapitalindsprøjtning og statsgarantier – begrebet statsstøtte – begrebet fordel – princippet om den private aktør – kriteriet om den private investor – Europa-Kommissionens pligt til at foretage en omhyggelig og upartisk undersøgelse – domstolsprøvelse – bevisbyrde – begrebet kriseramt virksomhed – rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering – garantimeddelelsen – de midlertidige rammebestemmelser af 2011 – støttebeløb, der skal tilbagesøges – Kommissionens og Den Europæiske Unions Rets begrundelsespligt)

5

2020/C 215/07

Sag C-314/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 11. marts 2020 — fuldbyrdelse af den europæiske arrestordre udstedt mod SF (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Amsterdam — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i straffesager – rammeafgørelse 2002/584/RIA – europæisk arrestordre – artikel 5, nr. 3) – overgivelse betinget af, at den pågældende overføres til den fuldbyrdende medlemsstat for dér at afsone den straf eller den anden frihedsberøvende foranstaltning, han er blevet idømt i den udstedende medlemsstat – tidspunktet for overførelsen – rammeafgørelse 2008/909/RIA – artikel 3, stk. 3 – anvendelsesområde – artikel 8 – tilpasning af den dom, der er afsagt i den udstedende medlemsstat – artikel 25 – fuldbyrdelse af en straffedom inden for rammerne af artikel 5, nr. 3), i rammeafgørelse 2002/584/RIA)

6

2020/C 215/08

Sag C-344/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. marts 2020 — ISS Facility Services NV mod Sonia Govaerts, Atalian NV, tidligere Euroclean NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeidshof te Gent — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2001/23/EF – artikel 3, stk. 1 – overførsel af virksomheder – varetagelse af arbejdstagernes rettigheder – offentligt udbud vedrørende rengøringstjenester – tildeling af udbuddets delkontrakter til to nye tilbudsgivere – overtagelse af en arbejdstager, der var tilknyttet alle udbuddets delkontrakter)

7

2020/C 215/09

Sag C-454/18: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. marts 2020 — Baltic Cable AB mod Energimarknadsinspektionen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Förvaltningsrätten i Linköping — Sverige) (Præjudiciel forelæggelse – det indre marked for elektricitet – direktiv 2009/72/EF – transmission af elektricitet – begrebet transmissionssystemoperatør – forordning (EF) nr. 714/2009 – samkøringslinje – transmissionslinje, der forbinder medlemsstaternes nationale transmissionssystemer – artikel 16, stk. 6 – anvendelsesområde – anvendelse af indtægter, der følger af tildeling af kapacitet på samkøringslinjer – virksomhed, der udelukkende driver en grænseoverskridende højspændingsledning, som sikrer sammenkobling af to nationale transmissionssystemer)

8

2020/C 215/10

Forenede sager C-496/18 og C-497/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. marts 2020 — Hungeod Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. (C-496/18), Sixense Soldata (C-496/18) og Budapesti Közlekedési Zrt. (C-496/18 og C-497/18) mod Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse – offentlige udbud – klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter – direktiv 89/665/EØF – fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation – direktiv 92/13/EØF – indgåelse af offentlige kontrakter – direktiv 2014/24/EU og 2014/25/EU – overvågning af anvendelsen af reglerne om offentlige udbud – nationale bestemmelser, som tillader visse organer at iværksætte en procedure af egen drift i tilfælde af en ulovlig ændring af en kontrakt under gennemførelse – udløb af retten til at iværksætte proceduren af egen drift – retssikkerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet)

9

2020/C 215/11

Forenede sager C-558/18 og C-563/18: Domstolens dom (Store Afdeling) af 26. marts 2020 — Miasto Łowicz mod Skarb Państwa — Wojewoda Łódzki (C-558/18) og Prokurator Generalny ved Prokuratura Krajowa, tidligere Prokuratura Okręgowa w Płocku mod VX, WW og XV (C-563/18) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Łodzi, Sąd Okręgowy w Warszawie — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU – retsstat – effektiv retsbeskyttelse på de områder, der er omfattet af EU-retten – princippet om dommeres uafhængighed – disciplinærordning for nationale dommere – Domstolens kompetence – artikel 267 TEUF – formaliteten – fortolkning nødvendig for, at den forelæggende ret kan afsige dom – begreb)

10

2020/C 215/12

Sag C-576/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. marts 2020 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik (Traktatbrud – Domstolens dom, der fastslår et traktatbrud – manglende opfyldelse – tilbagesøgning af ulovlig støtte, der er ydet til hotelsektoren på Sardinien – artikel 260, stk. 2, TEUF – økonomiske sanktioner – tvangsbøde og fast beløb)

11

2020/C 215/13

Sag C-583/18: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 12. marts 2020 — Verbraucherzentrale Berlin eV mod DB Vertrieb GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 2011/83/EU – anvendelsesområde – tjenesteydelsesaftale – artikel 2, nr. 6) – aftale om personbefordring – artikel 3, stk. 3, litra k) – kort, som giver ret til rabat ved senere indgåelse af aftaler om personbefordring – online-salg af sådanne kort uden oplysning til forbrugeren om fortrydelsesretten)

11

2020/C 215/14

Sag C-622/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 26. marts 2020 — AR mod Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS og Établissements Gabriel Boudier SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig) [Præjudiciel forelæggelse – indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker – direktiv 2008/95/EF – artikel 5, stk. 1, litra b) – artikel 10, stk. 1, første afsnit – artikel 12, stk. 1 – fortabelse af et varemærke på grund af manglende reel brug – varemærkeindehaverens ret til at påberåbe sig en krænkelse af hans eneret som følge af tredjemands brug af et tegn, der er identisk med eller ligner indehaverens mærke, i perioden inden datoen for fortabelsens virkning]

12

2020/C 215/15

Sag C-659/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. marts 2020 — straffesag mod VW (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Instrucción no 4 de Badalona — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i straffesager – direktiv 2013/48/EU – artikel 3, stk. 2 – ret til adgang til advokatbistand – omstændigheder, hvorunder retten til adgang til advokatbistand skal sikres – manglende fremmøde – fravigelser i retten til adgang til advokatbistand – artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – ret til en effektiv retsbeskyttelse)

o

13

2020/C 215/16

Sag C-769/18: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 12. marts 2020 — Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle mod SJ og Ministre chargé de la Sécurité sociale (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse – social sikring af vandrende arbejdstagere – forordning (EF) nr. 883/2004 – artikel 5, litra b) – forhøjelse af satsen for alderspension – hensyntagen til en ydelse udbetalt i en anden medlemsstat for opfostring af et handicappet barn – princippet om ligestilling af de faktiske forhold)

14

2020/C 215/17

Sag C-779/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 26. marts 2020 — Mikrokasa S.A. og Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty mod XO (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – forbrugerkreditaftaler – direktiv 2008/48/EF – artikel 3, litra g), artikel 10, stk. 2, og artikel 22, stk. 1 – harmoniseringens omfang – begrebet renteuafhængige kreditomkostninger – direktiv 93/13/EØF – artikel 1, stk. 2 – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – loft for de samlede renteuafhængige kreditomkostninger – kontraktvilkår, som afspejler love og bindende administrative bestemmelser – ikke omfattet)

15

2020/C 215/18

Sag C-832/18: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 12. marts 2020 — A m.fl. mod Finnair Oyj (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Helsingin hovioikeus — Finland) (Præjudiciel forelæggelse – lufttransport – forordning (EF) nr. 261/2004 – artikel 5 og 7 – ret til kompensation ved forsinkelse eller aflysning af en flyafgang – ret til kompensation flere gange ved forsinkelse eller aflysning, som berører ikke alene den oprindelige reservation, men også den efterfølgende reservation foretaget i forbindelse med en omlægning af rejsen – rækkevidde – fritagelse for pligten til at betale kompensation – begrebet usædvanlige omstændigheder – såkaldt on condition-komponent – tekniske fejl i forbindelse med vedligeholdelse af et fly)

16

2020/C 215/19

Sag C-2/19: Domstolens dom (Første Afdeling) af 26. marts 2020 — straffesag mod AP (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Riigikohus — Estland) (Præjudiciel forelæggelse – rammeafgørelse 2008/947/RIA – gensidig anerkendelse af domme og afgørelser om prøvetid med tilsyn – anvendelsesområde – dom om idømmelse af en betinget frihedsstraf – tilsynsforanstaltning – pligt til ikke at begå ny strafbar handling – lovbestemt pligt)

17

2020/C 215/20

Sag C-66/19: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 26. marts 2020 — JC mod Kreissparkasse Saarlouis (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Saarbrücken — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 2008/48/EF – forbrugerkreditaftaler – fortrydelsesret – frist for udøvelse af denne ret – krav med hensyn til de oplysninger, der skal angives i aftalen – angivelse af oplysninger, der alene henviser til en række nationale bestemmelser)

17

2020/C 215/21

Sag C-94/19: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 11. marts 2020 — San Domenico Vetraria SpA mod Agenzia delle Entrate (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – fiskale bestemmelser – merværdiafgift (moms) – sjette direktiv 77/388/EØF – artikel 2 og 6 – anvendelsesområde – afgiftspligtige transaktioner – levering af tjenesteydelser mod vederlag – udstationering af et moderselskabs personale ved dets datterselskab – datterselskabets betaling begrænset til de afholdte udgifter)

18

2020/C 215/22

Sag C-182/19: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 26. marts 2020 — Pfizer Consumer Healthcare Ltd mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse – den fælles toldtarif – kombineret nomenklatur – tarifering – pos. 3005 og 3824 – varmeplastre og -bælter til smertelindring – gennemførelsesforordning (EU) 2016/1140 – ugyldighed)

19

2020/C 215/23

Sag C-192/19: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 11. marts 2020 — Rensen Shipbuilding BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof Amsterdam — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – den fælles toldtarif – kombineret nomenklatur – tarifering – pos. 8901 – skibsskrog – søgående sejlads – skibe og andre fartøjer, der er konstrueret til søgående sejlads – begreb)

19

2020/C 215/24

Sag C-123/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 4. marts 2020 — Ferrari SpA mod Mansory Design & Holding GmbH og WH

20

2020/C 215/25

Sag C-126/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) den 6. marts 2020 — ExxonMobil Production Deutschland GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland, repræsenteret ved Umweltbundesamt Deutsche Emissionshandelsstelle

20

2020/C 215/26

Sag C-136/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Zalaegerszegi Járásbíróság (Ungarn) den 12. marts 2020 — straffesag mod LU

21

2020/C 215/27

Sag C-147/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Hamburg (Tyskland) den 23. marts 2020 — Novartis Pharma GmbH mod Abacus Medicine A/S

22

2020/C 215/28

Sag C-153/20 P: Appel iværksat den 27. marts 2020 af Republikken Litauen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 22. januar 2020 i sag T-19/18, Litauen mod Kommissionen

23

2020/C 215/29

Sag C-156/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court of the United Kingdom (Det Forenede Kongerige) den 6. april 2020 — Zipvit Ltd mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

24

Retten

2020/C 215/30

Sag T-607/17: Rettens dom af 13. maj 2020 — Volotea mod Kommissionen (Statsstøtte – luftfartssektoren – støtte tildelt af Italien til lufthavne på Sardinien – afgørelse, hvorved støtten erklæres delvist forenelig og delvist uforenelig med det indre marked – tilregnelse til staten – tilbagesøgning – støttemodtagere – fordel for de kontraherende luftfartsselskaber – princippet om den private aktør i en markedsøkonomi – selektivitet – påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne – konkurrencebegrænsning – tilbagesøgning – berettiget forventning – begrundelsespligt)

26

2020/C 215/31

Sag T-716/17: Rettens dom af 13. maj 2020 — Germanwings mod Kommissionen (Statsstøtte – luftfartssektoren – støtte tildelt af Italien til lufthavne på Sardinien – afgørelse, hvorved støtten erklæres delvist forenelig og delvist uforenelig med det indre marked – tilregnelse til staten – støttemodtagere – fordel for de kontraherende luftfartsselskaber – princippet om den private aktør i en markedsøkonomi – påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne – konkurrencebegrænsning – begrundelsespligt – støtteordning – de minimis-støtte – tilbagesøgning)

26

2020/C 215/32

Sag T-8/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — easyJet Airline mod Kommissionen (Statsstøtte – luftfartssektoren – støtte tildelt af Italien til lufthavne på Sardinien – afgørelse, hvorved støtten erklæres delvist forenelig og delvist uforenelig med det indre marked – tilregnelse til staten – støttemodtagere – fordel for de kontraherende luftfartsselskaber – princippet om den private aktør i en markedsøkonomi – påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne – konkurrencebegrænsning – tilbagesøgning – berettiget forventning – begrundelsespligt)

27

2020/C 215/33

Sag T-195/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Talanton mod Kommissionen (Voldgiftsbestemmelse – det syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013) – performance kontrakt – ikke-støtteberettigede omkostninger – delvis tilbagebetaling af udbetalte beløb – misbrug af rettighederne i henhold til kontrakten – princippet om god tro – berettiget forventning – bevisbyrde – modkrav)

28

2020/C 215/34

Sag T-290/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Agmin Italy mod Kommissionen (Finansforordning – udelukkelse fra procedurerne for tildeling af udbudskontrakter og tilskud, der finansieres over Den Europæiske Unions almindelige budget og over Den Europæiske Udviklingsfond, i en periode på tre år – princippet om upartiskhed – ret til forsvar – urigtigt skøn – åbenbart urigtigt skøn – proportionalitet)

29

2020/C 215/35

Sag T-443/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket Vogue Peek & Cloppenburg – det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg – relativ registreringshindring – artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 – samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke – afgrænsningsaftale – EUIPO’s anvendelse af national ret – suspension af den administrative procedure – artikel 70 i forordning 2017/1001 – regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) – åbenbart urigtigt skøn)

29

2020/C 215/36

Sag T-444/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) [EU-varemærker – ugyldigheds- og fortabelsessag – EU-ordmærket Peek & Cloppenburg – det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 4, og artikel 60, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001 – samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte EU-varemærke – afgrænsningsaftale – EUIPO’s anvendelse af national ret – suspension af den administrative procedure – artikel 70 i forordning 2017/1001 – regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) – åbenbart urigtigt skøn]

30

2020/C 215/37

Sag T-445/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg KG mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket Peek & Cloppenburg – det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg – relativ registreringshindring – artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 – samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke – afgrænsningsaftale – EUIPO’s anvendelse af national ret – suspension af den administrative procedure – artikel 70 i forordning 2017/1001 – artikel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) – åbenbart urigtigt skøn]

31

2020/C 215/38

Sag T-446/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket Peek & Cloppenburg – det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg – relativ registreringshindring – artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 – samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke – afgrænsningsaftale – EUIPO’s anvendelse af national ret – suspension af den administrative procedure – artikel 70 i forordning 2017/1001 – regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) – åbenbart urigtigt skøn]

32

2020/C 215/39

Sag T-534/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket Peek – det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 – samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke – afgrænsningsaftale – EUIPO’s anvendelse af national ret – suspension af den administrative procedure – artikel 70 i forordning 2017/1001 – regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) – åbenbart urigtigt skøn]

32

2020/C 215/40

Sag T-535/18: Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek’s) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket Peek’s – det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 – samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke – afgrænsningsaftale – EUIPO’s anvendelse af national ret – suspension af den administrative procedure – artikel 70 i forordning 2017/1001 – regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) – åbenbart urigtigt skøn]

33

2020/C 215/41

Sag T-640/18: Rettens dom af 29. april 2020 — Intercontact Budapest mod CdT (Offentlige tjenesteydelseskontrakter – udbudsprocedure – levering af oversættelsestjenester på finans- og bankområdet fra engelsk til ungarsk – placering af en tilbudsgiver i en kaskadeprocedure – artikel 113, stk. 2 og 3, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 – begrundelsespligt – de bedst placerede tilslagsmodtageres tilbudspris – afslag på udbredelse)

34

2020/C 215/42

Sag T-5/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Clatronic International mod EUIPO (PROFI CARE) [EU-varemærker – international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – figurmærket PROFI CARE – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning 2017/1001 – begrundelsespligt]

35

2020/C 215/43

Sag T-49/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — View mod EUIPO (CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS) [EU-varemærker – international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – ordmærket CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS – varemærke bestående af et reklameslogan – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

35

2020/C 215/44

Sag T-63/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Rot Front mod EUIPO — Kondyterska korporatsiia Roshen (РОШЕН) [EU-varemærker – indsigelsessag – international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – figurmærket РОШЕН – det ældre internationale figurmærke ромашки – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

36

2020/C 215/45

Sag T-76/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Pontinova mod EUIPO — Ponti & Partners (pontinova) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket pontinova – det ældre nationale ordmærke PONTI – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 – relevant kundekreds – lighed mellem tjenesteydelserne – lighed mellem tegnene – helhedsvurdering af risikoen for forveksling]

37

2020/C 215/46

Sag T-86/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — SolNova mod EUIPO — Canina Pharma (BIO INSECT Shocker) [EU-varemærker – ugyldighedssag – EU-ordmærket BIO-INSECT Shocker – absolut registreringshindring – varemærke, som vil kunne vildlede offentligheden – artikel 7, stk. 1, litra g), i forordning (EF) nr. 207/2009]

37

2020/C 215/47

Sag T-156/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Koenig & Bauer AG mod EUIPO (we’re on it) [EU-varemærker – ansøgning om EU-ordmærket we’re on it – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – varemærke bestående af et reklameslogan – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 – begrundelsespligt – artikel 94 i forordning 2017/1001]

38

2020/C 215/48

Sag T-172/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Cognac Ferrand mod EUIPO (formen på en flaske med flet) [EU-varemærker – ansøgning om tredimensionalt EU-varemærke – formen på en flaske med flet – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

39

2020/C 215/49

Sag T-284/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Wonder Line mod EUIPO — De Longhi Benelux (KENWELL) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket KENWELL – det ældre EU-ordmærke KENWOOD – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – lighed mellem tegnene – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

39

2020/C 215/50

Sag T-288/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Divaro mod EUIPO — Grendene (IPANEMA) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket IPANEMA – det ældre EU-figurmærke Ipanema – relativ registreringshindring – artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001)

40

2020/C 215/51

Sag T-381/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — adp Gauselmann mod EUIPO — Gameloft (City Mania) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket City Mania – det ældre EU-ordmærke City Lights – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

41

2020/C 215/52

Sag T-503/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — Global Brand Holdings mod EUIPO (XOXO) [EU-varemærker – ansøgning om EU-ordmærket XOXO – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), og stk. 2, i forordning (EU) 2017/1001]

41

2020/C 215/53

Sag T-532/19: Rettens dom af 13. maj 2020 — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral mod EUIPO (pantys) (EU-varemærker – ansøgning om EU-figurmærket pantys – absolut registreringshindring – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001 – fornødent særpræg ikke opnået ved brug – artikel 7, stk. 3, i forordning 2017/1001)

42

2020/C 215/54

Sag T-233/20: Sag anlagt den 28. april 2020 — Rochem Group mod EUIPO — Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)

43

2020/C 215/55

Sag T-234/20: Sag anlagt den 29. april 2020 — HB mod EIB

43

2020/C 215/56

Sag T-240/20: Sag anlagt den 27. april 2020 — Arnaoutakis mod Parlamentet

44

2020/C 215/57

Sag T-241/20: Sag anlagt den 27. april 2020 — Susta mod Parlamentet

46

2020/C 215/58

Sag T-242/20: Sag anlagt den 27. april 2020 — Frutos Gama mod Parlamentet

48

2020/C 215/59

Sag T-243/20: Sag anlagt den 29. april 2020 — Galeote mod Parlamentet

49

2020/C 215/60

Sag T-244/20: Sag anlagt den 29. april 2020 — Marques mod Parlamentet

51

2020/C 215/61

Sag T-245/20: Sag anlagt den 29. april 2020 — Watson mod Parlamentet

53

2020/C 215/62

Sag T-246/20: Sag anlagt den 27. april 2020 — Aerospinning Master Franchising mod EUIPO — Mad Dogg Athletics (SPINNING)

54

2020/C 215/63

Sag T-249/20: Sag anlagt den 28. april 2020 — Sabra mod Rådet

55

2020/C 215/64

Sag T-252/20: Sag anlagt den 23. april 2020 — JU m.fl. mod Rådet

56

2020/C 215/65

Sag T-253/20: Sag anlagt den 5. maj 2020 — Oatly mod EUIPO (IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)

57

2020/C 215/66

Sag T-254/20: Sag anlagt den 5. maj 2020 — Kondyterska korporatsiia Roshen mod EUIPO — Krasnyj Octyabr (Gengivelse af en hummer)

57

2020/C 215/67

Sag T-256/20: Sag anlagt den 6. maj 2020 — Steinel mod EUIPO (GluePro)

58

2020/C 215/68

Sag T-259/20: Sag anlagt den 8. maj 2020 — Ryanair mod Kommissionen

59

2020/C 215/69

Sag T-260/20: Sag anlagt den 1. maj 2020 — Da Silva Carreira mod Kommissionen

60

2020/C 215/70

Sag T-263/20: Sag anlagt den 6. maj 2020 — Rochem Group mod EUIPO — Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)

60

2020/C 215/71

Sag T-282/20: Sag anlagt den 13. maj 2020 — Apologistics mod EUIPO — Kerckhoff (APO)

61

2020/C 215/72

Forenede sager T-103/19, T-110/19 — T 113/19 og T-116/19 — T 124/19: Rettens kendelse af 17. april 2020 — Mende Omalanga m.fl. mod Rådet

62

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/1 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2020/C 215/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 209 af 22.6.2020

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 201 af 15.6.2020

EUT C 191 af 8.6.2020

EUT C 175 af 25.5.2020

EUT C 162 af 11.5.2020

EUT C 161 af 11.5.2020

EUT C 137 af 27.4.2020

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/2 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/2

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. marts 2020 — Györgyné Lintner mod UniCredit Bank Hungary Zrt. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék — Ungarn)

(Sag C-511/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - direktiv 93/13/EØF - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - aftale om lån optaget i valuta - artikel 4, stk. 1 - hensyntagen til alle andre kontraktvilkår med henblik på at vurdere, om det anfægtede vilkår er urimeligt - artikel 6, stk. 1 - den nationale rets ex officio-undersøgelse af, om et vilkår er urimeligt - rækkevidde)

(2020/C 215/02)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Törvényszék

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Györgyné Lintner

Sagsøgt: UniCredit Bank Hungary Zrt.

Konklusion

| 1) | Artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at en national ret, for hvilken en sag verserer, der er anlagt af en forbruger med påstand om, at det fastslås, at visse vilkår i en kontrakt, som forbrugeren har indgået med en erhvervsdrivende, er urimelige, ikke er forpligtet til ex officio og individuelt at undersøge alle de andre kontraktvilkår, som denne forbruger ikke har anfægtet, med henblik på at efterprøve, om disse vilkår kan anses for urimelige, men alene skal undersøge de vilkår, som er forbundet med tvistens genstand, således som denne er afgrænset af parterne, når den råder over de retlige og faktiske oplysninger, der er nødvendige i denne henseende, eventuelt suppleret af bevisforanstaltninger. |
| --- | --- |

1)

Artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at en national ret, for hvilken en sag verserer, der er anlagt af en forbruger med påstand om, at det fastslås, at visse vilkår i en kontrakt, som forbrugeren har indgået med en erhvervsdrivende, er urimelige, ikke er forpligtet til ex officio og individuelt at undersøge alle de andre kontraktvilkår, som denne forbruger ikke har anfægtet, med henblik på at efterprøve, om disse vilkår kan anses for urimelige, men alene skal undersøge de vilkår, som er forbundet med tvistens genstand, således som denne er afgrænset af parterne, når den råder over de retlige og faktiske oplysninger, der er nødvendige i denne henseende, eventuelt suppleret af bevisforanstaltninger.

| 2) | Artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 skal fortolkes således, at selv om det er rigtigt, at der med henblik på at vurdere, om det kontraktvilkår, der danner grundlag for en forbrugers krav, er urimeligt, ligeledes skal tages hensyn til alle øvrige vilkår i en kontrakt, som er indgået mellem en erhvervsdrivende og denne forbruger, indebærer denne hensyntagen ikke i sig selv en forpligtelse for den nationale ret, for hvilken sagen verserer, til ex officio at undersøge, om alle disse vilkår eventuelt er urimelige. |
| --- | --- |

2)

Artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 skal fortolkes således, at selv om det er rigtigt, at der med henblik på at vurdere, om det kontraktvilkår, der danner grundlag for en forbrugers krav, er urimeligt, ligeledes skal tages hensyn til alle øvrige vilkår i en kontrakt, som er indgået mellem en erhvervsdrivende og denne forbruger, indebærer denne hensyntagen ikke i sig selv en forpligtelse for den nationale ret, for hvilken sagen verserer, til ex officio at undersøge, om alle disse vilkår eventuelt er urimelige.

---

(1)  EUT C 402 af 27.11.2017.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/3 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/3

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 11. marts 2020 — Europa-Kommissionen mod Gmina Miasto Gdynia, Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. og Republikken Polen

(Sag C-56/18 P) (1)

(Appel - statsstøtte - artikel 108, stk. 2, TEUF - investeringsstøtte - driftsstøtte - lufthavnsinfrastrukturer - Gdynia kommunes og Kosakowo kommunes offentlige finansiering af etableringen af Gdynia-Kosakowo-lufthavnen - Europa-Kommissionens afgørelse - støtte, der er uforenelig med det indre marked - pålæg om tilbagesøgning af støtten - Den Europæiske Unions Rets annullation - væsentligt formkrav - de interesserede parters processuelle rettigheder)

(2020/C 215/03)

Processprog: polsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved K. Herrmann, D. Recchia og S. Noë, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Gmina Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (ved adwokat T. Koncewicz, avocat M. Le Berre og radcowie prawni K. Gruszecka-Spychała og P. Rosiak) samt Republikken Polen (ved B. Majczyna og M. Rzotkiewicz, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Dommen afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 17. november 2017, Gmina Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia Kosakowo mod Kommissionen (sag T-263/15), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Dommen afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 17. november 2017, Gmina Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia Kosakowo mod Kommissionen (sag T-263/15), ophæves.

| 2) | Det tredje klagepunkt i det sjette annullationsanbringende forkastes, for så vidt som dette klagepunkt vedrører en tilsidesættelse af de interesserede parters processuelle rettigheder i den foreliggende sag, fordi disse sidstnævnte ikke fik lejlighed til inden vedtagelsen af Kommissionens afgørelse (EU) 2015/1586 af 26. februar 2015 om foranstaltning SA.35388 (13/C) (ex 13/NN og ex 12/N) — Polen –Etablering af Gdynia-Kosakowo-lufthavnen — at udtale sig om relevansen af meddelelsen fra Kommissionen med overskriften »Retningslinjer for statsstøtte til lufthavne og luftfartsselskaber«. |
| --- | --- |

2)

Det tredje klagepunkt i det sjette annullationsanbringende forkastes, for så vidt som dette klagepunkt vedrører en tilsidesættelse af de interesserede parters processuelle rettigheder i den foreliggende sag, fordi disse sidstnævnte ikke fik lejlighed til inden vedtagelsen af Kommissionens afgørelse (EU) 2015/1586 af 26. februar 2015 om foranstaltning SA.35388 (13/C) (ex 13/NN og ex 12/N) — Polen –Etablering af Gdynia-Kosakowo-lufthavnen — at udtale sig om relevansen af meddelelsen fra Kommissionen med overskriften »Retningslinjer for statsstøtte til lufthavne og luftfartsselskaber«.

| 3) | Sagen hjemvises til Retten, således at denne kan træffe afgørelse vedrørende dels de argumenter med hensyn til det tredje klagepunkt i det sjette annullationsanbringende, som den ikke har taget stilling til i dommen afsagt den 17. november 2017, Gmina Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia Kosakowo mod Kommissionen (sag T-263/15), dels det første til det femte anbringende i dette søgsmål. |
| --- | --- |

3)

Sagen hjemvises til Retten, således at denne kan træffe afgørelse vedrørende dels de argumenter med hensyn til det tredje klagepunkt i det sjette annullationsanbringende, som den ikke har taget stilling til i dommen afsagt den 17. november 2017, Gmina Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia Kosakowo mod Kommissionen (sag T-263/15), dels det første til det femte anbringende i dette søgsmål.

| 4) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

4)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

(1)  EUT C 152 af 30.4.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/3 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/3

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 11. marts 2020 — X BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-160/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - toldunion og fælles toldtarif - forordning (EF) nr. 1234/2007 - forordning (EF) nr. 1484/95 - indførsel af frosset fjerkrækød med oprindelse i Brasilien - efteropkrævning af tillægsimporttold - kontrolmekanisme - metode til beregning af tillægstold)

(2020/C 215/04)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: X BV

Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën

Konklusion

| 1) | Artikel 3, stk. 4, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1484/95 af 28. juni 1995 om gennemførelsesbestemmelser til ordningen for tillægsimporttold og om fastsættelse af tillægsimporttold for fjerkrækød og æg samt ægalbumin og om ophævelse af forordning nr. 163/67/EØF, som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 248/2010 af 24. marts 2010, skal fortolkes således, at den omstændighed, at varer indført i Unionen er blevet solgt med tab, dvs. til en lavere pris end cif-importprisen, således som denne er anført i toldangivelsen, ikke i sig selv er tilstrækkelig til, at det kan fastslås, at rigtigheden af cif-importprisen ikke er påvist, såfremt importøren beviser, at samtlige de betingelser, der er knyttet til afviklingen af de nævnte varers afsætning, bekræfter rigtigheden af denne pris. |
| --- | --- |

1)

Artikel 3, stk. 4, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1484/95 af 28. juni 1995 om gennemførelsesbestemmelser til ordningen for tillægsimporttold og om fastsættelse af tillægsimporttold for fjerkrækød og æg samt ægalbumin og om ophævelse af forordning nr. 163/67/EØF, som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 248/2010 af 24. marts 2010, skal fortolkes således, at den omstændighed, at varer indført i Unionen er blevet solgt med tab, dvs. til en lavere pris end cif-importprisen, således som denne er anført i toldangivelsen, ikke i sig selv er tilstrækkelig til, at det kan fastslås, at rigtigheden af cif-importprisen ikke er påvist, såfremt importøren beviser, at samtlige de betingelser, der er knyttet til afviklingen af de nævnte varers afsætning, bekræfter rigtigheden af denne pris.

| 2) | Artikel 3, stk. 5, og artikel 4 i forordning nr. 1484/95, som ændret ved forordning nr. 248/2010, skal fortolkes således, at når importøren ikke har været i stand til at bevise rigtigheden af den cif-importpris, som er anført i toldangivelsen, skal toldmyndighederne med henblik på anvendelsen af tillægstold se bort fra denne pris og anvende de metoder til beregning af de indførte varers toldværdi, der er fastsat i artikel 29-31 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 82/97 af 19. december 1996. |
| --- | --- |

2)

Artikel 3, stk. 5, og artikel 4 i forordning nr. 1484/95, som ændret ved forordning nr. 248/2010, skal fortolkes således, at når importøren ikke har været i stand til at bevise rigtigheden af den cif-importpris, som er anført i toldangivelsen, skal toldmyndighederne med henblik på anvendelsen af tillægstold se bort fra denne pris og anvende de metoder til beregning af de indførte varers toldværdi, der er fastsat i artikel 29-31 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 82/97 af 19. december 1996.

---

(1)  EUT C 182 af 28.5.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/4 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/4

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 26. marts 2020 — Libuše Králová mod Primera Air Scandinavia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Obvodní soud pro Prahu 8 — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-215/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 5, nr. 1) - kompetence i sager om kontraktforhold - artikel 15-17 - kompetence i sager om forbrugeraftaler - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 6 og 7 - ret til kompensation i tilfælde af lange forsinkelser - transportaftale med kombineret rejse og ophold, som en passager har indgået med et rejsebureau - søgsmål, hvori der er nedlagt påstand om, at et luftfartsselskab, der ikke er part i denne aftale, skal betale kompensation - direktiv 90/314/EØF - pakkerejse)

(2020/C 215/05)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Obvodní soud pro Prahu 8

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Libuše Králová

Sagsøgt: Primera Air Scandinavia

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at en passager på en flyvning, der er forsinket med tre timer eller mere, kan anlægge sag med påstand om kompensation i henhold til denne forordnings artikel 6 og 7 mod det transporterende luftfartsselskab, selv om denne passager og dette luftfartsselskab ikke har indgået en aftale med hinanden, og den pågældende flyvning indgår i en pakkerejse, der er omfattet af Rådets direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at en passager på en flyvning, der er forsinket med tre timer eller mere, kan anlægge sag med påstand om kompensation i henhold til denne forordnings artikel 6 og 7 mod det transporterende luftfartsselskab, selv om denne passager og dette luftfartsselskab ikke har indgået en aftale med hinanden, og den pågældende flyvning indgår i en pakkerejse, der er omfattet af Rådets direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure.

| 2) | Artikel 5, nr. 1), i Rådets forordning nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at et søgsmål med påstand om kompensation, som en passager har anlagt i henhold til forordning nr. 261/2004 mod det transporterende luftfartsselskab, er omfattet af begrebet »sager om kontraktforhold« i denne bestemmelses forstand, selv om der ikke er indgået en aftale mellem disse parter, og den flyvning, som dette luftfartsselskab udførte, indgik i en aftale om en pakkerejse indgået med tredjemand, som ligeledes omfattede ophold. |
| --- | --- |

2)

Artikel 5, nr. 1), i Rådets forordning nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at et søgsmål med påstand om kompensation, som en passager har anlagt i henhold til forordning nr. 261/2004 mod det transporterende luftfartsselskab, er omfattet af begrebet »sager om kontraktforhold« i denne bestemmelses forstand, selv om der ikke er indgået en aftale mellem disse parter, og den flyvning, som dette luftfartsselskab udførte, indgik i en aftale om en pakkerejse indgået med tredjemand, som ligeledes omfattede ophold.

| 3) | Artikel 15-17 i forordning nr. 44/2001 skal fortolkes således, at et søgsmål med påstand om kompensation, som en passager har anlagt mod det transporterende luftfartsselskab, som denne passager ikke har indgået en aftale med, ikke er omfattet af anvendelsesområdet for disse artikler vedrørende de specielle kompetenceregler i sager om forbrugeraftaler. |
| --- | --- |

3)

Artikel 15-17 i forordning nr. 44/2001 skal fortolkes således, at et søgsmål med påstand om kompensation, som en passager har anlagt mod det transporterende luftfartsselskab, som denne passager ikke har indgået en aftale med, ikke er omfattet af anvendelsesområdet for disse artikler vedrørende de specielle kompetenceregler i sager om forbrugeraftaler.

---

(1)  EUT C 190 af 4.6.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/5 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/5

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. marts 2020 — Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE mod Europa-Kommissionen

(Sag C-244/18 P) (1)

(Appel - statsstøtte - kapitalindsprøjtning og statsgarantier - begrebet statsstøtte - begrebet »fordel« - princippet om den private aktør - kriteriet om den private investor - Europa-Kommissionens pligt til at foretage en omhyggelig og upartisk undersøgelse - domstolsprøvelse - bevisbyrde - begrebet »kriseramt virksomhed« - rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering - garantimeddelelsen - de midlertidige rammebestemmelser af 2011 - støttebeløb, der skal tilbagesøges - Kommissionens og Den Europæiske Unions Rets begrundelsespligt)

(2020/C 215/06)

Processprog: græsk

Parter

Appellant: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (ved dikigoroi I. Drillerakis, E. Rantos, N. Korogiannakis, I. Soufleros, E. Triantafyllou og G. Psaroudakis)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved É. Gippini Fournier og A. Bouchagiar, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Rets dom af 1. februar 2018, Larko mod Kommissionen (T-423/14, EU:T:2018:57), ophæves, for så vidt som Retten med denne dom forkastede det første søgsmålsanbringendes første led i det omfang, det vedrører en garanti stillet af den græske stat for Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE i 2008 vedrørende et lån på 30 mio. EUR, som ATE Bank ydede dette selskab. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Rets dom af 1. februar 2018, Larko mod Kommissionen (T-423/14, EU:T:2018:57), ophæves, for så vidt som Retten med denne dom forkastede det første søgsmålsanbringendes første led i det omfang, det vedrører en garanti stillet af den græske stat for Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE i 2008 vedrørende et lån på 30 mio. EUR, som ATE Bank ydede dette selskab.

| 2) | I øvrigt forkastes appellen. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt forkastes appellen.

| 3) | Sagen hjemvises til Retten. |
| --- | --- |

3)

Sagen hjemvises til Retten.

| 4) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

4)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

(1)  EUT C 190 af 4.6.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/6 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/6

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 11. marts 2020 — fuldbyrdelse af den europæiske arrestordre udstedt mod SF (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Amsterdam — Nederlandene)

(Sag C-314/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i straffesager - rammeafgørelse 2002/584/RIA - europæisk arrestordre - artikel 5, nr. 3) - overgivelse betinget af, at den pågældende overføres til den fuldbyrdende medlemsstat for dér at afsone den straf eller den anden frihedsberøvende foranstaltning, han er blevet idømt i den udstedende medlemsstat - tidspunktet for overførelsen - rammeafgørelse 2008/909/RIA - artikel 3, stk. 3 - anvendelsesområde - artikel 8 - tilpasning af den dom, der er afsagt i den udstedende medlemsstat - artikel 25 - fuldbyrdelse af en straffedom inden for rammerne af artikel 5, nr. 3), i rammeafgørelse 2002/584/RIA)

(2020/C 215/07)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Amsterdam

Part i hovedsagen

SF

Konklusion

| 1) | Artikel 5, nr. 3), i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, sammenholdt med denne rammeafgørelses artikel 1, stk. 3, og med artikel 1, litra a), artikel 3, stk. 3 og 4, og artikel 25 i Rådets rammeafgørelse 2008/909/RIA af 27. november 2008 om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på domme i straffesager om idømmelse af frihedsstraffe eller frihedsberøvende foranstaltninger med henblik på fuldbyrdelse i Den Europæiske Union, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at når den fuldbyrdende medlemsstat undergiver overgivelsen af en person, som er statsborger i eller bosiddende i den fuldbyrdende medlemsstat, og som er genstand for en europæisk arrestordre med henblik på strafforfølgning, en betingelse om, at denne person overføres til den fuldbyrdende medlemsstat, efter at være blevet hørt, for dér at afsone den frihedsstraf eller anden frihedsberøvende foranstaltning, som han eventuelt idømmes i den udstedende medlemsstat, skal den udstedende medlemsstat gennemføre denne overførelse, når afgørelsen om domfældelse er blevet endelig, medmindre konkrete grunde, der vedrører overholdelsen af den pågældende persons ret til forsvar eller retsplejehensyn, gør det nødvendigt, at denne er til stede i den udstedende medlemsstat, indtil der er truffet endelig afgørelse i de øvrige processuelle trin i forbindelse med straffesagen vedrørende den lovovertrædelse, der ligger til grund for den europæiske arrestordre. |
| --- | --- |

1)

Artikel 5, nr. 3), i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, sammenholdt med denne rammeafgørelses artikel 1, stk. 3, og med artikel 1, litra a), artikel 3, stk. 3 og 4, og artikel 25 i Rådets rammeafgørelse 2008/909/RIA af 27. november 2008 om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på domme i straffesager om idømmelse af frihedsstraffe eller frihedsberøvende foranstaltninger med henblik på fuldbyrdelse i Den Europæiske Union, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at når den fuldbyrdende medlemsstat undergiver overgivelsen af en person, som er statsborger i eller bosiddende i den fuldbyrdende medlemsstat, og som er genstand for en europæisk arrestordre med henblik på strafforfølgning, en betingelse om, at denne person overføres til den fuldbyrdende medlemsstat, efter at være blevet hørt, for dér at afsone den frihedsstraf eller anden frihedsberøvende foranstaltning, som han eventuelt idømmes i den udstedende medlemsstat, skal den udstedende medlemsstat gennemføre denne overførelse, når afgørelsen om domfældelse er blevet endelig, medmindre konkrete grunde, der vedrører overholdelsen af den pågældende persons ret til forsvar eller retsplejehensyn, gør det nødvendigt, at denne er til stede i den udstedende medlemsstat, indtil der er truffet endelig afgørelse i de øvrige processuelle trin i forbindelse med straffesagen vedrørende den lovovertrædelse, der ligger til grund for den europæiske arrestordre.

| 2) | Artikel 25 i rammeafgørelse 2008/909, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, skal fortolkes således, at når fuldbyrdelsen af en europæisk arrestordre udstedt med henblik på strafforfølgning er underlagt den betingelse, der er foreskrevet i artikel 5, nr. 3), i rammeafgørelse 2002/584, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, må den fuldbyrdende medlemsstat for så vidt angår fuldbyrdelsen af den straf eller den anden frihedsberøvende foranstaltning, den pågældende person er blevet idømt i den udstedende medlemsstat, kun tilpasse denne strafs varighed under de strenge betingelser, der er fastsat i artikel 8, stk. 2, i rammeafgørelse 2008/909, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299. |
| --- | --- |

2)

Artikel 25 i rammeafgørelse 2008/909, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, skal fortolkes således, at når fuldbyrdelsen af en europæisk arrestordre udstedt med henblik på strafforfølgning er underlagt den betingelse, der er foreskrevet i artikel 5, nr. 3), i rammeafgørelse 2002/584, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, må den fuldbyrdende medlemsstat for så vidt angår fuldbyrdelsen af den straf eller den anden frihedsberøvende foranstaltning, den pågældende person er blevet idømt i den udstedende medlemsstat, kun tilpasse denne strafs varighed under de strenge betingelser, der er fastsat i artikel 8, stk. 2, i rammeafgørelse 2008/909, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299.

---

(1)  EUT C 276 af 6.8.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/7 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/7

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. marts 2020 — ISS Facility Services NV mod Sonia Govaerts, Atalian NV, tidligere Euroclean NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeidshof te Gent — Belgien)

(Sag C-344/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2001/23/EF - artikel 3, stk. 1 - overførsel af virksomheder - varetagelse af arbejdstagernes rettigheder - offentligt udbud vedrørende rengøringstjenester - tildeling af udbuddets delkontrakter til to nye tilbudsgivere - overtagelse af en arbejdstager, der var tilknyttet alle udbuddets delkontrakter)

(2020/C 215/08)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Arbeidshof te Gent

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ISS Facility Services NV

Sagsøgt: Sonia Govaerts, Atalian NV, tidligere Euroclean NV

Konklusion

I tilfælde, hvor der er sket en overførsel af en virksomhed, der involverer flere erhververe, skal artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 2001/23/EF af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter, fortolkes således, at rettigheder og forpligtelser i henhold til en arbejdskontrakt overføres til hver af disse erhververe på pro rata-basis i forhold til de af den pågældende arbejdstager udførte opgaver på den betingelse, at den opdeling af arbejdskontrakten, der følger heraf, er mulig og ikke medfører en forringelse af arbejdsvilkårene eller er til skade for varetagelsen af arbejdstagernes rettigheder, der er sikret ved dette direktiv, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve. I tilfælde af, at en sådan opdeling viser sig at være umulig at gennemføre eller er til skade for den nævnte arbejdstagers rettigheder, kan den eventuelle ophævelse af arbejdsforholdet, der følger heraf, i henhold til det nævnte direktivs artikel 4 anses for at være sket på initiativ af erhververen eller erhververne, selv om denne ophævelse er sket på initiativ af arbejdstageren.

---

(1)  EUT C 294 af 20.8.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/8 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/8

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. marts 2020 — Baltic Cable AB mod Energimarknadsinspektionen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Förvaltningsrätten i Linköping — Sverige)

(Sag C-454/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det indre marked for elektricitet - direktiv 2009/72/EF - transmission af elektricitet - begrebet »transmissionssystemoperatør« - forordning (EF) nr. 714/2009 - samkøringslinje - transmissionslinje, der forbinder medlemsstaternes nationale transmissionssystemer - artikel 16, stk. 6 - anvendelsesområde - anvendelse af indtægter, der følger af tildeling af kapacitet på samkøringslinjer - virksomhed, der udelukkende driver en grænseoverskridende højspændingsledning, som sikrer sammenkobling af to nationale transmissionssystemer)

(2020/C 215/09)

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Förvaltningsrätten i Linköping

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Baltic Cable AB

Sagsøgt: Energimarknadsinspektionen

Konklusion

| 1) | Artikel 16, stk. 6, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 714/2009 af 13. juli 2009 om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1228/2003 skal fortolkes således, at den finder anvendelse på en virksomhed, der udelukkende driver en grænseoverskridende samkøringslinje. |
| --- | --- |

1)

Artikel 16, stk. 6, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 714/2009 af 13. juli 2009 om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1228/2003 skal fortolkes således, at den finder anvendelse på en virksomhed, der udelukkende driver en grænseoverskridende samkøringslinje.

| 2) | Artikel 16, stk. 6, første afsnit, litra b), i forordning nr. 714/2009 skal fortolkes således, at når en transmissionssystemoperatør (TSO) udelukkende driver en grænseoverskridende samkøringslinje, kan den pågældendes udgifter til drift og vedligeholdelse af denne samkøringslinje ikke anses for at udgøre netinvesteringer med henblik på bevarelse eller forøgelse af samkøringslinjens kapacitet. |
| --- | --- |

2)

Artikel 16, stk. 6, første afsnit, litra b), i forordning nr. 714/2009 skal fortolkes således, at når en transmissionssystemoperatør (TSO) udelukkende driver en grænseoverskridende samkøringslinje, kan den pågældendes udgifter til drift og vedligeholdelse af denne samkøringslinje ikke anses for at udgøre netinvesteringer med henblik på bevarelse eller forøgelse af samkøringslinjens kapacitet.

| 3) | Artikel 16, stk. 6, andet afsnit, i forordning nr. 714/2009 skal fortolkes således, at når de nationale regulerende myndigheder anvender denne bestemmelse på en transmissionssystemoperatør (TSO), der udelukkende driver en grænseoverskridende samkøringslinje, tilkommer det disse myndigheder at tillade nævnte TSO at benytte en del af flaskehalsindtægterne til at opnå afkast eller til driften og vedligeholdelsen af samkøringslinjen med henblik på at undgå, at den pågældende TSO udsættes for forskelsbehandling i forhold til andre berørte TSO’er, og at sikre, at denne TSO er i stand til at udøve sine aktiviteter på almindelige økonomiske vilkår, herunder at opnå et passende overskud. |
| --- | --- |

3)

Artikel 16, stk. 6, andet afsnit, i forordning nr. 714/2009 skal fortolkes således, at når de nationale regulerende myndigheder anvender denne bestemmelse på en transmissionssystemoperatør (TSO), der udelukkende driver en grænseoverskridende samkøringslinje, tilkommer det disse myndigheder at tillade nævnte TSO at benytte en del af flaskehalsindtægterne til at opnå afkast eller til driften og vedligeholdelsen af samkøringslinjen med henblik på at undgå, at den pågældende TSO udsættes for forskelsbehandling i forhold til andre berørte TSO’er, og at sikre, at denne TSO er i stand til at udøve sine aktiviteter på almindelige økonomiske vilkår, herunder at opnå et passende overskud.

---

(1)  EUT C 352 af 1.10.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/9 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/9

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. marts 2020 — Hungeod Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. (C-496/18), Sixense Soldata (C-496/18) og Budapesti Közlekedési Zrt. (C-496/18 og C-497/18) mod Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék — Ungarn)

(Forenede sager C-496/18 og C-497/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - offentlige udbud - klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter - direktiv 89/665/EØF - fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation - direktiv 92/13/EØF - indgåelse af offentlige kontrakter - direktiv 2014/24/EU og 2014/25/EU - overvågning af anvendelsen af reglerne om offentlige udbud - nationale bestemmelser, som tillader visse organer at iværksætte en procedure af egen drift i tilfælde af en ulovlig ændring af en kontrakt under gennemførelse - udløb af retten til at iværksætte proceduren af egen drift - retssikkerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet)

(2020/C 215/10)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Törvényszék

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Hungeod Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. (C-496/18), Sixense Soldata (C-496/18) og Budapesti Közlekedési Zrt. (C-496/18 og C-497/18)

Sagsøgt: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

Procesdeltager: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

Konklusion

| 1) | 25. og 27. betragtning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11. december 2007 om ændring af Rådets direktiv 89/665/EØF og 92/13/EØF for så vidt angår forbedring af effektiviteten af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter, artikel 1, stk. 1 og 3, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved direktiv 2007/66, artikel 1, stk. 1 og 3, i Rådets direktiv 92/13/EØF af 25. februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation, som ændret ved direktiv 2007/66, artikel 83, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF samt artikel 99, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/25/EU af 26. februar 2014 om fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester og om ophævelse af direktiv 2004/17/EF skal fortolkes således, at de hverken pålægger eller forbyder medlemsstaterne at vedtage en lovgivning, hvorefter en overvågningsmyndighed med henblik på at beskytte Den Europæiske Unions finansielle interesser kan iværksætte en klageprocedure af egen drift med henblik på at overvåge overtrædelser af lovgivningen i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter. Såfremt der er fastsat en sådan klageprocedure, som iværksættes af egen drift, er den imidlertid omfattet af EU-rettens anvendelsesområde, for så vidt som de offentlige kontrakter, som er genstand for en sådan klage, er omfattet af det materielle anvendelsesområde for direktiverne om offentlige udbud, og nævnte klageprocedure skal derfor overholde denne ret, herunder dennes generelle principper, som omfatter det generelle princip om retssikkerhed. |
| --- | --- |

1)

25. og 27. betragtning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11. december 2007 om ændring af Rådets direktiv 89/665/EØF og 92/13/EØF for så vidt angår forbedring af effektiviteten af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter, artikel 1, stk. 1 og 3, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved direktiv 2007/66, artikel 1, stk. 1 og 3, i Rådets direktiv 92/13/EØF af 25. februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation, som ændret ved direktiv 2007/66, artikel 83, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF samt artikel 99, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/25/EU af 26. februar 2014 om fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester og om ophævelse af direktiv 2004/17/EF skal fortolkes således, at de hverken pålægger eller forbyder medlemsstaterne at vedtage en lovgivning, hvorefter en overvågningsmyndighed med henblik på at beskytte Den Europæiske Unions finansielle interesser kan iværksætte en klageprocedure af egen drift med henblik på at overvåge overtrædelser af lovgivningen i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter. Såfremt der er fastsat en sådan klageprocedure, som iværksættes af egen drift, er den imidlertid omfattet af EU-rettens anvendelsesområde, for så vidt som de offentlige kontrakter, som er genstand for en sådan klage, er omfattet af det materielle anvendelsesområde for direktiverne om offentlige udbud, og nævnte klageprocedure skal derfor overholde denne ret, herunder dennes generelle principper, som omfatter det generelle princip om retssikkerhed.

| 2) | Det generelle princip om retssikkerhed er til hinder for, at en ny national lovgivning i forbindelse med en klageprocedure iværksat af en overvågningsmyndighed af egen drift til beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser med henblik på at overvåge lovligheden af ændringer i offentlige kontrakter fastsætter iværksættelse af en sådan procedure inden for en af lovgivningen fastsat frist for at iværksætte efterprøvelse, selv om den i den tidligere lovgivning fastsatte frist for at iværksætte efterprøvelse, der var gældende på tidspunktet for disse ændringer, er udløbet. |
| --- | --- |

2)

Det generelle princip om retssikkerhed er til hinder for, at en ny national lovgivning i forbindelse med en klageprocedure iværksat af en overvågningsmyndighed af egen drift til beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser med henblik på at overvåge lovligheden af ændringer i offentlige kontrakter fastsætter iværksættelse af en sådan procedure inden for en af lovgivningen fastsat frist for at iværksætte efterprøvelse, selv om den i den tidligere lovgivning fastsatte frist for at iværksætte efterprøvelse, der var gældende på tidspunktet for disse ændringer, er udløbet.

---

(1)  EUT C 381 af 22.10.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/10 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/10

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 26. marts 2020 — Miasto Łowicz mod Skarb Państwa — Wojewoda Łódzki (C-558/18) og Prokurator Generalny ved Prokuratura Krajowa, tidligere Prokuratura Okręgowa w Płocku mod VX, WW og XV (C-563/18) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Łodzi, Sąd Okręgowy w Warszawie — Polen)

(Forenede sager C-558/18 og C-563/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU - retsstat - effektiv retsbeskyttelse på de områder, der er omfattet af EU-retten - princippet om dommeres uafhængighed - disciplinærordning for nationale dommere - Domstolens kompetence - artikel 267 TEUF - formaliteten - fortolkning nødvendig for, at den forelæggende ret kan afsige dom - begreb)

(2020/C 215/11)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Okręgowy w Łodzi og Sąd Okręgowy w Warszawie

Parter i hovedsagen

(Sag C-558/18)

Sagsøger: Miasto Łowicz

Sagsøgt: Skarb Państwa — Wojewoda Łódzki

Procesdeltager: Prokurator Generalny ved Prokuratura Krajowa, tidligere Prokuratura Regionalna w Łodzi og Rzecznik Praw Obywatelskich

(Sag C-563/18)

Sagsøger: Prokurator Generalny ved Prokuratura Krajowa, tidligere Prokuratura Okręgowa w Płocku

Sagsøgte: VX, WW og XV

Konklusion

De anmodninger om præjudiciel afgørelse, der er indgivet af Sąd Okręgowy w Łodzi (regional domstol i Łódź, Polen) og af Sąd Okręgowy w Warszawie (regional domstol i Warszawa, Polen) ved afgørelser af 31. august 2018 og 4. september 2018, afvises.

---

(1)  EUT C 44 af 4.2.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/11 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/11

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. marts 2020 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik

(Sag C-576/18) (1)

(Traktatbrud - Domstolens dom, der fastslår et traktatbrud - manglende opfyldelse - tilbagesøgning af ulovlig støtte, der er ydet til hotelsektoren på Sardinien - artikel 260, stk. 2, TEUF - økonomiske sanktioner - tvangsbøde og fast beløb)

(2020/C 215/12)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved B. Stromsky og D. Recchia, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, F. Varrone og E. Manzo, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 260, stk. 1, TEUF, idet den på datoen for udløbet af den frist, som var fastsat i den af Europa-Kommissionen den 11. juli 2014 fremsendte åbningsskrivelse, ikke havde truffet alle foranstaltninger til opfyldelse af dom af 29. marts 2012, Kommissionen mod Italien (C-243/10, ikke trykt i Sml., EU:C:2012:182). |
| --- | --- |

1)

Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 260, stk. 1, TEUF, idet den på datoen for udløbet af den frist, som var fastsat i den af Europa-Kommissionen den 11. juli 2014 fremsendte åbningsskrivelse, ikke havde truffet alle foranstaltninger til opfyldelse af dom af 29. marts 2012, Kommissionen mod Italien (C-243/10, ikke trykt i Sml., EU:C:2012:182).

| 2) | Den Italienske Republik betaler Kommissionen en tvangsbøde på 80 000 EUR pr. dag fra afsigelsen af nærværende dom og indtil datoen for den fuldstændige opfyldelse af dom af 29. marts 2012, Kommissionen mod Italien (C-243/10, ikke trykt i Sml., EU:C:2012:182). |
| --- | --- |

2)

Den Italienske Republik betaler Kommissionen en tvangsbøde på 80 000 EUR pr. dag fra afsigelsen af nærværende dom og indtil datoen for den fuldstændige opfyldelse af dom af 29. marts 2012, Kommissionen mod Italien (C-243/10, ikke trykt i Sml., EU:C:2012:182).

| 3) | Den Italienske Republik betaler Kommissionen et fast beløb på 7 500 000 EUR. |
| --- | --- |

3)

Den Italienske Republik betaler Kommissionen et fast beløb på 7 500 000 EUR.

| 4) | Den Italienske Republik betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

4)

Den Italienske Republik betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 399 af 05.11.2018

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/11 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/11

---

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 12. marts 2020 — Verbraucherzentrale Berlin eV mod DB Vertrieb GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Tyskland)

(Sag C-583/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - direktiv 2011/83/EU - anvendelsesområde - tjenesteydelsesaftale - artikel 2, nr. 6) - aftale om personbefordring - artikel 3, stk. 3, litra k) - kort, som giver ret til rabat ved senere indgåelse af aftaler om personbefordring - online-salg af sådanne kort uden oplysning til forbrugeren om fortrydelsesretten)

(2020/C 215/13)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Frankfurt am Main

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Verbraucherzentrale Berlin eV

Sagsøgt: DB Vertrieb GmbH

Konklusion

| 1) | Artikel 2, nr. 6), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011 om forbrugerrettigheder, om ændring af Rådets direktiv 93/13/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 85/577/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF skal fortolkes således, at begrebet »tjenesteydelsesaftale« omfatter aftaler, der tilsigter at begunstige forbrugeren af en rabat ved den senere indgåelse af aftaler om personbefordring. |
| --- | --- |

1)

Artikel 2, nr. 6), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011 om forbrugerrettigheder, om ændring af Rådets direktiv 93/13/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 85/577/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF skal fortolkes således, at begrebet »tjenesteydelsesaftale« omfatter aftaler, der tilsigter at begunstige forbrugeren af en rabat ved den senere indgåelse af aftaler om personbefordring.

| 2) | Artikel 3, stk. 3, litra k), i direktiv 2011/83 skal fortolkes således, at en aftale, der tilsigter at begunstige forbrugeren af en rabat ved den senere indgåelse af aftaler om personbefordring, ikke henhører under begrebet »aftale om personbefordring« og derfor henhører under anvendelsesområdet for direktivet, herunder bestemmelserne heri om fortrydelsesretten. |
| --- | --- |

2)

Artikel 3, stk. 3, litra k), i direktiv 2011/83 skal fortolkes således, at en aftale, der tilsigter at begunstige forbrugeren af en rabat ved den senere indgåelse af aftaler om personbefordring, ikke henhører under begrebet »aftale om personbefordring« og derfor henhører under anvendelsesområdet for direktivet, herunder bestemmelserne heri om fortrydelsesretten.

---

(1)  EUT C 455 af 17.12.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/12 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/12

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 26. marts 2020 — AR mod Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS og Établissements Gabriel Boudier SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-622/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker - direktiv 2008/95/EF - artikel 5, stk. 1, litra b) - artikel 10, stk. 1, første afsnit - artikel 12, stk. 1 - fortabelse af et varemærke på grund af manglende reel brug - varemærkeindehaverens ret til at påberåbe sig en krænkelse af hans eneret som følge af tredjemands brug af et tegn, der er identisk med eller ligner indehaverens mærke, i perioden inden datoen for fortabelsens virkning)

(2020/C 215/14)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: AR

Sagsøgte: Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS og Établissements Gabriel Boudier SA

Konklusion

Artikel 5, stk. 1, litra b), artikel 10, stk. 1, første afsnit, og artikel 12, stk. 1, første afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, sammenholdt med sjette betragtning hertil, skal fortolkes således, at bestemmelserne giver medlemsstaterne mulighed for at lade en varemærkeindehaver, som har fortabt sine rettigheder efter udløbet af perioden på fem år regnet fra registreringen af varemærket, fordi der ikke er gjort reel brug af varemærket i den berørte medlemsstat for de varer eller tjenesteydelser, som det blev registreret for, bevare retten til at kræve erstatning for et tab, der skyldes tredjemands brug inden datoen for fortabelsens virkning af et lignende tegn for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art, som kan forveksles med den pågældendes varemærke.

---

(1)  EUT C 436 af 3.12.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/13 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/13

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. marts 2020 — straffesag mod VW (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Instrucción no 4 de Badalona — Spanien)

(Sag C-659/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i straffesager - direktiv 2013/48/EU - artikel 3, stk. 2 - ret til adgang til advokatbistand - omstændigheder, hvorunder retten til adgang til advokatbistand skal sikres - manglende fremmøde - fravigelser i retten til adgang til advokatbistand - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - ret til en effektiv retsbeskyttelse)

(2020/C 215/15)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de Instrucción no 4 de Badalona

Part i hovedsagen

VW

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/48/EU af 22. oktober 2013 om ret til adgang til advokatbistand i straffesager og i sager angående europæiske arrestordrer og om ret til at få en tredjemand underrettet ved frihedsberøvelse og til at kommunikere med tredjemand og med konsulære myndigheder under frihedsberøvelsen, herunder navnlig artikel 3, stk. 2, heri, sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning som fortolket i national retspraksis, hvorefter retten til adgang til advokatbistand i perioden forud for retssagen kan forsinkes, såfremt den mistænkte eller tiltalte ikke giver fremmøde, og dette efter en indkaldelse til at give møde for en undersøgelsesdomstol, indtil fuldbyrdelsen af den nationale arrestordre, der er udstedt over for den pågældende.

---

(1)  EUT C 35 af 28.1.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/14 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/14

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 12. marts 2020 — Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle mod SJ og Ministre chargé de la Sécurité sociale (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-769/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - social sikring af vandrende arbejdstagere - forordning (EF) nr. 883/2004 - artikel 5, litra b) - forhøjelse af satsen for alderspension - hensyntagen til en ydelse udbetalt i en anden medlemsstat for opfostring af et handicappet barn - princippet om ligestilling af de faktiske forhold)

(2020/C 215/16)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle

Sagsøgte: SJ og Ministre chargé de la Sécurité sociale

Konklusion

| 1) | Artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 988/2009 af 16. september 2009, skal fortolkes således, at den ydelse til integration af børn og unge med mentale handicap, der er fastsat i § 35a i bog VIII i Sozialgesetzbuch (den tyske lov om social sikring) ikke udgør en ydelse som omhandlet i denne artikel 3 og derfor ikke er omfattet af denne forordnings materielle anvendelsesområde. |
| --- | --- |

1)

Artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 988/2009 af 16. september 2009, skal fortolkes således, at den ydelse til integration af børn og unge med mentale handicap, der er fastsat i § 35a i bog VIII i Sozialgesetzbuch (den tyske lov om social sikring) ikke udgør en ydelse som omhandlet i denne artikel 3 og derfor ikke er omfattet af denne forordnings materielle anvendelsesområde.

| 2) | Artikel 5 i forordning nr. 883/2004, som ændret ved forordning nr. 988/2009, skal fortolkes således, at:






  — | Det børnepasningsbidrag til et handicappet barn, der var fastsat i artikel L. 541-1 i den franske lov om social sikring, og ydelsen til integration af børn og unge med mentale handicap i henhold til § 35a i bog VIII i Sozialgesetzbuch kan ikke anses for at være ydelser, der har en tilsvarende karakter som omhandlet i litra a) i denne artikel 5. |
| --- | --- | --- |

2)

Artikel 5 i forordning nr. 883/2004, som ændret ved forordning nr. 988/2009, skal fortolkes således, at:

—

Det børnepasningsbidrag til et handicappet barn, der var fastsat i artikel L. 541-1 i den franske lov om social sikring, og ydelsen til integration af børn og unge med mentale handicap i henhold til § 35a i bog VIII i Sozialgesetzbuch kan ikke anses for at være ydelser, der har en tilsvarende karakter som omhandlet i litra a) i denne artikel 5.

| — | Princippet om ligestilling af forhold, som er lovfæstet i nævnte artikel 5, litra b), finder anvendelse under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede. Det påhviler derfor de kompetente franske myndigheder at afgøre, om det er godtgjort, at der er indtrådt de begivenheder eller forhold, der er krævet i henhold til denne bestemmelse. Disse myndigheder skal i denne henseende tage hensyn til forhold, der er indtrådt i Tyskland, som om de var indtrådt på deres eget område. |
| --- | --- |

—

Princippet om ligestilling af forhold, som er lovfæstet i nævnte artikel 5, litra b), finder anvendelse under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede. Det påhviler derfor de kompetente franske myndigheder at afgøre, om det er godtgjort, at der er indtrådt de begivenheder eller forhold, der er krævet i henhold til denne bestemmelse. Disse myndigheder skal i denne henseende tage hensyn til forhold, der er indtrådt i Tyskland, som om de var indtrådt på deres eget område.

---

(1)  EUT C 54 af 11.2.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/15 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/15

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 26. marts 2020 — Mikrokasa S.A. og Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty mod XO (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich — Polen)

(Sag C-779/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - forbrugerkreditaftaler - direktiv 2008/48/EF - artikel 3, litra g), artikel 10, stk. 2, og artikel 22, stk. 1 - harmoniseringens omfang - begrebet »renteuafhængige kreditomkostninger« - direktiv 93/13/EØF - artikel 1, stk. 2 - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - loft for de samlede renteuafhængige kreditomkostninger - kontraktvilkår, som afspejler love og bindende administrative bestemmelser - ikke omfattet)

(2020/C 215/17)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Mikrokasa S.A. og Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty

Sagsøgt: XO

Konklusion

| 1) | Artikel 3, litra g), artikel 10, stk. 2, og artikel 22, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national bestemmelse, som foreskriver en beregningsmetode vedrørende de maksimale renteuafhængige kreditomkostninger, som en forbruger kan pålægges, forudsat at denne lovgivning ikke indfører yderligere oplysningsforpligtelser vedrørende disse renteuafhængige kreditomkostninger i forhold til de forpligtelser, der følger af denne artikel 10, stk. 2. |
| --- | --- |

1)

Artikel 3, litra g), artikel 10, stk. 2, og artikel 22, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national bestemmelse, som foreskriver en beregningsmetode vedrørende de maksimale renteuafhængige kreditomkostninger, som en forbruger kan pålægges, forudsat at denne lovgivning ikke indfører yderligere oplysningsforpligtelser vedrørende disse renteuafhængige kreditomkostninger i forhold til de forpligtelser, der følger af denne artikel 10, stk. 2.

| 2) | Artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at et kontraktvilkår, der fastsætter de samlede renteuafhængige kreditomkostninger under hensyn til det loft, der er fastsat i en national bestemmelse, uden at der nødvendigvis tages hensyn til de reelt ifaldne omkostninger, ikke er udelukket fra direktivets anvendelsesområde. |
| --- | --- |

2)

Artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at et kontraktvilkår, der fastsætter de samlede renteuafhængige kreditomkostninger under hensyn til det loft, der er fastsat i en national bestemmelse, uden at der nødvendigvis tages hensyn til de reelt ifaldne omkostninger, ikke er udelukket fra direktivets anvendelsesområde.

---

(1)  EUT C 164 af 13.5.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/16 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/16

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 12. marts 2020 — A m.fl. mod Finnair Oyj (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Helsingin hovioikeus — Finland)

(Sag C-832/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - lufttransport - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 5 og 7 - ret til kompensation ved forsinkelse eller aflysning af en flyafgang - ret til kompensation flere gange ved forsinkelse eller aflysning, som berører ikke alene den oprindelige reservation, men også den efterfølgende reservation foretaget i forbindelse med en omlægning af rejsen - rækkevidde - fritagelse for pligten til at betale kompensation - begrebet »usædvanlige omstændigheder« - såkaldt »on condition«-komponent - tekniske fejl i forbindelse med vedligeholdelse af et fly)

(2020/C 215/18)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Helsingin hovioikeus

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: A m.fl.

Sagsøgt: Finnair Oyj

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, og navnlig artikel 7, stk. 1, heri, skal fortolkes således, at en flypassager, der har fået kompensation på grund af aflysning af en flyafgang og har accepteret den omlagte flyvning, som den pågældende er blevet tilbudt, kan kræve kompensation på grund af en forsinkelse af den omlagte flyvning, når denne forsinkelse når op på et antal timer, som giver ret til kompensation, og når det luftfartsselskab, som udfører den omlagte flyvning, er det samme som det, der stod for den aflyste flyvning. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, og navnlig artikel 7, stk. 1, heri, skal fortolkes således, at en flypassager, der har fået kompensation på grund af aflysning af en flyafgang og har accepteret den omlagte flyvning, som den pågældende er blevet tilbudt, kan kræve kompensation på grund af en forsinkelse af den omlagte flyvning, når denne forsinkelse når op på et antal timer, som giver ret til kompensation, og når det luftfartsselskab, som udfører den omlagte flyvning, er det samme som det, der stod for den aflyste flyvning.

| 2) | Artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at et luftfartsselskab ikke med henblik på at blive fritaget for sin pligt til at betale kompensation kan påberåbe sig »usædvanlige omstændigheder« i denne bestemmelses forstand på grund af en fejl på en såkaldt »on condition«-komponent, dvs. en komponent, som kun udskiftes med en ny, når den gamle er defekt, idet selskabet altid har en udskiftningskomponent på lager, medmindre en sådan fejl udgør en begivenhed, der på grund af dens karakter eller oprindelse ikke er et led i det pågældende luftfartsselskabs sædvanlige aktivitetsudøvelse, og som ligger uden for dets faktiske kontrol, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, idet det dog må antages, at denne fejl, for så vidt som den i princippet er uløseligt forbundet med flyets funktionsmåde, ikke skal anses for at være en sådan begivenhed. |
| --- | --- |

2)

Artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at et luftfartsselskab ikke med henblik på at blive fritaget for sin pligt til at betale kompensation kan påberåbe sig »usædvanlige omstændigheder« i denne bestemmelses forstand på grund af en fejl på en såkaldt »on condition«-komponent, dvs. en komponent, som kun udskiftes med en ny, når den gamle er defekt, idet selskabet altid har en udskiftningskomponent på lager, medmindre en sådan fejl udgør en begivenhed, der på grund af dens karakter eller oprindelse ikke er et led i det pågældende luftfartsselskabs sædvanlige aktivitetsudøvelse, og som ligger uden for dets faktiske kontrol, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, idet det dog må antages, at denne fejl, for så vidt som den i princippet er uløseligt forbundet med flyets funktionsmåde, ikke skal anses for at være en sådan begivenhed.

---

(1)  EUT C 93 af 11.3.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/17 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/17

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 26. marts 2020 — straffesag mod AP (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Riigikohus — Estland)

(Sag C-2/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - rammeafgørelse 2008/947/RIA - gensidig anerkendelse af domme og afgørelser om prøvetid med tilsyn - anvendelsesområde - dom om idømmelse af en betinget frihedsstraf - tilsynsforanstaltning - pligt til ikke at begå ny strafbar handling - lovbestemt pligt)

(2020/C 215/19)

Processprog: estisk

Den forelæggende ret

Riigikohus

Part i hovedsagen

AP

Konklusion

Artikel 1, stk. 2, sammenholdt med artikel 4, stk. 1, litra d), i Rådets rammeafgørelse 2008/947/RIA af 27. november 2008 om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på domme og afgørelser om prøvetid med tilsyn med henblik på tilsyn med tilsynsforanstaltninger og alternative sanktioner skal fortolkes således, at anerkendelse af en dom, hvorved der idømmes en frihedsstraf, hvis fuldbyrdelse udsættes alene på betingelse af overholdelsen af en lovbestemt pligt til ikke at begå nogen ny strafbar handling i prøvetiden, er omfattet af denne rammeafgørelses anvendelsesområde, for så vidt som denne lovbestemte pligt fremgår af denne dom eller af en afgørelse om prøvetid med tilsyn, der er truffet på grundlag af nævnte dom, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 93 af 11.3.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/17 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/17

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 26. marts 2020 — JC mod Kreissparkasse Saarlouis (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Saarbrücken — Tyskland)

(Sag C-66/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - direktiv 2008/48/EF - forbrugerkreditaftaler - fortrydelsesret - frist for udøvelse af denne ret - krav med hensyn til de oplysninger, der skal angives i aftalen - angivelse af oplysninger, der alene henviser til en række nationale bestemmelser)

(2020/C 215/20)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Saarbrücken

Parter i hovedsagen

Sagsøger: JC

Sagsøgt: Kreissparkasse Saarlouis

Konklusion

| 1) | Artikel 10, stk. 2, litra p), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF skal fortolkes således, at blandt de oplysninger, der i henhold til denne bestemmelse klart og koncist skal angives i en kreditaftale, indgår metoden til beregning af fortrydelsesfristen i direktivets artikel 14, stk. 1, andet afsnit. |
| --- | --- |

1)

Artikel 10, stk. 2, litra p), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF skal fortolkes således, at blandt de oplysninger, der i henhold til denne bestemmelse klart og koncist skal angives i en kreditaftale, indgår metoden til beregning af fortrydelsesfristen i direktivets artikel 14, stk. 1, andet afsnit.

| 2) | Artikel 10, stk. 2, litra p), i direktiv 2008/48 skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at der i en kreditaftale hvad angår de i dette direktivs artikel 10 omhandlede oplysninger henvises til en national bestemmelse, som igen henviser til andre bestemmelser i den berørte medlemsstats lovgivning. |
| --- | --- |

2)

Artikel 10, stk. 2, litra p), i direktiv 2008/48 skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at der i en kreditaftale hvad angår de i dette direktivs artikel 10 omhandlede oplysninger henvises til en national bestemmelse, som igen henviser til andre bestemmelser i den berørte medlemsstats lovgivning.

---

(1)  EUT C 139 af 15.4.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/18 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/18

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 11. marts 2020 — San Domenico Vetraria SpA mod Agenzia delle Entrate (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-94/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fiskale bestemmelser - merværdiafgift (moms) - sjette direktiv 77/388/EØF - artikel 2 og 6 - anvendelsesområde - afgiftspligtige transaktioner - levering af tjenesteydelser mod vederlag - udstationering af et moderselskabs personale ved dets datterselskab - datterselskabets betaling begrænset til de afholdte udgifter)

(2020/C 215/21)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: San Domenico Vetraria SpA

Sagsøgt: Agenzia delle Entrate

Procesdeltager: Ministero dell’Economia e delle Finanze

Konklusion

Artikel 2, nr. 1), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national lovgivning, hvorefter udlån eller udstationering af personale fra et moderselskab til et datterselskab, såfremt de foretages mod godtgørelse af alene de hermed forbundne omkostninger, ikke anses for afgiftsmæssigt relevante, for så vidt som de beløb, der betales af datterselskabet til moderselskabet, og disse udlån eller udstationeringer er indbyrdes betingede af hinanden.

---

(1)  EUT C 182 af 27.5.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/19 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/19

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 26. marts 2020 — Pfizer Consumer Healthcare Ltd mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-182/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - den fælles toldtarif - kombineret nomenklatur - tarifering - pos. 3005 og 3824 - varmeplastre og -bælter til smertelindring - gennemførelsesforordning (EU) 2016/1140 - ugyldighed)

(2020/C 215/22)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Pfizer Consumer Healthcare Ltd

Sagsøgt: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Konklusion

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1140 af 8. juli 2016 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur er ugyldig.

---

(1)  EUT C 172 af 20.5.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/19 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/19

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 11. marts 2020 — Rensen Shipbuilding BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof Amsterdam — Nederlandene)

(Sag C-192/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - den fælles toldtarif - kombineret nomenklatur - tarifering - pos. 8901 - skibsskrog - søgående sejlads - skibe og andre fartøjer, der er konstrueret til søgående sejlads - begreb)

(2020/C 215/23)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Gerechtshof Amsterdam

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Rensen Shipbuilding BV

Procesdeltager: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam

Konklusion

Supplerende bestemmelse 1 til kapitel 89 i Den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i den affattelse, der følger af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1031/2008 af 19. september 2008, skal fortolkes således, at begrebet »skibe og andre fartøjer, der er konstrueret til søgående sejlads«, som er indeholdt i denne supplerende bestemmelse, ikke omfatter skibe, der i kraft af de iboende egenskaber ved deres konstruktion kun er i stand til at sejle ca. 21 sømil fra kysten under vanskelige vejrforhold.

---

(1)  EUT C 164 af 13.5.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/20 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 4. marts 2020 — Ferrari SpA mod Mansory Design & Holding GmbH og WH

(Sag C-123/20)

(2020/C 215/24)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ferrari SpA

Sagsøgte: Mansory Design & Holding GmbH og WH

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan der som følge af en offentliggørelse af et helhedsbillede af et produkt i henhold til artikel 11, stk. 1, og stk. 2, første punktum, i forordning (EF) nr. 6/2002 (1) opstå ikke-registrerede EF-designrettigheder til enkelte dele af produktet? |
| --- | --- |

1)

Kan der som følge af en offentliggørelse af et helhedsbillede af et produkt i henhold til artikel 11, stk. 1, og stk. 2, første punktum, i forordning (EF) nr. 6/2002 (1) opstå ikke-registrerede EF-designrettigheder til enkelte dele af produktet?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende:
  Hvilket retligt kriterium skal der anvendes inden for rammerne af vurderingen af den individuelle karakter i henhold til artikel 4, stk. 2, litra b), og artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 6/2002 ved fastlæggelsen af helhedsindtrykket for så vidt angår en komponent, der — som eksempelvis en del af et køretøjskarosseri — inkorporeres i et sammensat produkt? Kan der navnlig lægges vægt på, om komponentens udseende, således som det opfattes af en informeret bruger, ikke udviskes fuldstændig i det sammensatte produkts udseende, men har en vis formmæssig selvstændighed og enhed, som gør det muligt at identificere et æstetisk helhedsindtryk, der er uafhængigt af den overordnede udformning? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende:

Hvilket retligt kriterium skal der anvendes inden for rammerne af vurderingen af den individuelle karakter i henhold til artikel 4, stk. 2, litra b), og artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 6/2002 ved fastlæggelsen af helhedsindtrykket for så vidt angår en komponent, der — som eksempelvis en del af et køretøjskarosseri — inkorporeres i et sammensat produkt? Kan der navnlig lægges vægt på, om komponentens udseende, således som det opfattes af en informeret bruger, ikke udviskes fuldstændig i det sammensatte produkts udseende, men har en vis formmæssig selvstændighed og enhed, som gør det muligt at identificere et æstetisk helhedsindtryk, der er uafhængigt af den overordnede udformning?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12.12.2001 om EF-design (EFT 2002, L 3, s. 1).

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/20 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) den 6. marts 2020 — ExxonMobil Production Deutschland GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland, repræsenteret ved Umweltbundesamt Deutsche Emissionshandelsstelle

(Sag C-126/20)

(2020/C 215/25)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Berlin

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ExxonMobil Production Deutschland GmbH

Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland, repræsenteret ved Umweltbundesamt Deutsche Emissionshandelsstelle

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er den CO2, som udledes fra gasblandingen til atmosfæren i forbindelse med behandling af naturgas (i form af sur gas) i den såkaldte Claus-proces ved udskillelse af indholdet af CO2 i naturgassen, emissioner, der som omhandlet i artikel 3, litra h), første punktum, i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU (1) finder sted som følge af den i artikel 3, litra h), nr. v), nævnte proces? |
| --- | --- |

1)

Er den CO2, som udledes fra gasblandingen til atmosfæren i forbindelse med behandling af naturgas (i form af sur gas) i den såkaldte Claus-proces ved udskillelse af indholdet af CO2 i naturgassen, emissioner, der som omhandlet i artikel 3, litra h), første punktum, i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU (1) finder sted som følge af den i artikel 3, litra h), nr. v), nævnte proces?

| 2) | Kan CO2-udledninger som omhandlet i artikel 3, litra h), første punktum, i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU, »finde sted som følge af« en proces, i hvilken den i råstoffet iboende CO2 udledes i atmosfæren, uden at der ved den proces, der finder sted i denne forbindelse, opstår yderligere kuldioxid, eller forudsætter denne bestemmelse obligatorisk, at den CO2, der udledes til atmosfæren, opstår første gang som resultat af processen? |
| --- | --- |

2)

Kan CO2-udledninger som omhandlet i artikel 3, litra h), første punktum, i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU, »finde sted som følge af« en proces, i hvilken den i råstoffet iboende CO2 udledes i atmosfæren, uden at der ved den proces, der finder sted i denne forbindelse, opstår yderligere kuldioxid, eller forudsætter denne bestemmelse obligatorisk, at den CO2, der udledes til atmosfæren, opstår første gang som resultat af processen?

| 3) | »Bruges« der som omhandlet i artikel 3, litra h), nr. v), i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU et kulstofholdigt råmateriale, når den naturligt forekommende naturgas i forbindelse med den såkaldte Claus-proces anvendes til svovlproduktion, og den i naturgassen iboende CO2 herved udledes til atmosfæren, uden at den i naturgassen iboende CO2 deltager i den kemiske reaktion, der finder sted i processen, eller forudsætter begrebet »brug« obligatorisk, at kulstoffet deltager i den kemiske reaktion, der finder sted, eller sågar er nødvendigt for denne? |
| --- | --- |

3)

»Bruges« der som omhandlet i artikel 3, litra h), nr. v), i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU et kulstofholdigt råmateriale, når den naturligt forekommende naturgas i forbindelse med den såkaldte Claus-proces anvendes til svovlproduktion, og den i naturgassen iboende CO2 herved udledes til atmosfæren, uden at den i naturgassen iboende CO2 deltager i den kemiske reaktion, der finder sted i processen, eller forudsætter begrebet »brug« obligatorisk, at kulstoffet deltager i den kemiske reaktion, der finder sted, eller sågar er nødvendigt for denne?

| 4) | Såfremt første og tredje spørgsmål besvares bekræftende:
  Ud fra hvilket benchmark sker gratistildelingen af emissionskvoter, såfremt et anlæg, der er omfattet af emissionshandelsordningen, både opfylder kriterierne for at udgøre en delinstallation med varmebenchmark og kriterierne for at udgøre en delinstallation med procesemissioner? Har en ret til tildeling med varmebenchmark forrang frem for en ret til tildeling for procesemissioner, eller har retten til tildeling for procesemissioner som den mere specielle bestemmelse forrang frem for varmebenchmarket og brændselsbenchmarket? |
| --- | --- |

4)

Såfremt første og tredje spørgsmål besvares bekræftende:

Ud fra hvilket benchmark sker gratistildelingen af emissionskvoter, såfremt et anlæg, der er omfattet af emissionshandelsordningen, både opfylder kriterierne for at udgøre en delinstallation med varmebenchmark og kriterierne for at udgøre en delinstallation med procesemissioner? Har en ret til tildeling med varmebenchmark forrang frem for en ret til tildeling for procesemissioner, eller har retten til tildeling for procesemissioner som den mere specielle bestemmelse forrang frem for varmebenchmarket og brændselsbenchmarket?

| 5) | Såfremt første til fjerde spørgsmål besvares bekræftende:
  Kan en ret til mertildeling af gratis emissionskvoter for tredje handelsperiode efter udløbet af tredje handelsperiode opfyldes med en ret til tildeling for fjerde handelsperiode, hvis eksistensen af en sådan ret til tildeling først fastslås retsligt efter udløbet af tredje handelsperiode, eller bortfalder en ret til tildeling, som endnu ikke er opfyldt, med udløbet af tredje handelsperiode? |
| --- | --- |

5)

Såfremt første til fjerde spørgsmål besvares bekræftende:

Kan en ret til mertildeling af gratis emissionskvoter for tredje handelsperiode efter udløbet af tredje handelsperiode opfyldes med en ret til tildeling for fjerde handelsperiode, hvis eksistensen af en sådan ret til tildeling først fastslås retsligt efter udløbet af tredje handelsperiode, eller bortfalder en ret til tildeling, som endnu ikke er opfyldt, med udløbet af tredje handelsperiode?

---

(1)  Kommissionens afgørelse 2011/278/EU af 27.4.2011 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (meddelt under nummer K(2011) 2772) (EUT 2011, L 130, s. 1).

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/21 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/21

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Zalaegerszegi Járásbíróság (Ungarn) den 12. marts 2020 — straffesag mod LU

(Sag C-136/20)

(2020/C 215/26)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Zalaegerszegi Járásbíróság

Tiltalt i straffesagen

LU

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal reglen i artikel 5, stk. 1, i Rådets rammeafgørelse 2005/214/RIA (1) om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på bødestraffe, fortolkes således, at myndigheden i fuldbyrdelsesstaten ikke har nogen supplerende beføjelser til at nægte fuldbyrdelsen, såfremt udstedelsesstaten har angivet en af de i bestemmelsen opregnede former for adfærd, og at den derfor skal fuldbyrde? |
| --- | --- |

1)

Skal reglen i artikel 5, stk. 1, i Rådets rammeafgørelse 2005/214/RIA (1) om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på bødestraffe, fortolkes således, at myndigheden i fuldbyrdelsesstaten ikke har nogen supplerende beføjelser til at nægte fuldbyrdelsen, såfremt udstedelsesstaten har angivet en af de i bestemmelsen opregnede former for adfærd, og at den derfor skal fuldbyrde?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, kan myndigheden i fuldbyrdelsesstaten da gøre gældende, at den i udstedelsesstatens afgørelse angivne adfærd ikke stemmer overens med den adfærd, der er beskrevet i opregningen? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, kan myndigheden i fuldbyrdelsesstaten da gøre gældende, at den i udstedelsesstatens afgørelse angivne adfærd ikke stemmer overens med den adfærd, der er beskrevet i opregningen?

---

(1)  EUT 2005, L 76, s. 16.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/22 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Hamburg (Tyskland) den 23. marts 2020 — Novartis Pharma GmbH mod Abacus Medicine A/S

(Sag C-147/20)

(2020/C 215/27)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Novartis Pharma GmbH

Sagsøgt: Abacus Medicine A/S

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan det føre til en kunstig opdeling af markederne som omhandlet i Domstolens praksis, hvis de sikkerhedselementer på en original ydre emballage/originalemballage, der er fastsat i artikel 54, litra o), og artikel 47a i direktiv 2001/83/EF (1), kun kan ændres af parallelforhandleren under bibeholdelse af denne originalemballage og under overholdelse af artikel 47a, stk. 1, litra b), i direktiv 2001/83/EF på en måde, så der resterer synlige spor af, at emballagen har været brudt, efter at de oprindelige sikkerhedselementer er blevet helt eller delvist fjernet eller tildækket? |
| --- | --- |

1)

Kan det føre til en kunstig opdeling af markederne som omhandlet i Domstolens praksis, hvis de sikkerhedselementer på en original ydre emballage/originalemballage, der er fastsat i artikel 54, litra o), og artikel 47a i direktiv 2001/83/EF (1), kun kan ændres af parallelforhandleren under bibeholdelse af denne originalemballage og under overholdelse af artikel 47a, stk. 1, litra b), i direktiv 2001/83/EF på en måde, så der resterer synlige spor af, at emballagen har været brudt, efter at de oprindelige sikkerhedselementer er blevet helt eller delvist fjernet eller tildækket?

| 2) | Er det relevant for besvarelsen af det første spørgsmål, om tegnene på, at emballagen har været brudt, først bliver synlige, når lægemidlerne kontrolleres grundigt af grossister og/eller personer, som har autorisation eller berettigelse til at udlevere lægemidler til offentligheden, f.eks. apoteker, i opfyldelse af deres forpligtelse i henhold til artikel 10, 24 og 30 i forordning (EU) 2016/161 (2), eller kan overses ved en overfladisk kontrol? |
| --- | --- |

2)

Er det relevant for besvarelsen af det første spørgsmål, om tegnene på, at emballagen har været brudt, først bliver synlige, når lægemidlerne kontrolleres grundigt af grossister og/eller personer, som har autorisation eller berettigelse til at udlevere lægemidler til offentligheden, f.eks. apoteker, i opfyldelse af deres forpligtelse i henhold til artikel 10, 24 og 30 i forordning (EU) 2016/161 (2), eller kan overses ved en overfladisk kontrol?

| 3) | Er det relevant for besvarelsen af det første spørgsmål, om tegnene på, at emballagen har været brudt, først bliver synlige, når et lægemiddels emballage åbnes, f.eks. af patienten? |
| --- | --- |

3)

Er det relevant for besvarelsen af det første spørgsmål, om tegnene på, at emballagen har været brudt, først bliver synlige, når et lægemiddels emballage åbnes, f.eks. af patienten?

| 4) | Skal artikel 5, nr. 3), i forordning (EU) 2016/161 fortolkes således, at den stregkode, der indeholder den entydige identifikator som omhandlet i artikel 3, nr. 2), litra a), i forordning (EU) 2016/161, skal være trykt direkte på emballagen, og at artikel 5, nr. 3), i forordning (EU) 2016/161 derfor ikke er overholdt, hvis en parallelforhandler anbringer den entydige identifikator ved hjælp af en ekstra, udvendig mærkat på den ydre originalemballage? |
| --- | --- |

4)

Skal artikel 5, nr. 3), i forordning (EU) 2016/161 fortolkes således, at den stregkode, der indeholder den entydige identifikator som omhandlet i artikel 3, nr. 2), litra a), i forordning (EU) 2016/161, skal være trykt direkte på emballagen, og at artikel 5, nr. 3), i forordning (EU) 2016/161 derfor ikke er overholdt, hvis en parallelforhandler anbringer den entydige identifikator ved hjælp af en ekstra, udvendig mærkat på den ydre originalemballage?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6.11.2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (EFT 2001, L 311, s. 67).

(2)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2016/161 af 2.10.2015 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF i form af de nærmere regler for sikkerhedselementerne på humanmedicinske lægemidlers emballage (EUT 2016, L 32, s. 1).

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/23 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/23

---

Appel iværksat den 27. marts 2020 af Republikken Litauen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 22. januar 2020 i sag T-19/18, Litauen mod Kommissionen

(Sag C-153/20 P)

(2020/C 215/28)

Processprog: litauisk

Parter

Appellant: Republikken Litauen (ved R. Dzikovič og K. Dieninis)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Den Tjekkiske Republik

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom af 22. januar 2020 i sag T-19/18, Litauen mod Kommissionen, EU:T:2020:4, hvorved Retten frifandt Europa-Kommissionen i det søgsmål, som Republikken Litauen havde anlagt den 19. januar 2018 med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2017/2014 af 8. november 2017 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), ophæves. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 22. januar 2020 i sag T-19/18, Litauen mod Kommissionen, EU:T:2020:4, hvorved Retten frifandt Europa-Kommissionen i det søgsmål, som Republikken Litauen havde anlagt den 19. januar 2018 med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2017/2014 af 8. november 2017 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), ophæves.

| — | Sagen hjemvises til Retten, eller Domstolen afgør selv sagen ud fra de anbringender, der er fremsat i appellen, og træffer endelig afgørelse om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2017/2014 af 8. november 2017 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL). |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Retten, eller Domstolen afgør selv sagen ud fra de anbringender, der er fremsat i appellen, og træffer endelig afgørelse om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2017/2014 af 8. november 2017 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL).

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

Republikken Litauen har nedlagt påstand for Domstolen om ophævelse af Rettens dom i sag T-19/18 (»den appellerede dom«) og har fremsat de følgende anbringender:

| 1) | Urigtig fortolkning af artikel 24, stk. 1, i forordning nr. 65/2011 (1) og tilsidesættelse af forpligtelsen til at begrunde en dom, fordi Retten ikke klart og utvetydigt underbyggede begrundelsen for sin dom, da den i den appellerede doms præmis 61-80 tog stilling til de kriterier, der var blevet anvendt til at afgøre, hvorvidt ansøgere havde status af små og mellemstore virksomheder. |
| --- | --- |

1)

Urigtig fortolkning af artikel 24, stk. 1, i forordning nr. 65/2011 (1) og tilsidesættelse af forpligtelsen til at begrunde en dom, fordi Retten ikke klart og utvetydigt underbyggede begrundelsen for sin dom, da den i den appellerede doms præmis 61-80 tog stilling til de kriterier, der var blevet anvendt til at afgøre, hvorvidt ansøgere havde status af små og mellemstore virksomheder.

| 2) | Tilsidesættelse af artikel 256, stk. 2, TEUF og af retssikkerhedsprincippet, fordi Retten i den appellerede doms præmis 81-90 tog stilling til effektiviteten af overvågningen af højrisikoprojekter på en måde, der var i strid med Domstolens stillingtagen i tidligere lignende sager, samt fejlagtig bevisbedømmelse, fordi Retten i den appellerede doms præmis 88-92 ikke fastlagde de faktiske omstændigheder korrekt. |
| --- | --- |

2)

Tilsidesættelse af artikel 256, stk. 2, TEUF og af retssikkerhedsprincippet, fordi Retten i den appellerede doms præmis 81-90 tog stilling til effektiviteten af overvågningen af højrisikoprojekter på en måde, der var i strid med Domstolens stillingtagen i tidligere lignende sager, samt fejlagtig bevisbedømmelse, fordi Retten i den appellerede doms præmis 88-92 ikke fastlagde de faktiske omstændigheder korrekt.

| 3) | Urigtig fortolkning af artikel 26 i forordning nr. 65/2011 og fordrejning af bevisernes klare betydning, fordi Retten gav en selvmodsigende begrundelse, da den i den appellerede doms præmis 178-188 tog stilling til kvalitetskriterierne for kontroller på stedet, og derved uberettiget udvidede artikel 26 i forordning nr. 65/2011, samt i den appellerede doms præmis 181 og 191 foretog en fejlagtig bevisbedømmelse. |
| --- | --- |

3)

Urigtig fortolkning af artikel 26 i forordning nr. 65/2011 og fordrejning af bevisernes klare betydning, fordi Retten gav en selvmodsigende begrundelse, da den i den appellerede doms præmis 178-188 tog stilling til kvalitetskriterierne for kontroller på stedet, og derved uberettiget udvidede artikel 26 i forordning nr. 65/2011, samt i den appellerede doms præmis 181 og 191 foretog en fejlagtig bevisbedømmelse.

| 4) | Tilsidesættelse af artikel 263 TEUF og 256 TEUF samt fejlagtig bevisbedømmelse, fordi Retten i den appellerede doms præmis 195-212 ikke efterprøvede, hvorvidt Kommissionens oplysninger om de utilstrækkelige kontroller af projektudgifter var nøjagtige, pålidelige og sammenhængende, og dette er en mangel ved legalitetskontrollen af Kommissionens afgørelse. |
| --- | --- |

4)

Tilsidesættelse af artikel 263 TEUF og 256 TEUF samt fejlagtig bevisbedømmelse, fordi Retten i den appellerede doms præmis 195-212 ikke efterprøvede, hvorvidt Kommissionens oplysninger om de utilstrækkelige kontroller af projektudgifter var nøjagtige, pålidelige og sammenhængende, og dette er en mangel ved legalitetskontrollen af Kommissionens afgørelse.

---

(1)  Kommissionens forordning (EU) nr. 65/2011 af 27.1.2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 for så vidt angår kontrol og krydsoverensstemmelse i forbindelse med støtteforanstaltninger til udvikling af landdistrikterne (EUT 2011, L 25, s. 8).

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/24 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/24

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court of the United Kingdom (Det Forenede Kongerige) den 6. april 2020 — Zipvit Ltd mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(Sag C-156/20)

(2020/C 215/29)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i hovedsagen

Appellant: Zipvit Ltd

Indstævnt: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Såfremt i) en skatte-og afgiftsmyndighed, leverandøren og den afgiftspligtige erhvervsdrivende fejlfortolker de EU-retlige momsforskrifter og behandler en levering, der er afgiftspligtig til normalsatsen, som fritaget for moms, ii) det i aftalen mellem leverandøren og den erhvervsdrivende er fastsat, at prisen for leveringen er uden moms, og at den erhvervsdrivende bærer omkostningerne, hvis der skal betales moms, iii) leverandøren aldrig opkræver og ikke længere kan opkræve den yderligere moms, der skal betales, fra den erhvervsdrivende, og iv) skatte- og afgiftsmyndigheden (grundet forældelsesfrister) ikke kan eller ikke længere kan opkræve den moms, der skulle have været betalt, fra leverandøren, har direktivet (1) da den virkning, at den pris, der faktisk er betalt, er kombinationen af et nettoafgiftsgrundlag samt moms heraf, således at den erhvervsdrivende kan fradrage indgående moms i henhold til direktivets artikel 168, litra a), som moms, der faktisk »er betalt« for denne levering? |
| --- | --- |

1)

Såfremt i) en skatte-og afgiftsmyndighed, leverandøren og den afgiftspligtige erhvervsdrivende fejlfortolker de EU-retlige momsforskrifter og behandler en levering, der er afgiftspligtig til normalsatsen, som fritaget for moms, ii) det i aftalen mellem leverandøren og den erhvervsdrivende er fastsat, at prisen for leveringen er uden moms, og at den erhvervsdrivende bærer omkostningerne, hvis der skal betales moms, iii) leverandøren aldrig opkræver og ikke længere kan opkræve den yderligere moms, der skal betales, fra den erhvervsdrivende, og iv) skatte- og afgiftsmyndigheden (grundet forældelsesfrister) ikke kan eller ikke længere kan opkræve den moms, der skulle have været betalt, fra leverandøren, har direktivet (1) da den virkning, at den pris, der faktisk er betalt, er kombinationen af et nettoafgiftsgrundlag samt moms heraf, således at den erhvervsdrivende kan fradrage indgående moms i henhold til direktivets artikel 168, litra a), som moms, der faktisk »er betalt« for denne levering?

| 2) | Kan den erhvervsdrivende under disse omstændigheder alternativt fradrage indgående moms i henhold til direktivets artikel 168, litra a), som moms, der »skal betales« for denne levering? |
| --- | --- |

2)

Kan den erhvervsdrivende under disse omstændigheder alternativt fradrage indgående moms i henhold til direktivets artikel 168, litra a), som moms, der »skal betales« for denne levering?

| 3) | Såfremt en skatte-og afgiftsmyndighed, leverandøren og den afgiftspligtige erhvervsdrivende fejlfortolker de EU-retlige momsforskrifter og behandler en levering, der er afgiftspligtig til normalsatsen, som fritaget for moms, og dette medfører, at den erhvervsdrivende ikke kan fremlægge en momsfaktura til skatte- og afgiftsmyndigheden, der er i overensstemmelse med direktivets artikel 226, stk. 9 og 10, med hensyn til den modtagne levering, er den erhvervsdrivende da berettiget til at fradrage indgående moms i henhold til direktivets artikel 168, litra a)? |
| --- | --- |

3)

Såfremt en skatte-og afgiftsmyndighed, leverandøren og den afgiftspligtige erhvervsdrivende fejlfortolker de EU-retlige momsforskrifter og behandler en levering, der er afgiftspligtig til normalsatsen, som fritaget for moms, og dette medfører, at den erhvervsdrivende ikke kan fremlægge en momsfaktura til skatte- og afgiftsmyndigheden, der er i overensstemmelse med direktivets artikel 226, stk. 9 og 10, med hensyn til den modtagne levering, er den erhvervsdrivende da berettiget til at fradrage indgående moms i henhold til direktivets artikel 168, litra a)?

| 4) | Er det ved besvarelsen af det første til det tredje spørgsmål:






  a) | relevant at undersøge, om leverandøren måtte have indsigelser, herunder baseret på berettigede forventninger i henhold til national ret eller EU-retten, mod ethvert forsøg fra skatte-og afgiftsmyndighedens side på at udstede en efteropkrævning, hvorved den pågældende pålægges at betale et beløb, der svarer til momsen for leveringen? |
| --- | --- | --- |

4)

Er det ved besvarelsen af det første til det tredje spørgsmål:

a)

relevant at undersøge, om leverandøren måtte have indsigelser, herunder baseret på berettigede forventninger i henhold til national ret eller EU-retten, mod ethvert forsøg fra skatte-og afgiftsmyndighedens side på at udstede en efteropkrævning, hvorved den pågældende pålægges at betale et beløb, der svarer til momsen for leveringen?

| b) | relevant, at den erhvervsdrivende på samme tidspunkt som skatte- og afgiftsmyndigheden og leverandøren vidste, at leveringen faktisk ikke var fritaget, eller havde samme kendskab som dem, og kunne have tilbudt at betale den moms, der skulle have været betalt for leveringen (som beregnet på grundlag af leveringens markedspris), så denne kunne viderebetales til skatte-og afgiftsmyndigheden, men undlod at gøre dette? |
| --- | --- |

b)

relevant, at den erhvervsdrivende på samme tidspunkt som skatte- og afgiftsmyndigheden og leverandøren vidste, at leveringen faktisk ikke var fritaget, eller havde samme kendskab som dem, og kunne have tilbudt at betale den moms, der skulle have været betalt for leveringen (som beregnet på grundlag af leveringens markedspris), så denne kunne viderebetales til skatte-og afgiftsmyndigheden, men undlod at gøre dette?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1)

---

Retten

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/26 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/26

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Volotea mod Kommissionen

(Sag T-607/17) (1)

(Statsstøtte - luftfartssektoren - støtte tildelt af Italien til lufthavne på Sardinien - afgørelse, hvorved støtten erklæres delvist forenelig og delvist uforenelig med det indre marked - tilregnelse til staten - tilbagesøgning - støttemodtagere - fordel for de kontraherende luftfartsselskaber - princippet om den private aktør i en markedsøkonomi - selektivitet - påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne - konkurrencebegrænsning - tilbagesøgning - berettiget forventning - begrundelsespligt)

(2020/C 215/30)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Volotea, SA (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne M. Carpagnano og M. Nordmann)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Recchia, D. Grespan og S. Noë, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1861 af 29. juli 2016 om Italiens statsstøtte SA33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) — Italien — Kompensation til lufthavne på Sardinien for forpligtelser til offentlig tjeneste (EUT 2017, L 268, s. 1).

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Volotea, SA betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Volotea, SA betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 392 af 20.11.2017.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/26 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/26

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Germanwings mod Kommissionen

(Sag T-716/17) (1)

(Statsstøtte - luftfartssektoren - støtte tildelt af Italien til lufthavne på Sardinien - afgørelse, hvorved støtten erklæres delvist forenelig og delvist uforenelig med det indre marked - tilregnelse til staten - støttemodtagere - fordel for de kontraherende luftfartsselskaber - princippet om den private aktør i en markedsøkonomi - påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne - konkurrencebegrænsning - begrundelsespligt - støtteordning - de minimis-støtte - tilbagesøgning)

(2020/C 215/31)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Germanwings GmbH (Köln, Tyskland) (ved advokat A. Martin-Ehlers)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og S. Noë, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1861 af 29. juli 2016 om Italiens statsstøtte SA33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) — Italien — Kompensation til lufthavne på Sardinien for forpligtelser til offentlig. (EUT 2017, L 268, s. 1).

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Germanwings GmbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Germanwings GmbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 412 af 4.12.2017.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/27 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/27

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — easyJet Airline mod Kommissionen

(Sag T-8/18) (1)

(Statsstøtte - luftfartssektoren - støtte tildelt af Italien til lufthavne på Sardinien - afgørelse, hvorved støtten erklæres delvist forenelig og delvist uforenelig med det indre marked - tilregnelse til staten - støttemodtagere - fordel for de kontraherende luftfartsselskaber - princippet om den private aktør i en markedsøkonomi - påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne - konkurrencebegrænsning - tilbagesøgning - berettiget forventning - begrundelsespligt)

(2020/C 215/32)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: easyJet Airline Co. Ltd (Luton, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor P. Willis og advokat J. Rivas Andrés)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Armanti og S. Noë, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1861 af 29. juli 2016 om Italiens statsstøtte SA33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) — Italien — Kompensation til lufthavne på Sardinien for forpligtelser til offentlig. (EUT 2017, L 268, s. 1).

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | easyJet Airline Co. Ltd betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

easyJet Airline Co. Ltd betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 94 af 12.3.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/28 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/28

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Talanton mod Kommissionen

(Sag T-195/18) (1)

(Voldgiftsbestemmelse - det syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013) - performance kontrakt - ikke-støtteberettigede omkostninger - delvis tilbagebetaling af udbetalte beløb - misbrug af rettighederne i henhold til kontrakten - princippet om god tro - berettiget forventning - bevisbyrde - modkrav)

(2020/C 215/33)

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Talanton Anonymi Emporiki — Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (Palaio Faliro, Grækenkand) (ved advokaterne K. Damis og M. Angelopoulos)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og A. Kyratsou, som befuldmægtigede, bistået af advokat G. Gerapetritis)

Sagens genstand

Dels et søgsmål i henhold til artikel 272 TEUF med påstand om, at det fastslås, at de udgifter, som sagsøgeren har opgivet i forbindelse med tilskudsaftale nr. 215952 om gennemførelse af projektet »A sophisticated multi-parametric system for the continuous-effective assessment and monitoring of motor status in parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases«, der er indgået som led i det syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013), var støtteberettigede, og at Kommissionen ved at anmode om tilbagebetaling af henholdsvis 481 835,56 EUR og 29 694,10 EUR i henhold til tilskudsaftalen tilsidesatte sine kontraktlige forpligtelser, dels et modkrav om, at sagsøgeren tilpligtes at tilbagebetale 481 835,56 EUR med tillæg af renter.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Talanton Anonymi Emporiki — Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon tilbagebetaler Europa-Kommissionen 481 835,56 EUR for ikke-støtteberettigede omkostninger med tillæg af morarenter på 3,5 % regnet fra den 26. februar 2018. |
| --- | --- |

2)

Talanton Anonymi Emporiki — Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon tilbagebetaler Europa-Kommissionen 481 835,56 EUR for ikke-støtteberettigede omkostninger med tillæg af morarenter på 3,5 % regnet fra den 26. februar 2018.

| 3) | Talanton Anonymi Emporiki — Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon betaler Kommissionen 29 694,10 EUR i fast godtgørelse med tillæg af morarenter på 3,5 % regnet fra den 26. februar 2018. |
| --- | --- |

3)

Talanton Anonymi Emporiki — Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon betaler Kommissionen 29 694,10 EUR i fast godtgørelse med tillæg af morarenter på 3,5 % regnet fra den 26. februar 2018.

| 4) | Talanton Anonymi Emporiki — Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

4)

Talanton Anonymi Emporiki — Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 211 af 18.6.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/29 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/29

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Agmin Italy mod Kommissionen

(Sag T-290/18) (1)

(Finansforordning - udelukkelse fra procedurerne for tildeling af udbudskontrakter og tilskud, der finansieres over Den Europæiske Unions almindelige budget og over Den Europæiske Udviklingsfond, i en periode på tre år - princippet om upartiskhed - ret til forsvar - urigtigt skøn - åbenbart urigtigt skøn - proportionalitet)

(2020/C 215/34)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Agmin Italy SpA (Verona, Italien) (ved advokat F. Guardascione)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Dintilhac og F. Moro, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 7. marts 2018 om en treårig udelukkelse af sagsøgeren fra deltagelse i procedurerne for tildeling af udbudskontrakter og tilskud, der finansieres over Den Europæiske Unions almindelige budget, og fra deltagelse i procedurerne for tildeling af midler fra Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) samt om offentliggørelsen af oplysningerne vedrørende denne udelukkelse.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Agmin Italy SpA betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Agmin Italy SpA betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 231 af 2.7.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/29 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/29

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg)

(Sag T-443/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket Vogue Peek & Cloppenburg - det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 - samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke - afgrænsningsaftale - EUIPO’s anvendelse af national ret - suspension af den administrative procedure - artikel 70 i forordning 2017/1001 - regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) - åbenbart urigtigt skøn)

(2020/C 215/35)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokat P. Lange)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Hanf, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Tyskland) (ved advokaterne A. Renck, M. Petersenn og C. Stöber)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 20. april 2018 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1362/2005-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Peek & Cloppenburg (Hamburg) og Peek & Cloppenburg (Düsseldorf).

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 311 af 3.9.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/30 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/30

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

(Sag T-444/18) (1)

(EU-varemærker - ugyldigheds- og fortabelsessag - EU-ordmærket Peek & Cloppenburg - det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 4, og artikel 60, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001 - samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte EU-varemærke - afgrænsningsaftale - EUIPO’s anvendelse af national ret - suspension af den administrative procedure - artikel 70 i forordning 2017/1001 - regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) - åbenbart urigtigt skøn)

(2020/C 215/36)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokat P. Lange)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Hanf, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Tyskland) (ved advokaterne A. Renck, M. Petersenn og C. Stöber)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 20. april 2018 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 522/2006-1) vedrørende en ugyldigheds- og fortabelsessag mellem Peek & Cloppenburg (Hamburg) og Peek & Cloppenburg (Düsseldorf).

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 311 af 3.9.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/31 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/31

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg KG mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

(Sag T-445/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket Peek & Cloppenburg - det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 - samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke - afgrænsningsaftale - EUIPO’s anvendelse af national ret - suspension af den administrative procedure - artikel 70 i forordning 2017/1001 - artikel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) - åbenbart urigtigt skøn)

(2020/C 215/37)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokat P. Lange)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Hanf, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Tyskland) (ved advokaterne A. Renck, M. Petersenn og C. Stöber)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 24. januar 2018 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1270/2007-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Peek & Cloppenburg (Hamburg) og Peek & Cloppenburg (Düsseldorf)

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 311 af 3.9.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/32 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/32

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

(Sag T-446/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket Peek & Cloppenburg - det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 - samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke - afgrænsningsaftale - EUIPO’s anvendelse af national ret - suspension af den administrative procedure - artikel 70 i forordning 2017/1001 - regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) - åbenbart urigtigt skøn)

(2020/C 215/38)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokat P. Lange)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Hanf, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Tyskland) (ved advokaterne A. Renck, M. Petersenn og C. Stöber)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 20. april 2018 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1589/2007-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Peek & Cloppenburg (Hamburg) og Peek & Cloppenburg (Düsseldorf).

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 311 af 3.9.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/32 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/32

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek)

(Sag T-534/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket Peek - det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 - samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke - afgrænsningsaftale - EUIPO’s anvendelse af national ret - suspension af den administrative procedure - artikel 70 i forordning 2017/1001 - regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) - åbenbart urigtigt skøn)

(2020/C 215/39)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokat P. Lange)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Hanf, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Tyskland) (ved advokaterne A. Renck, M. Petersenn og C. Stöber)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 31. maj 2018 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 115/2005-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Peek & Cloppenburg (Hamburg) og Peek & Cloppenburg (Düsseldorf).

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 392 af 29.10.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/33 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/33

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Peek & Cloppenburg mod EUIPO — Peek & Cloppenburg (Peek’s)

(Sag T-535/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket Peek’s - det ældre nationale handelsnavn Peek & Cloppenburg - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) 2017/1001 - samtidig anvendelse af det nationale handelsnavn og det ansøgte varemærke - afgrænsningsaftale - EUIPO’s anvendelse af national ret - suspension af den administrative procedure - artikel 70 i forordning 2017/1001 - regel 20, stk. 7, litra c), i forordning (EF) nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625) - åbenbart urigtigt skøn)

(2020/C 215/40)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokat P. Lange)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Hanf, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Tyskland) (ved advokaterne A. Renck, M. Petersenn og C. Stöber)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 31. maj 2018 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 60/2007-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Peek & Cloppenburg (Hamburg) og Peek & Cloppenburg (Düsseldorf).

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 392 af 29.10.2018.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/34 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/34

---

Rettens dom af 29. april 2020 — Intercontact Budapest mod CdT

(Sag T-640/18) (1)

(Offentlige tjenesteydelseskontrakter - udbudsprocedure - levering af oversættelsestjenester på finans- og bankområdet fra engelsk til ungarsk - placering af en tilbudsgiver i en kaskadeprocedure - artikel 113, stk. 2 og 3, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 - begrundelsespligt - de bedst placerede tilslagsmodtageres tilbudspris - afslag på udbredelse)

(2020/C 215/41)

Processprog: ungarsk

Parter

Sagsøger: Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Intercontact Budapest Kft.) (Budapest, Ungarn) (ved advokat É. Subasicz)

Sagsøgt: Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer (CdT) (ved M. Garnier, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand i det væsentlige om annullation af afgørelsen fra CdT af 29. august 2018, hvorved sagsøgerens tilbud blev placeret på femtepladsen ved indplaceringen af de tilbudsgivere, der blev udvalgt i henhold til kaskadeproceduren vedrørende delkontrakt nr. 12 i udbud FL/FIN 17.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen fra Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer (CdT) af 29. august 2018, hvorved tilbuddet fra Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Intercontact Budapest Kft.) blev placeret på femtepladsen ved indplaceringen af de tilbudsgivere, der blev udvalgt i henhold til kaskadeproceduren vedrørende delkontrakt nr. 12 i udbud FL/FIN 17, annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen fra Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer (CdT) af 29. august 2018, hvorved tilbuddet fra Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Intercontact Budapest Kft.) blev placeret på femtepladsen ved indplaceringen af de tilbudsgivere, der blev udvalgt i henhold til kaskadeproceduren vedrørende delkontrakt nr. 12 i udbud FL/FIN 17, annulleres.

| 2) | I øvrigt frifindes sagsøgte. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes sagsøgte.

| 3) | CdT betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

3)

CdT betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 4 af 7.1.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/35 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/35

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Clatronic International mod EUIPO (PROFI CARE)

(Sag T-5/19) (1)

(EU-varemærker - international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - figurmærket PROFI CARE - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning 2017/1001 - begrundelsespligt)

(2020/C 215/42)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Clatronic International GmbH (Kempen, Tyskland) (ved advokat O. Löffel)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved J. Ivanauskas og H. O’Neill, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 15. oktober 2018 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 504/2018-1) vedrørende international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af figurmærket PROFI CARE som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Clatronic International GmbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Clatronic International GmbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 82 af 4.3.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/35 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/35

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — View mod EUIPO (CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS)

(Sag T-49/19) (1)

(EU-varemærker - international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - ordmærket CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS - varemærke bestående af et reklameslogan - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 215/43)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: View, Inc. (Milpitas, Delaware, De Forenede Stater) (ved barrister G. Tritton)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved H. O’Neill og V. Ruzek, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 27. november 2018 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1625/2018-2) vedrørende international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af ordmærket CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | View, Inc. betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

View, Inc. betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 103 af 18.3.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/36 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/36

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Rot Front mod EUIPO — Kondyterska korporatsiia »Roshen« (РОШЕН)

(Sag T-63/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - figurmærket РОШЕН - det ældre internationale figurmærke ромашки - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 215/44)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Rot Front OAO (Moskva, Rusland) (ved advokaterne M. Geitz og J. Stock)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved M. Fischer og H. O’Neill, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia »Roshen« (Kiev, Ukraine) (ved advokat I. Lukauskienė)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 16. november 2018 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1872/2018-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Rot Front og Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia »Roshen«.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 16. november 2018 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1872/2018-2) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 16. november 2018 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1872/2018-2) annulleres.

| 2) | EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rot Front OAO afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rot Front OAO afholdte omkostninger.

| 3) | Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia »Roshen« bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia »Roshen« bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 122 af 1.4.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/37 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/37

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Pontinova mod EUIPO — Ponti & Partners (pontinova)

(Sag T-76/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket pontinova - det ældre nationale ordmærke PONTI - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 - relevant kundekreds - lighed mellem tjenesteydelserne - lighed mellem tegnene - helhedsvurdering af risikoen for forveksling)

(2020/C 215/45)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Pontinova AG (Zürich, Schweiz) (ved advokat L. Röh)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Ponti & Partners, SLP (Barcelona, Spanien) (ved advokat R. Guerras Mazón)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 27. november 2018 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 566/2018-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Ponti & Partners og Pontinova.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Pontinova AG betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Pontinova AG betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 122 af 1.4.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/37 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/37

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — SolNova mod EUIPO — Canina Pharma (BIO INSECT Shocker)

(Sag T-86/19) (1)

(EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-ordmærket BIO-INSECT Shocker - absolut registreringshindring - varemærke, som vil kunne vildlede offentligheden - artikel 7, stk. 1, litra g), i forordning (EF) nr. 207/2009)

(2020/C 215/46)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: SolNova AG (Zollikon, Schweiz) (ved advokat P. Lee)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Söder, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Canina Pharma GmbH (Hamm, Tyskland) (ved advokat O. Bischof)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. december 2018 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 276/2018-2) vedrørende en ugyldighedssag mellem SolNova og Canina Pharma.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 11. december 2018 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 276/2018-2) annulleres for så vidt angår »[b]iocidpræparater til anvendelse i forbindelse med produktion; [k]emiske præparater til anvendelse ved fremstillingen af biocider; [k]emiske additiver til insekticider«, der er indeholdt i klasse 1, og »[d]esinfektionsmidler; [p]ræparater til at udrydde skadedyr; [p]araciticider; [b]akteriologiske præparater til medicinsk og veterinær brug; [m]edicinske sprays; [a]ntibakterielle sprayer, [i]nsektdræbende midler; [i]nsektlokkemidler; [i]nsektspray; [i]nsektfordrivende midler; [p]ræparater til udryddelse af insekter; [v]ækstregulerende præparater til insekter; [p]apirlommetørklæder imprægneret med insektfordrivende midler til medicinske formål; [l]oppedræbende pulver; [l]oppespray; [l]oppehalsbånd; [p]ræparater til bekæmpelse af lopper; [l]oppehalsbånd til dyr; [p]ulvere til udryddelse af lopper på dyr; [b]iocider; [p]ræparater til fordrivelse af dyr; [v]eterinære præparater; [v]acciner til dyr; [h]ygiejnepræparater til veterinære formål«, der er indeholdt i klasse 5. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 11. december 2018 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 276/2018-2) annulleres for så vidt angår »[b]iocidpræparater til anvendelse i forbindelse med produktion; [k]emiske præparater til anvendelse ved fremstillingen af biocider; [k]emiske additiver til insekticider«, der er indeholdt i klasse 1, og »[d]esinfektionsmidler; [p]ræparater til at udrydde skadedyr; [p]araciticider; [b]akteriologiske præparater til medicinsk og veterinær brug; [m]edicinske sprays; [a]ntibakterielle sprayer, [i]nsektdræbende midler; [i]nsektlokkemidler; [i]nsektspray; [i]nsektfordrivende midler; [p]ræparater til udryddelse af insekter; [v]ækstregulerende præparater til insekter; [p]apirlommetørklæder imprægneret med insektfordrivende midler til medicinske formål; [l]oppedræbende pulver; [l]oppespray; [l]oppehalsbånd; [p]ræparater til bekæmpelse af lopper; [l]oppehalsbånd til dyr; [p]ulvere til udryddelse af lopper på dyr; [b]iocider; [p]ræparater til fordrivelse af dyr; [v]eterinære præparater; [v]acciner til dyr; [h]ygiejnepræparater til veterinære formål«, der er indeholdt i klasse 5.

| 2) | I øvrigt frifindes EUIPO. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes EUIPO.

| 3) | Canina Pharma GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de omkostninger, som SolNova AG har afholdt i forbindelse med sagen for Retten, samt de nødvendige omkostninger, som SolNova AG har afholdt med henblik på sagen ved appelkammeret ved EUIPO. |
| --- | --- |

3)

Canina Pharma GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de omkostninger, som SolNova AG har afholdt i forbindelse med sagen for Retten, samt de nødvendige omkostninger, som SolNova AG har afholdt med henblik på sagen ved appelkammeret ved EUIPO.

| 4) | SolNova AG bærer halvdelen af sine omkostninger i forbindelse med sagen Retten. |
| --- | --- |

4)

SolNova AG bærer halvdelen af sine omkostninger i forbindelse med sagen Retten.

| 5) | EUIPO bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

5)

EUIPO bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 122 af 1.4.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/38 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/38

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Koenig & Bauer AG mod EUIPO (we’re on it)

(Sag T-156/19) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket we’re on it - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - varemærke bestående af et reklameslogan - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 - begrundelsespligt - artikel 94 i forordning 2017/1001)

(2020/C 215/47)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Koenig & Bauer AG (Würzburg, Tyskland) (ved advokaterne B. Reinisch, B. Sorg og M. Ringer)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Graul og A. Söder, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 16. januar 2019 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1027/2018-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet we’re on it som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Koenig & Bauer AG betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Koenig & Bauer AG betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 148 af 29.4.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/39 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/39

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Cognac Ferrand mod EUIPO (formen på en flaske med flet)

(Sag T-172/19) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om tredimensionalt EU-varemærke - formen på en flaske med flet - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 215/48)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Cognac Ferrand (Paris, Frankrig) (ved advokat D. Régnier)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Folliard-Monguiral og V. Ruzek, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 7. januar 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1640/2018-2) vedrørende en ansøgning om registrering af et tredimensionalt tegn, der udgøres af formen på en flaske med flet, som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Cognac Ferrand betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Cognac Ferrand betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 182 af 27.5.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/39 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/39

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Wonder Line mod EUIPO — De Longhi Benelux (KENWELL)

(Sag T-284/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket KENWELL - det ældre EU-ordmærke KENWOOD - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 215/49)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Wonder Line, SL (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne E. Manresa Medina og J. Manresa Medina)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved K. Kompari, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: De Longhi Benelux SA (Luxembourg, Luxembourg)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. februar 2019 af Anden Appelkammer ved EUIPO (sag R 1351/2018-2) vedrørende en indsigelsessag mellem De Longhi Benelux og Wonder Line.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Wonder Line, SL betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Wonder Line, SL betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 238 af 15.7.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/40 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/40

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Divaro mod EUIPO — Grendene (IPANEMA)

(Sag T-288/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket IPANEMA - det ældre EU-figurmærke Ipanema - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 215/50)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Divaro, SA (Oviedo, Spanien) (ved advokaterne M. Santos Quintana og M.A. Fernández Munárriz)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: Grendene, SA (Sobral, Brasilien)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 22. februar 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1785/2018-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Grendene og Divaro.

Konklusion

| 1) | Afgørelse truffet den 22. februar 2019 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1785/2018-2 annulleres, for så vidt som den meddeler afslag på klagen indgivet af Divaro, SA vedrørende »beskyttelsesbriller« i klasse 9. |
| --- | --- |

1)

Afgørelse truffet den 22. februar 2019 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1785/2018-2 annulleres, for så vidt som den meddeler afslag på klagen indgivet af Divaro, SA vedrørende »beskyttelsesbriller« i klasse 9.

| 2) | Indsigelsen forkastes for alle de af registreringsansøgningen omfattede varer bortset fra »briller [optik]«, »brillestel til disse« og »briller til sportsbrug« i klasse 9. |
| --- | --- |

2)

Indsigelsen forkastes for alle de af registreringsansøgningen omfattede varer bortset fra »briller [optik]«, »brillestel til disse« og »briller til sportsbrug« i klasse 9.

| 3) | I øvrigt frifindes EUIPO. |
| --- | --- |

3)

I øvrigt frifindes EUIPO.

| 4) | Hver part bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

4)

Hver part bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 213 af 24.6.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/41 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/41

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — adp Gauselmann mod EUIPO — Gameloft (City Mania)

(Sag T-381/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket City Mania - det ældre EU-ordmærke City Lights - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 215/51)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Tyskland) (ved advokat P. Koch Moreno)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Palmero Cabezas, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Gameloft SE (Paris, Frankrig)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. april 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 976/2018-2) vedrørende en indsigelsessag mellem adp Gauselmann og Gameloft.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | adp Gauselmann GmbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

adp Gauselmann GmbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 270 af 12.8.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/41 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/41

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — Global Brand Holdings mod EUIPO (XOXO)

(Sag T-503/19) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket XOXO - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), og stk. 2, i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 215/52)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Global Brand Holdings, LLC (New York, New York, De Forenede Stater) (ved advokat D. de Marion de Glatigny)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. april 2019 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1413/2018-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet XOXO som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Global Brand Holdings, LLC betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Global Brand Holdings, LLC betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 288 af 26.8.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/42 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/42

---

Rettens dom af 13. maj 2020 — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral mod EUIPO (pantys)

(Sag T-532/19) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærket pantys - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001 - fornødent særpræg ikke opnået ved brug - artikel 7, stk. 3, i forordning 2017/1001)

(2020/C 215/53)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral Ltda (Sorocaba, Brasilien) (ved advokaterne B. Bittner og U. Heinrich)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 22. maj 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 314/2019-5) vedrørende en ansøgning om registrering af pantys som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral Ltda betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral Ltda betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 312 af 16.9.2019.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/43 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/43

---

Sag anlagt den 28. april 2020 — Rochem Group mod EUIPO — Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)

(Sag T-233/20)

(2020/C 215/54)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Rochem Group AG (Zug, Schweiz) (ved advokat K. Guridi Sedlak)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Rochem Marine Srl (Genova, Italien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Rochem Group AG

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket R.T.S. ROCHEM Technical Services — EU-varemærkeregistrering nr. 12 326 609

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 20. februar 2020 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1544/2019-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Det pålægges EUIPO at træffe en ny afgørelse om afslag på ugyldighedsbegæringen indgivet vedrørende EU-varemærkeregistrering nr. 12 326 609, også for klasse 11 og 40. |
| --- | --- |

—

Det pålægges EUIPO at træffe en ny afgørelse om afslag på ugyldighedsbegæringen indgivet vedrørende EU-varemærkeregistrering nr. 12 326 609, også for klasse 11 og 40.

| — | EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale de af sagsøgeren afholdte gebyrer og omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale de af sagsøgeren afholdte gebyrer og omkostninger.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 64, stk. 2 og 3. i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 64, stk. 2 og 3. i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/43 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/43

---

Sag anlagt den 29. april 2020 — HB mod EIB

(Sag T-234/20)

(2020/C 215/55)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: HB (ved advokat C. Bernard-Glanz)

Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank (EIB)

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af i) bedømmelsesrapporten for 2017 og af ii) afgørelsen fra appeludvalget om afslag på sagsøgerens klage over bedømmelsesrapporten for 2017. |
| --- | --- |

—

Annullation af i) bedømmelsesrapporten for 2017 og af ii) afgørelsen fra appeludvalget om afslag på sagsøgerens klage over bedømmelsesrapporten for 2017.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale et beløb på 50 000 EUR i erstatning for fortabt mulighed, med tillæg af lovbestemte renter fra datoen for denne doms afsigelse og indtil fuld betaling sker. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale et beløb på 50 000 EUR i erstatning for fortabt mulighed, med tillæg af lovbestemte renter fra datoen for denne doms afsigelse og indtil fuld betaling sker.

| — | Den Europæiske Investeringsbank tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Europæiske Investeringsbank tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af princippet om god forvaltning og af retten til fortrolighed, for så vidt som X ved i bedømmelsesrapporten at kommentere sagsøgerens påståede upassende opførsel med en seniorleder i juni 2017 tilsidesatte princippet om god forvaltning samt sagsøgerens ret til fortrolighed. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af princippet om god forvaltning og af retten til fortrolighed, for så vidt som X ved i bedømmelsesrapporten at kommentere sagsøgerens påståede upassende opførsel med en seniorleder i juni 2017 tilsidesatte princippet om god forvaltning samt sagsøgerens ret til fortrolighed.

| 2. | Andet anbringende om anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn og magtmisbrug, for så vidt som sagsøgeren har gjort gældende, at hun blev chikaneret af X i løbet af bedømmelsesperioden, at i) X som følge heraf ikke havde den fornødne objektivitet til at bedømme hendes indsats og at hans bemærkninger og bedømmelser således var behæftet med et åbenbart urigtigt skøn og at ii) bedømmelsesrapporten blev vedtaget med den hensigt at skade sagsøgeren og således er behæftet med magtmisbrug. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn og magtmisbrug, for så vidt som sagsøgeren har gjort gældende, at hun blev chikaneret af X i løbet af bedømmelsesperioden, at i) X som følge heraf ikke havde den fornødne objektivitet til at bedømme hendes indsats og at hans bemærkninger og bedømmelser således var behæftet med et åbenbart urigtigt skøn og at ii) bedømmelsesrapporten blev vedtaget med den hensigt at skade sagsøgeren og således er behæftet med magtmisbrug.

Til støtte for sagsøgerens påstand om annullation af appeludvalgets afgørelse har sagsøgeren fremført yderligere to anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at der foreligger processuelle fejl, for så vidt som appeludvalget begik processuelle fejl (ulovlig meddelelse til høringen, ulovlig vedtagelse af afgørelsen in contumaciam), i mangel af hvilke resultatet af proceduren kunne have været anderledes. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at der foreligger processuelle fejl, for så vidt som appeludvalget begik processuelle fejl (ulovlig meddelelse til høringen, ulovlig vedtagelse af afgørelsen in contumaciam), i mangel af hvilke resultatet af proceduren kunne have været anderledes.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af retten til at blive hørt, for så vidt som sagsøgeren, som et resultat af de begåede processuelle fejl, ikke var til stede under høringen af appeludvalget og således ikke blev hørt. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af retten til at blive hørt, for så vidt som sagsøgeren, som et resultat af de begåede processuelle fejl, ikke var til stede under høringen af appeludvalget og således ikke blev hørt.

Til støtte for erstatningspåstanden har sagsøgeren gjort gældende, at sagsøgte ved at afslå hendes forligsanmodning ulovligt fratog hende en mulighed for at indgå forlig i sagen og undgå en retssag for Retten.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/44 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/44

---

Sag anlagt den 27. april 2020 — Arnaoutakis mod Parlamentet

(Sag T-240/20)

(2020/C 215/56)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Stavros Arnaoutakis (Heraklion, Grækenland) (ved advokaterne A. Schmitt og A. Grosjean)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Det fastslås:

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling.

| — | Om fornødent, og som foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller som foranstaltninger til bevisoptagelse, tilpligtes Europa-Parlamentet at fremlægge de udtalelser, som blev afgivet af Europa-Parlamentets juridiske tjeneste og som blev fremsat den 16. juli 2018 samt den 3. december 2018, med forbehold for den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder før vedtagelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (2018/C 466/02, EUT 28.12.2018, C 466/8). |
| --- | --- |

—

Om fornødent, og som foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller som foranstaltninger til bevisoptagelse, tilpligtes Europa-Parlamentet at fremlægge de udtalelser, som blev afgivet af Europa-Parlamentets juridiske tjeneste og som blev fremsat den 16. juli 2018 samt den 3. december 2018, med forbehold for den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder før vedtagelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (2018/C 466/02, EUT 28.12.2018, C 466/8).

| — | Den anfægtede individuelle afgørelse, meddelt sagsøgeren af kontoret for medlemmernes vederlag og sociale rettigheder i Europa-Parlamentets generaldirektorat for finanser vedrørende sagsøgerens ret til sin supplerende pension (frivillig) annulleres på grundlag af artikel 263 TEUF, for så vidt som denne afgørelse gennemførte en stigning i alderen for ret til oppebærelse af den supplerende pension (frivillig) til sagsøgeren fra 63 år til 65 år fra den 1. januar 2019, således som indført ved den førnævnte afgørelse truffet af Præsidiet den 10. december 2018. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede individuelle afgørelse, meddelt sagsøgeren af kontoret for medlemmernes vederlag og sociale rettigheder i Europa-Parlamentets generaldirektorat for finanser vedrørende sagsøgerens ret til sin supplerende pension (frivillig) annulleres på grundlag af artikel 263 TEUF, for så vidt som denne afgørelse gennemførte en stigning i alderen for ret til oppebærelse af den supplerende pension (frivillig) til sagsøgeren fra 63 år til 65 år fra den 1. januar 2019, således som indført ved den førnævnte afgørelse truffet af Præsidiet den 10. december 2018.

| — | Det fastslås, at Europa-Parlamentets Præsidiums førnævnte afgørelse af 10. december 2018 annulleres eller ikke finder anvendelse i henhold til artikel 277 TEUF, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og navnlig for så vidt som den sætter alderen for ret til den supplerende pension (frivillig) op fra den 1. januar 2019. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Europa-Parlamentets Præsidiums førnævnte afgørelse af 10. december 2018 annulleres eller ikke finder anvendelse i henhold til artikel 277 TEUF, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og navnlig for så vidt som den sætter alderen for ret til den supplerende pension (frivillig) op fra den 1. januar 2019.

| — | Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.

| 1. | Første anbringende anbringende om, at Præsidiet manglede kompetence ratione materiae.






  — | Dels er Præsidiets afgørelse af 10. december 2018 (herefter »Præsidiets afgørelse«) truffet i strid med statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, vedtaget ved Europa-Parlamentets afgørelse af 28. september 2005, 2005/684/EF, Euratom (EUT 2005, L 262, s. 1) (herefter »statutten«). Præsidiets afgørelse er bl.a. i strid med bestemmelserne i statuttens artikel 27, som fastsætter, at »de erhvervede rettigheder« skal bevares. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende anbringende om, at Præsidiet manglede kompetence ratione materiae.

—

Dels er Præsidiets afgørelse af 10. december 2018 (herefter »Præsidiets afgørelse«) truffet i strid med statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, vedtaget ved Europa-Parlamentets afgørelse af 28. september 2005, 2005/684/EF, Euratom (EUT 2005, L 262, s. 1) (herefter »statutten«). Præsidiets afgørelse er bl.a. i strid med bestemmelserne i statuttens artikel 27, som fastsætter, at »de erhvervede rettigheder« skal bevares.

| — | Dels skaber Præsidiets afgørelse en skat ved at indføre en særlig afgift, der beløber sig til 5 % af det nominelle beløb for pensionen, selv om indførelse af en skat ikke henhører under Præsidiets kompetence ifølge artikel 223, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

—

Dels skaber Præsidiets afgørelse en skat ved at indføre en særlig afgift, der beløber sig til 5 % af det nominelle beløb for pensionen, selv om indførelse af en skat ikke henhører under Præsidiets kompetence ifølge artikel 223, stk. 2, TEUF.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formkrav.






  — | Dels foreholdes Præsidiet, at det har vedtaget sin afgørelse uden at overholde de regler, der er fastsat i artikel 223 TEUF. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formkrav.

—

Dels foreholdes Præsidiet, at det har vedtaget sin afgørelse uden at overholde de regler, der er fastsat i artikel 223 TEUF.

| — | Dels er Præsidiets afgørelse utilstrækkeligt begrundet og tilsidesætter således den begrundelsespligt, der er fastsat i artikel 296, andet afsnit, TEUF, og i artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

—

Dels er Præsidiets afgørelse utilstrækkeligt begrundet og tilsidesætter således den begrundelsespligt, der er fastsat i artikel 296, andet afsnit, TEUF, og i artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af de erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.






  — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse de erhvervede rettigheder, der følger af såvel de generelle retsprincipper som af statutten, som udtrykkeligt fastsætter, at de bevares »i fuldt omfang« (artikel 27). |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af de erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse de erhvervede rettigheder, der følger af såvel de generelle retsprincipper som af statutten, som udtrykkeligt fastsætter, at de bevares »i fuldt omfang« (artikel 27).

| — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. |
| --- | --- |

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.






  — | Dels er indgrebene i sagsøgerens rettigheder uforholdsmæssige i forhold til de formål, der forfølges med Præsidiets afgørelse. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.

—

Dels er indgrebene i sagsøgerens rettigheder uforholdsmæssige i forhold til de formål, der forfølges med Præsidiets afgørelse.

| — | Dels må det fastslås, at Præsidiets afgørelse ikke kan finde anvendelse på grund af tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling. |
| --- | --- |

—

Dels må det fastslås, at Præsidiets afgørelse ikke kan finde anvendelse på grund af tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og om manglende overgangsforanstaltninger.






  — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den i strid med loven har retsvirkninger med tilbagevirkende kraft. |
| --- | --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og om manglende overgangsforanstaltninger.

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den i strid med loven har retsvirkninger med tilbagevirkende kraft.

| — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den har undladt at træffe overgangsforanstaltninger. |
| --- | --- |

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den har undladt at træffe overgangsforanstaltninger.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/46 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/46

---

Sag anlagt den 27. april 2020 — Susta mod Parlamentet

(Sag T-241/20)

(2020/C 215/57)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Gianluca Susta (Biella, Italien) (ved advokaterne A. Schmitt og A. Grosjean)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Det fastslås:

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling.

| — | Om fornødent, og som foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller som foranstaltninger til bevisoptagelse, tilpligtes Europa-Parlamentet at fremlægge de udtalelser, som blev afgivet af Europa-Parlamentets juridiske tjeneste og som blev fremsat den 16. juli 2018 samt den 3. december 2018, med forbehold for den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder før vedtagelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (2018/C 466/02, EUT 28.12.2018, C 466/8). |
| --- | --- |

—

Om fornødent, og som foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller som foranstaltninger til bevisoptagelse, tilpligtes Europa-Parlamentet at fremlægge de udtalelser, som blev afgivet af Europa-Parlamentets juridiske tjeneste og som blev fremsat den 16. juli 2018 samt den 3. december 2018, med forbehold for den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder før vedtagelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (2018/C 466/02, EUT 28.12.2018, C 466/8).

| — | Den anfægtede individuelle afgørelse, meddelt sagsøgeren af kontoret for medlemmernes vederlag og sociale rettigheder i Europa-Parlamentets generaldirektorat for finanser vedrørende sagsøgerens ret til sin supplerende pension (frivillig) annulleres på grundlag af artikel 263 TEUF, for så vidt som denne afgørelse gennemførte en stigning i alderen for ret til oppebærelse af den supplerende pension (frivillig) til sagsøgeren fra 63 år til 65 år fra den 1. januar 2019, således som indført ved den førnævnte afgørelse truffet af Præsidiet den 10. december 2018 |
| --- | --- |

—

Den anfægtede individuelle afgørelse, meddelt sagsøgeren af kontoret for medlemmernes vederlag og sociale rettigheder i Europa-Parlamentets generaldirektorat for finanser vedrørende sagsøgerens ret til sin supplerende pension (frivillig) annulleres på grundlag af artikel 263 TEUF, for så vidt som denne afgørelse gennemførte en stigning i alderen for ret til oppebærelse af den supplerende pension (frivillig) til sagsøgeren fra 63 år til 65 år fra den 1. januar 2019, således som indført ved den førnævnte afgørelse truffet af Præsidiet den 10. december 2018

| — | Det fastslås, at Europa-Parlamentets Præsidiums førnævnte afgørelse af 10. december 2018 annulleres eller ikke finder anvendelse i henhold til artikel 277 TEUF, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og navnlig for så vidt som den sætter alderen for ret til den supplerende pension (frivillig) op fra den 1. januar 2019. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Europa-Parlamentets Præsidiums førnævnte afgørelse af 10. december 2018 annulleres eller ikke finder anvendelse i henhold til artikel 277 TEUF, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og navnlig for så vidt som den sætter alderen for ret til den supplerende pension (frivillig) op fra den 1. januar 2019.

| — | Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Præsidiet manglede kompetence ratione materiae.






  — | Dels er Præsidiets afgørelse af 10. december 2018 (herefter »Præsidiets afgørelse«) truffet i strid med statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, vedtaget ved Europa-Parlamentets afgørelse af 28. september 2005, 2005/684/EF, Euratom (EUT 2005, L 262, s. 1) (herefter »statutten«). Præsidiets afgørelse er bl.a. i strid med bestemmelserne i statuttens artikel 27, som fastsætter, at »de erhvervede rettigheder« skal bevares. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Præsidiet manglede kompetence ratione materiae.

—

Dels er Præsidiets afgørelse af 10. december 2018 (herefter »Præsidiets afgørelse«) truffet i strid med statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, vedtaget ved Europa-Parlamentets afgørelse af 28. september 2005, 2005/684/EF, Euratom (EUT 2005, L 262, s. 1) (herefter »statutten«). Præsidiets afgørelse er bl.a. i strid med bestemmelserne i statuttens artikel 27, som fastsætter, at »de erhvervede rettigheder« skal bevares.

| — | Dels skaber Præsidiets afgørelse en skat ved at indføre en særlig afgift, der beløber sig til 5 % af det nominelle beløb for pensionen, selv om indførelse af en skat ikke henhører under Præsidiets kompetence ifølge artikel 223, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

—

Dels skaber Præsidiets afgørelse en skat ved at indføre en særlig afgift, der beløber sig til 5 % af det nominelle beløb for pensionen, selv om indførelse af en skat ikke henhører under Præsidiets kompetence ifølge artikel 223, stk. 2, TEUF.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formkrav.






  — | Dels foreholdes Præsidiet, at det har vedtaget sin afgørelse uden at overholde de regler, der er fastsat i artikel 223 TEUF. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formkrav.

—

Dels foreholdes Præsidiet, at det har vedtaget sin afgørelse uden at overholde de regler, der er fastsat i artikel 223 TEUF.

| — | Dels er Præsidiets afgørelse utilstrækkeligt begrundet og tilsidesætter således den begrundelsespligt, der er fastsat i artikel 296, andet afsnit, TEUF, og i artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

—

Dels er Præsidiets afgørelse utilstrækkeligt begrundet og tilsidesætter således den begrundelsespligt, der er fastsat i artikel 296, andet afsnit, TEUF, og i artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af de erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.






  — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse de erhvervede rettigheder, der følger af såvel de generelle retsprincipper som af statutten, som udtrykkeligt fastsætter, at de bevares »i fuldt omfang« (artikel 27). |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af de erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse de erhvervede rettigheder, der følger af såvel de generelle retsprincipper som af statutten, som udtrykkeligt fastsætter, at de bevares »i fuldt omfang« (artikel 27).

| — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. |
| --- | --- |

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.






  — | Dels er indgrebene i sagsøgerens rettigheder uforholdsmæssige i forhold til de formål, der forfølges med Præsidiets afgørelse. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.

—

Dels er indgrebene i sagsøgerens rettigheder uforholdsmæssige i forhold til de formål, der forfølges med Præsidiets afgørelse.

| — | Dels må det fastslås, at Præsidiets afgørelse ikke kan finde anvendelse på grund af tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling. |
| --- | --- |

—

Dels må det fastslås, at Præsidiets afgørelse ikke kan finde anvendelse på grund af tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og om manglende overgangsforanstaltninger.






  — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den i strid med loven har retsvirkninger med tilbagevirkende kraft. |
| --- | --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og om manglende overgangsforanstaltninger.

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den i strid med loven har retsvirkninger med tilbagevirkende kraft.

| — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den har undladt at træffe overgangsforanstaltninger. |
| --- | --- |

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den har undladt at træffe overgangsforanstaltninger.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/48 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/48

---

Sag anlagt den 27. april 2020 — Frutos Gama mod Parlamentet

(Sag T-242/20)

(2020/C 215/58)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Manuela Frutos Gama (Valverde de Mérida, Spanien) (ved advokaterne A. Schmitt og A. Grosjean)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Det fastslås:

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling.

| — | Om fornødent, og som foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller som foranstaltninger til bevisoptagelse, tilpligtes Europa-Parlamentet at fremlægge de udtalelser, som blev afgivet af Europa-Parlamentets juridiske tjeneste og som blev fremsat den 16. juli 2018 samt den 3. december 2018, med forbehold for den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder før vedtagelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (2018/C 466/02, EUT 28.12.2018, C 466/8). |
| --- | --- |

—

Om fornødent, og som foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller som foranstaltninger til bevisoptagelse, tilpligtes Europa-Parlamentet at fremlægge de udtalelser, som blev afgivet af Europa-Parlamentets juridiske tjeneste og som blev fremsat den 16. juli 2018 samt den 3. december 2018, med forbehold for den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder før vedtagelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (2018/C 466/02, EUT 28.12.2018, C 466/8).

| — | Den anfægtede individuelle afgørelse, meddelt sagsøgeren af kontoret for medlemmernes vederlag og sociale rettigheder i Europa-Parlamentets generaldirektorat for finanser vedrørende sagsøgerens ret til sin supplerende pension (frivillig) annulleres på grundlag af artikel 263 TEUF, for så vidt som denne afgørelse gennemførte en stigning i alderen for ret til oppebærelse af den supplerende pension (frivillig) til sagsøgeren fra 63 år til 65 år fra den 1. januar 2019, således som indført ved den førnævnte afgørelse truffet af Præsidiet den 10. december 2018. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede individuelle afgørelse, meddelt sagsøgeren af kontoret for medlemmernes vederlag og sociale rettigheder i Europa-Parlamentets generaldirektorat for finanser vedrørende sagsøgerens ret til sin supplerende pension (frivillig) annulleres på grundlag af artikel 263 TEUF, for så vidt som denne afgørelse gennemførte en stigning i alderen for ret til oppebærelse af den supplerende pension (frivillig) til sagsøgeren fra 63 år til 65 år fra den 1. januar 2019, således som indført ved den førnævnte afgørelse truffet af Præsidiet den 10. december 2018.

| — | Det fastslås, at Europa-Parlamentets Præsidiums førnævnte afgørelse af 10. december 2018 annulleres eller ikke finder anvendelse i henhold til artikel 277 TEUF, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og navnlig for så vidt som den sætter alderen for ret til den supplerende pension (frivillig) op fra den 1. januar 2019. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Europa-Parlamentets Præsidiums førnævnte afgørelse af 10. december 2018 annulleres eller ikke finder anvendelse i henhold til artikel 277 TEUF, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og navnlig for så vidt som den sætter alderen for ret til den supplerende pension (frivillig) op fra den 1. januar 2019.

| — | Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Præsidiet manglede kompetence ratione materiae.






  — | Dels er Præsidiets afgørelse af 10. december 2018 (herefter »Præsidiets afgørelse«) truffet i strid med statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, vedtaget ved Europa-Parlamentets afgørelse af 28. september 2005, 2005/684/EF, Euratom (EUT 2005, L 262, s. 1) (herefter »statutten«). Præsidiets afgørelse er bl.a. i strid med bestemmelserne i statuttens artikel 27, som fastsætter, at »de erhvervede rettigheder« skal bevares. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Præsidiet manglede kompetence ratione materiae.

—

Dels er Præsidiets afgørelse af 10. december 2018 (herefter »Præsidiets afgørelse«) truffet i strid med statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, vedtaget ved Europa-Parlamentets afgørelse af 28. september 2005, 2005/684/EF, Euratom (EUT 2005, L 262, s. 1) (herefter »statutten«). Præsidiets afgørelse er bl.a. i strid med bestemmelserne i statuttens artikel 27, som fastsætter, at »de erhvervede rettigheder« skal bevares.

| — | Dels skaber Præsidiets afgørelse en skat ved at indføre en særlig afgift, der beløber sig til 5 % af det nominelle beløb for pensionen, selv om indførelse af en skat ikke henhører under Præsidiets kompetence ifølge artikel 223, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

—

Dels skaber Præsidiets afgørelse en skat ved at indføre en særlig afgift, der beløber sig til 5 % af det nominelle beløb for pensionen, selv om indførelse af en skat ikke henhører under Præsidiets kompetence ifølge artikel 223, stk. 2, TEUF.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formkrav.






  — | Dels foreholdes Præsidiet, at det har vedtaget sin afgørelse uden at overholde de regler, der er fastsat i artikel 223 TEUF. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formkrav.

—

Dels foreholdes Præsidiet, at det har vedtaget sin afgørelse uden at overholde de regler, der er fastsat i artikel 223 TEUF.

| — | Dels er Præsidiets afgørelse utilstrækkeligt begrundet og tilsidesætter således den begrundelsespligt, der er fastsat i artikel 296, andet afsnit, TEUF, og i artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

—

Dels er Præsidiets afgørelse utilstrækkeligt begrundet og tilsidesætter således den begrundelsespligt, der er fastsat i artikel 296, andet afsnit, TEUF, og i artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af de erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.






  — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse de erhvervede rettigheder, der følger af såvel de generelle retsprincipper som af statutten, som udtrykkeligt fastsætter, at de bevares »i fuldt omfang« (artikel 27). |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af de erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse de erhvervede rettigheder, der følger af såvel de generelle retsprincipper som af statutten, som udtrykkeligt fastsætter, at de bevares »i fuldt omfang« (artikel 27).

| — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. |
| --- | --- |

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.






  — | Dels er indgrebene i sagsøgerens rettigheder uforholdsmæssige i forhold til de formål, der forfølges med Præsidiets afgørelse. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.

—

Dels er indgrebene i sagsøgerens rettigheder uforholdsmæssige i forhold til de formål, der forfølges med Præsidiets afgørelse.

| — | Dels må det fastslås, at Præsidiets afgørelse ikke kan finde anvendelse på grund af tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling. |
| --- | --- |

—

Dels må det fastslås, at Præsidiets afgørelse ikke kan finde anvendelse på grund af tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og om manglende overgangsforanstaltninger.






  — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den i strid med loven har retsvirkninger med tilbagevirkende kraft. |
| --- | --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og om manglende overgangsforanstaltninger.

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den i strid med loven har retsvirkninger med tilbagevirkende kraft.

| — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den har undladt at træffe overgangsforanstaltninger. |
| --- | --- |

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den har undladt at træffe overgangsforanstaltninger.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/49 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/49

---

Sag anlagt den 29. april 2020 — Galeote mod Parlamentet

(Sag T-243/20)

(2020/C 215/59)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Gerardo Galeote (Madrid, Spanien) (ved advokaterne A. Schmitt og A. Grosjean)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling.

| — | Om fornødent, og som foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller som foranstaltninger til bevisoptagelse, tilpligtes Europa-Parlamentet at fremlægge de udtalelser, som blev afgivet af Europa-Parlamentets juridiske tjeneste og som blev fremsat den 16. juli 2018 samt den 3. december 2018, med forbehold for den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder før vedtagelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (EUT 2018, C 466, s. 8). |
| --- | --- |

—

Om fornødent, og som foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller som foranstaltninger til bevisoptagelse, tilpligtes Europa-Parlamentet at fremlægge de udtalelser, som blev afgivet af Europa-Parlamentets juridiske tjeneste og som blev fremsat den 16. juli 2018 samt den 3. december 2018, med forbehold for den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder før vedtagelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (EUT 2018, C 466, s. 8).

| — | Den anfægtede individuelle afgørelse, meddelt sagsøgeren af kontoret for medlemmernes vederlag og sociale rettigheder i Europa-Parlamentets generaldirektorat for finanser vedrørende sagsøgerens rettigheder til hendes supplerende pension (frivillig), annulleres på grundlag af artikel 263 TEUF, for så vidt som denne afgørelse gennemførte en forhøjelse af pensionsalderen for opnåelse af de af sagsøger optjente rettigheder til den supplerende (frivillig) pension fra 63 år til 65 år fra den 1. januar 2019, således som indført ved ovenfor nævnte afgørelse af 10. december 2018 fra Præsidiet. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede individuelle afgørelse, meddelt sagsøgeren af kontoret for medlemmernes vederlag og sociale rettigheder i Europa-Parlamentets generaldirektorat for finanser vedrørende sagsøgerens rettigheder til hendes supplerende pension (frivillig), annulleres på grundlag af artikel 263 TEUF, for så vidt som denne afgørelse gennemførte en forhøjelse af pensionsalderen for opnåelse af de af sagsøger optjente rettigheder til den supplerende (frivillig) pension fra 63 år til 65 år fra den 1. januar 2019, således som indført ved ovenfor nævnte afgørelse af 10. december 2018 fra Præsidiet.

| — | Det fastslås, at Europa-Parlamentets Præsidiums førnævnte afgørelse af 10. december 2018 ikke finder anvendelse i henhold til artikel 277 TEUF, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og navnlig for så vidt som den indfører en forhøjelse af pensionsalderen for den supplerende (frivillig) pension, der udbetales fra den 1. januar 2019. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Europa-Parlamentets Præsidiums førnævnte afgørelse af 10. december 2018 ikke finder anvendelse i henhold til artikel 277 TEUF, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og navnlig for så vidt som den indfører en forhøjelse af pensionsalderen for den supplerende (frivillig) pension, der udbetales fra den 1. januar 2019.

| — | Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.

| 1. | Første anbringende er, at Præsidiet manglede kompetence ratione materiae.






  — | Dels er Præsidiets afgørelse af 10. december 2018 (herefter »Præsidiets afgørelse«) truffet i strid med statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, vedtaget ved Europa-Parlamentets afgørelse af 28. september 2005, 2005/684/EF, Euratom (EUT 2005, L 262, s. 1) (herefter »statutten«). Præsidiets afgørelse er bl.a. i strid med bestemmelserne i statuttens artikel 27, som fastsætter, at »de erhvervede rettigheder« skal bevares. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende er, at Præsidiet manglede kompetence ratione materiae.

—

Dels er Præsidiets afgørelse af 10. december 2018 (herefter »Præsidiets afgørelse«) truffet i strid med statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, vedtaget ved Europa-Parlamentets afgørelse af 28. september 2005, 2005/684/EF, Euratom (EUT 2005, L 262, s. 1) (herefter »statutten«). Præsidiets afgørelse er bl.a. i strid med bestemmelserne i statuttens artikel 27, som fastsætter, at »de erhvervede rettigheder« skal bevares.

| — | Dels skaber Præsidiets afgørelse en skat ved at indføre en særlig afgift, der beløber sig til 5 % af det nominelle beløb for pensionen, selv om indførelse af en skat ikke henhører under Præsidiets kompetence ifølge artikel 223, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

—

Dels skaber Præsidiets afgørelse en skat ved at indføre en særlig afgift, der beløber sig til 5 % af det nominelle beløb for pensionen, selv om indførelse af en skat ikke henhører under Præsidiets kompetence ifølge artikel 223, stk. 2, TEUF.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formkrav.






  — | Dels foreholdes Præsidiet, at det har vedtaget sin afgørelse uden at overholde de regler, der er fastsat i artikel 223 TEUF. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formkrav.

—

Dels foreholdes Præsidiet, at det har vedtaget sin afgørelse uden at overholde de regler, der er fastsat i artikel 223 TEUF.

| — | Dels er Præsidiets afgørelse utilstrækkeligt begrundet og tilsidesætter således den begrundelsespligt, der er fastsat i artikel 296, andet afsnit, TEUF, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

—

Dels er Præsidiets afgørelse utilstrækkeligt begrundet og tilsidesætter således den begrundelsespligt, der er fastsat i artikel 296, andet afsnit, TEUF, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af de erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.






  — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse de erhvervede rettigheder, der følger af såvel de generelle retsprincipper som af statutten, som udtrykkeligt fastsætter, at de bevares »i fuldt omfang« (artikel 27). |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af de erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse de erhvervede rettigheder, der følger af såvel de generelle retsprincipper som af statutten, som udtrykkeligt fastsætter, at de bevares »i fuldt omfang« (artikel 27).

| — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. |
| --- | --- |

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.






  — | Dels er indgrebene i sagsøgerens rettigheder uforholdsmæssige i forhold til de formål, der forfølges med Præsidiets afgørelse. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.

—

Dels er indgrebene i sagsøgerens rettigheder uforholdsmæssige i forhold til de formål, der forfølges med Præsidiets afgørelse.

| — | Dels må det fastslås, at Præsidiets afgørelse ikke kan finde anvendelse på grund af tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling. |
| --- | --- |

—

Dels må det fastslås, at Præsidiets afgørelse ikke kan finde anvendelse på grund af tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og om manglende gennemførelsesforanstaltninger.






  — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den i strid med loven har retsvirkninger med tilbagevirkende kraft. |
| --- | --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og om manglende gennemførelsesforanstaltninger.

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den i strid med loven har retsvirkninger med tilbagevirkende kraft.

| — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den har undladt at træffe gennemførelsesforanstaltninger. |
| --- | --- |

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den har undladt at træffe gennemførelsesforanstaltninger.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/51 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/51

---

Sag anlagt den 29. april 2020 — Marques mod Parlamentet

(Sag T-244/20)

(2020/C 215/60)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Mário Sérgio Marques (Funchal, Portugal) (ved advokaterne A. Schmitt og A. Grosjean)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling.

| — | Om fornødent, og som foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller som foranstaltninger til bevisoptagelse, tilpligtes Europa-Parlamentet at fremlægge de udtalelser, som blev afgivet af Europa-Parlamentets juridiske tjeneste og som blev fremsat den 16. juli 2018 samt den 3. december 2018, med forbehold for den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder før vedtagelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (EUT 2018, C 466, s. 8). |
| --- | --- |

—

Om fornødent, og som foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller som foranstaltninger til bevisoptagelse, tilpligtes Europa-Parlamentet at fremlægge de udtalelser, som blev afgivet af Europa-Parlamentets juridiske tjeneste og som blev fremsat den 16. juli 2018 samt den 3. december 2018, med forbehold for den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder før vedtagelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (EUT 2018, C 466, s. 8).

| — | Den anfægtede individuelle afgørelse, meddelt sagsøgeren af kontoret for medlemmernes vederlag og sociale rettigheder i Europa-Parlamentets generaldirektorat for finanser vedrørende sagsøgerens rettigheder til hendes supplerende pension (frivillig), annulleres på grundlag af artikel 263 TEUF, for så vidt som denne afgørelse gennemførte en forhøjelse af pensionsalderen for opnåelse af de af sagsøger optjente rettigheder til den supplerende (frivillig) pension fra 63 år til 65 år fra den 1. januar 2019, således som indført ved ovenfor nævnte afgørelse af 10. december 2018 fra Præsidiet. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede individuelle afgørelse, meddelt sagsøgeren af kontoret for medlemmernes vederlag og sociale rettigheder i Europa-Parlamentets generaldirektorat for finanser vedrørende sagsøgerens rettigheder til hendes supplerende pension (frivillig), annulleres på grundlag af artikel 263 TEUF, for så vidt som denne afgørelse gennemførte en forhøjelse af pensionsalderen for opnåelse af de af sagsøger optjente rettigheder til den supplerende (frivillig) pension fra 63 år til 65 år fra den 1. januar 2019, således som indført ved ovenfor nævnte afgørelse af 10. december 2018 fra Præsidiet.

| — | Det fastslås, at Europa-Parlamentets Præsidiums førnævnte afgørelse af 10. december 2018 ikke finder anvendelse i henhold til artikel 277 TEUF, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og navnlig for så vidt som den indfører en forhøjelse af pensionsalderen for den supplerende (frivillig) pension, der udbetales fra den 1. januar 2019. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Europa-Parlamentets Præsidiums førnævnte afgørelse af 10. december 2018 ikke finder anvendelse i henhold til artikel 277 TEUF, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og navnlig for så vidt som den indfører en forhøjelse af pensionsalderen for den supplerende (frivillig) pension, der udbetales fra den 1. januar 2019.

| — | Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.

| 1. | Første anbringende er, at Præsidiet manglede kompetence ratione materiae.






  — | Dels er Præsidiets afgørelse af 10. december 2018 (herefter »Præsidiets afgørelse«) truffet i strid med statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, vedtaget ved Europa-Parlamentets afgørelse af 28. september 2005, 2005/684/EF, Euratom (EUT 2005, L 262, s. 1) (herefter »statutten«). Præsidiets afgørelse er bl.a. i strid med bestemmelserne i statuttens artikel 27, som fastsætter, at »de erhvervede rettigheder« skal bevares. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende er, at Præsidiet manglede kompetence ratione materiae.

—

Dels er Præsidiets afgørelse af 10. december 2018 (herefter »Præsidiets afgørelse«) truffet i strid med statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, vedtaget ved Europa-Parlamentets afgørelse af 28. september 2005, 2005/684/EF, Euratom (EUT 2005, L 262, s. 1) (herefter »statutten«). Præsidiets afgørelse er bl.a. i strid med bestemmelserne i statuttens artikel 27, som fastsætter, at »de erhvervede rettigheder« skal bevares.

| — | Dels skaber Præsidiets afgørelse en skat ved at indføre en særlig afgift, der beløber sig til 5 % af det nominelle beløb for pensionen, selv om indførelse af en skat ikke henhører under Præsidiets kompetence ifølge artikel 223, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

—

Dels skaber Præsidiets afgørelse en skat ved at indføre en særlig afgift, der beløber sig til 5 % af det nominelle beløb for pensionen, selv om indførelse af en skat ikke henhører under Præsidiets kompetence ifølge artikel 223, stk. 2, TEUF.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formkrav.






  — | Dels foreholdes Præsidiet, at det har vedtaget sin afgørelse uden at overholde de regler, der er fastsat i artikel 223 TEUF. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formkrav.

—

Dels foreholdes Præsidiet, at det har vedtaget sin afgørelse uden at overholde de regler, der er fastsat i artikel 223 TEUF.

| — | Dels er Præsidiets afgørelse utilstrækkeligt begrundet og tilsidesætter således den begrundelsespligt, der er fastsat i artikel 296, andet afsnit, TEUF, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

—

Dels er Præsidiets afgørelse utilstrækkeligt begrundet og tilsidesætter således den begrundelsespligt, der er fastsat i artikel 296, andet afsnit, TEUF, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af de erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.






  — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse de erhvervede rettigheder, der følger af såvel de generelle retsprincipper som af statutten, som udtrykkeligt fastsætter, at de bevares »i fuldt omfang« (artikel 27). |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af de erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse de erhvervede rettigheder, der følger af såvel de generelle retsprincipper som af statutten, som udtrykkeligt fastsætter, at de bevares »i fuldt omfang« (artikel 27).

| — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. |
| --- | --- |

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.






  — | Dels er indgrebene i sagsøgerens rettigheder uforholdsmæssige i forhold til de formål, der forfølges med Præsidiets afgørelse. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.

—

Dels er indgrebene i sagsøgerens rettigheder uforholdsmæssige i forhold til de formål, der forfølges med Præsidiets afgørelse.

| — | Dels må det fastslås, at Præsidiets afgørelse ikke kan finde anvendelse på grund af tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling. |
| --- | --- |

—

Dels må det fastslås, at Præsidiets afgørelse ikke kan finde anvendelse på grund af tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og om manglende gennemførelsesforanstaltninger.






  — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den i strid med loven har retsvirkninger med tilbagevirkende kraft. |
| --- | --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og om manglende gennemførelsesforanstaltninger.

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den i strid med loven har retsvirkninger med tilbagevirkende kraft.

| — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den har undladt at træffe gennemførelsesforanstaltninger. |
| --- | --- |

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den har undladt at træffe gennemførelsesforanstaltninger.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/53 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/53

---

Sag anlagt den 29. april 2020 — Watson mod Parlamentet

(Sag T-245/20)

(2020/C 215/61)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Graham R. Watson (Edinburgh, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne A. Schmitt og A. Grosjean)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling.

| — | Om fornødent, og som foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller som foranstaltninger til bevisoptagelse, tilpligtes Europa-Parlamentet at fremlægge de udtalelser, som blev afgivet af Europa-Parlamentets juridiske tjeneste og som blev fremsat den 16. juli 2018 samt den 3. december 2018, med forbehold for den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder før vedtagelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (EUT 2018, C 466, s. 8). |
| --- | --- |

—

Om fornødent, og som foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller som foranstaltninger til bevisoptagelse, tilpligtes Europa-Parlamentet at fremlægge de udtalelser, som blev afgivet af Europa-Parlamentets juridiske tjeneste og som blev fremsat den 16. juli 2018 samt den 3. december 2018, med forbehold for den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder før vedtagelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (EUT 2018, C 466, s. 8).

| — | Den anfægtede individuelle afgørelse, meddelt sagsøgeren af kontoret for medlemmernes vederlag og sociale rettigheder i Europa-Parlamentets generaldirektorat for finanser vedrørende sagsøgerens rettigheder til hendes supplerende pension (frivillig), annulleres på grundlag af artikel 263 TEUF, for så vidt som denne afgørelse gennemførte en forhøjelse af pensionsalderen for opnåelse af de af sagsøger optjente rettigheder til den supplerende (frivillig) pension fra 63 år til 65 år fra den 1. januar 2019, således som indført ved ovenfor nævnte afgørelse af 10. december 2018 fra Præsidiet. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede individuelle afgørelse, meddelt sagsøgeren af kontoret for medlemmernes vederlag og sociale rettigheder i Europa-Parlamentets generaldirektorat for finanser vedrørende sagsøgerens rettigheder til hendes supplerende pension (frivillig), annulleres på grundlag af artikel 263 TEUF, for så vidt som denne afgørelse gennemførte en forhøjelse af pensionsalderen for opnåelse af de af sagsøger optjente rettigheder til den supplerende (frivillig) pension fra 63 år til 65 år fra den 1. januar 2019, således som indført ved ovenfor nævnte afgørelse af 10. december 2018 fra Præsidiet.

| — | Det fastslås, at Europa-Parlamentets Præsidiums førnævnte afgørelse af 10. december 2018 ikke finder anvendelse i henhold til artikel 277 TEUF, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og navnlig for så vidt som den indfører en forhøjelse af pensionsalderen for den supplerende (frivillig) pension, der udbetales fra den 1. januar 2019. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Europa-Parlamentets Præsidiums førnævnte afgørelse af 10. december 2018 ikke finder anvendelse i henhold til artikel 277 TEUF, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og navnlig for så vidt som den indfører en forhøjelse af pensionsalderen for den supplerende (frivillig) pension, der udbetales fra den 1. januar 2019.

| — | Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.

| 1. | Første anbringende er, at Præsidiet manglede kompetence ratione materiae.






  — | Dels er Præsidiets afgørelse af 10. december 2018 (herefter »Præsidiets afgørelse«) truffet i strid med statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, vedtaget ved Europa-Parlamentets afgørelse af 28. september 2005, 2005/684/EF, Euratom (EUT 2005, L 262, s. 1) (herefter »statutten«). Præsidiets afgørelse er bl.a. i strid med bestemmelserne i statuttens artikel 27, som fastsætter, at »de erhvervede rettigheder« skal bevares. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende er, at Præsidiet manglede kompetence ratione materiae.

—

Dels er Præsidiets afgørelse af 10. december 2018 (herefter »Præsidiets afgørelse«) truffet i strid med statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, vedtaget ved Europa-Parlamentets afgørelse af 28. september 2005, 2005/684/EF, Euratom (EUT 2005, L 262, s. 1) (herefter »statutten«). Præsidiets afgørelse er bl.a. i strid med bestemmelserne i statuttens artikel 27, som fastsætter, at »de erhvervede rettigheder« skal bevares.

| — | Dels skaber Præsidiets afgørelse en skat ved at indføre en særlig afgift, der beløber sig til 5 % af det nominelle beløb for pensionen, selv om indførelse af en skat ikke henhører under Præsidiets kompetence ifølge artikel 223, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

—

Dels skaber Præsidiets afgørelse en skat ved at indføre en særlig afgift, der beløber sig til 5 % af det nominelle beløb for pensionen, selv om indførelse af en skat ikke henhører under Præsidiets kompetence ifølge artikel 223, stk. 2, TEUF.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formkrav.






  — | Dels foreholdes Præsidiet, at det har vedtaget sin afgørelse uden at overholde de regler, der er fastsat i artikel 223 TEUF. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formkrav.

—

Dels foreholdes Præsidiet, at det har vedtaget sin afgørelse uden at overholde de regler, der er fastsat i artikel 223 TEUF.

| — | Dels er Præsidiets afgørelse utilstrækkeligt begrundet og tilsidesætter således den begrundelsespligt, der er fastsat i artikel 296, andet afsnit, TEUF, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

—

Dels er Præsidiets afgørelse utilstrækkeligt begrundet og tilsidesætter således den begrundelsespligt, der er fastsat i artikel 296, andet afsnit, TEUF, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af de erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.






  — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse de erhvervede rettigheder, der følger af såvel de generelle retsprincipper som af statutten, som udtrykkeligt fastsætter, at de bevares »i fuldt omfang« (artikel 27). |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af de erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse de erhvervede rettigheder, der følger af såvel de generelle retsprincipper som af statutten, som udtrykkeligt fastsætter, at de bevares »i fuldt omfang« (artikel 27).

| — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. |
| --- | --- |

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.






  — | Dels er indgrebene i sagsøgerens rettigheder uforholdsmæssige i forhold til de formål, der forfølges med Præsidiets afgørelse. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.

—

Dels er indgrebene i sagsøgerens rettigheder uforholdsmæssige i forhold til de formål, der forfølges med Præsidiets afgørelse.

| — | Dels må det fastslås, at Præsidiets afgørelse ikke kan finde anvendelse på grund af tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling. |
| --- | --- |

—

Dels må det fastslås, at Præsidiets afgørelse ikke kan finde anvendelse på grund af tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og om manglende gennemførelsesforanstaltninger.






  — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den i strid med loven har retsvirkninger med tilbagevirkende kraft. |
| --- | --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og om manglende gennemførelsesforanstaltninger.

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den i strid med loven har retsvirkninger med tilbagevirkende kraft.

| — | Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den har undladt at træffe gennemførelsesforanstaltninger. |
| --- | --- |

—

Dels tilsidesætter Præsidiets afgørelse retssikkerhedsprincippet, for så vidt som den har undladt at træffe gennemførelsesforanstaltninger.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/54 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/54

---

Sag anlagt den 27. april 2020 — Aerospinning Master Franchising mod EUIPO — Mad Dogg Athletics (SPINNING)

(Sag T-246/20)

(2020/C 215/62)

Stævningen er affattet på tjekkisk

Parter

Sagsøger: Aerospinning Master Franchising s. r. o. (Prag, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat K. Labalestra)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Mad Dogg Athletics, Inc. (Venice, Californien, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Mad Dogg Athletics, Inc.

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket SPINNING — registreringsansøgning nr. 175 117

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 26. februar 2020 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 369/2019-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 58, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 58, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 41, stk. 2, litra a), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 41, stk. 2, litra a), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder

| — | Tilsidesættelse af artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/55 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/55

---

Sag anlagt den 28. april 2020 — Sabra mod Rådet

(Sag T-249/20)

(2020/C 215/63)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Abdelkader Sabra (Beirut, Libanon) (ved M. Lester, QC, og solicitor A. Bradshaw)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | De anfægtede foranstaltninger annulleres, for så vidt som de vedrører ham. |
| --- | --- |

—

De anfægtede foranstaltninger annulleres, for så vidt som de vedrører ham.

| — | Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2020/212 af 17. februar 2020 om gennemførelse af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2020/211 af 17. februar 2020 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien (2).

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at den omstændighed, at han er omfattet af de restriktive foranstaltninger, er resultatet af et åbenbart urigtigt skøn fra Rådet. Særligt har sagsøgeren gjort følgende gældende:

| — | Han tilhører ikke kategorien fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien, som omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EU) nr. 36/2012 af 18. januar 2012 (3). |
| --- | --- |

—

Han tilhører ikke kategorien fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien, som omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EU) nr. 36/2012 af 18. januar 2012 (3).

| — | Han har ikke tilknytning til det syriske regime, udøver ikke indflydelse på regimet og udgør ingen risiko for omgåelse som omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 36/2012. |
| --- | --- |

—

Han har ikke tilknytning til det syriske regime, udøver ikke indflydelse på regimet og udgør ingen risiko for omgåelse som omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 36/2012.

| — | Han yder ingen støtte til og nyder ikke gavn af det syriske regime. |
| --- | --- |

—

Han yder ingen støtte til og nyder ikke gavn af det syriske regime.

---

(1)  EUT 2020, L 43I, s. 6.

(2)  EUT 2020, L 43I, s. 1.

(3)  Rådets forordning (EU) nr. 36/2012 af 18.1.2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien og om ophævelse af forordning (EU) nr. 442/2011 (EUT 2012, L. 16, s. 1).

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/56 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/56

---

Sag anlagt den 23. april 2020 — JU m.fl. mod Rådet

(Sag T-252/20)

(2020/C 215/64)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: JU, JV, JW, JY, JZ, KA og KB (ved barrister P. Tridimas samt solicitors A. von Westernhagen og D. Harrison)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgernes påstande

| — | Annullation af Rådets afgørelse (EU) 2020/135 af 30. januar 2020 om indgåelse af aftalen om Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden af Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab (1), for så vidt som den uden sagsøgernes samtykke og uden en retfærdig procedure har frarøvet dem deres status som unionsborgere og deres heraf afledte rettigheder. |
| --- | --- |

—

Annullation af Rådets afgørelse (EU) 2020/135 af 30. januar 2020 om indgåelse af aftalen om Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden af Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab (1), for så vidt som den uden sagsøgernes samtykke og uden en retfærdig procedure har frarøvet dem deres status som unionsborgere og deres heraf afledte rettigheder.

| — | Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne gør gældende, at Rådet, idet det har frarøvet dem deres status som unionsborgere og deres heraf afledte grundlæggende rettigheder, har tilsidesat artikel 20 TEUF, artikel 23 TEUF og artikel 50 TEUF tillige med chartrets artikel 7, 19, 39, 40, 45 og 46 samt proportionalitetsprincippet, ligebehandlingsprincippet og princippet om den berettigede forventning.

Sagsøgerne gør som følge heraf gældende, at unionsborgerskabet er en grundlæggende status, som tilkommer EU-borgere. Det er som sådan af personlig art, og når det en gang er tildelt, fortabes det ikke automatisk som følge af Det Forenede Kongeriges udtræden. Sagsøgerne hævder, at ingen må fratages deres unionsborgerskab og de heraf afledte rettigheder vilkårligt.

---

(1)  Rådets Afgørelse (EU) 2020/135 af 30.1.2020 om indgåelse af aftalen om Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden af Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab (EUT 2020, L 29, s. 1).

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/57 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/57

---

Sag anlagt den 5. maj 2020 — Oatly mod EUIPO (IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)

(Sag T-253/20)

(2020/C 215/65)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Oatly AB (Malmø, Sverige) (ved advokat M. Johansson)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS — registreringsansøgning nr. 18 035 560

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 7. februar 2020 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2446/2019-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i den foreliggende sag. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i den foreliggende sag.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/57 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/57

---

Sag anlagt den 5. maj 2020 — Kondyterska korporatsiia »Roshen« mod EUIPO — Krasnyj Octyabr (Gengivelse af en hummer)

(Sag T-254/20)

(2020/C 215/66)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia »Roshen« (Kiev, Ukraine) (ved advokat I. Lukauskienė)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Krasnyj Octyabr (Moskva, Rusland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Krasnyj Octyabr

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket (Gengivelse af en hummer) — registreringsansøgning nr. 15 948 185

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 4. marts 2020 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1916/2019-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Urigtig anvendelse af princippet om retten til at blive hørt i forbindelse med artikel 94, stk. 1, og artikel 95, stk. 2 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Urigtig anvendelse af princippet om retten til at blive hørt i forbindelse med artikel 94, stk. 1, og artikel 95, stk. 2 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Urigtig anvendelse af artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Urigtig anvendelse af artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Urigtig anvendelse af artikel 59, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Urigtig anvendelse af artikel 59, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Urigtig anvendelse af artikel 59, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Urigtig anvendelse af artikel 59, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Urigtig anvendelse af artikel 59, stk. 3, sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Urigtig anvendelse af artikel 59, stk. 3, sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/58 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/58

---

Sag anlagt den 6. maj 2020 — Steinel mod EUIPO (GluePro)

(Sag T-256/20)

(2020/C 215/67)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Steinel GmbH (Herzebrock-Clarholz, Tyskland) (ved advokaterne M. Breuer og K. Freudenstein)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket GluePro — registreringsansøgning nr. 18 029 161

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. februar 2020 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2516/2019-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/59 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/59

---

Sag anlagt den 8. maj 2020 — Ryanair mod Kommissionen

(Sag T-259/20)

(2020/C 215/68)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Ryanair DAC (Swords, Irland) (ved advokaterne E. Vahida, F. Laprévote, S. Rating og I. Metaxas-Maranghidis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse (EU) af 31. marts 2020 om statsstøtte SA.56765 (1) annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse (EU) af 31. marts 2020 om statsstøtte SA.56765 (1) annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

| — | Sagsøgeren har ligeledes fremsat anmodning om, at der træffes afgørelse efter en fremskyndet procedure i henhold til artikel 23a i statutten for Den Europæiske Unions Domstol. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren har ligeledes fremsat anmodning om, at der træffes afgørelse efter en fremskyndet procedure i henhold til artikel 23a i statutten for Den Europæiske Unions Domstol.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Europa-Kommissionens afgørelse er i strid med særlige bestemmelser i TEUF og de generelle EU-retlige principper om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet og den frie bevægelighed for tjenesteydelser, der har dannet grundlag for liberaliseringen af lufttransport i Den Europæiske Union siden slutningen af 1980’erne. Liberaliseringen af lufttransportmarkedet i Den Europæiske Union har givet mulighed for væksten af egentlige paneuropæiske lavprisluftfartsselskaber. Europa-Kommissionens afgørelse ser bort fra sådanne paneuropæiske luftfartsselskabers rolle i medlemsstaternes markedsstruktur ved at tillade Frankrig at forbeholde støtte til de EU-luftfartsselskaber, som Frankrig har udstedt EU- driftstilladelser til. Artikel 107, stk. 2, litra b), TEUF fastsætter en undtagelse til forbuddet mod statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF, men denne bestemmelse er ikke en undtagelse til andre regler og principper i TEUF. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Europa-Kommissionens afgørelse er i strid med særlige bestemmelser i TEUF og de generelle EU-retlige principper om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet og den frie bevægelighed for tjenesteydelser, der har dannet grundlag for liberaliseringen af lufttransport i Den Europæiske Union siden slutningen af 1980’erne. Liberaliseringen af lufttransportmarkedet i Den Europæiske Union har givet mulighed for væksten af egentlige paneuropæiske lavprisluftfartsselskaber. Europa-Kommissionens afgørelse ser bort fra sådanne paneuropæiske luftfartsselskabers rolle i medlemsstaternes markedsstruktur ved at tillade Frankrig at forbeholde støtte til de EU-luftfartsselskaber, som Frankrig har udstedt EU- driftstilladelser til. Artikel 107, stk. 2, litra b), TEUF fastsætter en undtagelse til forbuddet mod statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF, men denne bestemmelse er ikke en undtagelse til andre regler og principper i TEUF.

| 2. | Andet anbringende om, at Europa-Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med sin kontrol af støttens proportionalitet i forhold til den skade, som covid-19-krisen har forårsaget. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Europa-Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med sin kontrol af støttens proportionalitet i forhold til den skade, som covid-19-krisen har forårsaget.

| 3. | Tredje anbringende om, at Europa-Kommissionen undlod at indlede en formel undersøgelsesprocedure til trods for alvorlige vanskeligheder og tilsidesatte sagsøgerens processuelle rettigheder. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Europa-Kommissionen undlod at indlede en formel undersøgelsesprocedure til trods for alvorlige vanskeligheder og tilsidesatte sagsøgerens processuelle rettigheder.

| 4. | Fjerde anbringende om, at Europa-Kommissionen tilsidesatte sin forpligtelse til at begrunde sin afgørelse. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at Europa-Kommissionen tilsidesatte sin forpligtelse til at begrunde sin afgørelse.

---

(1)  Europa-Kommissionens afgørelse af 31.3.2020 om statsstøtte SA.56765 (2020/N) — France COVID-19 — Moratoire sur le paiement de taxes aéronautiques en faveur des entreprises de transport public aérien (betalingsmoratorium for luftfartsafgifter til fordel for offentlige flytransportselskaber (endnu ikke offentliggjort i EUT).

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/60 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/60

---

Sag anlagt den 1. maj 2020 — Da Silva Carreira mod Kommissionen

(Sag T-260/20)

(2020/C 215/69)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: José Da Silva Carreira (Olhos de Água, Portugal) (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

Det fastslås:

| — | Afgørelsen af 26. juli 2019, hvorved Kommissionen afslog at ændre sagsøgerens alderspension ex nunc, annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen af 26. juli 2019, hvorved Kommissionen afslog at ændre sagsøgerens alderspension ex nunc, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende om tilsidesættelse af artikel 21 og af artikel 22 i bilag XIII til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«). Sagsøgeren har bl.a. gjort gældende, at Kommissionens afslag på at ændre hans alderspension ex nunc er i strid med artikel 41 i bilag VIII til vedtægten og med lighedsprincippet.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/60 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/60

---

Sag anlagt den 6. maj 2020 — Rochem Group mod EUIPO — Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)

(Sag T-263/20)

(2020/C 215/70)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Rochem Group AG (Zug, Schweiz) (ved advokat K. Guridi Sedlak)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Rochem Marine Srl (Genova, Italien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Rochem Group AG

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket R.T.S. ROCHEM Technical Services — EU-varemærke nr. 12 313 797

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 2. marts 2020 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1545/2019-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO pålægges at træffe en ny afgørelse, hvorved der meddeles afslag på ugyldighedsbegæringen indgivet vedrørende EU-varemærke nr. 12 313 797, også for klasse 11 og 40. |
| --- | --- |

—

EUIPO pålægges at træffe en ny afgørelse, hvorved der meddeles afslag på ugyldighedsbegæringen indgivet vedrørende EU-varemærke nr. 12 313 797, også for klasse 11 og 40.

| — | EUIPO og intervenienten, såfremt den anden part i sagen for appelkammeret intervenerer i sagen for Retten, tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale de af sagsøgeren afholdte gebyrer og omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO og intervenienten, såfremt den anden part i sagen for appelkammeret intervenerer i sagen for Retten, tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale de af sagsøgeren afholdte gebyrer og omkostninger.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 64, stk. 2 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 64, stk. 2 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/61 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/61

---

Sag anlagt den 13. maj 2020 — Apologistics mod EUIPO — Kerckhoff (APO)

(Sag T-282/20)

(2020/C 215/71)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Apologistics GmbH (Markkleeberg, Tyskland) (ved advokat H. Hug)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Markus Kerckhoff (Bergisch Gladbach, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Apologistics GmbH

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket APO — EU-varemærke nr. 9 273 103

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 25. februar 2020 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 982/2019-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 29.6.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 215/62 |
| --- | --- | --- | --- |

29.6.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 215/62

---

Rettens kendelse af 17. april 2020 — Mende Omalanga m.fl. mod Rådet

(Forenede sager T-103/19, T-110/19 — T 113/19 og T-116/19 — T 124/19) (1)

(2020/C 215/72)

Processprog: fransk

Formanden for Syvende Afdeling har besluttet, at sagerne T-103/19 og T 112/19 skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 139 af 15.4.2019.

---