# Úřední věstník L 392/2021

| | ISSN 1977-0626 |
| --- | --- |
| Úřední věstník
  Evropské unie | L 392 |
| | |
| České vydání | Právní předpisy | Ročník 645. listopadu 2021 |

ISSN 1977-0626

Úřední věstník

Evropské unie

L 392

České vydání

Právní předpisy

Ročník 645. listopadu 2021

---

| Obsah | | II   Nelegislativní akty | Strana |
| --- | --- | --- | --- |
| | | AKTY PŘIJATÉ INSTITUCEMI ZŘÍZENÝMI MEZINÁRODNÍ DOHODOU |
| | * | Předpis OSN č. 94 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel z hlediska ochrany cestujících při čelním nárazu [2021/1860] | 1 |
| | * | Předpis OSN č. 95 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel z hlediska ochrany cestujících při bočním nárazu [2021/1861] | 62 |
| | * | Předpis OSN č. 137 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel z hlediska ochrany při čelním nárazu, se zaměřením na zádržné systémy [2021/1862] | 130 |

Obsah

II   Nelegislativní akty

Strana

AKTY PŘIJATÉ INSTITUCEMI ZŘÍZENÝMI MEZINÁRODNÍ DOHODOU

*

Předpis OSN č. 94 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel z hlediska ochrany cestujících při čelním nárazu [2021/1860]

1

*

Předpis OSN č. 95 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel z hlediska ochrany cestujících při bočním nárazu [2021/1861]

62

*

Předpis OSN č. 137 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel z hlediska ochrany při čelním nárazu, se zaměřením na zádržné systémy [2021/1862]

130

| CS | Akty, jejichž název není vytištěn tučně, se vztahují ke každodennímu řízení záležitostí v zemědělství a obecně platí po omezenou dobu.
  Názvy všech ostatních aktů jsou vytištěny tučně a předchází jim hvězdička. |
| --- | --- |

CS

Akty, jejichž název není vytištěn tučně, se vztahují ke každodennímu řízení záležitostí v zemědělství a obecně platí po omezenou dobu.

Názvy všech ostatních aktů jsou vytištěny tučně a předchází jim hvězdička.

---

II Nelegislativní akty

AKTY PŘIJATÉ INSTITUCEMI ZŘÍZENÝMI MEZINÁRODNÍ DOHODOU

| 5.11.2021 | CS | Úřední věstník Evropské unie | L 392/1 |
| --- | --- | --- | --- |

5.11.2021

CS

Úřední věstník Evropské unie

L 392/1

---

Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: https://unece.org/status-1958-agreement-and-annexed-regulations

Předpis OSN č. 94 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel z hlediska ochrany cestujících při čelním nárazu [2021/1860]

Zahrnuje veškerá platná znění až po:

Zahrnuje veškerá platná znění až po:

sérii změn 04 – datum vstupu v platnost: 9. června 2021

OBSAH

PŘEDPIS

| 1. | Oblast působnosti |
| --- | --- |

1.

| 2. | Definice |
| --- | --- |

2.

| 3. | Žádost o schválení |
| --- | --- |

3.

| 4. | Schválení |
| --- | --- |

4.

| 5. | Specifikace |
| --- | --- |

5.

| 6. | Pokyny pro uživatele vozidel vybavených airbagy |
| --- | --- |

6.

| 7. | Změna a rozšíření schválení typu vozidla |
| --- | --- |

7.

| 8. | Shodnost výroby |
| --- | --- |

8.

| 9. | Postihy za neshodnost výroby |
| --- | --- |

9.

| 10. | Definitivní ukončení výroby |
| --- | --- |

10.

| 11. | Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů |
| --- | --- |

11.

| 12. | Přechodná ustanovení |
| --- | --- |

12.

PŘÍLOHY

| 1 | Sdělení |
| --- | --- |

1

| 2 | Uspořádání značek schválení |
| --- | --- |

2

| 3 | Postup zkoušky |
| --- | --- |

3

| 4 | Biomechanické kritérium hlavy (HPC – Head Performance Criterion) a kritéria zrychlení hlavy 3 ms |
| --- | --- |

4

Head Performance Criterion

| 5 | Uspořádání a instalace figurín a seřízení zádržných systémů |
| --- | --- |

5

| 6 | Postup pro stanovení bodu „H“ a skutečného úhlu trupu pro místa k sezení v motorových vozidlech |
| --- | --- |

6

| Dodatek 1 | Popis třírozměrného zařízení k určení bodu „H“ (zařízení 3-D H) |
| --- | --- |

Dodatek 1

| Dodatek 2 | Třírozměrná vztažná soustava |
| --- | --- |

Dodatek 2

| Dodatek 3 | Referenční údaje o místech k sezení |
| --- | --- |

Dodatek 3

| 7 | Postup zkoušky se zkušebním vozíkem |
| --- | --- |

7

| Dodatek | Křivka ekvivalence – toleranční pásmo pro křivku ΔV = f(t) |
| --- | --- |

Dodatek

| 8 | Postup měření při měřicích zkouškách: přístrojové vybavení |
| --- | --- |

8

| 9 | Definice deformovatelné bariéry |
| --- | --- |

9

| 10 | Postup certifikace bérce a chodidla figuríny |
| --- | --- |

10

| 11 | Zkušební postupy pro vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím |
| --- | --- |

11

1.   OBLAST PŮSOBNOSTI

Tento předpis se vztahuje na vozidla kategorie M1
   (1) o celkové přípustné hmotnosti nepřesahující 3 500 kg a na vozidla kategorie N1 o celkové přípustné hmotnosti nepřesahující 2 500 kg; ostatní vozidla mohou být schválena na žádost výrobce.

1

1

1

2.   DEFINICE

Pro účely tohoto předpisu se použijí tyto definice:

| 2.1 | „ochranným systémem“ se rozumí vnitřní výstroj vozidla a zařízení určená k zadržení cestujících a přispívající k zajištění shody s požadavky uvedenými dále v bodě 5; |
| --- | --- |

2.1

„ochranným systémem

| 2.2 | „typem ochranného systému“ se rozumí kategorie ochranných zařízení, která se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou: | technologie, |
| --- | --- | --- |

2.2

„typem ochranného systému

technologie,

| | geometrie, |
| --- | --- |

geometrie,

| | materiály, z nichž jsou zhotovena; |
| --- | --- |

materiály, z nichž jsou zhotovena;

| 2.3 | „šířkou vozidla“ se rozumí vzdálenost mezi rovinami rovnoběžnými s podélnou středovou rovinou (vozidla) a dotýkajícími se vozidla z obou stran této roviny, s výjimkou vnějších zařízení pro nepřímý výhled, bočních obrysových světel, ukazatelů tlaku v pneumatikách, směrových světel, obrysových světel, ohebných blatníků a vypouklých částí bočnic pneumatik bezprostředně nad bodem styku s vozovkou; |
| --- | --- |

2.3

„šířkou vozidla

| 2.4 | „překryvem“ se rozumí procento šířky vozidla, které je přímo před čelem bariéry; |
| --- | --- |

2.4

„překryvem

| 2.5 | „deformovatelným čelem bariéry“ se rozumí rozdrtitelná část, která je namontována na čele tuhého bloku; |
| --- | --- |

2.5

„deformovatelným čelem bariéry

| 2.6 | „typem vozidla“ se rozumí kategorie motorových vozidel, která se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou: |
| --- | --- |

2.6

„typem vozidla

| 2.6.1 | délka a šířka vozidla, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.6.1

délka a šířka vozidla, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;

| 2.6.2 | nosná konstrukce, rozměry, obrysy a materiály té části vozidla, jež se nachází před příčnou rovinou procházející bodem „R“ sedadla řidiče, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.6.2

nosná konstrukce, rozměry, obrysy a materiály té části vozidla, jež se nachází před příčnou rovinou procházející bodem „R“ sedadla řidiče, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;

| 2.6.3 | tvar a vnitřní rozměry prostoru pro cestující a typ ochranného systému, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.6.3

tvar a vnitřní rozměry prostoru pro cestující a typ ochranného systému, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;

| 2.6.4 | umístění (vpředu, vzadu, uprostřed) a orientace motoru (příčná nebo podélná), pokud mají negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.6.4

umístění (vpředu, vzadu, uprostřed) a orientace motoru (příčná nebo podélná), pokud mají negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;

| 2.6.5 | pohotovostní hmotnost, pokud má negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.6.5

pohotovostní hmotnost, pokud má negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;

| 2.6.6 | volitelné zařízení nebo výstroj dodané výrobcem, pokud mají negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.6.6

volitelné zařízení nebo výstroj dodané výrobcem, pokud mají negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;

| 2.6.7 | umístění dobíjecího systému pro uchovávání energie (REESS), pokud má negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem. |
| --- | --- |

2.6.7

umístění dobíjecího systému pro uchovávání energie (REESS), pokud má negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem.

| 2.7 | Prostor pro cestující |
| --- | --- |

2.7

Prostor pro cestující

| 2.7.1 | „Prostorem pro cestující z hlediska ochrany cestujících“ se rozumí prostor určený pro cestující ohraničený střechou, podlahou, bočními stěnami, dveřmi, vnějším zasklením, přední přepážkou a rovinou přepážky zadního prostoru nebo rovinou opěradla zadního sedadla; |
| --- | --- |

2.7.1

„Prostorem pro cestující z hlediska ochrany cestujících

| 2.7.2 | „prostorem pro cestující z hlediska hodnocení elektrické bezpečnosti“ se rozumí prostor určený pro cestující ohraničený střechou, podlahou, bočními stěnami, dveřmi, vnějším zasklením, přední přepážkou a zadní přepážkou nebo zadními dveřmi, a také zábranou elektrické ochrany a kryty pro ochranu cestujících před přímým dotykem vysokonapěťových živých částí; |
| --- | --- |

2.7.2

„prostorem pro cestující z hlediska hodnocení elektrické bezpečnosti

| 2.8 | „bodem R“ se rozumí vztažný bod vůči konstrukci vozidla stanovený výrobcem pro každé sedadlo, jak je uvedeno v příloze 6; |
| --- | --- |

2.8

„bodem R

| 2.9 | „bodem H“ se rozumí vztažný bod stanovený pro každé sedadlo pověřenou schvalovací zkušebnou za použití postupu uvedeného v příloze 6; |
| --- | --- |

2.9

„bodem H

| 2.10 | „pohotovostní hmotností vozidla“ se rozumí hmotnost vozidla v provozním stavu, neobsazeného a nenaloženého, avšak kompletně vybaveného palivem, chladicí kapalinou, mazivem, nářadím a rezervním kolem (jestliže je výrobce vozidla poskytuje jako standardní výbavu); |
| --- | --- |

2.10

„pohotovostní hmotností vozidla

| 2.11 | „airbagem“ se rozumí zařízení montované do motorových vozidel jako doplněk bezpečnostních pásů a zádržných systémů, tj. systémy, které v případě závažného nárazu působícího na vozidlo automaticky aktivují pružnou konstrukci, jejímž účelem je vlivem stlačení plynu, kterým je naplněna, omezit tíhu působící při nárazu jedné nebo více částí těla osoby ve vozidle na interiér prostoru pro cestující; |
| --- | --- |

2.11

„airbagem

| 2.12 | „airbagem pro cestujícího“ se rozumí sestava airbagu, jejímž účelem je ochránit při čelním nárazu cestujícího (cestující) na jiných sedadlech, než je sedadlo řidiče; |
| --- | --- |

2.12

„airbagem pro cestujícího

| 2.13 | „vysokonapěťovým“ se rozumí klasifikace elektrické součásti nebo obvodu, pokud je efektivní hodnota (rms) jejich pracovního napětí > 60 V a ≤ 1 500 V stejnosměrného proudu nebo > 30 V a ≤ 1 000 V střídavého proudu; |
| --- | --- |

2.13

„vysokonapěťovým

| 2.14 | „dobíjecím systémem pro uchovávání elektrické energie (REESS)“ se rozumí dobíjecí systém pro uchovávání energie, který poskytuje elektrickou energii pro elektrický pohon.
  Za REESS se nepovažuje baterie, jejímž primárním účelem je dodávání energie pro nastartování motoru a/nebo osvětlení a/nebo jiné pomocné systémy vozidla.
  Systém REESS může zahrnovat systémy nezbytné pro fyzickou podporu, řízení teploty, elektronické ovládání a kryt; |
| --- | --- |

2.14

„dobíjecím systémem pro uchovávání elektrické energie (REESS)

Za REESS se nepovažuje baterie, jejímž primárním účelem je dodávání energie pro nastartování motoru a/nebo osvětlení a/nebo jiné pomocné systémy vozidla.

Systém REESS může zahrnovat systémy nezbytné pro fyzickou podporu, řízení teploty, elektronické ovládání a kryt;

| 2.15 | „zábranou elektrické ochrany“ se rozumí část zajišťující ochranu před přímým dotykem vysokonapěťových živých částí; |
| --- | --- |

2.15

„zábranou elektrické ochrany

| 2.16 | „elektrickým hnacím ústrojím“ se rozumí elektrický obvod, který zahrnuje trakční motor(y) a může také zahrnovat REESS, systém konverze elektrické energie, elektronické měniče, příslušný svazek vodičů a konektory a propojovací systém pro nabíjení REESS; |
| --- | --- |

2.16

„elektrickým hnacím ústrojím

| 2.17 | „živými částmi“ se rozumí jakákoli vodivá část (vodivé části), ve které (kterých) má být za běžných provozních podmínek elektrické napětí; |
| --- | --- |

2.17

„živými částmi

| 2.18 | „nechráněnou vodivou částí“ se rozumí vodivá část, které se lze dotýkat za podmínek stupně ochrany IPXXB a která za normálních okolností není pod elektrickým napětím, ale může se pod napětí dostat v případě poruchy izolace. Patří sem části pod krytem, který lze odstranit bez použití nástrojů; |
| --- | --- |

2.18

„nechráněnou vodivou částí

| 2.19 | „přímým dotykem“ se rozumí kontakt osob s vysokonapěťovými živými částmi; |
| --- | --- |

2.19

„přímým dotykem

| 2.20 | „nepřímým dotykem“ se rozumí kontakt osob s nechráněnými vodivými částmi; |
| --- | --- |

2.20

„nepřímým dotykem

| 2.21 | „stupněm ochrany IPXXB“ se rozumí ochrana před dotykem vysokonapěťových živých částí zajišťovaná buď zábranou elektrické ochrany, nebo krytem, která byla vyzkoušena pomocí kloubového zkušebního prstu (stupeň IPXXB) v souladu s popisem v bodě 4 přílohy 11; |
| --- | --- |

2.21

„stupněm ochrany IPXXB

| 2.22 | „pracovním napětím“ se rozumí nejvyšší efektivní hodnota napětí elektrického obvodu (rms), kterou udává výrobce a která se může vyskytnout mezi kterýmikoli vodivými částmi za podmínek obvodu naprázdno nebo za běžných provozních podmínek. Je-li elektrický obvod rozpojený galvanickou izolací, pracovní napětí se stanoví pro každý rozpojený obvod zvlášť; |
| --- | --- |

2.22

„pracovním napětím

| 2.23 | „propojovacím systémem pro nabíjení REESS“ se rozumí elektrický obvod používaný pro nabíjení REESS z vnějšího elektrického napájecího zdroje, včetně zásuvky vozidla; |
| --- | --- |

2.23

„propojovacím systémem pro nabíjení REESS

| 2.24 | „elektrickou kostrou“ se rozumí soustava vzájemně elektricky propojených vodivých částí, jejichž elektrický potenciál se považuje za vztažný; |
| --- | --- |

2.24

„elektrickou kostrou

| 2.25 | „elektrickým obvodem“ se rozumí soustava propojených živých částí navržená tak, aby v ní za běžných provozních podmínek bylo elektrické napětí; |
| --- | --- |

2.25

„elektrickým obvodem

| 2.26 | „systémem konverze elektrické energie“ se rozumí systém (např. palivový článek), který vyrábí a poskytuje elektrickou energii pro elektrický pohon; |
| --- | --- |

2.26

„systémem konverze elektrické energie

| 2.27 | „elektronickým měničem“ se rozumí zařízení umožňující regulaci a/nebo konverzi elektrické energie pro elektrický pohon; |
| --- | --- |

2.27

„elektronickým měničem

| 2.28 | „krytem“ se rozumí část, která zakrývá vnitřní jednotky a zajišťuje ochranu před veškerým přímým dotykem; |
| --- | --- |

2.28

„krytem

| 2.29 | „vysokonapěťovou sběrnicí“ se rozumí elektrický obvod včetně propojovacího systému pro nabíjení REESS využívající vysoké napětí.
  Pokud jsou elektrické obvody vzájemně galvanicky propojeny a splňují specifické podmínky napětí, považují se za vysokonapěťovou sběrnici pouze ty konstrukční části nebo části elektrického obvodu, které pracují při vysokém napětí; |
| --- | --- |

2.29

„vysokonapěťovou sběrnicí

Pokud jsou elektrické obvody vzájemně galvanicky propojeny a splňují specifické podmínky napětí, považují se za vysokonapěťovou sběrnici pouze ty konstrukční části nebo části elektrického obvodu, které pracují při vysokém napětí;

| 2.30 | „pevným izolátorem“ se rozumí izolační krytí svazku vodičů, který má zakrývat vysokonapěťové živé části a zabránit přímému kontaktu s nimi; |
| --- | --- |

2.30

„pevným izolátorem

| 2.31 | „automatickým rozpojením“ se rozumí nástroj, který při spuštění galvanicky odpojí zdroje elektrické energie od zbytku vysokonapěťového obvodu elektrického hnacího ústrojí; |
| --- | --- |

2.31

„automatickým rozpojením

| 2.32 | „trakční baterií otevřeného typu“ se rozumí typ baterie, která vyžaduje plnění kapalinou a která produkuje vodík, jenž se uvolňuje do atmosféry; |
| --- | --- |

2.32

„trakční baterií otevřeného typu

| 2.33 | „automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří“ se rozumí systém, který dveře automaticky uzamkne při předem nastavené rychlosti, nebo za jakékoli jiné výrobcem definované podmínky; |
| --- | --- |

2.33

„automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří

| 2.34 | „přestavovacím systémem“ se rozumí zařízení, s jehož pomocí lze sedadlo nebo některou jeho část posunout a/nebo otočit bez pevné mezilehlé polohy, aby byl usnadněn přístup cestujících do prostoru za tímto sedadlem a z tohoto prostoru; |
| --- | --- |

2.34

„přestavovacím systémem

| 2.35 | „žebřinovým rámem“ se rozumí podvozek, jejž tvoří dva podélné nosníky, které jsou navzájem spojeny příčkami, přičemž kabina, vyrobená z panelů, je spojena s těmito nosníky; |
| --- | --- |

2.35

„žebřinovým rámem

| 2.36 | „vodným elektrolytem“ se rozumí elektrolyt na bázi vody jakožto rozpouštědla pro sloučeniny (např. kyseliny, zásady), který po rozpuštění poskytuje vodivé ionty; |
| --- | --- |

2.36

„vodným elektrolytem

| 2.37 | „únikem elektrolytu“ se rozumí únik elektrolytu z REESS v kapalné podobě; |
| --- | --- |

2.37

„únikem elektrolytu

| 2.38 | „nevodným elektrolytem“ se rozumí elektrolyt, jehož základem není voda jakožto rozpouštědlo; |
| --- | --- |

2.38

„nevodným elektrolytem

| 2.39 | pojem „běžné provozní podmínky“ zahrnuje provozní režimy a podmínky, které lze přiměřeně očekávat při typickém provozu vozidla, mj. při jízdě rychlostmi stanovenými dopravními předpisy, při parkování a stání v dopravním provozu, jakož i při nabíjení pomocí nabíječek, které jsou kompatibilní s konkrétními dobíjecími porty instalovanými na vozidle. Nezahrnuje podmínky, kdy je vozidlo poškozeno při nárazu, předměty nacházejícími se na vozovce nebo v důsledku vandalismu, vystaveno požáru nebo ponoření do vody, nebo ve stavu, který vyžaduje servisní a/nebo údržbářské práce, nebo kdy jsou na něm tyto práce prováděny; |
| --- | --- |

2.39

pojem „běžné provozní podmínky

| 2.40 | „specifickými podmínkami napětí“ se rozumí stav, kdy maximální napětí galvanicky propojeného elektrického obvodu mezi živou částí se stejnosměrným proudem a jakoukoli jinou živou částí (se stejnosměrným nebo střídavým proudem) je ≤ 30 V střídavého proudu (rms) a ≤ 60 V stejnosměrného proudu.
  Poznámka: Je-li živá část se stejnosměrným proudem takového elektrického obvodu připojena k elektrické kostře a platí-li specifické podmínky napětí, potom maximální napětí mezi jakoukoli živou částí a elektrickou kostrou je ≤ 30 V střídavého proudu (rms) a ≤ 60 V stejnosměrného proudu; |
| --- | --- |

2.40

„specifickými podmínkami napětí

Poznámka: Je-li živá část se stejnosměrným proudem takového elektrického obvodu připojena k elektrické kostře a platí-li specifické podmínky napětí, potom maximální napětí mezi jakoukoli živou částí a elektrickou kostrou je ≤ 30 V střídavého proudu (rms) a ≤ 60 V stejnosměrného proudu;

| 2.41 | „stavem nabití“ se rozumí dostupný elektrický náboj v REESS, vyjádřený jako procento jeho jmenovité kapacity; |
| --- | --- |

2.41

„stavem nabití

| 2.42 | „požárem“ se rozumí stav, kdy z vozidla vychází plameny. Jiskry a elektrický oblouk se za plamen nepovažují; |
| --- | --- |

2.42

„požárem

| 2.43 | „výbuchem“ se rozumí náhlé uvolnění energie schopné vytvořit tlakové vlny a/nebo projektily, které mohou způsobit strukturální a/nebo fyzické poškození okolí vozidla. |
| --- | --- |

2.43

„výbuchem

3.   ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ

| 3.1 | Žádost o schválení typu vozidla z hlediska ochrany cestujících na předních sedadlech při čelním nárazu (zkouška vyoseným nárazem na deformovatelnou bariéru) předkládá výrobce vozidla nebo jeho pověřený zástupce. |
| --- | --- |

3.1

Žádost o schválení typu vozidla z hlediska ochrany cestujících na předních sedadlech při čelním nárazu (zkouška vyoseným nárazem na deformovatelnou bariéru) předkládá výrobce vozidla nebo jeho pověřený zástupce.

| 3.2 | K žádosti musí být přiloženy níže uvedené doklady v trojím vyhotovení a následující údaje: |
| --- | --- |

3.2

K žádosti musí být přiloženy níže uvedené doklady v trojím vyhotovení a následující údaje:

| 3.2.1 | podrobný popis typu vozidla z hlediska jeho nosné konstrukce, rozměrů, tvaru a použitých materiálů; |
| --- | --- |

3.2.1

podrobný popis typu vozidla z hlediska jeho nosné konstrukce, rozměrů, tvaru a použitých materiálů;

| 3.2.2 | fotografie nebo schémata a výkresy vozidla zobrazující typ vozidla zepředu, z boku a zezadu a konstrukční detaily přední části nosné konstrukce; |
| --- | --- |

3.2.2

fotografie nebo schémata a výkresy vozidla zobrazující typ vozidla zepředu, z boku a zezadu a konstrukční detaily přední části nosné konstrukce;

| 3.2.3 | údaje o pohotovostní hmotnosti vozidla; |
| --- | --- |

3.2.3

údaje o pohotovostní hmotnosti vozidla;

| 3.2.4 | tvary a vnitřní rozměry prostoru pro cestující; |
| --- | --- |

3.2.4

tvary a vnitřní rozměry prostoru pro cestující;

| 3.2.5 | popis vnitřní výstroje a ochranných systémů namontovaných ve vozidle; |
| --- | --- |

3.2.5

popis vnitřní výstroje a ochranných systémů namontovaných ve vozidle;

| 3.2.6 | obecný popis typu zdroje elektrické energie, jeho umístění a elektrické hnací ústrojí (např. hybridní, elektrické). |
| --- | --- |

3.2.6

obecný popis typu zdroje elektrické energie, jeho umístění a elektrické hnací ústrojí (např. hybridní, elektrické).

| 3.3 | Žadatel o schválení má právo předložit jakékoliv údaje a výsledky provedených zkoušek, které umožní dojít k závěru, že shody s požadavky lze s dostatečně vysokou pravděpodobností dosáhnout. |
| --- | --- |

3.3

Žadatel o schválení má právo předložit jakékoliv údaje a výsledky provedených zkoušek, které umožní dojít k závěru, že shody s požadavky lze s dostatečně vysokou pravděpodobností dosáhnout.

| 3.4 | Vozidlo, které se zkušebně pověřené prováděním schvalovacích zkoušek předává ke schválení, musí být pro typ, jenž má být schválen, reprezentativní. |
| --- | --- |

3.4

Vozidlo, které se zkušebně pověřené prováděním schvalovacích zkoušek předává ke schválení, musí být pro typ, jenž má být schválen, reprezentativní.

| 3.4.1 | Vozidlo, které nemá všechny součásti odpovídající danému typu, může být k provedení zkoušek převzato tehdy, lze-li prokázat, že nepřítomnost vynechaných součástí nemá nepříznivý vliv na výsledky zkoušky z hlediska požadavků tohoto předpisu. |
| --- | --- |

3.4.1

Vozidlo, které nemá všechny součásti odpovídající danému typu, může být k provedení zkoušek převzato tehdy, lze-li prokázat, že nepřítomnost vynechaných součástí nemá nepříznivý vliv na výsledky zkoušky z hlediska požadavků tohoto předpisu.

| 3.4.2 | Je na žadateli o schválení, aby prokázal, že uplatnění bodu 3.4.1 je slučitelné se splněním požadavků tohoto předpisu. |
| --- | --- |

3.4.2

Je na žadateli o schválení, aby prokázal, že uplatnění bodu 3.4.1 je slučitelné se splněním požadavků tohoto předpisu.

4.   SCHVÁLENÍ

| 4.1 | Pokud typ vozidla předložený ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky tohoto předpisu, schválení typu vozidla se udělí. |
| --- | --- |

4.1

Pokud typ vozidla předložený ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky tohoto předpisu, schválení typu vozidla se udělí.

| 4.1.1 | Zkušebna jmenovaná podle níže uvedeného bodu 12 zkontroluje, zda jsou splněny požadované podmínky. |
| --- | --- |

4.1.1

Zkušebna jmenovaná podle níže uvedeného bodu 12 zkontroluje, zda jsou splněny požadované podmínky.

| 4.1.2 | V případě pochybností se při ověřování shody vozidla s požadavky tohoto předpisu vezmou v úvahu veškeré výrobcem poskytnuté údaje nebo výsledky zkoušek, které lze vzít v úvahu při ověřování schvalovacích zkoušek provedených zkušebnou. |
| --- | --- |

4.1.2

V případě pochybností se při ověřování shody vozidla s požadavky tohoto předpisu vezmou v úvahu veškeré výrobcem poskytnuté údaje nebo výsledky zkoušek, které lze vzít v úvahu při ověřování schvalovacích zkoušek provedených zkušebnou.

| 4.2 | Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení v souladu s přílohou 4 dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3). |
| --- | --- |

4.2

Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení v souladu s přílohou 4 dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3).

| 4.3 | Oznámení o udělení nebo zamítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu musí strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělit na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu. |
| --- | --- |

4.3

Oznámení o udělení nebo zamítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu musí strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělit na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.

| 4.4 | Na každém vozidle shodném s typem schváleným podle tohoto předpisu musí být na nápadném a snadno přístupném místě, jež je stanoveno ve schvalovacím formuláři, umístěna mezinárodní značka schválení sestávající z: |
| --- | --- |

4.4

Na každém vozidle shodném s typem schváleným podle tohoto předpisu musí být na nápadném a snadno přístupném místě, jež je stanoveno ve schvalovacím formuláři, umístěna mezinárodní značka schválení sestávající z:

| 4.4.1 | kružnice s vepsaným písmenem „E“ následovaným rozlišovacím číslem země, jež schválení udělila; (2) |
| --- | --- |

4.4.1

kružnice s vepsaným písmenem „E“ následovaným rozlišovacím číslem země, jež schválení udělila; (2

| 4.4.2 | čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení, a to vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.4.1. |
| --- | --- |

4.4.2

čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení, a to vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.4.1.

| 4.5 | Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 4.4.1 výše opakovat; v takovém případě se čísla předpisů a čísla schválení a doplňkové symboly podle všech předpisů, podle nichž bylo uděleno schválení v zemi, která schválení podle tohoto předpisu udělila, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu předepsaného v bodě 4.4.1. |
| --- | --- |

4.5

Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 4.4.1 výše opakovat; v takovém případě se čísla předpisů a čísla schválení a doplňkové symboly podle všech předpisů, podle nichž bylo uděleno schválení v zemi, která schválení podle tohoto předpisu udělila, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu předepsaného v bodě 4.4.1.

| 4.6 | Značka schválení musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná. |
| --- | --- |

4.6

Značka schválení musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.

| 4.7 | Značka schválení se umístí do blízkosti výrobcem připevněného štítku s údaji o vozidle, nebo na tento štítek. |
| --- | --- |

4.7

Značka schválení se umístí do blízkosti výrobcem připevněného štítku s údaji o vozidle, nebo na tento štítek.

| 4.8 | Příklady uspořádání značek schválení jsou uvedeny v příloze 2 tohoto předpisu. |
| --- | --- |

4.8

Příklady uspořádání značek schválení jsou uvedeny v příloze 2 tohoto předpisu.

5.   SPECIFIKACE

| 5.1 | Všeobecné specifikace platné pro všechny zkoušky |
| --- | --- |

5.1

Všeobecné specifikace platné pro všechny zkoušky

| 5.1.1 | Bod „H“ se pro každé sedadlo stanoví postupem uvedeným v příloze 6. |
| --- | --- |

5.1.1

Bod „H“ se pro každé sedadlo stanoví postupem uvedeným v příloze 6.

| 5.1.2 | Pokud ochranný systém pro přední místa k sezení zahrnuje bezpečnostní pásy, musejí jejich součásti vyhovovat požadavkům předpisu č. 16. |
| --- | --- |

5.1.2

Pokud ochranný systém pro přední místa k sezení zahrnuje bezpečnostní pásy, musejí jejich součásti vyhovovat požadavkům předpisu č. 16.

| 5.1.3 | Místa k sezení, na nichž jsou umístěny zkušební figuríny a jejichž ochranný systém zahrnuje bezpečnostní pásy, musejí být vybaveny kotevními úchyty vyhovujícími předpisu č. 14. |
| --- | --- |

5.1.3

Místa k sezení, na nichž jsou umístěny zkušební figuríny a jejichž ochranný systém zahrnuje bezpečnostní pásy, musejí být vybaveny kotevními úchyty vyhovujícími předpisu č. 14.

| 5.2 | Specifikace
  Zkouška vozidla provedená podle postupu uvedeného v příloze 3 se považuje za vyhovující, jsou-li splněny současně všechny podmínky stanovené dále v bodech 5.2.1 až 5.2.6.
  Vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím musí splňovat požadavky bodu 5.2.8. Toho lze dosáhnout samostatnou nárazovou zkouškou na žádost výrobce a po schválení technickou zkušebnou za předpokladu, že elektrické součásti neovlivňují funkčnost ochrany cestujících u daného typu vozidla, jak je stanoveno v bodech 5.2.1 až 5.2.5 tohoto předpisu. V případě této podmínky musí být požadavky bodu 5.2.8 zkontrolovány v souladu s metodami stanovenými v příloze 3 tohoto předpisu, s výjimkou bodů 2, 5 a 6 přílohy 3. Zkušební figurína odpovídající specifikacím pro Hybrid III (viz poznámka pod čarou 1 v příloze 3) vybavená kotníkem o úhlu 45° a splňující požadavky na její seřízení se nicméně instaluje na každé přední krajní sedadlo. |
| --- | --- |

5.2

Specifikace

Zkouška vozidla provedená podle postupu uvedeného v příloze 3 se považuje za vyhovující, jsou-li splněny současně všechny podmínky stanovené dále v bodech 5.2.1 až 5.2.6.

Vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím musí splňovat požadavky bodu 5.2.8. Toho lze dosáhnout samostatnou nárazovou zkouškou na žádost výrobce a po schválení technickou zkušebnou za předpokladu, že elektrické součásti neovlivňují funkčnost ochrany cestujících u daného typu vozidla, jak je stanoveno v bodech 5.2.1 až 5.2.5 tohoto předpisu. V případě této podmínky musí být požadavky bodu 5.2.8 zkontrolovány v souladu s metodami stanovenými v příloze 3 tohoto předpisu, s výjimkou bodů 2, 5 a 6 přílohy 3. Zkušební figurína odpovídající specifikacím pro Hybrid III (viz poznámka pod čarou 1 v příloze 3) vybavená kotníkem o úhlu 45° a splňující požadavky na její seřízení se nicméně instaluje na každé přední krajní sedadlo.

| 5.2.1 | Biomechanická kritéria naměřená podle přílohy 8 na zkušebních figurínách umístěných na krajních předních sedadlech musejí splňovat následující podmínky: |
| --- | --- |

5.2.1

Biomechanická kritéria naměřená podle přílohy 8 na zkušebních figurínách umístěných na krajních předních sedadlech musejí splňovat následující podmínky:

| 5.2.1.1 | biomechanické kritérium hlavy (HPC) nesmí přesáhnout hodnotu 1 000 a výsledné zrychlení hlavy nesmí přesáhnout hodnotu 80 g po dobu delší než 3 ms. Poslední z uvedených hodnot se vypočte kumulativně, přičemž se vylučuje zpětný pohyb hlavy; |
| --- | --- |

5.2.1.1

biomechanické kritérium hlavy (HPC) nesmí přesáhnout hodnotu 1 000 a výsledné zrychlení hlavy nesmí přesáhnout hodnotu 80 g po dobu delší než 3 ms. Poslední z uvedených hodnot se vypočte kumulativně, přičemž se vylučuje zpětný pohyb hlavy;

| 5.2.1.2 | kritéria poranění krku (NIC) nesmějí přesáhnout hodnoty znázorněné na obrázcích 1 a 2; (3) |
| --- | --- |

5.2.1.2

kritéria poranění krku (NIC) nesmějí přesáhnout hodnoty znázorněné na obrázcích 1 a 2; (3

Image 1

Image 2

| 5.2.1.3 | ohybový moment krku kolem osy y nesmí přesáhnout hodnotu 57 Nm ve vytažení;3 |
| --- | --- |

5.2.1.3

ohybový moment krku kolem osy y nesmí přesáhnout hodnotu 57 Nm ve vytažení;3

| 5.2.1.4 | kritérium stlačení hrudníku (ThCC) nesmí přesáhnout hodnotu 42 mm; |
| --- | --- |

5.2.1.4

kritérium stlačení hrudníku (ThCC) nesmí přesáhnout hodnotu 42 mm;

| 5.2.1.5 | kritérium měkkých tkání (V*C) pro hrudník nesmí přesáhnout hodnotu 1,0 m/s; |
| --- | --- |

5.2.1.5

kritérium měkkých tkání (V*C) pro hrudník nesmí přesáhnout hodnotu 1,0 m/s;

| 5.2.1.6 | kritérium síly působící na stehenní kost (FFC) nesmí přesáhnout hodnotu kritéria závislosti síly na čase, znázorněného na obrázku 3; |
| --- | --- |

5.2.1.6

kritérium síly působící na stehenní kost (FFC) nesmí přesáhnout hodnotu kritéria závislosti síly na čase, znázorněného na obrázku 3;

Image 3

| 5.2.1.7 | kritérium tlakové síly působící na holenní kost (TCFC) nesmí přesáhnout hodnotu 8 kN; |
| --- | --- |

5.2.1.7

kritérium tlakové síly působící na holenní kost (TCFC) nesmí přesáhnout hodnotu 8 kN;

| 5.2.1.8 | index holenní kosti (TI) měřený na horním a dolním konci každé holenní kosti nesmí v žádném z těchto bodů přesáhnout hodnotu 1,3; |
| --- | --- |

5.2.1.8

index holenní kosti (TI) měřený na horním a dolním konci každé holenní kosti nesmí v žádném z těchto bodů přesáhnout hodnotu 1,3;

| 5.2.1.9 | pohyb klouzajících kolenních kloubů nesmí přesáhnout 15 mm. |
| --- | --- |

5.2.1.9

pohyb klouzajících kolenních kloubů nesmí přesáhnout 15 mm.

| 5.2.2 | Po zkoušce nesmí zbytkový posuv volantu měřený ve středu náboje volantu přesáhnout 80 mm ve směru svisle vzhůru a 100 mm ve směru vodorovně dozadu. |
| --- | --- |

5.2.2

Po zkoušce nesmí zbytkový posuv volantu měřený ve středu náboje volantu přesáhnout 80 mm ve směru svisle vzhůru a 100 mm ve směru vodorovně dozadu.

| 5.2.3 | V průběhu zkoušky se nesmějí otevřít žádné dveře. |
| --- | --- |

5.2.3

V průběhu zkoušky se nesmějí otevřít žádné dveře.

| 5.2.3.1 | V případě automaticky aktivovaných zamykacích systémů dveří, které se montují volitelně a/nebo je může deaktivovat řidič, se tento požadavek ověří pomocí jednoho z těchto dvou zkušebních postupů, podle volby výrobce: |
| --- | --- |

5.2.3.1

V případě automaticky aktivovaných zamykacích systémů dveří, které se montují volitelně a/nebo je může deaktivovat řidič, se tento požadavek ověří pomocí jednoho z těchto dvou zkušebních postupů, podle volby výrobce:

| 5.2.3.1.1 | Zkouší-li se podle bodu 1.4.3.5.2.1 přílohy 3, musí výrobce navíc prokázat ke spokojenosti technické zkušebny (například pomocí svých interních údajů), že pokud systém není namontován nebo je-li deaktivován, neotevřou se při nárazu žádné dveře. |
| --- | --- |

5.2.3.1.1

Zkouší-li se podle bodu 1.4.3.5.2.1 přílohy 3, musí výrobce navíc prokázat ke spokojenosti technické zkušebny (například pomocí svých interních údajů), že pokud systém není namontován nebo je-li deaktivován, neotevřou se při nárazu žádné dveře.

| 5.2.3.1.2 | Zkouška se provede bodu 1.4.3.5.2.2 přílohy 3. |
| --- | --- |

5.2.3.1.2

Zkouška se provede bodu 1.4.3.5.2.2 přílohy 3.

| 5.2.4 | Boční dveře musí být po nárazu odemčeny. |
| --- | --- |

5.2.4

Boční dveře musí být po nárazu odemčeny.

| 5.2.4.1 | V případě vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří se musí dveře před okamžikem nárazu zamknout a po nárazu se musí odemknout. |
| --- | --- |

5.2.4.1

V případě vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří se musí dveře před okamžikem nárazu zamknout a po nárazu se musí odemknout.

| 5.2.4.2 | V případě vozidel vybavených automaticky aktivovanými zamykacími systémy dveří, které se montují volitelně a/nebo je může deaktivovat řidič, se tento požadavek musí ověřit pomocí jednoho z těchto dvou zkušebních postupů, podle volby výrobce: |
| --- | --- |

5.2.4.2

V případě vozidel vybavených automaticky aktivovanými zamykacími systémy dveří, které se montují volitelně a/nebo je může deaktivovat řidič, se tento požadavek musí ověřit pomocí jednoho z těchto dvou zkušebních postupů, podle volby výrobce:

| 5.2.4.2.1 | Zkouší-li se podle bodu 1.4.3.5.2.1 přílohy 3, musí výrobce navíc prokázat ke spokojenosti technické zkušebny (například pomocí svých interních údajů), že pokud systém není namontován nebo je-li deaktivován, nedojde v průběhu nárazu k uzamknutí bočních dveří. |
| --- | --- |

5.2.4.2.1

Zkouší-li se podle bodu 1.4.3.5.2.1 přílohy 3, musí výrobce navíc prokázat ke spokojenosti technické zkušebny (například pomocí svých interních údajů), že pokud systém není namontován nebo je-li deaktivován, nedojde v průběhu nárazu k uzamknutí bočních dveří.

| 5.2.4.2.2 | Zkouška se provede bodu 1.4.3.5.2.2 přílohy 3. |
| --- | --- |

5.2.4.2.2

Zkouška se provede bodu 1.4.3.5.2.2 přílohy 3.

| 5.2.5 | Po nárazu musí být bez použití nástrojů, s výjimkou nářadí nutného k udržení hmotnosti figuríny, možno: |
| --- | --- |

5.2.5

Po nárazu musí být bez použití nástrojů, s výjimkou nářadí nutného k udržení hmotnosti figuríny, možno:

| 5.2.5.1 | otevřít alespoň jedny dveře pro každou řadu sedadel. Pokud vozidlo takové dveře nemá, musí být možné evakuovat všechny cestující, v případě potřeby za použití přestavovacího systému sedadel. To neplatí pro kabriolety, u nichž je možné snadno otevřít střechu tak, aby umožňovala evakuaci cestujících.
  To se v příslušných případech posoudí pro všechny konfigurace nebo pro nejnepříznivější konfiguraci pro počet dveří na každé straně vozidla a u vozidel s levostranným i pravostranným řízením. |
| --- | --- |

5.2.5.1

otevřít alespoň jedny dveře pro každou řadu sedadel. Pokud vozidlo takové dveře nemá, musí být možné evakuovat všechny cestující, v případě potřeby za použití přestavovacího systému sedadel. To neplatí pro kabriolety, u nichž je možné snadno otevřít střechu tak, aby umožňovala evakuaci cestujících.

To se v příslušných případech posoudí pro všechny konfigurace nebo pro nejnepříznivější konfiguraci pro počet dveří na každé straně vozidla a u vozidel s levostranným i pravostranným řízením.

| 5.2.5.2 | uvolnit figuríny ze zádržných zařízení, která se v zajištěném stavu musejí dát uvolnit silou nejvýše 60 N působící na střed ovladače uvolnění, |
| --- | --- |

5.2.5.2

uvolnit figuríny ze zádržných zařízení, která se v zajištěném stavu musejí dát uvolnit silou nejvýše 60 N působící na střed ovladače uvolnění,

| 5.2.5.3 | vyjmout figuríny z vozidla bez seřizování sedadel. |
| --- | --- |

5.2.5.3

vyjmout figuríny z vozidla bez seřizování sedadel.

| 5.2.6 | U vozidel poháněných kapalným palivem smí při srážce uniknout ze soustavy přívodu paliva nanejvýš nepatrné množství kapaliny. |
| --- | --- |

5.2.6

U vozidel poháněných kapalným palivem smí při srážce uniknout ze soustavy přívodu paliva nanejvýš nepatrné množství kapaliny.

| 5.2.7 | Pokud po nárazu dojde k nepřetržitému unikání kapaliny ze soustavy přívodu paliva, nesmí rychlost úniku překročit 30 g/min; jestliže se kapalina ze soustavy přívodu paliva mísí s kapalinami z jiných systémů a jednotlivé kapaliny nelze snadno oddělit a identifikovat, zohlední se při hodnocení nepřetržitého úniku všechny zachycené kapaliny. |
| --- | --- |

5.2.7

Pokud po nárazu dojde k nepřetržitému unikání kapaliny ze soustavy přívodu paliva, nesmí rychlost úniku překročit 30 g/min; jestliže se kapalina ze soustavy přívodu paliva mísí s kapalinami z jiných systémů a jednotlivé kapaliny nelze snadno oddělit a identifikovat, zohlední se při hodnocení nepřetržitého úniku všechny zachycené kapaliny.

| 5.2.8 | Po zkouškách prováděných v souladu s postupem stanoveným v příloze 3 tohoto předpisu musí elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím a vysokonapěťové systémy, které jsou galvanicky propojeny s vysokonapěťovou sběrnicí elektrického hnacího ústrojí, splňovat tyto požadavky: |
| --- | --- |

5.2.8

Po zkouškách prováděných v souladu s postupem stanoveným v příloze 3 tohoto předpisu musí elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím a vysokonapěťové systémy, které jsou galvanicky propojeny s vysokonapěťovou sběrnicí elektrického hnacího ústrojí, splňovat tyto požadavky:

| 5.2.8.1 | Ochrana před úrazem elektrickým proudem
  Po nárazu musí vysokonapěťové sběrnice splňovat alespoň jedno ze čtyř kritérií uvedených v bodech 5.2.8.1.1 až 5.2.8.1.4.2.
  Pokud je vozidlo vybaveno funkcí automatického rozpojení, nebo zařízením/zařízeními, které/která galvanicky rozpojí obvod elektrického hnacího ústrojí během jízdy, musí rozpojený obvod nebo každá jeho jednotlivá rozpojená část po aktivaci funkce rozpojení splňovat alespoň jedno z těchto kritérií.
  Kritéria stanovená níže v bodě 5.2.8.1.4 se však nepoužijí, jestliže více než jeden potenciál části vysokonapěťové sběrnice není chráněn podle podmínek stupně ochrany IPXXB.
  Pokud část/části vysokonapěťového systému nejsou při nárazové zkoušce napájeny, a s výjimkou propojovacího systému pro nabíjení REESS, který není za jízdy napájen, musí být ochrana před úrazem elektrickým proudem pro danou část/části prokázána buď pomocí bodu 5.2.8.1.3, nebo bodu 5.2.8.1.4. |
| --- | --- |

5.2.8.1

Ochrana před úrazem elektrickým proudem

Po nárazu musí vysokonapěťové sběrnice splňovat alespoň jedno ze čtyř kritérií uvedených v bodech 5.2.8.1.1 až 5.2.8.1.4.2.

Pokud je vozidlo vybaveno funkcí automatického rozpojení, nebo zařízením/zařízeními, které/která galvanicky rozpojí obvod elektrického hnacího ústrojí během jízdy, musí rozpojený obvod nebo každá jeho jednotlivá rozpojená část po aktivaci funkce rozpojení splňovat alespoň jedno z těchto kritérií.

Kritéria stanovená níže v bodě 5.2.8.1.4 se však nepoužijí, jestliže více než jeden potenciál části vysokonapěťové sběrnice není chráněn podle podmínek stupně ochrany IPXXB.

Pokud část/části vysokonapěťového systému nejsou při nárazové zkoušce napájeny, a s výjimkou propojovacího systému pro nabíjení REESS, který není za jízdy napájen, musí být ochrana před úrazem elektrickým proudem pro danou část/části prokázána buď pomocí bodu 5.2.8.1.3, nebo bodu 5.2.8.1.4.

| 5.2.8.1.1 | Absence vysokého napětí
  Napětí Ub, U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích musí být rovno nebo nižší než 30 Vst nebo 60 Vss do 60 s po nárazu při měření v souladu s bodem 2 přílohy 11. |
| --- | --- |

5.2.8.1.1

Absence vysokého napětí

Napětí Ub, U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích musí být rovno nebo nižší než 30 Vst nebo 60 Vss do 60 s po nárazu při měření v souladu s bodem 2 přílohy 11.

b

1

2

| 5.2.8.1.2 | Nízká hodnota elektrické energie
  Celková energie (TE) na vysokonapěťových sběrnicích musí být nižší než 0,2 joulu při měření podle zkušebního postupu uvedeného v bodě 3 přílohy 11 pomocí rovnice v písmenu a). Celková energie (TE) může být rovněž vypočítána pomocí měřeného napětí Ub na vysokonapěťové sběrnici a kapacity kondenzátorů X (Cx) uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 11 bodě 3 písm. b).
  Energie uskladněná v kondenzátorech Y (TEy1, TEy2) musí být rovněž nižší než 0,2 joulu. Vypočítá se měřením napětí U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích a na elektrické kostře a kapacity kondenzátorů Y uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 11 bodě 3 písm. c). |
| --- | --- |

5.2.8.1.2

Nízká hodnota elektrické energie

Celková energie (TE) na vysokonapěťových sběrnicích musí být nižší než 0,2 joulu při měření podle zkušebního postupu uvedeného v bodě 3 přílohy 11 pomocí rovnice v písmenu a). Celková energie (TE) může být rovněž vypočítána pomocí měřeného napětí Ub na vysokonapěťové sběrnici a kapacity kondenzátorů X (Cx) uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 11 bodě 3 písm. b).

b

x

Energie uskladněná v kondenzátorech Y (TEy1, TEy2) musí být rovněž nižší než 0,2 joulu. Vypočítá se měřením napětí U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích a na elektrické kostře a kapacity kondenzátorů Y uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 11 bodě 3 písm. c).

y1

y2

1

2

| 5.2.8.1.3 | Fyzická ochrana
  Jako ochrana před přímým dotykem s vysokonapěťovými živými částmi musí být zajištěn stupeň ochrany IPXXB.
  Posouzení musí být provedeno v souladu s bodem 4 přílohy 11.
  Kromě toho za účelem ochrany před úrazem elektrickým proudem, k němuž by mohlo dojít při nepřímém dotyku, musí být odpor mezi všemi nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů a elektrickou kostrou nižší než 0,1 Ω a odpor mezi libovolnými dvěma nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů, jichž se lze dotknout zároveň a které jsou od sebe vzdáleny méně než 2,5 m, musí být při proudu nejméně 0,2 A menší než 0,2 Ω. Tento odpor lze vypočítat pomocí samostatně naměřených odporů příslušných částí elektrického obvodu.
  Tyto požadavky jsou splněny, pokud bylo galvanické spojení vytvořeno svařením. V případě pochybností nebo je-li spojení vytvořeno jiným způsobem než svařováním, provedou se měření jedním ze zkušebních postupů popsaných v bodě 4.1 přílohy 11. |
| --- | --- |

5.2.8.1.3

Fyzická ochrana

Jako ochrana před přímým dotykem s vysokonapěťovými živými částmi musí být zajištěn stupeň ochrany IPXXB.

Posouzení musí být provedeno v souladu s bodem 4 přílohy 11.

Kromě toho za účelem ochrany před úrazem elektrickým proudem, k němuž by mohlo dojít při nepřímém dotyku, musí být odpor mezi všemi nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů a elektrickou kostrou nižší než 0,1 Ω a odpor mezi libovolnými dvěma nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů, jichž se lze dotknout zároveň a které jsou od sebe vzdáleny méně než 2,5 m, musí být při proudu nejméně 0,2 A menší než 0,2 Ω. Tento odpor lze vypočítat pomocí samostatně naměřených odporů příslušných částí elektrického obvodu.

Tyto požadavky jsou splněny, pokud bylo galvanické spojení vytvořeno svařením. V případě pochybností nebo je-li spojení vytvořeno jiným způsobem než svařováním, provedou se měření jedním ze zkušebních postupů popsaných v bodě 4.1 přílohy 11.

| 5.2.8.1.4 | Izolační odpor
  Musí být splněna kritéria uvedená v bodech 5.2.8.1.4.1 a 5.2.8.1.4.2.
  Měření musí být provedeno v souladu s bodem 5 přílohy 11. |
| --- | --- |

5.2.8.1.4

Izolační odpor

Musí být splněna kritéria uvedená v bodech 5.2.8.1.4.1 a 5.2.8.1.4.2.

Měření musí být provedeno v souladu s bodem 5 přílohy 11.

| 5.2.8.1.4.1 | Elektrické hnací ústrojí sestávající z oddělených stejnosměrných a střídavých sběrnic
  Pokud jsou vysokonapěťové střídavé a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vzájemně galvanicky izolovány, musí mít izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou (Ri podle definice v bodě 5 přílohy 11) minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí na stejnosměrných sběrnicích a minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí na střídavých sběrnicích. |
| --- | --- |

5.2.8.1.4.1

Elektrické hnací ústrojí sestávající z oddělených stejnosměrných a střídavých sběrnic

Pokud jsou vysokonapěťové střídavé a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vzájemně galvanicky izolovány, musí mít izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou (Ri podle definice v bodě 5 přílohy 11) minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí na stejnosměrných sběrnicích a minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí na střídavých sběrnicích.

i

| 5.2.8.1.4.2 | Elektrické hnací ústrojí sestávající z kombinovaných stejnosměrných a střídavých sběrnic
  Jsou-li vysokonapěťové střídavé sběrnice a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vodivě propojeny, musí splňovat jeden z těchto požadavků:






  a) | izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí; |
| --- | --- | --- |

5.2.8.1.4.2

Elektrické hnací ústrojí sestávající z kombinovaných stejnosměrných a střídavých sběrnic

Jsou-li vysokonapěťové střídavé sběrnice a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vodivě propojeny, musí splňovat jeden z těchto požadavků:

a)

izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí;

| b) | izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na fyzickou ochranu, jak je uveden v bodě 5.2.8.1.3; |
| --- | --- |

b)

izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na fyzickou ochranu, jak je uveden v bodě 5.2.8.1.3;

| c) | izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na absenci vysokého napětí, jak je uveden v bodě 5.2.8.1.1. |
| --- | --- |

c)

izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na absenci vysokého napětí, jak je uveden v bodě 5.2.8.1.1.

| 5.2.8.2 | Únik elektrolytu |
| --- | --- |

5.2.8.2

Únik elektrolytu

| 5.2.8.2.1 | V případě REESS s vodným elektrolytem
  Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující a únik elektrolytu z REESS mimo prostor pro cestující nesmí činit více než 7 % objemových elektrolytu obsaženého v REESS, přičemž toto množství nesmí být větší než 5,0 l. Uniklé množství elektrolytu lze po jeho zachycení změřit pomocí běžných metod stanovení objemu kapaliny. V případě zásobníků obsahujících Stoddardovo rozpouštědlo, obarvenou chladicí kapalinu a elektrolyt musí být možné jednotlivé kapaliny před měřením oddělit podle relativní hustoty. |
| --- | --- |

5.2.8.2.1

V případě REESS s vodným elektrolytem

Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující a únik elektrolytu z REESS mimo prostor pro cestující nesmí činit více než 7 % objemových elektrolytu obsaženého v REESS, přičemž toto množství nesmí být větší než 5,0 l. Uniklé množství elektrolytu lze po jeho zachycení změřit pomocí běžných metod stanovení objemu kapaliny. V případě zásobníků obsahujících Stoddardovo rozpouštědlo, obarvenou chladicí kapalinu a elektrolyt musí být možné jednotlivé kapaliny před měřením oddělit podle relativní hustoty.

| 5.2.8.2.2 | V případě REESS s nevodným elektrolytem
  Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující, do zavazadlového prostoru a nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu mimo vozidlo. Tento požadavek se ověří vizuální kontrolou, aniž by byla jakákoli část vozidla odmontována. |
| --- | --- |

5.2.8.2.2

V případě REESS s nevodným elektrolytem

Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující, do zavazadlového prostoru a nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu mimo vozidlo. Tento požadavek se ověří vizuální kontrolou, aniž by byla jakákoli část vozidla odmontována.

| 5.2.8.3 | Zadržení REESS
  Systém REESS musí zůstat připevněn k vozidlu alespoň jedním kotevním úchytem, držákem nebo jakoukoli konstrukcí, která přenáší působící síly ze systému REESS na nosnou konstrukci vozidla, a REESS umístěný mimo prostor pro cestující nesmí vniknout do prostoru pro cestující. |
| --- | --- |

5.2.8.3

Zadržení REESS

Systém REESS musí zůstat připevněn k vozidlu alespoň jedním kotevním úchytem, držákem nebo jakoukoli konstrukcí, která přenáší působící síly ze systému REESS na nosnou konstrukci vozidla, a REESS umístěný mimo prostor pro cestující nesmí vniknout do prostoru pro cestující.

| 5.2.8.4 | Nebezpečí požáru REESS
  Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k požáru či výbuchu systému REESS. |
| --- | --- |

5.2.8.4

Nebezpečí požáru REESS

Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k požáru či výbuchu systému REESS.

| 5.3 | Zvláštní ustanovení |
| --- | --- |

5.3

Zvláštní ustanovení

| 5.3.1 | Vozidla kategorie M1 o celkové přípustné hmotnosti přesahující 2 500 kg, jejichž konstrukce vychází z typů vozidel kategorie N1 o celkové přípustné hmotnosti přesahující 2 500 kg, se považují za vozidla splňující požadavky bodu 5, pokud jsou plně splněny požadavky předpisu OSN č. 137 a je splněna alespoň jedna z těchto podmínek:






  a) | ostrý úhel alfa (α) měřený mezi vodorovnou rovinou procházející středem přední nápravy a úhlovou příčnou rovinou procházející středem přední nápravy a bodem R sedadla řidiče (viz obrázek 4 níže) je větší než 22°; |
| --- | --- | --- |

5.3.1

Vozidla kategorie M1

1

a)

ostrý úhel alfa (α) měřený mezi vodorovnou rovinou procházející středem přední nápravy a úhlovou příčnou rovinou procházející středem přední nápravy a bodem R sedadla řidiče (viz obrázek 4 níže) je větší než 22°;

| b) | nebo poměr mezi vzdáleností od bodu R řidiče ke středu zadní nápravy (L101–L114) a vzdáleností od středu přední nápravy k bodu R řidiče (L114) je větší než 1,30 (viz obrázek 4). |
| --- | --- |

b)

nebo poměr mezi vzdáleností od bodu R řidiče ke středu zadní nápravy (L101–L114) a vzdáleností od středu přední nápravy k bodu R řidiče (L114) je větší než 1,30 (viz obrázek 4).

Tato skutečnost musí být ověřena technickou zkušebnou a podléhá rozhodnutí schvalovacího orgánu a musí být rovněž uvedena v bodě 8.2 sdělení o schválení podle přílohy 1.

| 5.3.2 | Vozidla kategorie N1 o celkové přípustné hmotnosti přesahující 2 250 kg, avšak nepřesahující 2 500 kg se považují za vozidla splňující požadavky bodu 5, je-li jejich nosnou konstrukcí žebřinový rám a pokud jsou plně splněny požadavky předpisu OSN č. 137 a je splněna alespoň jedna z těchto podmínek:






  a) | ostrý úhel alfa (α) měřený mezi vodorovnou rovinou procházející středem přední nápravy a úhlovou příčnou rovinou procházející středem přední nápravy a bodem R sedadla řidiče (viz obrázek 4 níže) je větší než 22°; |
| --- | --- | --- |

5.3.2

Vozidla kategorie N1

a)

ostrý úhel alfa (α) měřený mezi vodorovnou rovinou procházející středem přední nápravy a úhlovou příčnou rovinou procházející středem přední nápravy a bodem R sedadla řidiče (viz obrázek 4 níže) je větší než 22°;

| b) | nebo poměr mezi vzdáleností od bodu R řidiče ke středu zadní nápravy (L101–L114) a vzdáleností od středu přední nápravy k bodu R řidiče (L114) je větší než 1,30 (viz obrázek 4). |
| --- | --- |

b)

nebo poměr mezi vzdáleností od bodu R řidiče ke středu zadní nápravy (L101–L114) a vzdáleností od středu přední nápravy k bodu R řidiče (L114) je větší než 1,30 (viz obrázek 4).

Tato skutečnost musí být ověřena technickou zkušebnou a podléhá rozhodnutí schvalovacího orgánu a musí být rovněž uvedena v bodě 8.2 sdělení o schválení podle přílohy 1.

Image 4

6.   POKYNY PRO UŽIVATELE VOZIDEL VYBAVENÝCH AIRBAGY

| 6.1 | U vozidla vybaveného sestavou airbagů pro ochranu řidiče a dalších cestujících musí být od 1. září 2020 u nových typů vozidel prokázáno splnění požadavků bodů 8.1.8 až 8.1.9 předpisu OSN č. 16 ve znění série změn 08. Před tímto datem se použijí příslušné požadavky předchozích sérií změn. |
| --- | --- |

6.1

U vozidla vybaveného sestavou airbagů pro ochranu řidiče a dalších cestujících musí být od 1. září 2020 u nových typů vozidel prokázáno splnění požadavků bodů 8.1.8 až 8.1.9 předpisu OSN č. 16 ve znění série změn 08. Před tímto datem se použijí příslušné požadavky předchozích sérií změn.

| 6.2 | Vozidlo vybavené jedním nebo více airbagy pro čelní ochranu cestujících musí být opatřeno informací o mimořádně velkém nebezpečí, které na sedadlech vybavených airbagy hrozí při používání dětských zádržných systémů orientovaných proti směru jízdy. |
| --- | --- |

6.2

Vozidlo vybavené jedním nebo více airbagy pro čelní ochranu cestujících musí být opatřeno informací o mimořádně velkém nebezpečí, které na sedadlech vybavených airbagy hrozí při používání dětských zádržných systémů orientovaných proti směru jízdy.

7.   ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA

| 7.1 | Každá změna typu vozidla podle tohoto předpisu OSN musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který daný typ vozidla schválil. Schvalovací orgán pak může:






  a) | po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že se udělí nové schválení typu, nebo |
| --- | --- | --- |

7.1

Každá změna typu vozidla podle tohoto předpisu OSN musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který daný typ vozidla schválil. Schvalovací orgán pak může:

a)

po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že se udělí nové schválení typu, nebo

| b) | uplatnit postup podle bodu 7.1.1 (revize) a případně postup podle bodu 7.1.2 (rozšíření). |
| --- | --- |

b)

uplatnit postup podle bodu 7.1.1 (revize) a případně postup podle bodu 7.1.2 (rozšíření).

| 7.1.1 | Revize
  Pokud se změní údaje zaznamenané v informačních dokumentech a schvalovací orgán usoudí, že změny pravděpodobně nemají žádný znatelný nepříznivý vliv, přičemž vozidlo stále splňuje požadavky, označí se změna jako „revize“.
  V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky informačních dokumentů a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum nového vydání stránky. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání konsolidované, aktualizované verze informačních dokumentů spolu s podrobným popisem změn. |
| --- | --- |

7.1.1

Revize

Pokud se změní údaje zaznamenané v informačních dokumentech a schvalovací orgán usoudí, že změny pravděpodobně nemají žádný znatelný nepříznivý vliv, přičemž vozidlo stále splňuje požadavky, označí se změna jako „revize“.

V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky informačních dokumentů a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum nového vydání stránky. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání konsolidované, aktualizované verze informačních dokumentů spolu s podrobným popisem změn.

| 7.1.2 | Rozšíření
  Změna se označí jako „rozšíření“, pokud vedle změny údajů zaznamenaných v dokumentaci výrobce:






  a) | jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky nebo |
| --- | --- | --- |

7.1.2

Rozšíření

Změna se označí jako „rozšíření“, pokud vedle změny údajů zaznamenaných v dokumentaci výrobce:

a)

jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky nebo

| b) | se změní jakékoli informace ve sdělení o schválení typu (s výjimkou jeho příloh) nebo |
| --- | --- |

b)

se změní jakékoli informace ve sdělení o schválení typu (s výjimkou jeho příloh) nebo

| c) | se požaduje schválení podle pozdější série změn po jejím vstupu v platnost. |
| --- | --- |

c)

se požaduje schválení podle pozdější série změn po jejím vstupu v platnost.

| 7.2 | Potvrzení, rozšíření nebo odmítnutí schválení se sdělí stranám dohody, které uplatňují tento předpis, podle postupu v bodě 4.3. Kromě toho musí být odpovídajícím způsobem změněn seznam informačních dokumentů a zkušebních protokolů připojený k formuláři sdělení podle přílohy 1, aby uváděl datum poslední revize nebo rozšíření. |
| --- | --- |

7.2

Potvrzení, rozšíření nebo odmítnutí schválení se sdělí stranám dohody, které uplatňují tento předpis, podle postupu v bodě 4.3. Kromě toho musí být odpovídajícím způsobem změněn seznam informačních dokumentů a zkušebních protokolů připojený k formuláři sdělení podle přílohy 1, aby uváděl datum poslední revize nebo rozšíření.

8.   SHODNOST VÝROBY

Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v příloze 1 dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3), přičemž musí být splněny tyto požadavky:

| 8.1 | Každé vozidlo schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeno tak, aby bylo shodné se schváleným typem vozidla a splňovalo požadavky stanovené v bodech 5 a 6. |
| --- | --- |

8.1

Každé vozidlo schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeno tak, aby bylo shodné se schváleným typem vozidla a splňovalo požadavky stanovené v bodech 5 a 6.

| 8.2 | orgán, který schválení typu udělil, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti uplatňované v každém výrobním závodě. Obvyklá četnost těchto kontrol je jednou za dva roky. |
| --- | --- |

8.2

orgán, který schválení typu udělil, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti uplatňované v každém výrobním závodě. Obvyklá četnost těchto kontrol je jednou za dva roky.

9.   POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY

| 9.1 | Schválení udělené pro typ vozidla podle tohoto předpisu lze odejmout v případě, že není splněn požadavek stanovený v bodě 7.1. |
| --- | --- |

9.1

Schválení udělené pro typ vozidla podle tohoto předpisu lze odejmout v případě, že není splněn požadavek stanovený v bodě 7.1.

| 9.2 | Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „SCHVÁLENÍ ODEJMUTO“. |
| --- | --- |

9.2

Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „SCHVÁLENÍ ODEJMUTO“.

10.   DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY

Jestliže držitel schválení ukončí natrvalo výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, oznámí tuto skutečnost orgánu, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení podá daný orgán zprávu o ukončení výroby ostatním smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „VÝROBA UKONČENA“.

11.   NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ

Smluvní stany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek, výrobců oprávněných provádět zkoušky a správních orgánů udělujících schválení, jimž se mají zasílat formuláře osvědčující udělení, zamítnutí či odejmutí schválení vystavené v jiných zemích.

12.   PŘECHODNÁ USTANOVENÍ

| 12.1 | Od úředního data vstupu série změn 04 v platnost žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, neodmítne udělit nebo uznat schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 04. |
| --- | --- |

12.1

Od úředního data vstupu série změn 04 v platnost žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, neodmítne udělit nebo uznat schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 04.

| 12.2 | Od 1. září 2023 nejsou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, povinny uznávat schválení typu vozidel podle předchozích sérií změn, která byla poprvé vydána po 1. září 2023. |
| --- | --- |

12.2

Od 1. září 2023 nejsou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, povinny uznávat schválení typu vozidel podle předchozích sérií změn, která byla poprvé vydána po 1. září 2023.

| 12.3 | Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí nadále uznávat schválení typu vozidel podle předchozích sérií změn, která byla poprvé vydána před 1. září 2023, pokud přechodná ustanovení v daných předchozích sériích změn tuto možnost stanoví. |
| --- | --- |

12.3

Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí nadále uznávat schválení typu vozidel podle předchozích sérií změn, která byla poprvé vydána před 1. září 2023, pokud přechodná ustanovení v daných předchozích sériích změn tuto možnost stanoví.

| 12.4 | Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, neodmítnou udělit schválení typu podle některé z předchozích sérií změn nebo rozšíření tohoto předpisu. |
| --- | --- |

12.4

Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, neodmítnou udělit schválení typu podle některé z předchozích sérií změn nebo rozšíření tohoto předpisu.

| 12.5 | Bez ohledu na výše uvedená přechodná ustanovení nejsou smluvní strany, které začnou uplatňovat tento předpis až po datu vstupu poslední série změn v platnost, povinny uznávat schválení typu, která byla udělena v souladu s kteroukoli předchozí sérií změn tohoto předpisu. |
| --- | --- |

12.5

Bez ohledu na výše uvedená přechodná ustanovení nejsou smluvní strany, které začnou uplatňovat tento předpis až po datu vstupu poslední série změn v platnost, povinny uznávat schválení typu, která byla udělena v souladu s kteroukoli předchozí sérií změn tohoto předpisu.

---

(1)  Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2. – https://unece.org/transport/standards/transport/vehicle-regulations-wp29/resolutions

1

(2)  Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6

2

(3)  Do 1. října 1998 nejsou hodnoty získané pro krk rozhodující pro udělení schválení. Získané výsledky se zaznamenají do zkušebního protokolu a schvalovací orgán je zaeviduje. Po tomto datu budou hodnoty uvedené v tomto bodě sloužit jako kritéria splnění požadavků, pokud nebudou přijaty jiné hodnoty.

3

---

PŘÍLOHA 1

Sdělení

(maximální formát: A4 (210 × 297 mm))

| (1) | vydal: | název správního orgánu
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

Image 5

vydal:

název správního orgánu

...

...

...

| ve věci (2): | udělení schválení
  rozšíření schválení
  odmítnutí schválení
  odejmutí schválení
  definitivního ukončení výroby |
| --- | --- |

ve věci (2):

udělení schválení

rozšíření schválení

odmítnutí schválení

odejmutí schválení

definitivního ukončení výroby

typu vozidla z hlediska ochrany cestujících při čelním nárazu podle předpisu č. 94

| Schválení č.: ... | Rozšíření č.: ... |
| --- | --- |

Schválení č.: ...

Rozšíření č.: ...

1.

Obchodní název nebo značka motorového vozidla ...

2.

Typ vozidla ...

3.

...

4.

...

...

5.

...

5.1

...

5.2.

...

5.3

Umístění zdroje elektrického proudu ...

6.

Umístění motoru: vpředu/vzadu/uprostřed2

7.

Náhon: na přední kola / zadní kola2

8.

Hmotnost vozidla

8.1

přední náprava: ...

zadní náprava: ...

celkem: ...

8.2

Celková přípustná hmotnost ...

Doklad o splnění požadavků předpisu OSN č. 137 (tj. číslo schválení typu nebo zkušební protokol):

9.

Vozidlo předáno ke schválení dne ...

10.

Zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek ...

11.

Datum protokolu vystaveného touto zkušebnou ...

12.

Číslo protokolu vystaveného touto zkušebnou ...

13.

Schválení uděleno/odmítnuto/rozšířeno/odejmuto (2)

14.

Umístění značky schválení na vozidle ...

15.

Místo ...

16.

Datum ...

17.

Podpis ...

18.

(Fotografie resp. schémata a výkresy, které umožní základní určení typu/typů vozidla a jeho možných variant, na které se toto schválení vztahuje)

---

(1)  Rozlišovací číslo země, která udělila/rozšířila/odmítla/odejmula schválení (viz ustanovení o schvalování v předpisu).

1

(2)  Nehodící se škrtněte.

2

---

PŘÍLOHA 2

Uspořádání značek schválení

VZOR A

(viz bod 4.4 tohoto předpisu)

Image 6

a = 8 mm min.

Výše znázorněná značka schválení, umístěná na vozidle, dosvědčuje, že příslušný typ vozidla byl v Nizozemsku (E 4) schválen z hlediska ochrany cestujících při čelním nárazu podle předpisu OSN č. 94 pod číslem 041424. Číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky předpisu OSN č. 94 ve znění série změn 04.

VZOR B

(viz bod 4.5 tohoto předpisu)

Image 7

a = 8 mm min.

Výše znázorněná značka schválení, umístěná na vozidle, dosvědčuje, že příslušný typ vozidla byl v Nizozemsku (E 4) schválen podle předpisů č. 94 a 11 (1). První dvě číslice čísla schválení udávají, že v době, kdy byla schválení udělena, obsahoval předpis OSN č. 94 sérii změn 04 a předpis OSN č. 11 sérii změn 04.

---

(1)  Druhé z těchto čísel je uvedeno pouze jako příklad.

---

PŘÍLOHA 3

Postup zkoušky

1.

Instalace a příprava vozidla

1.1

Zkušební prostor musí být dostatečně velký, aby se na něj vešla rozjezdová dráha, bariéra a technická zařízení potřebná pro zkoušku. Konečný úsek dráhy, přinejmenším 5 m před bariérou, musí být vodorovný, rovný a hladký.

1.2

Čelo bariéry tvoří deformovatelná konstrukce definovaná v příloze 9 tohoto předpisu. Přední strana deformovatelné konstrukce musí být kolmá na směr jízdy zkoušeného vozidla s přesností na ± 1°. Bariéra je připevněna k tělesu o hmotnosti nejméně 7 × 104 kg, přičemž čelo tohoto tělesa je s přesností na ±1° svislé. Těleso je zakotveno v zemi nebo položeno na zem a v případě potřeby je k omezení pohybu vybaveno doplňkovým zajišťovacím zařízením.

1.3

Bariéra je orientována tak, aby k prvnímu styku vozidla s ní došlo na straně sloupku řízení. Pokud je možno provést zkoušku s vozidlem buď s řízením vlevo, nebo s řízením vpravo, provede se zkouška s řízením v méně příznivé poloze, jak ji stanoví zkušebna odpovědná za zkoušky.

1.3.1

Vozidlo musí překrývat čelo bariéry ze 40 % ± 20 mm.

1.4

Stav vozidla

1.4.1

Zkoušené vozidlo musí být reprezentativní pro sériovou výrobu, musí obsahovat veškeré zařízení, kterým je obvykle vybaveno, a musí být v běžném provozním stavu. Některé součásti mohou být nahrazeny rovnocennými hmotami, pokud toto nahrazení zjevně nemá znatelný vliv na výsledky měření podle bodu 6.

Po dohodě mezi výrobcem a technickou zkušebnou může být povolena změna palivového systému tak, aby k chodu motoru nebo systému konverze elektrické energie mohlo být použito odpovídající množství paliva.

1.4.2

Hmotnost vozidla

1.4.2.1

Při zkoušce musí mít přistavené vozidlo svou pohotovostní hmotnost.

1.4.2.2

Tento požadavek se nevztahuje na vodíkové palivové nádrže.

1.4.2.3

Všechny ostatní systémy (brzdy, chlazení,...) mohou být v tomto případě prázdné, přičemž hmotnost kapalin je třeba pečlivě kompenzovat.

1.4.2.4

Pokud hmotnost měřicí aparatury ve vozidle přesahuje přípustných 25 kg, lze ji kompenzovat redukcemi, které nemají znatelný vliv na výsledky měření podle bodu 6.

1.4.2.5

Hmotnost měřicí aparatury nesmí u žádné nápravy změnit její referenční zatížení o více než 5 %, přičemž žádná z odchylek nesmí přesáhnout 20 kg.

1.4.2.6

Hmotnost vozidla vyplývající z ustanovení bodu 1.4.2.1 se uvede v protokolu.

1.4.3

Úpravy prostoru pro cestující

1.4.3.1

Volant, pokud jej lze seřizovat, se nastaví do běžné polohy označené výrobcem, nebo jestliže výrobce žádnou konkrétní polohu nedoporučuje, doprostřed mezi krajní polohy rozmezí seřízení. Na konci rozjezdové dráhy se volant ponechá volně, s příčkami v poloze, která podle výrobce odpovídá přímé dráze vozidla.

1.4.3.2

Spouštěcí okna vozidla musejí být v uzavřené poloze. Pro zkušební měření a po dohodě s výrobcem mohou být skla spuštěna, pokud poloha ovládací kličky odpovídá uzavřené poloze.

1.4.3.3

Řadicí páka musí být v poloze „neutrál“. Je-li vozidlo poháněno svým vlastním motorem, musí být řadicí páka v poloze stanovené výrobcem.

1.4.3.4

Pedály musí být v normální klidové poloze. Pokud je lze seřídit, nastaví se do středové polohy, nestanoví-li výrobce polohu jinou.

1.4.3.5

Dveře musejí být zavřené, nikoli však uzamčené.

1.4.3.5.1

V případě vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří musí být tento systém aktivován při spuštění pohonu vozidla, aby byly dveře automaticky uzamknuty před okamžikem nárazu. Podle volby výrobce mohou být dveře uzamknuty ručně před zahájením pohonu vozidla.

1.4.3.5.2

V případě vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří, který se montuje volitelně a/nebo který může deaktivovat řidič, se podle volby výrobce použije jeden z těchto dvou postupů:

1.4.3.5.2.1

Systém musí být aktivován při zahájení pohonu vozidla, aby se dveře automaticky uzamkly před okamžikem nárazu. Podle volby výrobce mohou být dveře uzamknuty ručně před zahájením pohonu vozidla.

1.4.3.5.2.2

Boční dveře na nárazové straně musí být odemknuty a systém pro tyto dveře musí být vyřazen z činnosti; pro boční dveře na nenárazové straně může být systém aktivován, aby byly tyto dveře automaticky uzamknuty před okamžikem nárazu. Podle volby výrobce mohou být dveře uzamknuty ručně před zahájením pohonu vozidla.

1.4.3.6

Pokud má vozidlo otevíratelnou nebo snímatelnou střechu, musí být střecha nasazena a nacházet se v uzavřené poloze. Pro zkušební měření může být po dohodě s výrobcem otevřena.

1.4.3.7

Sluneční clony musejí být v přiklopené poloze.

1.4.3.8

Vnitřní zpětné zrcátko musí být ve své obvyklé poloze, ve které se používá.

1.4.3.9

Loketní opěrky na předních i zadních sedadlech, pokud jsou sklopné, musejí být ve spodní poloze, nebrání-li tomu poloha zkušebních figurín ve vozidle.

1.4.3.10

Opěrky hlavy, které lze výškově seřizovat, musejí být ve vhodné poloze stanovené výrobcem. Pokud výrobce žádnou konkrétní polohu nedoporučuje, opěrky hlavy musejí být ve své nejvyšší poloze.

1.4.3.11

Sedadla

1.4.3.11.1

Podélně seřiditelná sedadla musejí být nastavena tak, aby se jejich bod „H“, stanovený postupem podle přílohy 6, nacházel ve střední poloze rozsahu seřízení nebo v nejbližší aretované poloze a ve výškové poloze stanovené výrobcem (jsou-li sedadla nezávisle seřiditelná i výškově). V případě lavicových sedadel se za referenční považuje bod „H“ místa řidiče.

1.4.3.11.2

Pokud jsou opěradla seřiditelná, nastaví se tak, aby se výsledný sklon trupu figuríny co nejvíce blížil sklonu doporučenému výrobcem pro normální používání; jestliže výrobce žádný konkrétní sklon nedoporučuje, nastaví se opěradla v úhlu 25° dozadu od svislice.

1.4.3.11.3

Pokud jsou zadní sedadla nebo lavice zadních sedadel seřiditelné, nastaví se do nejzadnější polohy.

1.4.4

Nastavení elektrického hnacího ústrojí

1.4.4.1

Postupy pro úpravu stavu nabití

1.4.4.1.1

Úprava stavu nabití se provede při okolní teplotě 20 ± 10 °C.

1.4.4.1.2

| a) | v případě vozidla, jehož REESS je konstruován k nabíjení z externího zdroje, se REESS nabíjí na nejvyšší stav nabití v souladu s postupem stanoveným výrobcem pro běžný provoz, dokud není postup nabíjení normálně ukončen; |
| --- | --- |

a)

v případě vozidla, jehož REESS je konstruován k nabíjení z externího zdroje, se REESS nabíjí na nejvyšší stav nabití v souladu s postupem stanoveným výrobcem pro běžný provoz, dokud není postup nabíjení normálně ukončen;

| b) | v případě vozidla, jehož REESS je konstruován tak, aby byl nabíjen pouze ze zdroje energie ve vozidle, se REESS nabíjí na nejvyšší stav nabití, jehož lze dosáhnout při běžném provozu vozidla. Informace o tom, při kterém provozním režimu vozidla lze tohoto stavu nabití dosáhnout, poskytne výrobce. |
| --- | --- |

b)

v případě vozidla, jehož REESS je konstruován tak, aby byl nabíjen pouze ze zdroje energie ve vozidle, se REESS nabíjí na nejvyšší stav nabití, jehož lze dosáhnout při běžném provozu vozidla. Informace o tom, při kterém provozním režimu vozidla lze tohoto stavu nabití dosáhnout, poskytne výrobce.

1.4.4.1.3

Při zkoušce vozidla musí stav nabití u systému REESS, který je konstruován k externímu nabíjení, odpovídat nejméně 95 % stavu nabití podle bodů 1.4.4.1.1 a 1.4.4.1.2 a v případě systému REESS, který je konstruován tak, aby byl nabíjen pouze ze zdroje energie ve vozidle, musí odpovídat nejméně 90 % stavu nabití podle bodů 1.4.4.1.1 a 1.4.4.1.2. Stav nabití bude potvrzen metodou poskytnutou výrobcem.

1.4.4.2

Elektrické hnací ústrojí musí být pod elektrickým napětím buď za provozu původních zdrojů elektrické energie, nebo bez nich (např. motorový generátor, REESS nebo systém konverze elektrické energie), nicméně:

1.4.4.2.1

Na základě dohody mezi technickou zkušebnou a výrobcem je možné zkoušku provést s celým elektrickým hnacím ústrojím nebo jeho částmi bez elektrického napětí, pokud to nebude mít negativní vliv na výsledek zkoušky. V případě částí elektrického hnacího ústrojí, které nejsou napájeny elektrickou energií, musí být ochrana před úrazem elektrickým proudem prokázána buď pomocí fyzické ochrany, nebo izolačního odporu a dalších příslušných důkazů.

1.4.4.2.2

V případě, že je vozidlo vybaveno funkcí automatického rozpojení, je na žádost výrobce možné provést zkoušku s aktivovanou funkcí automatického rozpojení. V takovém případě musí být prokázáno, že automatické rozpojení by fungovalo i v průběhu nárazové zkoušky. To zahrnuje jak signál automatické aktivace, tak i galvanické rozpojení s ohledem na podmínky pozorované v průběhu nárazu.

2.

Figuríny

2.1

Přední sedadla

2.1.1

Zkušební figurína odpovídající specifikacím pro figurínu muže padesátého percentilu Hybrid III (1), vybavená kotníkem o úhlu 45° a splňující požadavky na seřízení se instaluje na každé přední krajní sedadlo podle podmínek stanovených v příloze 5. Kotník figuríny musí být certifikován podle postupů stanovených v příloze 10.

2.1.2

Vozidlo se zkouší se zádržnými systémy, jak jimi vozidlo vybavuje výrobce.

3.

Pohon a dráha vozidla

3.1

Vozidlo musí být poháněno buď svým vlastním motorem, nebo jiným hnacím zařízením.

3.2

V okamžiku nárazu nesmí již na vozidlo působit žádné přídavné řídicí ani hnací zařízení.

3.3

Dráha vozidla musí splňovat požadavky stanovené v bodě 1.2 a 1.3.1.

4.

Rychlost vozidla v okamžiku nárazu musí činit 56 –0/+1 km/h. Pokud však byla zkouška provedena při vyšší nárazové rychlosti a vozidlo splnilo požadavky, lze zkoušku hodnotit jako vyhovující.

5.

Měření na figuríně na předních sedadlech

5.1

Všechna měření potřebná pro ověření biomechanických kritérií se provádějí za použití měřicích systémů odpovídajících specifikacím, jež jsou uvedeny v příloze 8.

5.2

Jednotlivé parametry se zaznamenávají prostřednictvím nezávislých datových kanálů s těmito hodnotami CFC (kmitočtová třída kanálu):

5.2.1

Zrychlení (a) vztažené k těžišti se vypočítává z tříosých složek zrychlení měřených za použití CFC 1 000.

5.2.2

Měření v krku figuríny

5.2.2.1

Axiální tahová síla a smyková síla působící zpředu dozadu na rozhraní mezi krkem a hlavou se měří za použití CFC 1 000.

5.2.2.2

Ohybový moment kolem příčné osy na rozhraní mezi krkem a hlavou se měří za použití CFC 600.

5.2.3

Průhyb hrudníku mezi hrudní kostí a páteří se měří za použití CFC 180.

5.2.4

Měření ve stehenní a holenní kosti figuríny

5.2.4.1

Axiální tlaková síla a ohybové momenty se měří za použití CFC 600.

5.2.4.2

Posun holenní kosti vůči kosti stehenní se měří v kolenním kloubu za použití CFC 180.

6.

Měření na vozidle

6.1

Aby bylo možno provést zjednodušenou zkoušku podle přílohy 7, je třeba stanovit časový průběh zpomalení nosné konstrukce na základě hodnot z akcelerometrů v podélném směru v patě sloupku „B“ na nárazové straně vozidla za použití CFC 180 a pomocí datových kanálů, které odpovídají požadavkům uvedeným v příloze 8.

6.2

Časový průběh rychlosti, který se použije při zkoušce podle přílohy 7, se získá z akcelerometru v podélném směru na sloupku „B“ na nárazové straně vozidla.

---

(1)  Technické specifikace a podrobné výkresy figuríny Hybrid III odpovídající základním rozměrům muže padesátého percentilu ve Spojených státech amerických a specifikace pro její nastavení pro tuto zkoušku jsou uloženy u generálního tajemníka Organizace spojených národů a na vyžádání je možno do nich nahlédnout na sekretariátu Evropské hospodářské komise, Palais des Nations, Ženeva, Švýcarsko.

1

---

PŘÍLOHA 4

Biomechanické kritérium hlavy (HPC – Head Performance Criterion) a kritéria zrychlení hlavy 3 ms

1.

Biomechanické kritérium hlavy (HPC36)

1.1

Biomechanické kritérium hlavy (HPC36) se považuje za splněné, nedojde-li během zkoušky ke kontaktu hlavy se žádnou součástí vozidla.

1.2

Image 8

kde:

1.2.1

člen „a“ je výsledné zrychlení změřené podle bodu 5.2.1 přílohy 3, vyjádřené v jednotkách tíhy g (1 g = 9,81 m/s2);

1.2.2

pokud lze uspokojivě stanovit počátek kontaktu hlavy, pak t1 a t2 jsou časové okamžiky (v sekundách) určující interval mezi začátkem kontaktu hlavy a koncem záznamu, pro který je hodnota HPC maximální;

1.2.3

pokud nelze stanovit počátek kontaktu hlavy, pak t1 a t2 jsou časové okamžiky (v sekundách) určující interval mezi začátkem a koncem záznamu, pro který je hodnota HPC maximální.

1.2.4

Hodnoty HPC, pro které je časový interval (t1 – t2) delší než 36 ms, se pro účely výpočtu maximální hodnoty zanedbávají.

1.3

Hodnota výsledného zrychlení hlavy během dopředného nárazu, která je během 3 ms kumulativně překročena, se vypočítává z výsledného zrychlení hlavy měřeného podle bodu 5.2.1 přílohy 3.

2.

Kritéria poranění krku

2.1

Tato kritéria jsou určena axiální tlakovou silou, axiální tahovou silou a smykovými silami zpředu dozadu na rozhraní mezi hlavou a krkem (v kN), změřenými podle bodu 5.2.2 přílohy 3, a dobou trvání těchto sil, vyjádřenou v ms.

2.2

Kritérium ohybového momentu krku je určeno ohybovým momentem (v Nm) kolem příčné osy na rozhraní mezi hlavou a krkem, změřeným podle bodu 5.2.2 přílohy 3.

2.3

Zaznamená se ohybový moment krku, vyjádřený v Nm.

3.

Kritérium stlačení hrudníku (THCC, thorax compression criterion) a kritérium měkkých tkání (V * C, viscous criterion)

3.1

Kritérium stlačení hrudníku je určeno absolutní hodnotou deformace hrudníku (v mm) změřenou podle bodu 5.2.3 přílohy 3.

3.2

Kritérium měkkých tkání (V*C) se vypočítává jako okamžitý součin tlaku a rychlosti průhybu hrudní kosti, změřené podle bodu 6 této přílohy a rovněž podle bodu 5.2.3 přílohy 3.

4.

Kritérium síly působící na stehenní kost (FFC, Femur Force Criterion)

4.1

Toto kritérium je určeno tlakovým zatížením (v kN) přenášeným axiálně na každou stehenní kost figuríny a měřeným podle bodu 5.2.4 přílohy 3 a dobou trvání tlakového zatížení, vyjádřenou v ms.

5.

Kritérium tlakové síly působící na holenní kost (TCFC, Tibia Compressive Force Criterion) a index holenní kosti (TI, Tibia Index)

5.1

Kritérium tlakové síly působící na holenní kost je určeno tlakovým zatížením (Fz) (v kN) přenášeným axiálně na každou holenní kost figuríny, změřeným podle bodu 5.2.4 přílohy 3.

5.2

TI = | MR/ (MC) R | + | FZ/ (FC) Z |

kde:

| MX | = | ohybový moment kolem osy x, |
| --- | --- | --- |
| MY | = | ohybový moment kolem osy y, |
| (MC)R | = | kritický ohybový moment, za který se považuje hodnota 225 Nm, |
| FZ | = | axiální tlaková síla ve směru osy z, |
| (FC)Z | = | kritická tlaková síla ve směru osy z, za kterou se považuje hodnota 35,9 kN, |

MX

=

ohybový moment kolem osy x,

MY

=

ohybový moment kolem osy y,

(MC)R

=

kritický ohybový moment, za který se považuje hodnota 225 Nm,

FZ

=

axiální tlaková síla ve směru osy z,

(FC)Z

=

kritická tlaková síla ve směru osy z, za kterou se považuje hodnota 35,9 kN,

Image 9

Index holenní kosti se vypočítává pro horní a dolní konec každé holenní kosti, hodnota FZ se ovšem může měřit ve kterémkoli z těchto dvou míst. Získaná hodnota se použije pro výpočet horního a dolního indexu TI. Moment Mx i My se měří v obou místech zvlášť.

6.

Postup výpočtu kritéria měkkých tkání (V * C) pro figurínu Hybrid III

6.1

Kritérium měkkých tkání se vypočítává jako okamžitý součin tlakové síly a rychlosti průhybu hrudní kosti. Obojí se získávají z měření průhybu hrudní kosti.

6.2

Image 10

Rychlost průhybu hrudní kosti v čase t se vypočítává z filtrovaného průhybu podle vzorce:

Image 11

kde D(t) je průhyb v čase t (v metrech) a 
  Image 12
  je časový interval (v sekundách) mezi měřeními průhybu. Maximální hodnota
  Image 13
  činí 1,25 x 10–4 sekundy. Tento výpočetní postup je znázorněn v následujícím diagramu:

Image 14

---

PŘÍLOHA 5

Uspořádání a instalace figurín a seřízení zádržných systémů

1.

Uspořádání figurín

1.1

Rovina souměrnosti figuríny musí být totožná se svislou středovou rovinou sedadla.

1.2

Přední lavicové sedadlo

1.2.1

Rovina souměrnosti figuríny musí ležet ve svislé rovině procházející středem volantu a rovnoběžně s podélnou středovou rovinou vozidla. Pokud je místo k sezení určeno tvarem lavice, považuje se takové sedadlo za oddělené.

1.2.2

Rovina souměrnosti figuríny musí být symetrická s rovinou souměrnosti figuríny řidiče vůči podélné středové rovině vozidla. Pokud je místo k sezení určeno tvarem lavice, považuje se takové sedadlo za oddělené.

1.3

Roviny souměrnosti figuríny musejí být totožné se středovými rovinami míst k sezení stanovených výrobcem.

2.

Instalace figurín

2.1

Příčná přístrojová platforma hlavy musí být vodorovná s přesností na 2,5 °. Při nastavování hlavy figuríny ve vozidle se vzpřímenými sedadly, která nemají seřiditelná opěradla, se postupuje po krocích v následujícím pořadí. Nejprve se seřídí poloha bodu „H“ v mezích stanovených níže v bodě 2.4.3.1 tak, aby se příčná přístrojová platforma hlavy figuríny vyrovnala do vodorovné polohy. Pokud se platforma nevyrovnala, seřídí se úhel kyčle figuríny v mezích stanovených v bodě 2.4.3.2. Jestliže i přesto příčná přístrojová platforma hlavy stále ještě vyrovnána není, seřídí se krční konzola figuríny v minimálním potřebném rozsahu tak, aby byla příčná přístrojová platforma hlavy vodorovná s přesností na 2,5 °.

2.2

Paže

2.2.1

Paže řidiče spočívají těsně u trupu s osami co nejblíže svislé rovině.

2.2.2

Paže cestujícího se dotýkají opěradla sedadla a boků trupu.

2.3

Ruce

2.3.1

Dlaně zkušební figuríny řidiče se dotýkají vnější části věnce volantu v bodech vodorovné osy věnce. Palce spočívají na věnci a jsou k němu lehce přilepeny lepicí páskou tak, aby při zatlačení na ruku figuríny směrem vzhůru silou nejméně 9 N a nejvýše 22 N uvolnila lepicí páska ruku z věnce volantu.

2.3.2

Dlaně figuríny cestujícího se dotýkají vnější strany stehen. Malíček se dotýká sedáku.

2.4

Trup

2.4.1

Ve vozidlech vybavených lavicovými sedadly spočívá horní část trupu figuríny řidiče a cestujícího na opěradle sedadla. Středová předozadní rovina figuríny řidiče je svislá a rovnoběžná s podélnou osou vozidla a prochází středem věnce volantu. U figuríny cestujícího je středová předozadní rovina rovněž svislá a rovnoběžná s podélnou osou vozidla a nachází se ve stejné vzdálenosti od podélné osy vozidla jako středová předozadní rovina figuríny řidiče.

2.4.2

Ve vozidlech vybavených jednotlivými sedadly spočívá horní část trupu figuríny řidiče a cestujícího na opěradle sedadla. Středová předozadní rovina figuríny řidiče i cestujícího je svislá a splývá s podélnou osou příslušného sedadla.

2.4.3

Spodní část trupu

2.4.3.1

Bod „H“ figuríny řidiče a cestujícího musí s přesností na 13 mm ve svislém směru a 13 mm ve vodorovném směru splývat s bodem nacházejícím se 6 mm pod bodem „H“ stanoveným tak, jak je uvedeno v příloze 6, až na to, že se délka bércové a stehenní části zařízení pro stanovení bodu „H“ nastaví místo hodnot 417 a 432 mm na hodnoty (po řadě) 414 a 401 mm.

2.4.3.2

Při stanovení pomocí měřidla úhlu kyčle (GM) (výkres č. 78051-532 zařazený odkazem do části 572), jež je vloženo do otvoru pro měřidlo u bodu „H“ figuríny, musí úhel měřený od horizontály na rovné plošce 76,2 mm (3 palce) měřidla činit 22,5° ± 2,5°.

2.5

Stehenní část nohou figuríny řidiče a cestujícího spočívá na sedáku natolik, nakolik je to umožněno položením chodidel. Počáteční vzdálenost mezi krajními povrchy přírub třmenů kolena činí 270 ± 10 mm. V možné míře se levá noha figuríny řidiče a obě nohy figuríny cestujícího nastaví do svislých podélných rovin. V možné míře se pravá noha figuríny řidiče nastaví do svislé roviny. Přípustné je konečné seřízení umožňující uložení chodidel podle bodu 2.6 pro různá uspořádání prostoru pro cestující.

2.6

Chodidla

2.6.1

Pravé chodidlo figuríny řidiče spočívá na nesešlápnutém pedálu plynu s nejzadnějším bodem paty na podlaze v rovině pedálu. Pokud nelze chodidlo na pedál akcelerátoru položit, ustaví se kolmo k holeni a umístí co nejvíce dopředu ve směru osy pedálu, s nejzadnějším bodem paty spočívajícím na podlaze. Pata levého chodidla se položí na podlahový panel co nejvíce dopředu. Levé chodidlo se položí co nejrovněji na pedálovou podlahu. Podélná osa levého chodidla směřuje co nejrovnoběžněji s podélnou osou vozidla. U vozidel vybavených opěrkou nohy lze na žádost výrobce položit levé chodidlo na opěrku chodidla. V tomto případě je poloha levého chodidla definována opěrkou chodidla.

2.6.2

Paty obou chodidel figuríny cestujícího se položí na podlahu co nejvíce dopředu. Obě chodidla leží co nejrovněji na pedálové podlaze. Podélné osy chodidel směřují co nejrovnoběžněji s podélnou osou vozidla.

2.7

Instalované měřicí přístroje nesmějí pohyb figuríny při nárazu nijak ovlivňovat.

2.8

Teplota figuríny a soustavy měřicích přístrojů se před zkouškou nechá ustálit a udržuje se, nakolik je to možné, v rozmezí 19 až 22,2 °C.

2.9

Oblečení figurín

2.9.1

Figuríny vybavené přístroji se obléknou do přiléhavého bavlněného elastického oděvu s krátkými rukávy a s kalhotami sahajícími do půli lýtek podle specifikace ve FMVSS 208, výkresy 78051-292 a 293, nebo specifikací rovnocenných.

2.9.2

Obě chodidla zkušebních figurín se pevně obují do bot velikosti 11XW, které svou velikostí a tloušťkou podrážek a podpatků odpovídají vojenské normě USA MIL S 13192, revize P, a jejichž hmotnost činí 0,57 ± 0,1 kg.

3.

Vesta figuríny se nainstaluje do příslušné polohy tak, aby otvor pro šroub spodní krční konzoly a pracovní otvor pláště figuríny byly ve stejné poloze. Zkušební figurína sedící v určené poloze tak, jak stanoví příslušné požadavky v bodech 2.1 až 2.6 a 3.1 až 3.6, se obepne pásem a přezka se zapne. Napne se břišní pás. Z navíječe se vodorovně přes střed figuríny vytáhne ramenní popruh a nechá se navinout. Tento postup se čtyřikrát zopakuje. Ramenní popruh by měl být umístěn tak, aby nesklouzl z ramene a aby se nedotýkal krku. U zkušební figuríny představující muže padesátého percentilu Hybrid III se bezpečnostní pás umístí tak, aby otvor na vnější straně pláště figuríny nebyl zcela zakryt bezpečnostním pásem. Na břišní pás se aplikuje tahové zatížení 9 až 18 N. Jestliže je systém pásu vybaven omezovačem tahu, ramenní pás se povolí v maximální míře, kterou pro normální používání doporučuje v návodu k obsluze výrobce vozidla. Pokud systém pásu omezovačem tahu vybaven není, nechá se nadbytečná délka popruhu ramenního pásu navinout působením navíjecí síly navíječe.

Jsou-li bezpečností pás a kotevní úchyty bezpečnostních pásů umístěny tak, že pás neleží tak, jak je vyžadováno výše, lze bezpečnostní pás ručně nastavit a přichytit páskou.

---

PŘÍLOHA 6

Postup pro stanovení bodu „H“ a skutečného úhlu trupu pro místa k sezení v motorových vozidlech
   (1)

Dodatek 1   – Popis třírozměrného zařízení k určení bodu H (zařízení 3-D H) (1)

Dodatek 2   – Třírozměrná vztažná soustava (1)

Dodatek 3   – Referenční údaje o místech k sezení (1)

---

(1)  Postup je popsán v příloze 1 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (RE.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6).

---

PŘÍLOHA 7

Postup zkoušky se zkušebním vozíkem

1.

Příprava a postup zkoušky

1.1

Zkušební vozík musí být konstruován tak, aby se po zkoušce neobjevily žádné trvalé deformace. Vede se tak, aby ve fázi nárazu nepřekročila odchylka ve svislé rovině 5° a ve vodorovné rovině 2°.

1.2

Stav nosné konstrukce

1.2.1

Zkoušená nosná konstrukce musí být reprezentativní pro sériovou výrobu příslušných vozidel. Některé součásti mohou být nahrazeny nebo vyjmuty, pokud toto nahrazení nebo vyjmutí zjevně nemá na výsledky zkoušky vliv.

1.2.2

Seřízení musí odpovídat specifikacím bodu 1.4.3 přílohy 3 tohoto předpisu, přičemž se v úvahu bere také to, co je uvedeno v bodě 1.2.1.

1.3

Uchycení nosné konstrukce

1.3.1

Nosná konstrukce musí být k vozíku pevně uchycena tak, aby během zkoušky nedošlo k žádnému relativnímu posunu.

1.3.2

Použitý způsob upevnění nosné konstrukce k vozíku nesmí zpevňovat ukotvení sedadel nebo zádržných zařízení, ani nesmí vyvolat abnormální deformaci nosné konstrukce.

1.3.3

Doporučuje se takové zařízení pro uchycení, kde nosná konstrukce spočívá na podpěrách umístěných přibližně v ose kol, nebo – je-li to možné – kde je nosná konstrukce k vozíku připevněna úchyty závěsného systému.

1.3.4

Úhel mezi podélnou osou vozidla a směrem pohybu vozíku činí 0° ± 2°.

1.4

Figuríny a jejich umístění musejí odpovídat specifikacím uvedeným v bodě 2 přílohy 3.

1.5

Měřicí aparatura

1.5.1

Snímače pro měření zpomalení nosné konstrukce během nárazu musejí být umístěny rovnoběžně s podélnou osou vozíku podle specifikací přílohy 8 (CFC 180).

1.5.2

Všechna měření potřebná pro kontrolu souboru kritérií jsou uvedena v bodě 5 přílohy 3.

1.6

Křivka zpomalení nosné konstrukce v průběhu nárazové fáze musí vyhovovat podmínce, že se křivka změny rychlosti v čase získaná integrací neodchyluje v žádném bodě o více než ±1 m/s od referenční křivky změny rychlosti v čase pro dané vozidlo, jak je definována v dodatku této přílohy. K získání rychlosti nosné konstrukce uvnitř pásma lze posunout časovou osu referenční křivky.

1.7

Tato referenční křivka se získá integrací křivky zpomalení zkoušeného vozidla změřené při zkoušce čelním nárazem na bariéru, jak je uvedeno v bodě 6 přílohy 3 tohoto předpisu.

1.8

Zkoušku je možno provést i některou metodou jinou než zpomalením zkušebního vozíku, ovšem za předpokladu, že metoda splňuje požadavek týkající se rozmezí změn rychlosti podle bodu 1.6.

---

Příloha 7 dodatek

Křivka ekvivalence – toleranční pásmo pro křivku ΔV = f(t)

Image 15

---

PŘÍLOHA 8

Postup měření při měřicích zkouškách: přístrojové vybavení

1.

Definice

1.1

Datový kanál zahrnuje veškeré přístrojové vybavení počínaje snímačem (resp. vícenásobnými snímači, jejichž výstupy jsou určitým způsobem zkombinovány) až po případné postupy analýzy, kterými se mohou změnit kmitočty nebo amplitudy dat.

1.2

Snímač je prvním zařízením datového kanálu; slouží k přeměně měřené fyzikální veličiny v jinou veličinu (například elektrické napětí), jež může být ve zbývající části datového kanálu zpracována.

1.3

Označení datového kanálu, který splňuje určité amplitudové charakteristiky, specifikované v této příloze. Číslo CAC se číselně rovná horní mezi měřicího rozsahu.

1.4

Tyto kmitočty jsou definovány na obrázku 1 této přílohy.

1.5

Kmitočtová třída kanálu je označena číslem, které udává, že kmitočtová charakteristika kanálu leží uvnitř mezí specifikovaných na obrázku 1 této přílohy. Toto číslo a hodnota kmitočtu FH (v Hz) jsou si číselně rovny.

1.6

Směrnice přímky, která při použití metody nejmenších čtverců nejlépe odpovídá kalibračním hodnotám stanoveným v dané amplitudové třídě kanálu.

1.7

Střední hodnota koeficientů citlivosti vyhodnocených v rozmezí kmitočtů, které jsou rovnoměrně rozloženy na logaritmické stupnici

Image 16

1.8

V procentech vyjádřený poměr maximálního rozdílu mezi kalibrační hodnotou a odpovídající hodnotou odečtenou na přímce definované v bodě 1.6 u horní meze dané amplitudové třídy kanálu.

1.9

Poměr výstupního signálu ke vstupnímu signálu při buzení snímače kolmého na osu měření. Vyjadřuje se v procentech citlivosti podél osy měření.

1.10

Doba fázového zpoždění datového kanálu je rovna fázovému zpoždění (v radiánech) sinusového signálu dělenému úhlovým kmitočtem tohoto signálu (v radiánech za sekundu).

1.11

Souhrn všech vnějších podmínek a vlivů, které na datový kanál v daném okamžiku působí.

2.

Funkční požadavky

2.1

Absolutní hodnota chyby linearity datového kanálu při jakémkoli kmitočtu v CFC nesmí v celém měřicím rozsahu převyšovat 2,5 % hodnoty CAC.

2.2

Kmitočtová odezva datového kanálu musí ležet mezi limitními křivkami uvedenými na obrázku 1 této přílohy. Nulová úroveň dB je určena kalibračním faktorem.

2.3

Stanoví se doba fázového zpoždění mezi vstupním a výstupním signálem datového kanálu, která se mezi 0,03 FH a FH nesmí změnit o více než 0,1 FH sekund.

2.4

Čas

2.4.1

Zaznamená se časová základna, která musí poskytnout alespoň 1/100 sekundy s přesností na 1 %.

2.4.2

Vzájemné časové zpoždění mezi signály dvou nebo více datových kanálů nesmí bez ohledu na jejich kmitočtovou třídu přesáhnout 1 ms při vyloučení zpoždění způsobeného fázovým posunem.

Dva nebo více datových kanálů, jejichž signály jsou kombinovány, musejí být téže kmitočtové třídy a jejich vzájemné časové zpoždění nesmí být větší než 1/10 FH sekund.

Tento požadavek platí jak pro analogové signály, tak pro synchronizační pulsy a digitální signály.

2.5

Příčná citlivost snímače musí být v každém směru menší než 5 %.

2.6

Kalibrace

2.6.1

Datový kanál se kalibruje nejméně jednou za rok porovnáním s referenčním zařízením návazným na známé etalony. Metodami použitými pro porovnání s referenčním zařízením se nesmí zavést chyba větší než 1 % CAC. Použití referenčního zařízení je omezeno na kmitočtový rozsah, na který je kalibrováno. Subsystémy datového kanálu mohou být hodnoceny individuálně a výsledky zahrnuty do přesnosti celkového datového kanálu. To lze provést například pomocí elektrického signálu o známé amplitudě, který simuluje výstupní signál snímače, což umožňuje kontrolu faktoru zesílení datového kanálu mimo vlastní snímač.

2.6.2

Přesnost referenčního zařízení pro kalibraci musí být ověřena nebo schválena úředním metrologickým orgánem.

2.6.2.1

Statická kalibrace

2.6.2.1.1

Chyby musí být menší než ±1,5 % amplitudové třídy kanálu.

2.6.2.1.2

Chyba musí být menší než ±1 % amplitudové třídy kanálu.

2.6.2.1.3

Chyba musí být menší než ±1 % amplitudové třídy kanálu.

2.6.2.2

Dynamická kalibrace

2.6.2.2.1

Chyba referenčních zrychlení vyjádřená v procentech amplitudové třídy kanálu musí být do 400 Hz menší než ±1,5 %, mezi 400 a 900 Hz menší než ±2 % a nad 900 Hz menší než ±2,5 %.

2.6.2.3

Relativní chyba referenčního času musí být menší než 10-5.

2.6.3

Tyto hodnoty se stanoví měřením výstupního signálu datového kanálu při známém vstupním signálu pro různé hodnoty tohoto signálu. Kalibrace datového kanálu musí zahrnovat celý rozsah amplitudové třídy.

Pro obousměrné kanály se použijí hodnoty jak kladné, tak záporné.

Pokud kalibrační zařízení nedokáže kvůli mimořádně vysokým hodnotám měřené veličiny vytvořit požadovaný vstup, provedou se kalibrace v mezích kalibračních etalonů a tyto meze se uvedou ve zkušebním protokolu.

Celkový datový kanál se kalibruje při kmitočtu nebo kmitočtovém spektru majícím významnou hodnotu

Image 17

2.6.4

Křivky odezvy fáze a amplitudy ve vztahu ke kmitočtu se stanoví měřením fáze a amplitudy výstupních signálů datového kanálu při známém vstupním signálu a pro různé hodnoty tohoto signálu ležící v rozmezí od FL do desetinásobku CFC nebo do 3 000 Hz, podle toho, která hodnota je nižší.

2.7

Je třeba provádět pravidelné kontroly ke zjištění případných vlivů prostředí, jako je elektrický nebo magnetický tok, rychlost pohybu kabelů apod. Toho lze dosáhnout například zaznamenáváním výstupu náhradních kanálů vybavených maketami snímačů. Pokud se zjistí významné výstupní signály, je třeba přijmout nápravné opatření, jakým je například výměna kabelů.

2.8

Datový kanál je definován hodnotami CAC a CFC.

CAC musí mít hodnotu 1, 2 nebo 5 na desátou.

3.

Snímače je třeba pevně uchytit, aby byly záznamy jejich signálů co nejméně ovlivněny vibracemi. Za platnou se považuje každá montáž, jejíž nejnižší rezonanční kmitočet se rovná alespoň pětinásobku kmitočtu F10 příslušného datového kanálu. Zejména snímače zrychlení je třeba montovat tak, aby počáteční úhel mezi skutečnou osou měření a příslušnou referenční osou vztažné soustavy nebyl větší než 5°, pokud není proveden analytický nebo experimentální odhad vlivu montáže na měřené údaje. Měří-li se v daném bodě zrychlení ve více osách, má osa každého snímače zrychlení procházet ve vzdálenosti do 10 mm od tohoto bodu a seismické těžiště každého akcelerometru se má nacházet ve vzdálenosti do 30 mm od tohoto bodu.

4.

Zpracování dat

4.1

Filtrace odpovídající kmitočtům dané třídy datového kanálu se může provést buď během záznamu, nebo v rámci zpracování dat. Analogovou filtraci před záznamem je však třeba provést na úrovni vyšší než CFC, aby se využilo alespoň 50 % dynamického rozsahu záznamového zařízení a snížilo se nebezpečí, že vysoké kmitočty zařízení zahltí, nebo způsobí chyby vzorkování (aliasing) při digitalizaci.

4.2

Digitalizace

4.2.1

Vzorkovací kmitočet musí činit alespoň 8 FH. V případě analogového záznamu při různých rychlostech záznamu a přehrávání se může vzorkovací kmitočet podělit poměrem rychlostí.

4.2.2

Délka digitálních slov by měla být alespoň 7 bitů plus paritní bit.

5.

Výsledky se předkládají na papíru formátu A4 (ISO/R.216). Pokud jsou výsledky předkládány ve formě grafů, musejí být na osách vyznačeny stupnice, přičemž měřicí jednotka musí být vhodným násobkem zvolené jednotky (např. 1, 2, 5, 10, 20 mm). Používají se jednotky SI, s výjimkou rychlosti vozidla, kde je možno použít jednotku km/h, a zrychlení při nárazu, kde je možno použít jednotku g, kde g = 9,8 m/s2.

Image 18

  Obrázek 1 Křivka kmitočtové odezvy

| | | | | N | Logaritmická stupnice |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| CFC | FL | FH | FN | a | ± | 0,5 | dB |
| | | | | b | + | 0,5 ; -1 | dB |
| | Hz | Hz | Hz | c | + | 0,5 ; -4 | dB |
| 1 000 | < 0,1 | 1 000 | 1 650 | d | - | 9 | dB/oktáva |
| 600 | < 0,1 | 600 | 1 000 | e | - | 24 | dB/oktáva |
| 180 | < 0,1 | 180 | 300 | f | | ∞ | |
| 60 | < 0,1 | 60 | 100 | g | - | 30 | |

N

Logaritmická stupnice

CFC

FL

FH

FN

a

±

0,5

dB

b

+

0,5 ; -1

dB

Hz

Hz

Hz

c

+

0,5 ; -4

dB

1 000

< 0,1

1 000

1 650

d

-

9

dB/oktáva

600

< 0,1

600

1 000

e

-

24

dB/oktáva

180

< 0,1

180

300

f

∞

60

< 0,1

60

100

g

-

30

---

PŘÍLOHA 9

Definice deformovatelné bariéry

1.

Rozměry bariéry jsou znázorněny na obrázku 1 této přílohy. Rozměry jednotlivých částí bariéry jsou uvedeny zvlášť níže.

1.1

Rozměry:

| Výška | : | 650 mm (ve směru osy pásu voštin) |
| --- | --- | --- |
| Šířka | : | 1 000 mm |
| Hloubka | : | 450 mm (ve směru os buněk voštin) |

Výška

:

650 mm (ve směru osy pásu voštin)

Šířka

:

1 000 mm

Hloubka

:

450 mm (ve směru os buněk voštin)

U všech výše uvedených rozměrů se připouští tolerance ±2,5 mm

| Materiál | : | hliník 3003 (ISO 209, část 1) |
| --- | --- | --- |
| Tloušťka fólie | : | 0,076 mm ± 15 % |
| Velikost buňky | : | 19,1 mm ± 20 % |
| Hustota | : | 28,6 kg/m3 ± 20 % |
| Pevnost v tlaku | : | 0,342 MPa + 0 % –10 % (1) |

Materiál

:

hliník 3003 (ISO 209, část 1)

Tloušťka fólie

:

0,076 mm ± 15 %

Velikost buňky

:

19,1 mm ± 20 %

Hustota

:

28,6 kg/m3 ± 20 %

Pevnost v tlaku

:

0,342 MPa + 0 % –10 % (1)

1.2

Rozměry:

| Výška | : | 330 mm (ve směru osy pásu voštin) |
| --- | --- | --- |
| Šířka | : | 1 000 mm |
| Hloubka | : | 90 mm (ve směru os buněk voštin) |

Výška

:

330 mm (ve směru osy pásu voštin)

Šířka

:

1 000 mm

Hloubka

:

90 mm (ve směru os buněk voštin)

U všech výše uvedených rozměrů se připouští tolerance ±2,5 mm

| Materiál | : | hliník 3003 (ISO 209, část 1) |
| --- | --- | --- |
| Tloušťka fólie | : | 0,076 mm ± 15 % |
| Velikost buňky | : | 6,4 mm ± 20 % |
| Hustota | : | 82,6 kg/m3 ± 20 % |
| Pevnost v tlaku | : | 1,711 MPa + 0 % –10 % cent  (1) |

Materiál

:

hliník 3003 (ISO 209, část 1)

Tloušťka fólie

:

0,076 mm ± 15 %

Velikost buňky

:

6,4 mm ± 20 %

Hustota

:

82,6 kg/m3 ± 20 %

Pevnost v tlaku

:

1,711 MPa + 0 % –10 % cent  (1)

1.3

Rozměry

| Výška | : | 800 mm ± 2,5 mm |
| --- | --- | --- |
| Šířka | : | 1 000 mm ± 2,5 mm |
| Tloušťka | : | 2,0 mm ± 0,1 mm |

Výška

:

800 mm ± 2,5 mm

Šířka

:

1 000 mm ± 2,5 mm

Tloušťka

:

2,0 mm ± 0,1 mm

1.4

Rozměry

| Délka | : | 1 700 mm ± 2,5 mm |
| --- | --- | --- |
| Šířka | : | 1 000 mm ± 2,5 mm |
| Tloušťka | : | 0,81 ± 0,07 mm |
| Materiál | : | hliník 5251/5052 (ISO 209, část 1) |

Délka

:

1 700 mm ± 2,5 mm

Šířka

:

1 000 mm ± 2,5 mm

Tloušťka

:

0,81 ± 0,07 mm

Materiál

:

hliník 5251/5052 (ISO 209, část 1)

1.5

Rozměry

| Výška | : | 330 mm ± 2,5 mm |
| --- | --- | --- |
| Šířka | : | 1 000 mm ± 2,5 mm |
| Tloušťka | : | 0,81 mm ± 0,07 mm |
| Materiál | : | hliník 5251/5052 (ISO 209, část 1) |

Výška

:

330 mm ± 2,5 mm

Šířka

:

1 000 mm ± 2,5 mm

Tloušťka

:

0,81 mm ± 0,07 mm

Materiál

:

hliník 5251/5052 (ISO 209, část 1)

1.6

Vždy se používá dvousložkové polyuretanové lepidlo (například pryskyřice Ciba-Geigy XB5090/1 s tvrdidlem XB5304, nebo rovnocenné).

2.

Úplný postup zkoušky k certifikaci hliníkových voštin je uveden v NHTSA TP-214D. Níže je podán souhrn postupu, který se používá u materiálů bariéry pro čelní náraz, jejichž pevnost v tlaku činí 0,342 MPa a 1,711 MPa.

2.1

K zajištění rovnoměrné pevnosti v tlaku po celém čele bariéry se odebírá osm vzorků ze čtyř míst rovnoměrně rozložených po voštinovém bloku. K tomu, aby blok při certifikaci vyhověl, je třeba, aby sedm z těchto osmi vzorků splňovalo požadavky na pevnost v tlaku, jak je uvedeno v následujících oddílech.

Místa, z nichž se odebírají vzorky, závisejí na velikosti voštinového bloku. Nejprve se z bloku materiálu čela bariéry vyříznou čtyři vzorky, každý o rozměrech 300 mm × 300 mm × 50 mm tloušťky. Odkud se tyto řezy z voštinového bloku odebírají, ukazuje obrázek 2 této přílohy. Každý z těchto větších vzorků se rozřeže na vzorky pro certifikační zkoušky (150 mm × 150 mm × 50 mm). Při certifikaci se vychází ze zkoušky dvou vzorků z každého z těchto čtyř míst. Zbývající dvojice vzorků se na vyžádání poskytnou žadateli.

2.2

Ke zkoušce se použijí vzorky o těchto rozměrech:

| Délka | : | 150 mm ±6 mm |
| --- | --- | --- |
| Šířka | : | 150 mm ±6 mm |
| Tloušťka | : | 50 mm ±2 mm |

Délka

:

150 mm ±6 mm

Šířka

:

150 mm ±6 mm

Tloušťka

:

50 mm ±2 mm

Stěny neúplných buněk na okraji vzorku se seříznou takto:

| | ve směru „W“ (šířka) nesmí být otřepy větší než 1,8 mm (viz obrázek 3 této přílohy), |
| --- | --- |

ve směru „W“ (šířka) nesmí být otřepy větší než 1,8 mm (viz obrázek 3 této přílohy),

| | ve směru „L“ (délka) se na každém konci vzorku ponechá polovina délky jedné přilepené voštinové stěny (ve směru pásu voštin) (viz obrázek 3 této přílohy). |
| --- | --- |

ve směru „L“ (délka) se na každém konci vzorku ponechá polovina délky jedné přilepené voštinové stěny (ve směru pásu voštin) (viz obrázek 3 této přílohy).

2.3

Délka vzorku se změří ve třech místech – ve vzdálenosti 12,7 mm od každého okraje a ve středu – a naměřené hodnoty se zaznamenají jako L1, L2 a L3 (obrázek 3 této přílohy). Stejným způsobem se změří šířka a hodnoty se zaznamenají jako W1, W2 a W3 (obrázek 3 této přílohy). Měří se uprostřed tloušťky. Velikost stlačované plochy se pak vypočte podle vzorce:

Image 19

2.4

Vzorek se stlačuje rychlostí nejméně 5,1 mm/min a nejvýše 7,6 mm/min. Hloubka stlačení musí činit alespoň 16,5 mm.

2.5

Údaje o síle v závislosti na deformaci se u každého zkoušeného vzorku zaznamenávají buď v analogové, nebo v digitální formě. Pokud se zaznamenávají data analogová, musí být k dispozici prostředek pro jejich převod v data digitální. Všechna digitální data se zaznamenávají s četností přinejmenším 5 Hz (5 bodů za sekundu).

2.6

Údaje, které se vztahují k hloubce stlačení menší než 6,4 mm a větší než 16,5 mm, se neberou v úvahu. Zbývající data se následujícím způsobem rozdělí do tří sekcí, resp. intervalů stlačení (n = 1, 2, 3) (viz obrázek 4 této přílohy):

| 1) | 06,4 mm – 09,7 mm včetně hraničních hodnot, |
| --- | --- |

1)

06,4 mm – 09,7 mm včetně hraničních hodnot,

| 2) | 09,7 mm – 13,2 mm bez hraničních hodnot, |
| --- | --- |

2)

09,7 mm – 13,2 mm bez hraničních hodnot,

| 3) | 13,2 mm – 16,5 mm včetně hraničních hodnot. |
| --- | --- |

3)

13,2 mm – 16,5 mm včetně hraničních hodnot.

Pomocí následujícího vzorce se pro každý interval stanoví průměr:

Image 20

kde m představuje počet datových bodů změřených v každém ze tří intervalů. Pro každý interval se vypočítá pevnost v tlaku podle vzorce:

Image 21

2.7

Má-li voštinový vzorek při této certifikaci vyhovět, musí splňovat následující požadavky:

| | 0,308 MPa ≤ S(n) ≤ 0,342 MPa u materiálu o pevnosti 0,342 MPa |
| --- | --- |

0,308 MPa ≤ S(n) ≤ 0,342 MPa u materiálu o pevnosti 0,342 MPa

| | 1,540 MPa ≤ S(n) ≤ 1,711 MPa u materiálu o pevnosti 1,711 MPa |
| --- | --- |

1,540 MPa ≤ S(n) ≤ 1,711 MPa u materiálu o pevnosti 1,711 MPa

| | n = 1, 2, 3. |
| --- | --- |

n = 1, 2, 3.

2.8

Zkouší se osm vzorků ze čtyř míst rovnoměrně rozložených po bloku. Má-li blok při certifikaci vyhovět, musí sedm z osmi vzorků splňovat požadavky na pevnost v tlaku podle předchozího bodu.

3.

Postup lepení

3.1

Bezprostředně před lepením se povrch hliníkových plechů, které se budou lepit, důkladně očistí vhodným rozpouštědlem, například 1,1,1-trichlorethanem. To se provede alespoň dvakrát, nebo tolikrát, aby se odstranil usazený tuk a nečistoty. Očištěné plochy se pak osmirkují brusným papírem o velikosti zrna 120. Nesmí se použít brusný papír s kovovými zrny ani se zrny karbidu křemíku. Plochy se důkladně zdrsní, přičemž se brusný papír pravidelně vyměňuje, aby se nezanášel, což by mohlo mít lešticí účinky. Po zdrsnění se plochy opět důkladně očistí tak, jak je uvedeno výše. Celkem se plochy rozpouštědlem očistí nejméně čtyřikrát. Je třeba odstranit veškerý prach a zbytky po broušení, které by měly na lepení nepříznivý vliv.

3.2

Na povrch se lepidlo nanáší rovnoměrně v množství nejvýše 0,5 kg/m2, čímž vzniká vrstva o tloušťce nanejvýš 0,5 mm.

4.

Konstrukce

4.1

Hlavní voštinový blok se nalepí na zadní plech tak, aby osy buněk voštin byly na plech kolmé. Krycí plech se nalepí na přední plochu voštinového bloku. Horní a spodní povrch krycího plechu se k hlavnímu voštinovému bloku nelepí, nýbrž se těsně k němu přihne. Krycí plech se lepí k zadnímu plechu v místech připevňovacích přírub.

4.2

Nárazníkový blok se přilepí na čelo krycího plechu tak, aby osy buněk byly na tento plech kolmé. Spodní hrana nárazníkového bloku musí lícovat se spodní plochou krycího plechu. Plech směřující k nárazníku se nalepí na čelo nárazníkového bloku.

4.3

Nárazníkový blok se potom rozdělí dvěma vodorovnými řezy na tři stejné části. Tyto zářezy se provedou přes celou hloubku nárazníkového bloku po celé jeho šířce. Prořezávají se pilou a mají šířku pilového listu, která nesmí přesáhnout 4,0 mm.

4.4

Otvory k připevnění bariéry se vyvrtají do montážních přírub (viz obrázek 5 této přílohy). Průměr otvorů je 9,5 mm. Do horní příruby se vyvrtá pět otvorů ve vzdálenosti 40 mm od jejího horního okraje a do dolní příruby pět otvorů ve vzdálenosti 40 mm od jejího spodního okraje. Vzdálenost těchto otvorů od každé z obou hran bariéry činí 100, 300, 500, 700 a 900 mm. Všechny otvory se vyvrtají s přesností na ±1 mm vůči jmenovitým vzdálenostem. Toto umístění otvorů je pouze doporučené. Je možno použít i jiné rozmístění otvorů, které zajistí přinejmenším stejnou pevnost a bezpečnost montáže jako výše uvedená montážní specifikace.

5.

Montáž

5.1

Deformovatelná bariéra se pevně uchytí k hraně tělesa o hmotnosti nejméně 7 × 104 kg nebo ke konstrukci, jež je k němu připevněna. Připevnění čela bariéry musí zajišťovat, že se vozidlo v žádné fázi nárazu nedostane do styku se žádnou částí konstrukce nacházející se více než 75 mm od horní plochy bariéry (s výjimkou horní příruby) (2). Čelní plocha, ke které je deformovatelná bariéra připevněna, musí být plochá a souvislá po celé výšce i šířce čela a musí být svislá s přesností na ± 1° a kolmá na osu rozjezdové dráhy rovněž s přesností na ± 1°. Připevňovací plocha se během zkoušky nesmí posunout o více než 10 mm. V případě potřeby se použije další kotvení nebo zajišťovací zařízení, aby nemohlo dojít k posunu betonového bloku. Hrana deformovatelné bariéry musí lícovat s hranou betonového bloku podle strany, na kterou se bude vozidlo zkoušet.

5.2

Image 22

  Obrázek 1 Deformovatelná bariéra pro zkoušku čelním nárazem

Šířka bariéry: 1 000 mm

Všechny rozměry v mm.

Image 23

  Obrázek 2 Místa odběru vzorků pro certifikaci

Pokud a ≥ 900 mm: x = 1/3 (b – 600 mm) a y = 1/3 (a – 600 mm) (pro a ≤ b)

Image 24

Pokud a < 900 mm: x = 1/5 (b-1 200 mm) a y = 1/2 (a – 300 mm) (pro a ≤ b)

Image 25

  Obrázek 3 Osy voštin a měřené rozměry

e = d/2

f = 0,8 mm

Image 26

  Obrázek 4 Tlaková síla a deformace

Image 27

  Obrázek 5 Polohy otvorů pro montáž bariéry

Průměr otvorů 9,5 mm.

Všechny rozměry v mm.

---

(1)  Podle certifikačního postupu popsaného v bodě 2 této přílohy.

1

(2)  Má se za to, že tomuto požadavku vyhovuje těleso s hranou o výšce 125 až 925 mm a hloubce 1 000 mm.

2

---

PŘÍLOHA 10

Postup certifikace bérce a chodidla figuríny

1.

Zkouška nárazem na přední část chodidla

1.1

Účelem této zkoušky je změřit odezvu chodidla a kotníku zkušební figuríny Hybrid III na přesně definované nárazy kyvadla s tvrdou čelní plochou.

1.2

Pro upevnění sestavy kolena (79051-16 Rev B) do zkušebního upínacího přípravku se použije maketa siloměru (78051-319 Rev A).

1.3

Postup zkoušky

1.3.1

Každá sestava nohy se před zkouškou stabilizuje (nechá prohřát) po dobu čtyř hodin při teplotě 22 ±3 °C a relativní vlhkosti 40 ±30 %. Čas potřebný k dosažení ustáleného stavu se do doby stabilizace nezapočítává.

1.3.2

Povrch pokožky v místě nárazu a rovněž čelo nárazového tělesa se před zkouškou očistí isopropylalkoholem nebo jiným rovnocenným prostředkem. Popráší se mastkovým pudrem.

1.3.3

Akcelerometr nárazového tělesa se nastaví tak, aby jeho citlivá osa byla rovnoběžná se směrem nárazu v okamžiku styku s chodidlem.

1.3.4

Sestava nohy se namontujte na zkušební upínací přípravek znázorněný na obrázku 1 této přílohy. Zkušební upínací přípravek se pevně zajistí tak, aby během nárazu nedošlo k pohybu. Osa makety siloměru stehenní kosti (78051-319) musí být s přesností na ±0,5° svislá. Upevnění se seřídí tak, aby čára spojující kolenní třmenový kloub s upevňovacím šroubem kotníku byla s přesností na ±3° vodorovná, přičemž pata spočívá na dvou deskách z materiálu s nízkým třením (PTFE). Je třeba zajistit, aby se bércová svalovina nacházela na kolenním konci holenní kosti. Kotník se seřídí tak, aby byla rovina spodku chodidla svislá a kolmá na směr nárazu s přesností na ±3° a aby středová předozadní rovina chodidla ležela v rovině ramene kyvadla. Před každou zkouškou se kolenní kloub seřídí na rozsah 1,5 ± 0,5 g. Hlezenní kloub se seřídí tak, aby byl volný, a potom se utáhne pouze natolik, aby bylo chodidlo na desce z PTFE stabilní.

1.3.5

Tuhé nárazové těleso se skládá z vodorovného válce o průměru 50 ±2 mm a ramene kyvadla o průměru 19 ±1 mm (obrázek 4 této přílohy). Hmotnost válce je 1,25 ± 0,02 kg včetně přístrojového vybavení a všech součástí ramene uvnitř válce. Hmotnost ramene kyvadla činí 285 ± 5 g. Žádná otočná část čepu, ke kterému je rameno připevněno, nesmí být těžší než 100 g. Vzdálenost mezi vodorovnou osou válce nárazového tělesa a osou rotace celého kyvadla je 1 250 ± 1 mm. Nárazový válec je upevněn tak, že jeho podélná osa je vodorovná a kolmá na směr nárazu. Kyvadlo musí narazit na plosku chodidla ve vzdálenosti 185 ±2 mm od základny paty spočívající na tuhé vodorovné podložce tak, že podélná osa ramene kyvadla při nárazu splývá se svislicí s tolerancí do 1°. Nárazové těleso musí být vedeno tak, aby se vyloučil významný příčný, svislý nebo rotační pohyb.

1.3.6

Mezi po sobě následujícími zkouškami téže nohy je třeba nechat prodlevu v délce nejméně 30 minut.

1.3.7

Systém sběru dat, včetně snímačů, musí odpovídat specifikacím pro CFC 600 uvedeným v příloze 8.

1.4

Podmínka zkoušky

1.4.1

Při nárazu na každé z bříšek chodidla rychlostí 6,7 (±0,1) m/s podle bodu 1.3 smí ohybový moment spodní části holenní kosti kolem osy y (My) činit nanejvýš 120 ± 25 Nm.

2.

Zkouška nárazem na zadní část chodidla bez boty

2.1

Účelem této zkoušky je změřit odezvu pokožky a vložky chodidla figuríny Hybrid III na přesně definované nárazy kyvadla s tvrdou čelní plochou.

2.2

Pro upevnění sestavy kolena (79051-16 Rev B) do zkušebního upínacího přípravku se použije maketa siloměru (78051-319 Rev A).

2.3

Postup zkoušky

2.3.1

Každá sestava nohy se před zkouškou stabilizuje (nechá prohřát) po dobu čtyř hodin při teplotě 22 ±3 °C a relativní vlhkosti 40 ±30 %. Čas potřebný k dosažení ustáleného stavu se do doby stabilizace nezapočítává.

2.3.2

Povrch pokožky v místě nárazu a rovněž čelo nárazového tělesa se před zkouškou očistí isopropylalkoholem nebo jiným rovnocenným prostředkem a popráší se mastkem. Zkontroluje se, že vložka paty absorbující energii není nijak viditelně poškozena.

2.3.3

Akcelerometr nárazového tělesa se nastaví tak, aby jeho citlivá osa byla rovnoběžná s podélnou osou nárazového tělesa.

2.3.4

Sestava nohy se namontujte na zkušební upínací přípravek znázorněný na obrázku 2 této přílohy. Zkušební upínací přípravek se pevně zajistí tak, aby během nárazu nedošlo k pohybu. Osa makety siloměru stehenní kosti (78051-319) musí být s přesností na ±0,5° svislá. Upevnění se seřídí tak, aby čára spojující kolenní třmenový kloub s upevňovacím šroubem kotníku byla s přesností na ±3° vodorovná, přičemž pata spočívá na dvou deskách z materiálu s nízkým třením (PTFE). Je třeba zajistit, aby se bércová svalovina nacházela na kolenním konci holenní kosti. Kotník se seřídí tak, aby byla rovina spodku chodidla svislá a kolmá na směr nárazu s přesností na ±3° a aby středová předozadní rovina chodidla ležela v rovině ramene kyvadla. Před každou zkouškou se kolenní kloub seřídí na rozsah 1,5 ± 0,5 g. Hlezenní kloub se seřídí tak, aby byl volný, a potom se utáhne pouze natolik, aby bylo chodidlo na desce z PTFE stabilní.

2.3.5

Tuhé nárazové těleso se skládá z vodorovného válce o průměru 50 ±2 mm a ramene kyvadla o průměru 19 ±1 mm (obrázek 4 této přílohy). Hmotnost válce je 1,25 ± 0,02 kg včetně přístrojového vybavení a všech součástí ramene uvnitř válce. Hmotnost ramene kyvadla činí 285 ± 5 g. Žádná otočná část čepu, ke kterému je rameno připevněno, nesmí být těžší než 100 g. Vzdálenost mezi vodorovnou osou válce nárazového tělesa a osou rotace celého kyvadla je 1 250 ± 1 mm. Nárazový válec je upevněn tak, že jeho podélná osa je vodorovná a kolmá na směr nárazu. Kyvadlo musí narazit na plosku chodidla ve vzdálenosti 62 ±2 mm od základny paty spočívající na tuhé vodorovné podložce tak, že podélná osa ramene kyvadla při nárazu splývá se svislicí s tolerancí do 1°. Nárazové těleso musí být vedeno tak, aby se vyloučil významný příčný, svislý nebo rotační pohyb.

2.3.6

Mezi po sobě následujícími zkouškami téže nohy je třeba nechat prodlevu v délce nejméně 30 minut.

2.3.7

Systém sběru dat, včetně snímačů, musí odpovídat specifikacím pro CFC 600 uvedeným v příloze 8.

2.4

Podmínka zkoušky

2.4.1

Při nárazu na patu každé nohy rychlostí 4,4 ± 0,1 m/s podle bodu 2.3 nesmí zrychlení nárazového tělesa přesáhnout hodnotu 295 ± 50 g.

3.

Zkouška nárazem na zadní část chodidla (s botou)

3.1

Účelem této zkoušky je zkontrolovat odezvu boty a patní svaloviny a hlezenního kloubu figuríny Hybrid III na přesně definované nárazy kyvadla s tvrdou čelní plochou.

3.2

Použije se úplná sestava bérce figuríny Hybrid III, levá (86- 5001-001) a pravá (86-5001-002), včetně kolenní sestavy, vybavená sestavou chodidla a kotníku, levou (78051-614) a pravou (78051-615). Pro upevnění sestavy kolena (79051-16 Rev B) do zkušebního upínacího přípravku se použije maketa siloměru (78051-319 Rev A). Na chodidlo se obuje bota specifikovaná v bodě 2.9.2 přílohy 5.

3.3

Postup zkoušky

3.3.1

Každá sestava nohy se před zkouškou stabilizuje (nechá prohřát) po dobu čtyř hodin při teplotě 22 ±3 °C a relativní vlhkosti 40 ±30 %. Čas potřebný k dosažení ustáleného stavu se do doby stabilizace nezapočítává.

3.3.2

Před zkouškou se nárazová plocha podrážky boty očistí čistou tkaninou, čelní plocha nárazového tělesa se očistí isopropylalkoholem nebo rovnocenným prostředkem. Zkontroluje se, že vložka paty absorbující energii není nijak viditelně poškozena.

3.3.3

Akcelerometr nárazového tělesa se nastaví tak, aby jeho citlivá osa byla rovnoběžná s podélnou osou nárazového tělesa.

3.3.4

Sestava nohy se namontujte na zkušební upínací přípravek znázorněný na obrázku 3 této přílohy. Zkušební upínací přípravek se pevně zajistí tak, aby během nárazu nedošlo k pohybu. Osa makety siloměru stehenní kosti (78051-319) musí být s přesností na ±0,5° svislá. Upevnění se seřídí tak, aby čára spojující kolenní třmenový kloub s upevňovacím šroubem kotníku byla s přesností na ±3° vodorovná, přičemž pata boty je položena na dvou deskách z materiálu s nízkým třením (PTFE). Je třeba zajistit, aby se bércová svalovina nacházela na kolenním konci holenní kosti. Kotník se seřídí tak, aby byla rovina, jež se dotýká podpatku a podrážky boty, svislá a kolmá na směr nárazu s přesností na ±3° a aby středová předozadní rovina chodidla a boty ležela v rovině ramene kyvadla. Před každou zkouškou se kolenní kloub seřídí na rozsah 1,5 ± 0,5 g. Hlezenní kloub se seřídí tak, aby byl volný, a potom se utáhne pouze natolik, aby bylo chodidlo na desce z PTFE stabilní.

3.3.5

Tuhé nárazové těleso se skládá z vodorovného válce o průměru 50 ±2 mm a ramene kyvadla o průměru 19 ±1 mm (obrázek 4 této přílohy). Hmotnost válce je 1,25 ± 0,02 kg včetně přístrojového vybavení a všech součástí ramene uvnitř válce. Hmotnost ramene kyvadla činí 285 ± 5 g. Žádná otočná část čepu, ke kterému je rameno připevněno, nesmí být těžší než 100 g. Vzdálenost mezi vodorovnou osou válce nárazového tělesa a osou rotace celého kyvadla je 1 250 ± 1 mm. Nárazový válec je upevněn tak, že jeho podélná osa je vodorovná a kolmá na směr nárazu. Kyvadlo musí na podpatek boty narazit ve vodorovné rovině vzdálené 62 ±2 mm od základny paty figuríny, když bota spočívá na tuhé vodorovné podložce tak, že podélná osa ramene kyvadla při nárazu splývá se svislicí s tolerancí do 1°. Nárazové těleso musí být vedeno tak, aby se vyloučil významný příčný, svislý nebo rotační pohyb.

3.3.6

Mezi po sobě následujícími zkouškami téže nohy je třeba nechat prodlevu v délce nejméně 30 minut.

3.3.7

Systém sběru dat, včetně snímačů, musí odpovídat specifikacím pro CFC 600 uvedeným v příloze 8.

3.4

Podmínka zkoušky

3.4.1

Image 28

  Obrázek 1 Zkouška nárazem na přední část chodidla Specifikace uspořádání zkoušky

Image 29

  Obrázek 2 Zkouška nárazem na zadní část chodidla (bez boty) Specifikace uspořádání zkoušky

Image 30

  Obrázek 3 Zkouška nárazem na zadní část chodidla (s botou) Specifikace uspořádání zkoušky

Image 31

  Obrázek 4 Kyvadlové nárazové těleso

---

PŘÍLOHA 11

Zkušební postupy pro vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím

Tato příloha popisuje postupy zkoušky prokazující soulad s požadavky na elektrickou bezpečnost podle bodu 5.2.8 tohoto předpisu.

1.

Pokud je používána funkce automatického rozpojení, musí se zařízení zajištující funkci rozpojení měřit z obou stran.

Pokud je však rozpojení vysokého napětí integrální se systémem REESS nebo se systémem konverze energie a pokud je vysokonapěťová sběrnice systému REESS nebo systému konverze energie chráněna po nárazové zkoušce podle stupně ochrany IPXXB, měří se pouze mezi zařízením s funkcí rozpojení a elektrickými spotřebiči.

Voltmetr použitý při této zkoušce musí měřit stejnosměrné hodnoty a jeho vnitřní odpor musí být nejméně 10 MΩ.

2.

Po nárazové zkoušce se stanoví napětí ve vysokonapěťové sběrnici (Ub, U1, U2) (viz obrázek 1).

Měření napětí nesmí proběhnout dříve než 10 sekund, avšak nikoli později než 60 sekund, po nárazu.

Tento postup se nepoužije, pokud během zkoušky není napájeno elektrické hnací ústrojí.

Image 32

  Obrázek 1 Měření Ub, U1, U2 b 1 2

3.

Před nárazem se k odpovídajícímu kondenzátoru paralelně připojí spínač S1 a známý vybíjecí odpor Re (viz obrázek 2).

| a) | Nejdříve za 10 sekund a nejpozději za 60 sekund po nárazu se při měření napětí Ub a proudu Ie spínač S1 uzavře a hodnoty měření se zaznamenají. Součin napětí Ub a proudu Ie se integruje v čase, od okamžiku uzavření spínače S1 (tc) do doby, kdy napětí Ub klesne pod hranici napětí 60 V (ss) (th). Výsledek integrace se rovná celkové energii (TE) v joulech. |
| --- | --- |

a)

Nejdříve za 10 sekund a nejpozději za 60 sekund po nárazu se při měření napětí Ub a proudu Ie spínač S1 uzavře a hodnoty měření se zaznamenají. Součin napětí Ub a proudu Ie se integruje v čase, od okamžiku uzavření spínače S1 (tc) do doby, kdy napětí Ub klesne pod hranici napětí 60 V (ss) (th). Výsledek integrace se rovná celkové energii (TE) v joulech.

Image 33

| b) | Pokud jsou hodnoty Ub měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů X (Cx) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TE) podle tohoto vzorce:
  TE = 0,5 x Cx x Ub
  2 |
| --- | --- |

b)

Pokud jsou hodnoty Ub měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů X (Cx) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TE) podle tohoto vzorce:

TE = 0,5 x Cx x Ub
  2

| c) | Pokud jsou hodnoty U1 a U2 (viz obrázek 1) měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů Y (Cy1, Cy2) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TEy1, TEy2) podle těchto vzorců:
  TEy1 = 0,5 x Cy1 x U1
  2

  TEy2 = 0,5 x Cy2 x U2
  2 |
| --- | --- |

c)

Pokud jsou hodnoty U1 a U2 (viz obrázek 1) měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů Y (Cy1, Cy2) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TEy1, TEy2) podle těchto vzorců:

TEy1 = 0,5 x Cy1 x U1
  2

TEy2 = 0,5 x Cy2 x U2
  2

Tento postup se nepoužije, pokud během zkoušky není napájeno elektrické hnací ústrojí.

Image 34

  Obrázek 2 Příklad měření energie ve vysokonapěťové sběrnici uložené v kondenzátorech X

4.

Po nárazové zkoušce vozidla se bez použití nářadí otevřou, rozeberou nebo vyjmou všechny části obklopující vysokonapěťové komponenty. Veškeré zbývající obklopující části se považují za součást fyzické ochrany.

Kloubový zkušební prst znázorněný na obrázku 3 se pro posouzení elektrické bezpečnosti vloží do každé mezery nebo otvoru fyzické ochrany zkušební silou 10 N ± 10 %. Pokud dojde k částečnému nebo úplnému průniku zkušebního prstu do fyzické ochrany, musí se zkušební kloubový prst umístit do všech poloh, které jsou uvedeny níže.

Z výchozí rovné polohy se oba klouby zkušebního prstu postupně ohnou do úhlu 90° k ose spojených článků prstu a prst se umístí do každé možné polohy.

Vnitřní zábrany elektrické ochrany se považují za součást krytu.

Pokud je to vhodné, připojí se mezi kloubový zkušební prst a živé části pod vysokým napětím, které jsou uvnitř zábrany elektrické ochrany nebo krytu, zdroj nízkého napětí (nejméně 40 V a nejvíce 50 V) s vhodnou sériově zapojenou svítilnou.

Image 35

  Obrázek 3 Kloubový zkušební prst

Materiál: kov, není-li uvedeno jinak

Lineární rozměry v milimetrech.

Tolerance rozměrů bez zvláštní tolerance:

| a) | u úhlů: +0/–10 sekund; |
| --- | --- |

a)

u úhlů: +0/–10 sekund;

| b) | u lineárních rozměrů:






  i) | do 25 mm: +0/–0,05; |
| --- | --- | --- |

b)

u lineárních rozměrů:

i)

do 25 mm: +0/–0,05;

| ii) | nad 25 mm: ±0,2. |
| --- | --- |

ii)

nad 25 mm: ±0,2.

Oba klouby musí ve stejné rovině a ve stejném směru umožňovat pohyb pod úhlem 90° s tolerancí 0 až +10°.

Požadavky bodu 5.2.8.1.3 tohoto předpisu jsou splněny, pokud se kloubový zkušební prst specifikovaný na obrázku 3 nemůže dotknout živých částí pod vysokým napětím.

Je-li to nutné, lze ke kontrole, zda se zkušební kloubový prst nedotýká vysokonapěťové sběrnice, použít zrcátko nebo světelnou sondu.

Pokud se tento požadavek ověřuje signálním obvodem mezi kloubovým zkušebním prstem a živými částmi pod vysokým napětím, nesmí se svítilna rozsvítit.

4.1

| a) | Zkušební metoda s použitím přístroje na měření odporu
  Přístroj na měření odporu se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany) a odpor se měří pomocí přístroje, který splňuje následující požadavky:






  i) | přístroj na měření odporu: měřicí proud nejméně 0,2 A; |
| --- | --- | --- |

a)

Zkušební metoda s použitím přístroje na měření odporu

Přístroj na měření odporu se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany) a odpor se měří pomocí přístroje, který splňuje následující požadavky:

i)

přístroj na měření odporu: měřicí proud nejméně 0,2 A;

| ii) | rozlišení: 0,01 Ω nebo méně; |
| --- | --- |

ii)

rozlišení: 0,01 Ω nebo méně;

| iii) | odpor R musí být menší než 0,1 Ω. |
| --- | --- |

iii)

odpor R musí být menší než 0,1 Ω.

| b) | Zkušební metoda s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru
  Stejnosměrný napájecí zdroj, voltmetr a ampérmetr se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany).
  Napětí stejnosměrného napájecího zdroje se nastaví tak, aby hodnota elektrického proudu činila nejméně 0,2 A.
  Měří se proud „I“ a napětí „U“.
  Odpor „R“ se vypočítá podle tohoto vzorce:
  R = U / I
  odpor R musí být menší než 0,1 Ω.

  Poznámka: Pokud se k měření napětí a proudu používají olověné vodiče, musí být každý olověný vodič samostatně připojen k zábraně elektrické ochrany / krytu / elektrické kostře. Pro měření napětí a měření proudu může být použita společná svorka.
  Níže je uveden příklad zkušební metody s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru. |
| --- | --- |

b)

Zkušební metoda s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru

Stejnosměrný napájecí zdroj, voltmetr a ampérmetr se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany).

Napětí stejnosměrného napájecího zdroje se nastaví tak, aby hodnota elektrického proudu činila nejméně 0,2 A.

Měří se proud „I“ a napětí „U“.

Odpor „R“ se vypočítá podle tohoto vzorce:

R = U / I

odpor R musí být menší než 0,1 Ω.

Poznámka: Pokud se k měření napětí a proudu používají olověné vodiče, musí být každý olověný vodič samostatně připojen k zábraně elektrické ochrany / krytu / elektrické kostře. Pro měření napětí a měření proudu může být použita společná svorka.

Níže je uveden příklad zkušební metody s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru.

Image 36

  Obrázek 4 Příklad zkušební metody s použitím stejnosměrného napájecího zdroje

5.

Izolační odpor

5.1

Izolační odpor každé vysokonapěťové sběrnice vozidla se měří nebo stanovuje výpočtem pomocí naměřených hodnot každé části nebo konstrukční jednotky vysokonapěťové sběrnice.

Všechna měření pro výpočet napětí a elektrické izolace se provádějí po uplynutí nejméně 10 sekund po nárazu.

5.2

Měření izolačního odporu se provádí výběrem vhodné metody měření z metod uvedených v bodech 5.2.1 až 5.2.2 této přílohy, v závislosti na elektrickém náboji na živých částech nebo na izolačním odporu.

Rozsah elektrického obvodu, který má být měřen, je předem vyjasněn pomocí schémat elektrických obvodů. Jsou-li vysokonapěťové sběrnice vzájemně galvanicky izolovány, měří se izolační odpor každého elektrického obvodu.

Kromě toho lze provést nezbytné úpravy pro měření izolačního odporu, jako je odstranění krytu za účelem zajištění přístupu k živým částem, natažení měřicích vodičů a změny softwaru.

V případech, kdy jsou naměřené hodnoty nestabilní v důsledku činnosti palubního systému sledování izolačního odporu, lze za účelem měření provést nezbytné úpravy zastavením činnosti dotyčného zařízení nebo jeho odstraněním. Kromě toho se po odstranění zařízení použije soubor výkresů s cílem prokázat, že izolační odpor mezi živými částmi a elektrickou kostrou zůstává nezměněn.

Tyto úpravy nesmí ovlivnit výsledky zkoušky.

Je třeba věnovat co největší pozornost tomu, aby nedošlo ke zkratu a úrazu elektrickým proudem, jelikož toto potvrzení může vyžadovat přímý zásah do vysokonapěťového obvodu.

5.2.1

Metoda měření s použitím stejnosměrného napětí z externích zdrojů

5.2.1.1

Použije se přístroj pro zkoušku izolačního odporu, který dokáže přivádět stejnosměrné napětí, které je vyšší než pracovní napětí vysokonapěťové sběrnice.

5.2.1.2

Přístroj pro zkoušku izolačního odporu se připojí mezi živé části a elektrickou kostru. Izolační odpor se poté změří přivedením stejnosměrného napětí o hodnotě představující nejméně polovinu pracovního napětí vysokonapěťové sběrnice.

Pokud má systém v galvanicky propojeném obvodu (např. z důvodu použití měniče zvyšujícího napětí na výstupu) několik rozsahů napětí a některé z konstrukčních částí nesnesou pracovní napětí celého obvodu, lze izolační odpor mezi těmito konstrukčními částmi a elektrickou kostrou měřit odděleně přivedením napětí o hodnotě představující nejméně polovinu jejich pracovního napětí, přičemž tyto konstrukční části musí být odpojeny.

5.2.2

Metoda měření s využitím vlastního systému REESS vozidla jako stejnosměrného zdroje napětí

5.2.2.1

Na vysokonapěťovou sběrnici se přivede napětí z vlastního systému REESS vozidla a/nebo ze systému konverze energie a úroveň napětí REESS a/nebo systému konverze energie po celou dobu zkoušky musí být nejméně jmenovité provozní napětí určené výrobcem vozidla.

5.2.2.2

Voltmetr použitý při této zkoušce musí měřit stejnosměrné hodnoty a jeho vnitřní odpor musí být nejméně 10 MΩ.

5.2.2.3

Metoda měření

5.2.2.3.1

Napětí se měří tak, jak je znázorněno na obrázku 1, a zaznamenává se napětí vysokonapěťové sběrnice (Ub). Napětí Ub musí být rovno jmenovitému provoznímu napětí REESS a/nebo systému konverze na elektrickou energii určenému výrobcem vozidla nebo musí být vyšší.

5.2.2.3.2

Měří se a zaznamenává napětí (U1) mezi zápornou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 1).

5.2.2.3.3

Měří se a zaznamenává napětí (U2) mezi kladnou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 1).

5.2.2.3.4

Pokud je U1 rovno U2 nebo vyšší, připojí se mezi zápornou stranu vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostru standardní známý odpor (Ro). S připojeným Ro se změří napětí (U1’) mezi zápornou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 5).

Elektrická izolace (Ri) se vypočítá podle tohoto vzorce:

Ri = Ro*Ub*(1/U1' – 1/U1)

Image 37

  Obrázek 5 Měření U1’ 1

Pokud je U2 vyšší než U1, připojí se mezi kladnou stranu vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostru standardní známý odpor (Ro). S připojeným Ro se změří napětí (U2’) mezi kladnou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou vozidla (viz obrázek 6). Elektrická izolace (Ri) se vypočítá podle tohoto vzorce:

Ri = Ro*Ub*(1/U2’ – 1/U2)

Image 38

  Obrázek 6 Měření U2’ 2

5.2.2.3.5

Vydělením hodnoty elektrické izolace Ri (Ω) pracovním napětím vysokonapěťové sběrnice (V) se vypočte izolační odpor (Ω/V).

Poznámka: Standardní známý odpor Ro (Ω) by měl mít hodnotu minimálního požadovaného izolačního odporu (Ω/V) vynásobeného pracovním napětím vozidla (V) ± 20 %. Ro nemusí přesně odpovídat této hodnotě, jelikož rovnice jsou platné pro každý Ro; nicméně hodnota Ro v tomto rozsahu poskytuje dobré rozlišení pro měření napětí.

6.

Pokud je to nutné, použije se vhodné zakrytí fyzické ochrany (kryt), aby se potvrdilo, zda v důsledku zkoušky došlo k úniku elektrolytu z REESS. Pokud výrobce nezajistí prostředky pro rozlišení úniku různých kapalin, považuje se veškerý únik kapalin za únik elektrolytu.

7.

Shoda se stanoví pomocí vizuální kontroly.

---

| 5.11.2021 | CS | Úřední věstník Evropské unie | L 392/62 |
| --- | --- | --- | --- |

5.11.2021

CS

Úřední věstník Evropské unie

L 392/62

---

Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: https://unece.org/status-1958-agreement-and-annexed-regulations

Předpis OSN č. 95 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel z hlediska ochrany cestujících při bočním nárazu [2021/1861]

Zahrnuje veškerá platná znění až po:

Zahrnuje veškerá platná znění až po:

| | sérii změn 05 – datum vstupu v platnost: 9. června 2021 |
| --- | --- |

sérii změn 05 – datum vstupu v platnost: 9. června 2021

Obsah

Předpis

| 1. | Oblast působnosti |
| --- | --- |

1.

| 2. | Definice |
| --- | --- |

2.

| 3. | Žádost o schválení |
| --- | --- |

3.

| 4. | Schválení |
| --- | --- |

4.

| 5. | Specifikace a zkoušky |
| --- | --- |

5.

| 6. | Změna typu vozidla |
| --- | --- |

6.

| 7. | Shodnost výroby |
| --- | --- |

7.

| 8. | Postihy za neshodnost výroby |
| --- | --- |

8.

| 9. | Definitivní ukončení výroby |
| --- | --- |

9.

| 10. | Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů |
| --- | --- |

10.

| 11. | Přechodná ustanovení |
| --- | --- |

11.

Přílohy

| 1 | Sdělení |
| --- | --- |

1

| 2 | Uspořádání značky schválení |
| --- | --- |

2

| 3 | Postup pro stanovení bodu H a skutečného úhlu trupu pro místa k sezení v motorových vozidlech |
| --- | --- |

3

| 4 | Postup při nárazové zkoušce |
| --- | --- |

4

| 5 | Vlastnosti pohyblivé deformovatelné bariéry |
| --- | --- |

5

| 6 | Technický popis figuríny pro boční náraz |
| --- | --- |

6

| 7 | Instalace figuríny pro boční náraz |
| --- | --- |

7

| 8 | Částečná zkouška |
| --- | --- |

8

| 9 | Zkušební postupy pro vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím |
| --- | --- |

9

1.   Oblast působnosti

Tento předpis se vztahuje na vozidla kategorie M1 s maximální přípustnou hmotností nepřesahující 3 500 kg a na vozidla kategorie N1. (1)

1

1

1

2.   Definice

Pro účely tohoto předpisu se použijí tyto definice:

| 2.1. | „Schválením vozidla“ se rozumí schválení typu vozidla z hlediska chování nosné konstrukce prostoru pro cestující při bočním nárazu. |
| --- | --- |

2.1.

„Schválením vozidla

| 2.2. | „Typem vozidla“ se rozumí kategorie motorových vozidel, která se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou: |
| --- | --- |

2.2.

„Typem vozidla

| 2.2.1. | délka, šířka a světlá výška vozidla, pokud mají negativní vliv na ochranný účinek předepsaný tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.2.1.

délka, šířka a světlá výška vozidla, pokud mají negativní vliv na ochranný účinek předepsaný tímto předpisem;

| 2.2.2. | nosná konstrukce, rozměry, obrysy a materiály bočních stěn prostoru pro cestující, pokud mají negativní vliv na ochranný účinek předepsaný tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.2.2.

nosná konstrukce, rozměry, obrysy a materiály bočních stěn prostoru pro cestující, pokud mají negativní vliv na ochranný účinek předepsaný tímto předpisem;

| 2.2.3. | tvar a vnitřní rozměry prostoru pro cestující a typ ochranného systému, pokud mají negativní vliv na ochranný účinek předepsaný tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.2.3.

tvar a vnitřní rozměry prostoru pro cestující a typ ochranného systému, pokud mají negativní vliv na ochranný účinek předepsaný tímto předpisem;

| 2.2.4. | umístění motoru (vpředu, vzadu, uprostřed) a jeho orientace (příčná nebo podélná), pokud mají negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky podle tohoto předpisu; |
| --- | --- |

2.2.4.

umístění motoru (vpředu, vzadu, uprostřed) a jeho orientace (příčná nebo podélná), pokud mají negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky podle tohoto předpisu;

| 2.2.5. | pohotovostní hmotnost, pokud má negativní vliv na ochranný účinek předepsaný tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.2.5.

pohotovostní hmotnost, pokud má negativní vliv na ochranný účinek předepsaný tímto předpisem;

| 2.2.6. | volitelné zařízení nebo vnitřní výbava, pokud mají negativní vliv na ochranný účinek předepsaný tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.2.6.

volitelné zařízení nebo vnitřní výbava, pokud mají negativní vliv na ochranný účinek předepsaný tímto předpisem;

| 2.2.7. | typ předních sedadel a poloha bodu „R“, pokud mají negativní vliv na ochranný účinek předepsaný tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.2.7.

typ předních sedadel a poloha bodu „R“, pokud mají negativní vliv na ochranný účinek předepsaný tímto předpisem;

| 2.2.8. | umístění dobíjecího systému pro uchovávání energie (REESS), pokud má negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem. |
| --- | --- |

2.2.8.

umístění dobíjecího systému pro uchovávání energie (REESS), pokud má negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem.

| 2.3. | „Prostorem pro cestující“ se rozumí prostor určený pro cestující ohraničený střechou, podlahou, bočními stěnami, dveřmi, vnějším zasklením, přední přepážkou a rovinou přepážky zadního prostoru nebo rovinou opěradla zadního sedadla. |
| --- | --- |

2.3.

„Prostorem pro cestující

| 2.3.1. | „Prostorem pro cestující z hlediska ochrany cestujících“ se rozumí prostor určený pro cestující ohraničený střechou, podlahou, bočními stěnami, dveřmi, vnějším zasklením, přední přepážkou a rovinou přepážky zadního prostoru nebo rovinou opěradla zadního sedadla. |
| --- | --- |

2.3.1.

„Prostorem pro cestující z hlediska ochrany cestujících

| 2.3.2. | „Prostorem pro cestující z hlediska hodnocení elektrické bezpečnosti“ se rozumí prostor určený pro cestující ohraničený střechou, podlahou, bočními stěnami, dveřmi, vnějším zasklením, přední přepážkou a zadní přepážkou nebo zadními dveřmi, a také zábranou elektrické ochrany a kryty pro ochranu cestujících před přímým dotykem vysokonapěťových živých částí. |
| --- | --- |

2.3.2.

„Prostorem pro cestující z hlediska hodnocení elektrické bezpečnosti

| 2.4. | „Bodem R“ nebo „vztažným bodem místa k sezení“ se rozumí vztažný bod určený výrobcem vozidla, který: |
| --- | --- |

2.4.

„Bodem R

vztažným bodem místa k sezení

| 2.4.1. | má souřadnice určené ve vztahu k nosné konstrukci vozidla; |
| --- | --- |

2.4.1.

má souřadnice určené ve vztahu k nosné konstrukci vozidla;

| 2.4.2. | odpovídá teoretické poloze bodu rotace trup/stehna (bod H) pro nejnižší a krajní zadní obvyklou polohu pro řízení nebo používání určenou výrobcem vozidla pro každé jím stanovené místo k sezení. |
| --- | --- |

2.4.2.

odpovídá teoretické poloze bodu rotace trup/stehna (bod H) pro nejnižší a krajní zadní obvyklou polohu pro řízení nebo používání určenou výrobcem vozidla pro každé jím stanovené místo k sezení.

| 2.5. | „Bodem H“ se rozumí bod stanovený přílohou 3 tohoto předpisu. |
| --- | --- |

2.5.

„Bodem H

| 2.6. | „Objemem palivové nádrže“ se rozumí objem palivové nádrže dle specifikace výrobce vozidla. |
| --- | --- |

2.6.

„Objemem palivové nádrže

| 2.7. | „Příčnou rovinou“ se rozumí svislá rovina kolmá ke střední podélné svislé rovině vozidla. |
| --- | --- |

2.7.

„Příčnou rovinou

| 2.8. | „Ochranným systémem“ se rozumí zařízení určená pro zadržení a/nebo ochranu cestujících. |
| --- | --- |

2.8.

„Ochranným systémem

| 2.9. | „Typem ochranného systému“ se rozumí kategorie ochranných zařízení, která se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou: | technologie; |
| --- | --- | --- |

2.9.

„Typem ochranného systému

technologie;

| | geometrie; |
| --- | --- |

geometrie;

| | použité materiály. |
| --- | --- |

použité materiály.

| 2.10. | „Referenční hmotností“ se rozumí pohotovostní hmotnost vozidla zvýšená o 100 kg (tj. hmotnost figuríny pro boční náraz včetně přístrojů). |
| --- | --- |

2.10.

„Referenční hmotností

| 2.11. | „Pohotovostní hmotností“ se rozumí hmotnost vozidla v provozním stavu bez řidiče, cestujících nebo nákladu, avšak s palivovou nádrží naplněnou na 90 % jejího objemu a s běžnou soupravou nářadí a popřípadě s rezervním kolem. |
| --- | --- |

2.11.

„Pohotovostní hmotností

| 2.12. | „Pohyblivou deformovatelnou bariérou“ se rozumí zařízení, kterým se naráží do zkoušeného vozidla. Skládá se ze zkušebního vozíku a nárazového tělesa. |
| --- | --- |

2.12.

„Pohyblivou deformovatelnou bariérou

| 2.13. | „Nárazovým tělesem“ se rozumí deformovatelný díl připevněný na přední části pohyblivé deformovatelné bariéry. |
| --- | --- |

2.13.

„Nárazovým tělesem

| 2.14. | „Zkušebním vozíkem“ se rozumí rám s koly, který se volně pohybuje podél své podélné osy do bodu nárazu. Na jeho přední část je připevněno nárazové těleso. |
| --- | --- |

2.14.

„Zkušebním vozíkem

| 2.15. | „Vysokonapěťovým“ se rozumí klasifikace elektrické konstrukční části nebo obvodu, pokud je efektivní hodnota (rms) jejich pracovního napětí > 60 V a ≤ 1 500 V stejnosměrného proudu nebo > 30 V a ≤ 1 000 V střídavého proudu. |
| --- | --- |

2.15.

„Vysokonapěťovým

| 2.16. | „Dobíjecím systémem pro uchovávání elektrické energie (REESS)“ se rozumí dobíjecí systém pro uchovávání energie, který poskytuje elektrickou energii pro elektrický pohon.
  Za REESS se nepovažuje baterie, jejímž primárním účelem je dodávání energie pro nastartování motoru a/nebo osvětlení a/nebo jiné pomocné systémy vozidla.
  Systém REESS může zahrnovat systémy nezbytné pro fyzickou podporu, řízení teploty, elektronické ovládání a kryt. |
| --- | --- |

2.16.

„Dobíjecím systémem pro uchovávání elektrické energie (REESS)

Za REESS se nepovažuje baterie, jejímž primárním účelem je dodávání energie pro nastartování motoru a/nebo osvětlení a/nebo jiné pomocné systémy vozidla.

Systém REESS může zahrnovat systémy nezbytné pro fyzickou podporu, řízení teploty, elektronické ovládání a kryt.

| 2.17. | „Zábranou elektrické ochrany“ se rozumí část zajišťující ochranu před přímým dotykem vysokonapěťových živých částí. |
| --- | --- |

2.17.

„Zábranou elektrické ochrany

| 2.18. | „Elektrickým hnacím ústrojím“ se rozumí elektrický obvod, který zahrnuje trakční motor(y) a může také zahrnovat REESS, systém konverze elektrické energie, elektronické měniče, příslušný svazek vodičů a konektory a propojovací systém pro nabíjení REESS. |
| --- | --- |

2.18.

„Elektrickým hnacím ústrojím

| 2.19. | „Živými částmi“ se rozumí jakákoli vodivá část (vodivé části), ve které (kterých) má být za běžných provozních podmínek elektrické napětí. |
| --- | --- |

2.19.

„Živými částmi

| 2.20. | „Nechráněnou vodivou částí“ se rozumí vodivá část, které se lze dotýkat za podmínek stupně ochrany IPXXB a která za normálních okolností není pod elektrickým napětím, ale může se pod napětí dostat v případě poruchy izolace. Patří sem části pod krytem, který lze odstranit bez použití nástrojů. |
| --- | --- |

2.20.

„Nechráněnou vodivou částí

| 2.21. | „Přímým dotykem“ se rozumí kontakt osob s vysokonapěťovými živými částmi. |
| --- | --- |

2.21.

„Přímým dotykem

| 2.22. | „Nepřímým dotykem“ se rozumí kontakt osob s nechráněnými vodivými částmi. |
| --- | --- |

2.22.

„Nepřímým dotykem

| 2.23. | „Stupněm ochrany IPXXB“ se rozumí ochrana před dotykem vysokonapěťových živých částí zajišťovaná buď zábranou elektrické ochrany, nebo krytem, která byla vyzkoušena pomocí kloubového zkušebního prstu (stupeň IPXXB) v souladu s popisem v příloze 9 bodě 4. |
| --- | --- |

2.23.

„Stupněm ochrany IPXXB

| 2.24. | „Pracovním napětím“ se rozumí nejvyšší efektivní hodnota napětí elektrického obvodu (rms), kterou udává výrobce a která se může vyskytnout mezi kterýmikoli vodivými částmi za podmínek obvodu naprázdno nebo za běžných provozních podmínek. Je-li elektrický obvod rozpojený galvanickou izolací, pracovní napětí se stanoví pro každý rozpojený obvod zvlášť. |
| --- | --- |

2.24.

„Pracovním napětím

| 2.25. | „Propojovacím systémem pro nabíjení REESS“ se rozumí elektrický obvod používaný pro nabíjení REESS z vnějšího elektrického napájecího zdroje, včetně zásuvky vozidla. |
| --- | --- |

2.25.

„Propojovacím systémem pro nabíjení REESS

| 2.26. | „Elektrickou kostrou“ se rozumí soustava vzájemně elektricky propojených vodivých částí, jejichž elektrické napětí se považuje za vztažné. |
| --- | --- |

2.26.

„Elektrickou kostrou

| 2.27. | „Elektrickým obvodem“ se rozumí soustava propojených živých částí navržená tak, aby v ní za běžných provozních podmínek bylo elektrické napětí. |
| --- | --- |

2.27.

„Elektrickým obvodem

| 2.28. | „Systémem konverze elektrické energie“ se rozumí systém (např. palivový článek), který vyrábí a poskytuje elektrickou energii pro elektrický pohon. |
| --- | --- |

2.28.

„Systémem konverze elektrické energie

| 2.29. | „Elektronickým měničem“ se rozumí zařízení umožňující regulaci a/nebo konverzi elektrické energie pro elektrický pohon. |
| --- | --- |

2.29.

„Elektronickým měničem

| 2.30. | „Krytem“ se rozumí část, která zakrývá vnitřní jednotky a zajišťuje ochranu před veškerým přímým dotykem. |
| --- | --- |

2.30.

„Krytem

| 2.31. | „Vysokonapěťovou sběrnicí“ se rozumí elektrický obvod včetně propojovacího systému pro nabíjení REESS využívající vysoké napětí.
  Pokud jsou elektrické obvody vzájemně galvanicky propojeny a splňují specifické podmínky napětí, považují se za vysokonapěťovou sběrnici pouze ty konstrukční části nebo části elektrického obvodu, které pracují při vysokém napětí. |
| --- | --- |

2.31.

„Vysokonapěťovou sběrnicí

Pokud jsou elektrické obvody vzájemně galvanicky propojeny a splňují specifické podmínky napětí, považují se za vysokonapěťovou sběrnici pouze ty konstrukční části nebo části elektrického obvodu, které pracují při vysokém napětí.

| 2.32. | „Pevným izolátorem“ se rozumí izolační krytí svazku vodičů, který má zakrývat vysokonapěťové živé části a zabránit přímému kontaktu s nimi. |
| --- | --- |

2.32.

„Pevným izolátorem

| 2.33. | „Automatickým rozpojením“ se rozumí nástroj, který při spuštění galvanicky odpojí zdroje elektrické energie od zbytku vysokonapěťového obvodu elektrického hnacího ústrojí. |
| --- | --- |

2.33.

„Automatickým rozpojením

| 2.34. | „Trakční baterií otevřeného typu“ se rozumí typ baterie, která vyžaduje plnění kapalinou a která produkuje vodík, jenž se uvolňuje do atmosféry. |
| --- | --- |

2.34.

„Trakční baterií otevřeného typu

| 2.35. | „Automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří“ se rozumí systém, který dveře automaticky uzamkne při předem nastavené rychlosti, nebo za jakékoli jiné výrobcem definované podmínky. |
| --- | --- |

2.35.

„Automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří

| 2.36. | „Zavřením“ se rozumí jakýkoli stav zámku dveří, při němž je zámek v poloze úplného zavření, v mezilehlé poloze, nebo mezi polohou úplného zavření a mezilehlou polohou. |
| --- | --- |

2.36.

„Zavřením

| 2.37. | „Zámkem“ se rozumí zařízení umožňující držet dveře v zavřené poloze vůči karoserii vozidla s možností záměrného uvolnění (nebo fungování). |
| --- | --- |

2.37.

„Zámkem

| 2.38. | „Polohou úplného zavření“ se rozumí stav zámku, při kterém jsou dveře v úplně zavřené poloze. |
| --- | --- |

2.38.

„Polohou úplného zavření

| 2.39. | „Mezilehlou polohou zámku“ se rozumí stav zámku, při kterém jsou dveře v částečně zavřené poloze. |
| --- | --- |

2.39.

„Mezilehlou polohou zámku

| 2.40. | „Přestavovacím systémem“ se rozumí zařízení, s jehož pomocí lze sedadlo nebo některou jeho část posunout a/nebo otočit bez pevné mezilehlé polohy, aby byl usnadněn přístup cestujících do prostoru za tímto sedadlem a z tohoto prostoru. |
| --- | --- |

2.40.

„Přestavovacím systémem

| 2.41. | „Vodným elektrolytem“ se rozumí elektrolyt na bázi vody jakožto rozpouštědla pro sloučeniny (např. kyseliny, zásady), který po rozpuštění poskytuje vodivé ionty. |
| --- | --- |

2.41.

„Vodným elektrolytem

| 2.42. | „Únikem elektrolytu“ se rozumí únik elektrolytu z REESS v kapalné podobě. |
| --- | --- |

2.42.

„Únikem elektrolytu

| 2.43. | „Nevodným elektrolytem“ se rozumí elektrolyt, jehož základem není voda jakožto rozpouštědlo. |
| --- | --- |

2.43.

„Nevodným elektrolytem

| 2.44. | Pojem „běžné provozní podmínky“ zahrnuje provozní režimy a podmínky, které lze přiměřeně očekávat při typickém provozu vozidla, mj. při jízdě rychlostmi stanovenými dopravními předpisy, při parkování a stání v dopravním provozu, jakož i při nabíjení pomocí nabíječek, které jsou kompatibilní s konkrétními dobíjecími porty instalovanými na vozidle. Nezahrnuje podmínky, kdy je vozidlo poškozeno při nárazu, předměty nacházejícími se na vozovce nebo v důsledku vandalismu, vystaveno požáru nebo ponoření do vody, nebo ve stavu, který vyžaduje servisní a/nebo údržbářské práce, nebo kdy jsou na něm tyto práce prováděny; |
| --- | --- |

2.44.

Pojem „běžné provozní podmínky

| 2.45. | „Specifickými podmínkami napětí“ se rozumí stav, kdy maximální napětí galvanicky propojeného elektrického obvodu mezi živou částí se stejnosměrným proudem a jakoukoli jinou živou částí (se stejnosměrným nebo střídavým proudem) je ≤ 30 V střídavého proudu (rms) a ≤ 60 V stejnosměrného proudu.
  Poznámka: Je-li živá část se stejnosměrným proudem takového elektrického obvodu připojena k elektrické kostře a platí-li specifické podmínky napětí, potom maximální napětí mezi jakoukoli živou částí a elektrickou kostrou je ≤ 30 V střídavého proudu (rms) a ≤ 60 V stejnosměrného proudu. |
| --- | --- |

2.45.

„Specifickými podmínkami napětí

Poznámka: Je-li živá část se stejnosměrným proudem takového elektrického obvodu připojena k elektrické kostře a platí-li specifické podmínky napětí, potom maximální napětí mezi jakoukoli živou částí a elektrickou kostrou je ≤ 30 V střídavého proudu (rms) a ≤ 60 V stejnosměrného proudu.

| 2.46. | „Stavem nabití“ se rozumí dostupný elektrický náboj v REESS, vyjádřený jako procento jeho jmenovité kapacity. |
| --- | --- |

2.46.

„Stavem nabití

| 2.47. | „Požárem“ se rozumí stav, kdy z vozidla vychází plameny. Jiskry a elektrický oblouk se za plamen nepovažují. |
| --- | --- |

2.47.

„Požárem

| 2.48. | „Výbuchem“ se rozumí náhlé uvolnění energie schopné vytvořit tlakové vlny a/nebo projektily, které mohou způsobit strukturální a/nebo fyzické poškození okolí vozidla. |
| --- | --- |

2.48.

„Výbuchem

3.   Žádost o schválení

| 3.1. | Žádost o schválení typu vozidla z hlediska ochrany cestujících při bočním nárazu předkládá výrobce vozidla nebo jeho řádně zplnomocněný zástupce. |
| --- | --- |

3.1.

Žádost o schválení typu vozidla z hlediska ochrany cestujících při bočním nárazu předkládá výrobce vozidla nebo jeho řádně zplnomocněný zástupce.

| 3.2. | K žádosti musí být přiloženy níže uvedené doklady v trojím vyhotovení a následující údaje: |
| --- | --- |

3.2.

K žádosti musí být přiloženy níže uvedené doklady v trojím vyhotovení a následující údaje:

| 3.2.1. | podrobný popis typu vozidla z hlediska jeho nosné konstrukce, rozměrů, tvaru a použitých materiálů; |
| --- | --- |

3.2.1.

podrobný popis typu vozidla z hlediska jeho nosné konstrukce, rozměrů, tvaru a použitých materiálů;

| 3.2.2. | fotografie a/nebo schémata a výkresy vozidla zobrazující typ vozidla zepředu, z boku a zezadu a konstrukční detaily boční části nosné konstrukce; |
| --- | --- |

3.2.2.

fotografie a/nebo schémata a výkresy vozidla zobrazující typ vozidla zepředu, z boku a zezadu a konstrukční detaily boční části nosné konstrukce;

| 3.2.3. | údaje o hmotnosti vozidla podle definice v bodě 2.11 tohoto předpisu; |
| --- | --- |

3.2.3.

údaje o hmotnosti vozidla podle definice v bodě 2.11 tohoto předpisu;

| 3.2.4. | tvary a vnitřní rozměry prostoru pro cestující; |
| --- | --- |

3.2.4.

tvary a vnitřní rozměry prostoru pro cestující;

| 3.2.5. | popis příslušných bočních částí výbavy vnitřního prostoru a ochranných systémů instalovaných ve vozidle; |
| --- | --- |

3.2.5.

popis příslušných bočních částí výbavy vnitřního prostoru a ochranných systémů instalovaných ve vozidle;

| 3.2.6. | obecný popis typu zdroje elektrické energie, jeho umístění a elektrické hnací ústrojí (např. hybridní, elektrické). |
| --- | --- |

3.2.6.

obecný popis typu zdroje elektrické energie, jeho umístění a elektrické hnací ústrojí (např. hybridní, elektrické).

| 3.3. | Žadatel o schválení má právo předložit jakékoliv údaje a výsledky provedených zkoušek, které umožní dojít k závěru, že shody s požadavky lze u prototypu vozidla dosáhnout s dostatečnou přesností. |
| --- | --- |

3.3.

Žadatel o schválení má právo předložit jakékoliv údaje a výsledky provedených zkoušek, které umožní dojít k závěru, že shody s požadavky lze u prototypu vozidla dosáhnout s dostatečnou přesností.

| 3.4. | Vozidlo, které se technické zkušebně pověřené prováděním schvalovacích zkoušek předává ke schválení, musí být pro typ, jenž má být schválen, reprezentativní. |
| --- | --- |

3.4.

Vozidlo, které se technické zkušebně pověřené prováděním schvalovacích zkoušek předává ke schválení, musí být pro typ, jenž má být schválen, reprezentativní.

| 3.4.1. | Vozidlo, které nemá všechny konstrukční části odpovídající danému typu, může být k provedení zkoušek převzato tehdy, lze-li prokázat, že nepřítomnost chybějících konstrukčních částí nemá nepříznivý vliv na ochranný účinek předepsaný v požadavcích tohoto předpisu. |
| --- | --- |

3.4.1.

Vozidlo, které nemá všechny konstrukční části odpovídající danému typu, může být k provedení zkoušek převzato tehdy, lze-li prokázat, že nepřítomnost chybějících konstrukčních částí nemá nepříznivý vliv na ochranný účinek předepsaný v požadavcích tohoto předpisu.

| 3.4.2. | Je na žadateli o schválení, aby prokázal, že uplatnění bodu 3.4.1 je v souladu s požadavky tohoto předpisu. |
| --- | --- |

3.4.2.

Je na žadateli o schválení, aby prokázal, že uplatnění bodu 3.4.1 je v souladu s požadavky tohoto předpisu.

4.   Schválení

| 4.1. | Pokud typ vozidla předložený ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky bodu 5, schválení typu vozidla se udělí. |
| --- | --- |

4.1.

Pokud typ vozidla předložený ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky bodu 5, schválení typu vozidla se udělí.

| 4.2. | Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení v souladu s přílohou 4 dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3). |
| --- | --- |

4.2.

Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení v souladu s přílohou 4 dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3).

| 4.3. | Oznámení o udělení nebo zamítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu musí strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělit na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu. |
| --- | --- |

4.3.

Oznámení o udělení nebo zamítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu musí strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělit na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.

| 4.4. | Oznámení o udělení, rozšíření nebo zamítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu musí strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělit na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu, spolu s fotografiemi a/nebo schématy a výkresy, které předložil žadatel o schválení, ve formátu max. A4 (210 × 297 mm) nebo složenými na tento formát a ve vhodném měřítku. |
| --- | --- |

4.4.

Oznámení o udělení, rozšíření nebo zamítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu musí strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělit na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu, spolu s fotografiemi a/nebo schématy a výkresy, které předložil žadatel o schválení, ve formátu max. A4 (210 × 297 mm) nebo složenými na tento formát a ve vhodném měřítku.

| 4.5. | Na každé vozidlo, které je shodné s typem vozidla schváleným podle tohoto předpisu, se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení připevní mezinárodní značka schválení, která se skládá z: |
| --- | --- |

4.5.

Na každé vozidlo, které je shodné s typem vozidla schváleným podle tohoto předpisu, se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení připevní mezinárodní značka schválení, která se skládá z:

| 4.5.1. | kružnice s vepsaným písmenem „E“ následovaným rozlišovacím číslem země, jež schválení udělila; (2) |
| --- | --- |

4.5.1.

kružnice s vepsaným písmenem „E“ následovaným rozlišovacím číslem země, jež schválení udělila; (2

| 4.5.2. | čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení, a to vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.5.1. |
| --- | --- |

4.5.2.

čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení, a to vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.5.1.

| 4.6. | Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 4.5.1 výše opakovat; v takovém případě se čísla předpisů a čísla schválení a doplňkové symboly podle všech předpisů, podle nichž bylo uděleno schválení v zemi, která schválení podle tohoto předpisu udělila, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu předepsaného v bodě 4.5.1. |
| --- | --- |

4.6.

Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 4.5.1 výše opakovat; v takovém případě se čísla předpisů a čísla schválení a doplňkové symboly podle všech předpisů, podle nichž bylo uděleno schválení v zemi, která schválení podle tohoto předpisu udělila, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu předepsaného v bodě 4.5.1.

| 4.7. | Značka schválení musí být jasně čitelná a nesmazatelná. |
| --- | --- |

4.7.

Značka schválení musí být jasně čitelná a nesmazatelná.

| 4.8. | Příklady uspořádání značek schválení jsou uvedeny v příloze 2 tohoto předpisu. |
| --- | --- |

4.8.

Příklady uspořádání značek schválení jsou uvedeny v příloze 2 tohoto předpisu.

5.   Specifikace a zkoušky

| 5.1. | Vozidlo musí podstoupit zkoušku dle přílohy 4 tohoto předpisu. |
| --- | --- |

5.1.

Vozidlo musí podstoupit zkoušku dle přílohy 4 tohoto předpisu.

| 5.1.1. | Zkouška se provádí na straně řidiče, ledaže by se případná asymetrická konstrukce boků vozidla lišila do té míry, že by to ovlivnilo výsledky zkoušky při bočním nárazu. V takovém případě je možno po dohodě výrobce a schvalovacího orgánu použít jednu z alternativ uvedenou v bodech 5.1.1.1 a 5.1.1.2. |
| --- | --- |

5.1.1.

Zkouška se provádí na straně řidiče, ledaže by se případná asymetrická konstrukce boků vozidla lišila do té míry, že by to ovlivnilo výsledky zkoušky při bočním nárazu. V takovém případě je možno po dohodě výrobce a schvalovacího orgánu použít jednu z alternativ uvedenou v bodech 5.1.1.1 a 5.1.1.2.

| 5.1.1.1. | Výrobce poskytne schvalovacímu orgánu informace ohledně slučitelnosti výsledků, pokud jde o stranu řidiče, jestliže se zkouška provádí na této straně. |
| --- | --- |

5.1.1.1.

Výrobce poskytne schvalovacímu orgánu informace ohledně slučitelnosti výsledků, pokud jde o stranu řidiče, jestliže se zkouška provádí na této straně.

| 5.1.1.2. | Pokud má schvalovací orgán pochybnosti ohledně konstrukce vozidla, rozhodne, že se zkouška provede na straně spolujezdce, což se považuje za méně příznivé. |
| --- | --- |

5.1.1.2.

Pokud má schvalovací orgán pochybnosti ohledně konstrukce vozidla, rozhodne, že se zkouška provede na straně spolujezdce, což se považuje za méně příznivé.

| 5.1.2. | Technická zkušebna může po konzultaci s výrobcem požadovat, aby se zkouška provedla se sedadlem v jiné poloze, než uvádí bod 5.5.1 přílohy 4. Tato poloha se uvede ve zkušebním protokolu. (3) |
| --- | --- |

5.1.2.

Technická zkušebna může po konzultaci s výrobcem požadovat, aby se zkouška provedla se sedadlem v jiné poloze, než uvádí bod 5.5.1 přílohy 4. Tato poloha se uvede ve zkušebním protokolu. (3

| 5.1.3. | Výsledek této zkoušky se považuje za uspokojivý, pokud jsou splněny podmínky níže uvedených bodů 5.2 a 5.3. |
| --- | --- |

5.1.3.

Výsledek této zkoušky se považuje za uspokojivý, pokud jsou splněny podmínky níže uvedených bodů 5.2 a 5.3.

| 5.2. | Biomechanická kritéria
  Vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím musí navíc splňovat požadavky bodu 5.3.7. Toho lze dosáhnout samostatnou nárazovou zkouškou na žádost výrobce a po schválení technickou zkušebnou za předpokladu, že elektrické konstrukční části neovlivňují funkčnost ochrany cestujících u daného typu vozidla, jak je stanoveno v bodech 5.2.1 až 5.3.5 tohoto předpisu. V případě této podmínky musí být požadavky bodu 5.3.7 zkontrolovány v souladu s metodami stanovenými v příloze 4 tohoto předpisu, s výjimkou bodů 6, 7 a dodatků 1 a 2. Avšak figurína pro boční náraz musí být umístěna na předním sedadle na straně nárazu. |
| --- | --- |

5.2.

Biomechanická kritéria

Vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím musí navíc splňovat požadavky bodu 5.3.7. Toho lze dosáhnout samostatnou nárazovou zkouškou na žádost výrobce a po schválení technickou zkušebnou za předpokladu, že elektrické konstrukční části neovlivňují funkčnost ochrany cestujících u daného typu vozidla, jak je stanoveno v bodech 5.2.1 až 5.3.5 tohoto předpisu. V případě této podmínky musí být požadavky bodu 5.3.7 zkontrolovány v souladu s metodami stanovenými v příloze 4 tohoto předpisu, s výjimkou bodů 6, 7 a dodatků 1 a 2. Avšak figurína pro boční náraz musí být umístěna na předním sedadle na straně nárazu.

| 5.2.1. | Biomechanická kritéria stanovená pro nárazovou zkoušku v souladu s dodatkem 1 k příloze 4 tohoto předpisu musí splňovat následující podmínky: |
| --- | --- |

5.2.1.

Biomechanická kritéria stanovená pro nárazovou zkoušku v souladu s dodatkem 1 k příloze 4 tohoto předpisu musí splňovat následující podmínky:

| 5.2.1.1. | biomechanické kritérium hlavy (HPC – Head Performance Criterion) je nejvýše 1 000; jestliže nedojde k nárazu hlavy, HPC se neměří ani nevypočítává, ale zaznamená jako „hlava nenarazila“; |
| --- | --- |

5.2.1.1.

biomechanické kritérium hlavy (HPC – Head Performance Criterion) je nejvýše 1 000; jestliže nedojde k nárazu hlavy, HPC se neměří ani nevypočítává, ale zaznamená jako „hlava nenarazila“;

| 5.2.1.2. | biomechanická kritéria hrudníku:






  a) | kritérium průhybu žeber (RDC – Rib Deflection Criterion) je nejvýše 42 mm; |
| --- | --- | --- |

5.2.1.2.

biomechanická kritéria hrudníku:

a)

kritérium průhybu žeber (RDC – Rib Deflection Criterion) je nejvýše 42 mm;

| b) | kritérium měkkých tkání (VC – Viscous Criterion) je nejvýše 1,0 m/s. |
| --- | --- |

b)

kritérium měkkých tkání (VC – Viscous Criterion) je nejvýše 1,0 m/s.

Po přechodné období dvou let od data uvedeného v bodě 10.2 tohoto předpisu nebude hodnota V * C ve schvalovací zkoušce kritériem splnění či nesplnění, ale musí se zaznamenat do zkušebního protokolu a schvalovací orgány ji musí evidovat. Po uplynutí tohoto přechodného období se hodnota VC 1,0 m/s použije jako kritérium pro splnění či nesplnění, pokud strany dohody, které používají tento předpis, nerozhodnou jinak;

| 5.2.1.3. | biomechanické kritérium pánve:
  maximální síla působící na stydkou kost (PSPF – Pubic Symphysis Peak Force) je nejvýše 6 kN; |
| --- | --- |

5.2.1.3.

biomechanické kritérium pánve:

maximální síla působící na stydkou kost (PSPF – Pubic Symphysis Peak Force) je nejvýše 6 kN;

| 5.2.1.4. | biomechanické kritérium břicha:
  maximální zatížení břicha (APF – Abdominal Peak Force) je nejvýše 2,5 kN interní síly (odpovídá vnější síle 4,5 kN). |
| --- | --- |

5.2.1.4.

biomechanické kritérium břicha:

maximální zatížení břicha (APF – Abdominal Peak Force) je nejvýše 2,5 kN interní síly (odpovídá vnější síle 4,5 kN).

| 5.3. | Zvláštní požadavky |
| --- | --- |

5.3.

Zvláštní požadavky

| 5.3.1. | Během zkoušky se nesmí otevřít žádné dveře.
  Tento požadavek se považuje za splněný:






  a) | jestliže je zřetelně vidět, že je zámek dveří zavřený, nebo |
| --- | --- | --- |

5.3.1.

Během zkoušky se nesmí otevřít žádné dveře.

Tento požadavek se považuje za splněný:

a)

jestliže je zřetelně vidět, že je zámek dveří zavřený, nebo

| b) | jestliže se dveře neotevřou působením statické tažné síly o velikosti alespoň 400 N ve směru osy y, kterou se na dveře působí podle obrázku níže, co nejblíže u spodního rámu okna a na protilehlém okraji dveří vůči straně se závěsy, nikoliv však na samotnou kliku. |
| --- | --- |

b)

jestliže se dveře neotevřou působením statické tažné síly o velikosti alespoň 400 N ve směru osy y, kterou se na dveře působí podle obrázku níže, co nejblíže u spodního rámu okna a na protilehlém okraji dveří vůči straně se závěsy, nikoliv však na samotnou kliku.

Image 39

| 5.3.1.1. | V případě automaticky aktivovaných zamykacích systémů dveří, které se montují volitelně a/nebo je může deaktivovat řidič, se tento požadavek ověří pomocí jednoho z těchto dvou zkušebních postupů, podle volby výrobce: |
| --- | --- |

5.3.1.1.

V případě automaticky aktivovaných zamykacích systémů dveří, které se montují volitelně a/nebo je může deaktivovat řidič, se tento požadavek ověří pomocí jednoho z těchto dvou zkušebních postupů, podle volby výrobce:

| 5.3.1.1.1. | Zkouší-li se podle bodu 5.2.2.1 přílohy 4, musí výrobce navíc prokázat ke spokojenosti technické zkušebny (například pomocí svých interních údajů), že pokud systém není namontován nebo je-li deaktivován, neotevřou se při nárazu žádné dveře. |
| --- | --- |

5.3.1.1.1.

Zkouší-li se podle bodu 5.2.2.1 přílohy 4, musí výrobce navíc prokázat ke spokojenosti technické zkušebny (například pomocí svých interních údajů), že pokud systém není namontován nebo je-li deaktivován, neotevřou se při nárazu žádné dveře.

| 5.3.1.1.2. | Zkouší-li se podle bodu 5.2.2.2 přílohy 4, musí výrobce navíc prokázat, že u nezamčených bočních dveří na nenárazové straně jsou splněny požadavky na setrvačné zatížení dle bodu 6.1.4 série změn 03 předpisu č. 11. |
| --- | --- |

5.3.1.1.2.

Zkouší-li se podle bodu 5.2.2.2 přílohy 4, musí výrobce navíc prokázat, že u nezamčených bočních dveří na nenárazové straně jsou splněny požadavky na setrvačné zatížení dle bodu 6.1.4 série změn 03 předpisu č. 11.

| 5.3.2. | Boční dveře na nenárazové straně musí být po nárazu odemčeny. |
| --- | --- |

5.3.2.

Boční dveře na nenárazové straně musí být po nárazu odemčeny.

| 5.3.2.1. | V případě vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří se musí dveře před okamžikem nárazu zamknout a po nárazu se musí odemknout alespoň na nenárazové straně. |
| --- | --- |

5.3.2.1.

V případě vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří se musí dveře před okamžikem nárazu zamknout a po nárazu se musí odemknout alespoň na nenárazové straně.

| 5.3.2.2. | V případě automaticky aktivovaných zamykacích systémů dveří, které se montují volitelně a/nebo je může deaktivovat řidič, se tento požadavek ověří pomocí jednoho z těchto dvou zkušebních postupů, podle volby výrobce: |
| --- | --- |

5.3.2.2.

V případě automaticky aktivovaných zamykacích systémů dveří, které se montují volitelně a/nebo je může deaktivovat řidič, se tento požadavek ověří pomocí jednoho z těchto dvou zkušebních postupů, podle volby výrobce:

| 5.3.2.2.1. | Zkouší-li se podle bodu 5.2.2.1 přílohy 4, musí výrobce navíc prokázat ke spokojenosti technické zkušebny (například pomocí svých interních údajů), že pokud systém není namontován nebo je-li deaktivován, boční dveře na nenárazové straně se při nárazu odemknou. |
| --- | --- |

5.3.2.2.1.

Zkouší-li se podle bodu 5.2.2.1 přílohy 4, musí výrobce navíc prokázat ke spokojenosti technické zkušebny (například pomocí svých interních údajů), že pokud systém není namontován nebo je-li deaktivován, boční dveře na nenárazové straně se při nárazu odemknou.

| 5.3.2.2.2. | Zkouší-li se podle bodu 5.2.2.2 přílohy 4, musí výrobce navíc prokázat, že při použití setrvačného zatížení dle bodu 6.1.4 série změn 03 předpisu č. 11 zůstanou boční dveře na nenárazové straně neuzamčeny. |
| --- | --- |

5.3.2.2.2.

Zkouší-li se podle bodu 5.2.2.2 přílohy 4, musí výrobce navíc prokázat, že při použití setrvačného zatížení dle bodu 6.1.4 série změn 03 předpisu č. 11 zůstanou boční dveře na nenárazové straně neuzamčeny.

| 5.3.3. | Po nárazu musí být možné bez použití nářadí: |
| --- | --- |

5.3.3.

Po nárazu musí být možné bez použití nářadí:

| 5.3.3.1. | otevřít alespoň jedny dveře pro každou řadu sedadel. Pokud vozidlo takové dveře nemá, musí být možné evakuovat všechny cestující, v případě potřeby za použití přestavovacího systému sedadel. Není-li k dispozici žádný přestavovací systém pro evakuaci cestujících na zadních sedadlech, musí se prokázat, že figurínu představující dospělou osobu 50. percentilu lze evakuovat bez použití nástrojů k uzvednutí figuríny či jakéhokoli jiného nářadí.
  U vozidel kategorie N1 je možné evakuaci provést přes únikové okno, pokud lze toto okno snadno otevřít, ale pokud je zapotřebí nářadí (např. k rozbití okna), musí být toto nářadí poskytnuto výrobcem a musí být viditelné a být umístěno v těsné blízkosti tohoto únikového okna.
  To se v příslušných případech posoudí pro všechny konfigurace nebo pro nejnepříznivější konfiguraci s přihlédnutím k počtu dveří na každé straně vozidla a u vozidel s levostranným i pravostranným řízením. |
| --- | --- |

5.3.3.1.

otevřít alespoň jedny dveře pro každou řadu sedadel. Pokud vozidlo takové dveře nemá, musí být možné evakuovat všechny cestující, v případě potřeby za použití přestavovacího systému sedadel. Není-li k dispozici žádný přestavovací systém pro evakuaci cestujících na zadních sedadlech, musí se prokázat, že figurínu představující dospělou osobu 50. percentilu lze evakuovat bez použití nástrojů k uzvednutí figuríny či jakéhokoli jiného nářadí.

U vozidel kategorie N1 je možné evakuaci provést přes únikové okno, pokud lze toto okno snadno otevřít, ale pokud je zapotřebí nářadí (např. k rozbití okna), musí být toto nářadí poskytnuto výrobcem a musí být viditelné a být umístěno v těsné blízkosti tohoto únikového okna.

1

To se v příslušných případech posoudí pro všechny konfigurace nebo pro nejnepříznivější konfiguraci s přihlédnutím k počtu dveří na každé straně vozidla a u vozidel s levostranným i pravostranným řízením.

| 5.3.3.2. | uvolnit figurínu z ochranného systému; |
| --- | --- |

5.3.3.2.

uvolnit figurínu z ochranného systému;

| 5.3.3.3. | vyjmout figurínu z vozidla. |
| --- | --- |

5.3.3.3.

vyjmout figurínu z vozidla.

| 5.3.4. | Žádné zařízení nebo součást interiéru se nesmí uvolnit tak, aby se výrazně zvýšilo riziko zranění od ostrých výstupků nebo roztřepených hran. |
| --- | --- |

5.3.4.

Žádné zařízení nebo součást interiéru se nesmí uvolnit tak, aby se výrazně zvýšilo riziko zranění od ostrých výstupků nebo roztřepených hran.

| 5.3.5. | Praskliny jako následek trvalé deformace jsou přijatelné, pokud nezvyšují riziko zranění. |
| --- | --- |

5.3.5.

Praskliny jako následek trvalé deformace jsou přijatelné, pokud nezvyšují riziko zranění.

| 5.3.6. | Pokud po nárazu dojde k nepřetržitému unikání kapaliny ze soustavy přívodu paliva, nesmí rychlost úniku překročit 30 g/min; jestliže se kapalina ze soustavy přívodu paliva mísí s kapalinami z jiných systémů a jednotlivé kapaliny nelze snadno oddělit a identifikovat, zohlední se při hodnocení nepřetržitého úniku všechny zachycené kapaliny. |
| --- | --- |

5.3.6.

Pokud po nárazu dojde k nepřetržitému unikání kapaliny ze soustavy přívodu paliva, nesmí rychlost úniku překročit 30 g/min; jestliže se kapalina ze soustavy přívodu paliva mísí s kapalinami z jiných systémů a jednotlivé kapaliny nelze snadno oddělit a identifikovat, zohlední se při hodnocení nepřetržitého úniku všechny zachycené kapaliny.

| 5.3.7. | Po zkouškách prováděných v souladu s postupem stanoveným v příloze 4 tohoto předpisu musí elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím a vysokonapěťové systémy, které jsou galvanicky propojeny s vysokonapěťovou sběrnicí elektrického hnacího ústrojí, splňovat tyto požadavky: |
| --- | --- |

5.3.7.

Po zkouškách prováděných v souladu s postupem stanoveným v příloze 4 tohoto předpisu musí elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím a vysokonapěťové systémy, které jsou galvanicky propojeny s vysokonapěťovou sběrnicí elektrického hnacího ústrojí, splňovat tyto požadavky:

| 5.3.7.1. | Ochrana před úrazem elektrickým proudem
  Po nárazu musí vysokonapěťové sběrnice splňovat alespoň jedno ze čtyř kritérií uvedených v bodech 5.3.7.1.1 až 5.3.7.1.4.2.
  Pokud je vozidlo vybaveno funkcí automatického rozpojení, nebo zařízením/zařízeními, které/která galvanicky rozpojí obvod elektrického hnacího ústrojí během jízdy, musí rozpojený obvod nebo každá jeho jednotlivá rozpojená část po aktivaci funkce rozpojení splňovat alespoň jedno z těchto kritérií.
  Kritéria stanovená v bodě 5.3.7.1.4 se však nepoužijí, jestliže více než jeden potenciál části vysokonapěťové sběrnice není chráněn podle podmínek ochrany stupně IPXXB.
  Pokud část/části vysokonapěťového systému nejsou při nárazové zkoušce napájeny, a s výjimkou propojovacího systému pro nabíjení REESS, který není za jízdy napájen, musí být ochrana před úrazem elektrickým proudem pro danou část/části prokázána buď pomocí bodu 5.3.7.1.3, nebo bodu 5.3.7.1.4. |
| --- | --- |

5.3.7.1.

Ochrana před úrazem elektrickým proudem

Po nárazu musí vysokonapěťové sběrnice splňovat alespoň jedno ze čtyř kritérií uvedených v bodech 5.3.7.1.1 až 5.3.7.1.4.2.

Pokud je vozidlo vybaveno funkcí automatického rozpojení, nebo zařízením/zařízeními, které/která galvanicky rozpojí obvod elektrického hnacího ústrojí během jízdy, musí rozpojený obvod nebo každá jeho jednotlivá rozpojená část po aktivaci funkce rozpojení splňovat alespoň jedno z těchto kritérií.

Kritéria stanovená v bodě 5.3.7.1.4 se však nepoužijí, jestliže více než jeden potenciál části vysokonapěťové sběrnice není chráněn podle podmínek ochrany stupně IPXXB.

Pokud část/části vysokonapěťového systému nejsou při nárazové zkoušce napájeny, a s výjimkou propojovacího systému pro nabíjení REESS, který není za jízdy napájen, musí být ochrana před úrazem elektrickým proudem pro danou část/části prokázána buď pomocí bodu 5.3.7.1.3, nebo bodu 5.3.7.1.4.

| 5.3.7.1.1. | Absence vysokého napětí
  Napětí Ub, U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích musí být rovno nebo nižší než 30 Vst nebo 60 Vss do 60 s po nárazu při měření v souladu s bodem 2 přílohy 9. |
| --- | --- |

5.3.7.1.1.

Absence vysokého napětí

Napětí Ub, U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích musí být rovno nebo nižší než 30 Vst nebo 60 Vss do 60 s po nárazu při měření v souladu s bodem 2 přílohy 9.

b

1

2

| 5.3.7.1.2. | Nízká hodnota elektrické energie
  Celková energie (TE) na vysokonapěťových sběrnicích musí být nižší než 0,2 joulu při měření podle zkušebního postupu uvedeného v bodě 3 přílohy 9 pomocí rovnice v písmenu a). Celková energie (TE) může být rovněž vypočítána pomocí měřeného napětí Ub na vysokonapěťové sběrnici a kapacity kondenzátorů X (Cx) uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 9 bodě 3 písm. b).
  Energie uskladněná v kondenzátorech Y (TEy1, TEy2) musí být rovněž nižší než 0,2 joulu. Vypočítá se měřením napětí U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích a na elektrické kostře a kapacity kondenzátorů Y uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 9 bodě 3 písm. c). |
| --- | --- |

5.3.7.1.2.

Nízká hodnota elektrické energie

Celková energie (TE) na vysokonapěťových sběrnicích musí být nižší než 0,2 joulu při měření podle zkušebního postupu uvedeného v bodě 3 přílohy 9 pomocí rovnice v písmenu a). Celková energie (TE) může být rovněž vypočítána pomocí měřeného napětí Ub na vysokonapěťové sběrnici a kapacity kondenzátorů X (Cx) uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 9 bodě 3 písm. b).

b

x

Energie uskladněná v kondenzátorech Y (TEy1, TEy2) musí být rovněž nižší než 0,2 joulu. Vypočítá se měřením napětí U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích a na elektrické kostře a kapacity kondenzátorů Y uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 9 bodě 3 písm. c).

y1

y2

1

2

| 5.3.7.1.3. | Fyzická ochrana
  K ochraně před přímým dotykem s vysokonapěťovými živými částmi musí být zajištěna ochrana stupně IPXXB.
  Posouzení musí být provedeno v souladu s bodem 4 přílohy 9.
  Kromě toho za účelem ochrany před úrazem elektrickým proudem, k němuž by mohlo dojít při nepřímém dotyku, musí být odpor mezi všemi nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů a elektrickou kostrou nižší než 0,1 Ω a odpor mezi libovolnými dvěma nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů, jichž se lze dotknout zároveň a které jsou od sebe vzdáleny méně než 2,5 m, musí být při proudu nejméně 0,2 A menší než 0,2 Ω. Tento odpor lze vypočítat pomocí samostatně naměřených odporů příslušných částí elektrického obvodu.
  Tyto požadavky jsou splněny, pokud bylo galvanické spojení vytvořeno svařením. V případě pochybností nebo je-li spojení vytvořeno jiným způsobem než svařováním, provedou se měření jedním ze zkušebních postupů popsaných v bodě 4 přílohy 9. |
| --- | --- |

5.3.7.1.3.

Fyzická ochrana

K ochraně před přímým dotykem s vysokonapěťovými živými částmi musí být zajištěna ochrana stupně IPXXB.

Posouzení musí být provedeno v souladu s bodem 4 přílohy 9.

Kromě toho za účelem ochrany před úrazem elektrickým proudem, k němuž by mohlo dojít při nepřímém dotyku, musí být odpor mezi všemi nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů a elektrickou kostrou nižší než 0,1 Ω a odpor mezi libovolnými dvěma nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů, jichž se lze dotknout zároveň a které jsou od sebe vzdáleny méně než 2,5 m, musí být při proudu nejméně 0,2 A menší než 0,2 Ω. Tento odpor lze vypočítat pomocí samostatně naměřených odporů příslušných částí elektrického obvodu.

Tyto požadavky jsou splněny, pokud bylo galvanické spojení vytvořeno svařením. V případě pochybností nebo je-li spojení vytvořeno jiným způsobem než svařováním, provedou se měření jedním ze zkušebních postupů popsaných v bodě 4 přílohy 9.

| 5.3.7.1.4. | Izolační odpor
  Musí být splněna kritéria uvedená v bodech 5.3.7.1.4.1 a 5.3.7.1.4.2.
  Měření musí být provedeno v souladu s bodem 5 přílohy 9. |
| --- | --- |

5.3.7.1.4.

Izolační odpor

Musí být splněna kritéria uvedená v bodech 5.3.7.1.4.1 a 5.3.7.1.4.2.

Měření musí být provedeno v souladu s bodem 5 přílohy 9.

| 5.3.7.1.4.1. | Elektrické hnací ústrojí sestávající z oddělených stejnosměrných a střídavých sběrnic
  Pokud jsou vysokonapěťové střídavé a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vzájemně galvanicky izolovány, musí mít izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou (Ri podle definice v bodě 5 přílohy 9) minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí na stejnosměrných sběrnicích a minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí na střídavých sběrnicích. |
| --- | --- |

5.3.7.1.4.1.

Elektrické hnací ústrojí sestávající z oddělených stejnosměrných a střídavých sběrnic

Pokud jsou vysokonapěťové střídavé a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vzájemně galvanicky izolovány, musí mít izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou (Ri podle definice v bodě 5 přílohy 9) minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí na stejnosměrných sběrnicích a minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí na střídavých sběrnicích.

i

| 5.3.7.1.4.2. | Elektrické hnací ústrojí sestávající z kombinovaných stejnosměrných a střídavých sběrnic
  Jsou-li vysokonapěťové střídavé sběrnice a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vodivě propojeny, musí splňovat jeden z těchto požadavků:






  a) | izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí; |
| --- | --- | --- |

5.3.7.1.4.2.

Elektrické hnací ústrojí sestávající z kombinovaných stejnosměrných a střídavých sběrnic

Jsou-li vysokonapěťové střídavé sběrnice a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vodivě propojeny, musí splňovat jeden z těchto požadavků:

a)

izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí;

| b) | izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na fyzickou ochranu, jak je uveden v bodě 5.3.7.1.3; |
| --- | --- |

b)

izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na fyzickou ochranu, jak je uveden v bodě 5.3.7.1.3;

| c) | izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na absenci vysokého napětí, jak je uveden v bodě 5.3.7.1.1. |
| --- | --- |

c)

izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na absenci vysokého napětí, jak je uveden v bodě 5.3.7.1.1.

| 5.3.7.2. | Únik elektrolytu |
| --- | --- |

5.3.7.2.

Únik elektrolytu

| 5.3.7.2.1. | V případě REESS s vodným elektrolytem
  Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující a únik elektrolytu z REESS mimo prostor pro cestující nesmí činit více než 7 % objemových elektrolytu obsaženého v REESS, přičemž toto množství nesmí být větší než 5,0 l. Uniklé množství elektrolytu lze po jeho zachycení změřit pomocí běžných metod stanovení objemu kapaliny. V případě zásobníků obsahujících Stoddardovo rozpouštědlo, obarvenou chladicí kapalinu a elektrolyt musí být možné jednotlivé kapaliny před měřením oddělit podle relativní hustoty. |
| --- | --- |

5.3.7.2.1.

V případě REESS s vodným elektrolytem

Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující a únik elektrolytu z REESS mimo prostor pro cestující nesmí činit více než 7 % objemových elektrolytu obsaženého v REESS, přičemž toto množství nesmí být větší než 5,0 l. Uniklé množství elektrolytu lze po jeho zachycení změřit pomocí běžných metod stanovení objemu kapaliny. V případě zásobníků obsahujících Stoddardovo rozpouštědlo, obarvenou chladicí kapalinu a elektrolyt musí být možné jednotlivé kapaliny před měřením oddělit podle relativní hustoty.

| 5.3.7.2.2. | V případě REESS s nevodným elektrolytem
  Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující, do zavazadlového prostoru a nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu mimo vozidlo. Tento požadavek se ověří vizuální kontrolou, aniž by byla jakákoli část vozidla odmontována. |
| --- | --- |

5.3.7.2.2.

V případě REESS s nevodným elektrolytem

Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující, do zavazadlového prostoru a nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu mimo vozidlo. Tento požadavek se ověří vizuální kontrolou, aniž by byla jakákoli část vozidla odmontována.

| 5.3.7.3. | Zadržení REESS
  Systém REESS musí zůstat připevněn k vozidlu alespoň jedním kotevním úchytem, držákem nebo jakoukoli konstrukcí, která přenáší působící síly ze systému REESS na nosnou konstrukci vozidla, a REESS umístěný mimo prostor pro cestující nesmí vniknout do prostoru pro cestující. |
| --- | --- |

5.3.7.3.

Zadržení REESS

Systém REESS musí zůstat připevněn k vozidlu alespoň jedním kotevním úchytem, držákem nebo jakoukoli konstrukcí, která přenáší působící síly ze systému REESS na nosnou konstrukci vozidla, a REESS umístěný mimo prostor pro cestující nesmí vniknout do prostoru pro cestující.

| 5.3.7.4. | Nebezpečí požáru REESS
  Během 60 minut po nárazu nesmí systém REESS vykazovat žádné známky požáru či výbuchu. |
| --- | --- |

5.3.7.4.

Nebezpečí požáru REESS

Během 60 minut po nárazu nesmí systém REESS vykazovat žádné známky požáru či výbuchu.

| 5.3.8. | V příslušných případech se u vozidel s levostranným a pravostranným řízením posoudí palivový systém a vysokonapěťový systém pro všechny konfigurace nebo pro nejnepříznivější konfiguraci. |
| --- | --- |

5.3.8.

V příslušných případech se u vozidel s levostranným a pravostranným řízením posoudí palivový systém a vysokonapěťový systém pro všechny konfigurace nebo pro nejnepříznivější konfiguraci.

6.   Změna typu vozidla

| 6.1. | Každá změna typu vozidla podle tohoto předpisu OSN musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který daný typ vozidla schválil. Schvalovací orgán pak může buď:






  a) | po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že je třeba udělit nové schválení typu, nebo |
| --- | --- | --- |

6.1.

Každá změna typu vozidla podle tohoto předpisu OSN musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který daný typ vozidla schválil. Schvalovací orgán pak může buď:

a)

po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že je třeba udělit nové schválení typu, nebo

| b) | uplatnit postup podle bodu 6.1.1 (revize) a případně postup podle bodu 6.1.2 (rozšíření). |
| --- | --- |

b)

uplatnit postup podle bodu 6.1.1 (revize) a případně postup podle bodu 6.1.2 (rozšíření).

| 6.1.1. | Revize
  Pokud se změnily údaje zaznamenané v informačních dokumentech a schvalovací orgán usoudí, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, označí se změna jako „revize“.
  V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky informačních dokumentů a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum nového vydání stránky. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání konsolidované, aktualizované verze informačních dokumentů spolu s podrobným popisem změn. |
| --- | --- |

6.1.1.

Revize

Pokud se změnily údaje zaznamenané v informačních dokumentech a schvalovací orgán usoudí, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, označí se změna jako „revize“.

V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky informačních dokumentů a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum nového vydání stránky. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání konsolidované, aktualizované verze informačních dokumentů spolu s podrobným popisem změn.

| 6.1.2. | Rozšíření
  Změna se označí jako „rozšíření“, pokud vedle změny údajů zaznamenaných v dokumentaci výrobce:






  a) | jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky nebo |
| --- | --- | --- |

6.1.2.

Rozšíření

Změna se označí jako „rozšíření“, pokud vedle změny údajů zaznamenaných v dokumentaci výrobce:

a)

jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky nebo

| b) | se změní jakékoli informace ve sdělení o schválení typu (s výjimkou jeho příloh) nebo |
| --- | --- |

b)

se změní jakékoli informace ve sdělení o schválení typu (s výjimkou jeho příloh) nebo

| c) | se požaduje schválení podle pozdější série změn po jejím vstupu v platnost. |
| --- | --- |

c)

se požaduje schválení podle pozdější série změn po jejím vstupu v platnost.

| 6.2. | Potvrzení, rozšíření nebo odmítnutí schválení se sdělí stranám dohody, které uplatňují tento předpis OSN, podle postupu v bodě 4.3. Kromě toho musí být odpovídajícím způsobem změněn seznam informačních dokumentů a zkušebních protokolů připojený k formuláři sdělení podle přílohy 1, aby uváděl datum poslední revize nebo rozšíření. |
| --- | --- |

6.2.

Potvrzení, rozšíření nebo odmítnutí schválení se sdělí stranám dohody, které uplatňují tento předpis OSN, podle postupu v bodě 4.3. Kromě toho musí být odpovídajícím způsobem změněn seznam informačních dokumentů a zkušebních protokolů připojený k formuláři sdělení podle přílohy 1, aby uváděl datum poslední revize nebo rozšíření.

7.   Shodnost výroby

Postup pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat požadavkům stanoveným v příloze 1 dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3).

| 7.1. | Vozidla schválená podle tohoto předpisu musí být vyrobena tak, aby byla shodná se schváleným typem, a splňovala tak požadavky příslušné části (příslušných částí) tohoto předpisu. |
| --- | --- |

7.1.

Vozidla schválená podle tohoto předpisu musí být vyrobena tak, aby byla shodná se schváleným typem, a splňovala tak požadavky příslušné části (příslušných částí) tohoto předpisu.

| 7.2. | Splnění požadavků bodu 7.1 se ověřuje vhodnou kontrolou výroby. |
| --- | --- |

7.2.

Splnění požadavků bodu 7.1 se ověřuje vhodnou kontrolou výroby.

| 7.3. | Schvalovací orgán, který udělil schválení typu, může kdykoli ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním zařízení. Běžná četnost takových ověření je jednou za dva roky. |
| --- | --- |

7.3.

Schvalovací orgán, který udělil schválení typu, může kdykoli ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním zařízení. Běžná četnost takových ověření je jednou za dva roky.

8.   Postihy za neshodnost výroby

| 8.1. | Schválení udělené pro typ vozidla podle tohoto předpisu lze odejmout v případě, že není splněn požadavek stanovený v bodě 7.1. |
| --- | --- |

8.1.

Schválení udělené pro typ vozidla podle tohoto předpisu lze odejmout v případě, že není splněn požadavek stanovený v bodě 7.1.

| 8.2. | Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „SCHVÁLENÍ ODEJMUTO“. |
| --- | --- |

8.2.

Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „SCHVÁLENÍ ODEJMUTO“.

9.   Definitivní ukončení výroby

Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat schvalovací orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení podá daný schvalovací orgán zprávu o ukončení výroby ostatním smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „VÝROBA UKONČENA“.

10.   Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů

Smluvní strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben, které jsou odpovědné za provádění schvalovacích zkoušek, a schvalovacích orgánů, které udělují schválení a kterým se mají zasílat formuláře osvědčující udělení či rozšíření nebo zamítnutí či odnětí schválení vydané v jiných zemích.

11.   Přechodná ustanovení

| 11.1. | Od úředního data vstupu série změn 05 v platnost žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, neodmítne udělit nebo uznat schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 05. |
| --- | --- |

11.1.

Od úředního data vstupu série změn 05 v platnost žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, neodmítne udělit nebo uznat schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 05.

| 11.2. | Od 1. září 2023 nejsou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, povinny uznávat schválení typu vozidel, jež mají elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím podle předchozích sérií změn a která byla poprvé vydána po 1. září 2023. |
| --- | --- |

11.2.

Od 1. září 2023 nejsou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, povinny uznávat schválení typu vozidel, jež mají elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím podle předchozích sérií změn a která byla poprvé vydána po 1. září 2023.

| 11.3. | Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí nadále uznávat schválení typu vozidel, která nemají elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím podle série změn 04 tohoto předpisu, nebo schválení typu vydaná podle předchozích sérií změn tohoto předpisu pro vozidla, která nejsou ovlivněna změnami zavedenými sérií změn 04. |
| --- | --- |

11.3.

Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí nadále uznávat schválení typu vozidel, která nemají elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím podle série změn 04 tohoto předpisu, nebo schválení typu vydaná podle předchozích sérií změn tohoto předpisu pro vozidla, která nejsou ovlivněna změnami zavedenými sérií změn 04.

| 11.4. | Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, neodmítnou udělit schválení typu podle některé z předchozích sérií změn nebo rozšíření tohoto předpisu. |
| --- | --- |

11.4.

Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, neodmítnou udělit schválení typu podle některé z předchozích sérií změn nebo rozšíření tohoto předpisu.

| 11.5. | Bez ohledu na výše uvedená přechodná ustanovení nejsou smluvní strany, které začnou uplatňovat tento předpis až po datu vstupu poslední série změn v platnost, povinny uznávat schválení typu, která byla udělena v souladu s kteroukoli předchozí sérií změn tohoto předpisu. |
| --- | --- |

11.5.

Bez ohledu na výše uvedená přechodná ustanovení nejsou smluvní strany, které začnou uplatňovat tento předpis až po datu vstupu poslední série změn v platnost, povinny uznávat schválení typu, která byla udělena v souladu s kteroukoli předchozí sérií změn tohoto předpisu.

---

(1)  Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2 – https://unece.org/transport/standards/transport/vehicle-regulations-wp29/resolutions

1

(2)  Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6, Příloha 3.

2

(3)  Do 30. září 2000 se pro účely požadavků zkoušek omezí rozsah běžných podélných seřízení tak, aby poloha bodu H byla v rozmezí délky dveřního otvoru.

3

---

Příloha 1

Sdělení

(maximální formát: A4 (210 × 297 mm))

| (1) | Vydal: | Název správního orgánu
  ...
  ...
  ... |
| --- | --- | --- |

Image 40

Vydal:

Název správního orgánu

...

...

...

| ve věci: (2) | udělení schválení |
| --- | --- |
| rozšíření schválení |
| odmítnutí schválení |
| odejmutí schválení |
| definitivního ukončení výroby |

ve věci: (2)

udělení schválení

rozšíření schválení

odmítnutí schválení

odejmutí schválení

definitivního ukončení výroby

typu vozidla z hlediska ochrany cestujících při bočním nárazu podle předpisu č. 95

| Schválení č. ... | Rozšíření č. ... |
| --- | --- |

Schválení č. ...

Rozšíření č. ...

1.

Obchodní název nebo značka motorového vozidla: ...

2.

Typ vozidla: ...

3.

Název a adresa výrobce: ...

4.

Název a adresa případného zástupce výrobce: ...

5.

Vozidlo předáno ke schválení dne: ...

6.

Použitá figurína pro boční náraz: ES-1/ES-2:2 ...

7.

Umístění zdroje elektrického proudu: ...

8.

Technická zkušebna odpovědná za provedení schvalovacích zkoušek: ...

9.

Datum zkušebního protokolu: ...

10.

Číslo zkušebního protokolu: ...

11.

Schválení uděleno/odmítnuto/rozšířeno/odejmuto:2...

12.

Umístění značky schválení na vozidle: ...

13.

Místo: ...

14.

Datum: ...

15.

Podpis: ...

16.

K tomuto sdělení je přiložen seznam dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, který udělil schválení. Dokumenty lze obdržet na vyžádání.

---

(1)  Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odejmula (viz ustanovení o schválení v tomto předpise).

1

(2)  Nehodící se škrtněte.

2

---

PŘÍLOHA 2

Uspořádání značky schválení

VZOR A

(Viz bod 4.5 tohoto předpisu)

Image 41

a = min. 8 mm

Výše znázorněná značka schválení, umístěná na vozidle, dosvědčuje, že příslušný typ vozidla byl v Nizozemsku (E 4) schválen z hlediska ochrany cestujících při bočním nárazu podle předpisu OSN č. 95 pod číslem schválení 041424. Číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky předpisu OSN č. 95 ve znění série změn 04.

VZOR B

(Viz bod 4.6 tohoto předpisu)

Image 42

a = min. 8 mm

Výše znázorněná značka schválení, umístěná na vozidle, dosvědčuje, že příslušný typ vozidla byl v Nizozemsku (E 4) schválen podle předpisů OSN č. 95 a 24. (1) První dvě číslice čísla schválení udávají, že v době, kdy byla schválení udělena, obsahoval předpis OSN č. 95 sérii změn 04 a předpis OSN č. 24 sérii změn 03.

---

(1)  Druhé z těchto čísel je uvedeno pouze jako příklad.

---

PŘÍLOHA 3

Postup pro stanovení bodu H a skutečného úhlu trupu pro místa k sezení v motorových vozidlech (1)

| Dodatek 1 | – | Popis třírozměrného zařízení pro stanovení bodu H (zařízení 3-D H) (1) |
| --- | --- | --- |
| Dodatek 2 | – | Třírozměrná vztažná soustava (1) |
| Dodatek 3 | – | Referenční údaje o místech k sezení (1) |

Dodatek 1

–

Popis třírozměrného zařízení pro stanovení bodu H (zařízení 3-D H) (1)

Dodatek 2

–

Třírozměrná vztažná soustava (1)

Dodatek 3

–

Referenční údaje o místech k sezení (1)

---

(1)  Postup je popsán v příloze 1 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (RE.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6).

---

PŘÍLOHA 4

Postup při nárazové zkoušce

1.   Zařízení

| 1.1. | Zkušební prostor
  Zkušební areál musí být dostatečně velký, aby v něm byl prostor pro umístění pohonu pohyblivé deformovatelné bariéry, pro pohyb vozidla po nárazu a pro instalaci zkušebního zařízení. Část prostoru, ve které dojde k nárazu a následnému pohybu vozidla, musí být vodorovná, plochá a neznečištěná a musí představovat běžný, suchý, neznečištěný povrch silnice. |
| --- | --- |

1.1.

Zkušební areál musí být dostatečně velký, aby v něm byl prostor pro umístění pohonu pohyblivé deformovatelné bariéry, pro pohyb vozidla po nárazu a pro instalaci zkušebního zařízení. Část prostoru, ve které dojde k nárazu a následnému pohybu vozidla, musí být vodorovná, plochá a neznečištěná a musí představovat běžný, suchý, neznečištěný povrch silnice.

2.   Zkušební podmínky

| 2.1. | Zkouška se provádí na stojícím vozidle. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Pohyblivá deformovatelná bariéra musí mít vlastnosti uvedené v příloze 5 tohoto předpisu. Požadavky na jejich ověření jsou uvedeny v dodatcích k příloze 5. Pohyblivá deformovatelná bariéra musí být vybavena vhodným zařízením, které zabrání druhotnému nárazu na zkoušené vozidlo. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Trajektorie střední podélné svislé roviny pohyblivé deformovatelné bariéry je kolmá ke střední podélné svislé rovině naráženého vozidla. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Střední podélná svislá rovina pohyblivé deformovatelné bariéry se s tolerancí ±25 mm musí shodovat s příčnou svislou rovinou procházející bodem R předního sedadla umístěného na straně nárazu zkoušeného vozidla. V okamžiku nárazu musí vodorovná střední rovina vymezená vnějšími bočními svislými rovinami přední části ležet v rozmezí dvou rovin určených před zkouškou a nacházejících se 25 mm nad a pod dříve určenou rovinou. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Pokud tento předpis nestanoví jinak, musí přístrojové vybavení odpovídat normě ISO 6487:1987. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Při zkoušce bočním nárazem musí být teplota zkušební figuríny ustálena v rozmezí 22 ± 4 °C. |
| --- | --- |

2.6.

3.   Zkušební rychlost

V okamžiku nárazu musí mít pohyblivá deformovatelná bariéra rychlost 50 ± 1 km/h. Tato rychlost musí být stabilizována nejméně 0,5 m před nárazem. Přesnost měření: 1 procento. Pokud však byla zkouška provedena při vyšší nárazové rychlosti a vozidlo splnilo požadavky, lze zkoušku hodnotit jako vyhovující.

4.   Stav vozidla

| 4.1. | Všeobecné specifikace
  Zkoušené vozidlo musí být reprezentativní pro sériovou výrobu, musí obsahovat veškeré zařízení, kterým je obvykle vybaveno, a musí být v běžném provozním stavu. Některé konstrukční části je možno vynechat nebo nahradit rovnocennými hmotami, jestliže vynechání nebo nahrazení zjevně nemá vliv na výsledky zkoušky.
  Po dohodě mezi výrobcem a technickou zkušebnou může být povolena změna palivového systému tak, aby k chodu motoru nebo systému konverze elektrické energie mohlo být použito odpovídající množství paliva. |
| --- | --- |

4.1.

Zkoušené vozidlo musí být reprezentativní pro sériovou výrobu, musí obsahovat veškeré zařízení, kterým je obvykle vybaveno, a musí být v běžném provozním stavu. Některé konstrukční části je možno vynechat nebo nahradit rovnocennými hmotami, jestliže vynechání nebo nahrazení zjevně nemá vliv na výsledky zkoušky.

Po dohodě mezi výrobcem a technickou zkušebnou může být povolena změna palivového systému tak, aby k chodu motoru nebo systému konverze elektrické energie mohlo být použito odpovídající množství paliva.

| 4.2. | Specifikace vybavení vozidla
  Zkoušené vozidlo musí mít všechny nepovinné prvky výbavy, které mohou ovlivnit výsledky zkoušky. |
| --- | --- |

4.2.

Zkoušené vozidlo musí mít všechny nepovinné prvky výbavy, které mohou ovlivnit výsledky zkoušky.

| 4.3. | Hmotnost vozidla |
| --- | --- |

4.3.

| 4.3.1. | Zkoušené vozidlo musí mít referenční hmotnost podle definice uvedené v bodě 2.10 tohoto předpisu. Hmotnost vozidla musí být upravena na hodnotu referenční hmotnosti s tolerancí ±1 %. |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | Palivová nádrž se naplní vodou do hmotnosti odpovídající 90 % hmotnosti plné náplně paliva specifikované výrobcem, s tolerancí ±1 %.
  Tento požadavek se nevztahuje na vodíkové palivové nádrže. |
| --- | --- |

4.3.2.

Tento požadavek se nevztahuje na vodíkové palivové nádrže.

| 4.3.3. | Všechny ostatní systémy (brzdy, chlazení,...) mohou být v tomto případě prázdné; v takovém případě se hmotnost kapalin kompenzuje. |
| --- | --- |

4.3.3.

| 4.3.4. | Pokud hmotnost měřicí aparatury ve vozidle přesahuje přípustných 25 kg, lze ji kompenzovat redukcemi, které nemají znatelný vliv na výsledky zkoušky. |
| --- | --- |

4.3.4.

| 4.3.5. | Hmotnost měřicí aparatury nesmí u žádné nápravy změnit její referenční zatížení o více než 5 %, přičemž žádná z odchylek nesmí přesáhnout 20 kg. |
| --- | --- |

4.3.5.

5.   Příprava vozidla

| 5.1. | Boční okna musí být zavřena alespoň na straně nárazu. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Dveře musí být zavřené, ale ne zamčené. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.2.1. | Nicméně u vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří se musí zajistit, aby všechny boční dveře byly před zkouškou uzamčeny. |
| --- | --- |

5.2.1.

| 5.2.2. | V případě vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří, který se montuje volitelně a/nebo který může deaktivovat řidič, se podle volby výrobce použije jeden z těchto dvou postupů: |
| --- | --- |

5.2.2.

| 5.2.2.1. | Před zahájením zkoušky musí být všechny boční dveře ručně uzamčeny. |
| --- | --- |

5.2.2.1.

| 5.2.2.2. | Je třeba zajistit, aby před nárazem byly boční dveře na straně nárazu odemknuty a boční dveře na nenárazové straně zamknuty; automaticky aktivovaný zamykací systém dveří lze pro účely této zkoušky vyřadit. |
| --- | --- |

5.2.2.2.

| 5.3. | Musí být zařazen neutrál a ruční brzda nesmí být zatažena. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Sedadla (dají-li se seřizovat) musí být nastavena do polohy určené výrobcem vozidla. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Sedadlo obsazené figurínou a jeho součásti, jsou-li seřiditelné, musí být seřízeny takto: |
| --- | --- |

5.5.

| 5.5.1. | Podélné seřízení musí být aretováno v poloze nejblíže ke středu mezi polohou nejvíce vpředu a nejvíce vzadu; je-li střed mezi dvěma aretovanými polohami, použije se aretovaná poloha, která je více vzadu. |
| --- | --- |

5.5.1.

| 5.5.2. | Opěrka hlavy musí být nastavena do polohy, kdy její vrchol je v rovině s těžištěm hlavy figuríny; pokud to není možné, musí být opěrka hlavy v nejvyšší možné poloze. |
| --- | --- |

5.5.2.

| 5.5.3. | Pokud výrobce nepředepisuje jinak, musí být opěradlo sedadla nastaveno tak, aby referenční přímka trupu zařízení 3-D H byla v úhlu 25° ± 1° směrem vzad. |
| --- | --- |

5.5.3.

| 5.5.4. | Všechny ostatní seřizovací prvky sedadla musí být nastaveny doprostřed svých rozsahů seřízení; nastavení výšky sedáku však musí odpovídat pevnému sedadlu, pokud je vozidlo vybaveno nastavitelnými a pevnými sedadly. Pokud uprostřed rozsahu seřízení není k dispozici aretovaná poloha, použije se poloha nejblíže vzad, dolů nebo ven od středu rozsahu seřízení. Pro otočná seřízení (náklon) se směrem vzad rozumí směr seřízení, při němž se hlava figuríny pohybuje směrem dozadu. Jestliže figurína vyčnívá mimo obvyklé hranice prostoru obsazeného cestujícím, např. se dotýká stropu, je nutno zajistit vůli 1 cm pomocí: druhotného seřízení, změny úhlu opěradla, nebo předozadního seřízení, a to v uvedeném pořadí. |
| --- | --- |

5.5.4.

| 5.6. | Není-li výrobcem stanoveno jinak, musí být ostatní přední sedadla pokud možno nastavena do stejné polohy, kterou zaujímá sedadlo obsazené figurínou. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Seřiditelný volant musí být ve střední poloze rozsahu seřízení. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | Tlak v pneumatikách musí být upraven na hodnotu předepsanou výrobcem vozidla. |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | Zkoušené vozidlo musí být vzhledem k ose pohybu uvedeno do vodorovné polohy a v této poloze zajištěno podpěrami, dokud není figurína usazena a dokud nejsou dokončeny všechny přípravné práce. |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | Vozidlo se uvede do běžné polohy odpovídající podmínkám uvedeným v bodě 4.3. Vozidla, u nichž je možno nastavit světlou výšku, se zkouší za běžných podmínek použití při rychlosti 50 km/h podle specifikace výrobce. Je-li třeba, zajistí se to pomocí dodatečných podpěr, podpěry však nesmí mít žádný vliv na chování vozidla během nárazu. |
| --- | --- |

5.10.

| 5.11. | Nastavení elektrického hnacího ústrojí |
| --- | --- |

5.11.

| 5.11.1. | Postupy pro regulaci stavu nabití |
| --- | --- |

5.11.1.

| 5.11.1.1. | Úprava stavu nabití se provede při okolní teplotě 20 ± 10 °C. |
| --- | --- |

5.11.1.1.

| 5.11.1.2. | Úprava stavu nabití se provede podle jednoho z následujících postupů. Jsou-li možné různé postupy nabíjení, použije se pro nabíjení systému REESS ten postup, kterým lze dosáhnout nejvyššího stavu nabití:






  a) | v případě vozidla, jehož REESS je konstruován k nabíjení z externího zdroje, se REESS nabíjí na nejvyšší stav nabití v souladu s postupem stanoveným výrobcem pro běžný provoz, dokud není postup nabíjení normálně ukončen; |
| --- | --- | --- |

5.11.1.2.

a)

v případě vozidla, jehož REESS je konstruován k nabíjení z externího zdroje, se REESS nabíjí na nejvyšší stav nabití v souladu s postupem stanoveným výrobcem pro běžný provoz, dokud není postup nabíjení normálně ukončen;

| b) | v případě vozidla, jehož REESS je konstruován tak, aby byl nabíjen pouze ze zdroje energie ve vozidle, se REESS nabíjí na nejvyšší stav nabití, jehož lze dosáhnout při běžném provozu vozidla. Informace o tom, při kterém provozním režimu vozidla lze tohoto stavu nabití dosáhnout, poskytne výrobce. |
| --- | --- |

b)

v případě vozidla, jehož REESS je konstruován tak, aby byl nabíjen pouze ze zdroje energie ve vozidle, se REESS nabíjí na nejvyšší stav nabití, jehož lze dosáhnout při běžném provozu vozidla. Informace o tom, při kterém provozním režimu vozidla lze tohoto stavu nabití dosáhnout, poskytne výrobce.

| 5.11.1.3. | Při zkoušce vozidla musí stav nabití u systému REESS, který je konstruován k externímu nabíjení, odpovídat nejméně 95 % stavu nabití podle bodů 5.11.1.1 a 5.11.1.2 a v případě systému REESS, který je konstruován tak, aby byl nabíjen pouze ze zdroje energie ve vozidle, musí odpovídat nejméně 90 % stavu nabití podle bodů 5.11.1.1 a 5.11.1.2. Stav nabití bude potvrzen metodou poskytnutou výrobcem. |
| --- | --- |

5.11.1.3.

| 5.11.2. | Elektrické hnací ústrojí musí být pod elektrickým napětím buď za provozu původních zdrojů elektrické energie, nebo bez nich (např. motorový generátor, REESS nebo systém konverze elektrické energie), nicméně: |
| --- | --- |

5.11.2.

| 5.11.2.1. | Na základě dohody mezi technickou zkušebnou a výrobcem je možné zkoušku provést s celým elektrickým hnacím ústrojím nebo jeho částmi bez elektrického napětí, pokud to nebude mít negativní vliv na výsledek zkoušky. V případě částí elektrického hnacího ústrojí, které nejsou napájeny elektrickou energií, musí být ochrana před úrazem elektrickým proudem prokázána buď pomocí fyzické ochrany, nebo izolačního odporu a dalších příslušných důkazů. |
| --- | --- |

5.11.2.1.

| 5.11.2.2. | V případě, že je vozidlo vybaveno funkcí automatického rozpojení, je na žádost výrobce možné provést zkoušku s aktivovanou funkcí automatického rozpojení. V takovém případě musí být prokázáno, že automatické rozpojení by fungovalo i v průběhu nárazové zkoušky. To zahrnuje jak signál automatické aktivace, tak i galvanické rozpojení s ohledem na podmínky pozorované v průběhu nárazu. |
| --- | --- |

5.11.2.2.

6.   Figurína pro boční náraz a její instalace

| 6.1. | Figurína pro boční náraz musí odpovídat specifikaci uvedené v příloze 6 a musí být umístěna na přední sedadlo na straně nárazu postupem uvedeným v příloze 7 tohoto předpisu. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Použijí se bezpečnostní pásy nebo jiné zádržné systémy určené pro vozidlo. Pásy musí být schváleného typu podle předpisu č. 16 nebo splňovat ekvivalentní požadavky a musí být připevněny ke kotevním úchytům podle předpisu č. 14 nebo jiných rovnocenných požadavků. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Bezpečnostní pásy nebo zádržné systémy se nastaví tak, aby odpovídaly figuríně podle pokynů výrobce; pokud k tomu pokyny výrobce neexistují, nastaví se výška do střední polohy; pokud taková poloha není k dispozici, použije se nejbližší nižší poloha. |
| --- | --- |

6.3.

7.   Měření prováděná na figuríně pro boční náraz

| 7.1. | Zaznamenají se údaje následujících měřicích přístrojů. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.1.1. | Měření v hlavě figuríny
  Výsledné tříosé zrychlení vztahující se k těžišti hlavy. Kanál přístrojového vybavení pro měření v hlavě musí splňovat požadavky normy ISO 6487:1987 při hodnotách: | CFC: 1 000 Hz a |
| --- | --- | --- |

7.1.1.

Výsledné tříosé zrychlení vztahující se k těžišti hlavy. Kanál přístrojového vybavení pro měření v hlavě musí splňovat požadavky normy ISO 6487:1987 při hodnotách:

CFC: 1 000 Hz a

| | CAC: 150 g |
| --- | --- |

CAC: 150 g

| 7.1.2. | Měření v hrudníku figuríny
  Tři kanály pro měření průhybu žeber hrudníku musí splňovat požadavky normy ISO 6487:1987: | CFC: 1 000 Hz |
| --- | --- | --- |

7.1.2.

Tři kanály pro měření průhybu žeber hrudníku musí splňovat požadavky normy ISO 6487:1987:

CFC: 1 000 Hz

| | CAC: 60 mm |
| --- | --- |

CAC: 60 mm

| 7.1.3. | Měření v pánvi figuríny
  Kanál pro měření sil působících na pánev musí splňovat požadavky normy ISO 6487:1987: | CFC: 1 000 Hz |
| --- | --- | --- |

7.1.3.

Kanál pro měření sil působících na pánev musí splňovat požadavky normy ISO 6487:1987:

CFC: 1 000 Hz

| | CAC: 15 kN |
| --- | --- |

CAC: 15 kN

| 7.1.4. | Měření v břiše figuríny
  Kanály pro měření sil působících na břicho musí splňovat požadavky normy ISO 6487:1987: | CFC: 1 000 Hz |
| --- | --- | --- |

7.1.4.

Kanály pro měření sil působících na břicho musí splňovat požadavky normy ISO 6487:1987:

CFC: 1 000 Hz

| | CAC: 5 kN |
| --- | --- |

CAC: 5 kN

Příloha 4 – dodatek 1

Stanovení biomechanických údajů

Požadované výsledky zkoušek jsou uvedeny v bodě 5.2 tohoto předpisu.

1.   Biomechanické kritérium hlavy (HPC – Head Performance Criterion)

Pokud dojde ke kontaktu hlavy, počítá se tento údaj po celou dobu trvání od prvního kontaktu do posledního okamžiku posledního kontaktu.

HPC je maximální hodnota výrazu:

Image 43

kde „a“ je výsledné zrychlení těžiště hlavy v metrech za sekundu děleno 9,81, zaznamenáno v závislosti na čase a filtrováno při kmitočtové třídě kanálu 1 000 Hz; t1 a t2 jsou libovolné dva časy mezi prvním kontaktem a posledním okamžikem posledního kontaktu.

2.   Biomechanická kritéria hrudníku

| 2.1. | Průhyb hrudníku: nejvyšší hodnota průhybu hrudníku je maximální hodnota průhybu libovolného žebra stanovená snímači posuvu hrudníku, filtrováno při kmitočtové třídě kanálu 180 Hz. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Kritérium měkkých tkání: nejvyšší hodnota odezvy měkkých tkání je maximální hodnota VC na libovolném žebru, která se počítá jako okamžitá hodnota součinu poměrného průhybu hrudníku vztaženého na polovinu hrudníku a rychlosti stlačení získané derivací stlačení, filtrováno při kmitočtové třídě kanálu 180 Hz. Pro účely tohoto výpočtu činí standardní šířka poloviny hrudního koše 140 mm.





  kde D (v metrech) je průhyb žeber.
  Algoritmus výpočtu, který se má použít, je uveden v dodatku 2 k příloze 4. |
| --- | --- |

2.2.

Image 44

kde D (v metrech) je průhyb žeber.

Algoritmus výpočtu, který se má použít, je uveden v dodatku 2 k příloze 4.

3.   Kritérium ochrany břicha

Maximální zatížení břicha je maximální hodnota součtu tří sil měřených pomocí snímačů namontovaných 39 mm pod povrchem na straně nárazu, CFC 600 Hz.

4.   Biomechanické kritérium pánve

Maximální zatížení stydké kosti (PSPF) je maximální síla naměřená snímačem na stydké kosti pánve, filtrováno při kmitočtové třídě kanálu 600 Hz.

Příloha 4 – dodatek 2

Postup výpočtu kritéria měkkých tkání pro EUROSID 1

Kritérium měkkých tkání (VC – Viscous Criterion) se vypočítá jako okamžitá hodnota součinu stlačení a rychlosti průhybu žebra. Obě hodnoty se získají z měření průhybu žebra. Odezva průhybu žebra se jednou filtruje při kmitočtové třídě kanálu 180. Stlačení v čase (t) se vypočítá jako průhyb získaný z tohoto filtrovaného signálu vyjádřený jako poměrná část poloviny šířky hrudníku EUROSID 1, měřeno na kovových žebrech (0,14 metru):

Image 45

Rychlost průhybu žebra v čase (t) se vypočítá z filtrovaného průhybu podle vzorce:

Image 46

kde D(t) je průhyb v čase t (v metrech) a 
  Image 47
  je časový interval (v sekundách) mezi měřeními průhybu. Maximální hodnota
  Image 48
  činí 1,25 x 10–4 sekundy.

Tento výpočetní postup je znázorněn v následujícím diagramu:

Image 49

---

PŘÍLOHA 5

Vlastnosti pohyblivé deformovatelné bariéry

1.   Vlastnosti pohyblivé deformovatelné bariéry

| 1.1. | Pohyblivá deformovatelná bariéra se skládá z nárazového tělesa a zkušebního vozíku. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Celková hmotnost musí být 950 ± 20 kg. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Těžiště musí ležet ve střední podélné svislé rovině s tolerancí 10 mm, 1 000 ± 30 mm za přední nápravou a 500 ± 30 mm nad zemí. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Vzdálenost mezi čelem nárazového tělesa bariéry a těžištěm bariéry musí být 2 000 ± 30 mm. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Vzdálenost nárazového tělesa od země musí být 300 ± 5 mm, měřeno od dolní hrany dolní přední desky v klidovém stavu před nárazem. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Rozchod předních a zadních kol zkušebního vozíku musí být 1 500 ± 10 mm. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Rozvor zkušebního vozíku musí být 3 000 ± 10 mm. |
| --- | --- |

1.7.

2.   Vlastnosti nárazového tělesa

Nárazové těleso se skládá ze šesti jednotlivých bloků hliníkových voštin zpracovaných tak, aby s rostoucím průhybem vyvíjely progresivně rostoucí sílu (viz bod 2.1). K hliníkovým voštinovým blokům je připevněna přední a zadní hliníková deska.

2.1.   Voštinové bloky

| 2.1.1. | Geometrické vlastnosti |
| --- | --- |

2.1.1.

| 2.1.1.1. | Nárazové těleso se skládá ze šesti spojených zón, jejichž tvar a poloha jsou znázorněny na obrázcích 1 a 2. Dle obrázků 1 a 2 jsou zóny vymezeny rozměry 500 ± 5 mm × 250 ± 3 mm. Rozměr 500 mm je ve směru W (šířka) a rozměr 250 mm ve směru L (délka) hliníkové voštinové konstrukce (viz obrázek 3). |
| --- | --- |

2.1.1.1.

| 2.1.1.2. | Nárazové těleso je rozděleno do dvou částí. Spodní část musí být 250 ± 3 mm vysoká, 500 ± 2 mm hluboká po předdrcení (viz bod 2.1.2) a o 60 ± 2 mm hlubší než horní část. |
| --- | --- |

2.1.1.2.

| 2.1.1.3. | Bloky musí být vystředěny na šest zón definovaných na obrázku 1 a každý blok (včetně neúplných buněk) by měl plně pokrývat plochu vymezenou pro každou zónu. |
| --- | --- |

2.1.1.3.

| 2.1.2. | Předdrcení |
| --- | --- |

2.1.2.

| 2.1.2.1. | Předdrcení se provede na povrchu voštin, k němuž jsou připevněny čelní desky. |
| --- | --- |

2.1.2.1.

| 2.1.2.2. | Bloky 1, 2 a 3 se před zkouškou předdrtí na horní ploše o 10 ± 2 mm tak, aby hloubka činila 500 ± 2 mm (obrázek 2). |
| --- | --- |

2.1.2.2.

| 2.1.2.3. | Bloky 4, 5 a 6 se před zkouškou předdrtí na horní ploše o 10 ± 2 mm tak, aby hloubka činila 440 ± 2 mm. |
| --- | --- |

2.1.2.3.

| 2.1.3. | Vlastnosti materiálu |
| --- | --- |

2.1.3.

| 2.1.3.1. | Rozměry buněk musí u každého bloku činit 19 mm ± 10 % (viz obrázek 4). |
| --- | --- |

2.1.3.1.

| 2.1.3.2. | V horní části musí být buňky vyrobeny z hliníku 3003. |
| --- | --- |

2.1.3.2.

| 2.1.3.3. | V dolní části musí být buňky vyrobeny z hliníku 5052. |
| --- | --- |

2.1.3.3.

| 2.1.3.4. | Hliníkové voštinové bloky je třeba zpracovat tak, aby křivka síly v závislosti na průhybu při statickém drcení (podle postupu definovaného v bodě 2.1.4) byla v mezích pásma vymezeného pro každý ze šesti bloků v dodatku 1 k této příloze. Navíc je třeba zpracovaný voštinový materiál užívaný pro tyto bloky při konstrukci bariéry očistit, aby se odstranily všechny zbytky vzniklé při zpracování surového voštinového materiálu. |
| --- | --- |

2.1.3.4.

| 2.1.3.5. | Hmotnost bloků v každé dávce se nesmí lišit od střední hmotnosti bloku v dané dávce o více než 5 %. |
| --- | --- |

2.1.3.5.

| 2.1.4. | Statické zkoušky |
| --- | --- |

2.1.4.

| 2.1.4.1. | Z každé dávky zpracovaného voštinového jádra se odebere vzorek pro provedení statické zkoušky podle postupu popsaného v bodě 5 této přílohy. |
| --- | --- |

2.1.4.1.

| 2.1.4.2. | Hodnota síly v závislosti na stlačení se u každého zkoušeného bloku musí pohybovat v mezích pásma křivky síly v závislosti na průhybu stanovených v příloze 1. Meze pásma křivky síly v závislosti na průhybu pro statické zkoušky jsou definovány pro každý blok bariéry. |
| --- | --- |

2.1.4.2.

| 2.1.5. | Dynamická zkouška |
| --- | --- |

2.1.5.

| 2.1.5.1. | Dynamické deformační vlastnosti při nárazu podle protokolu popsaného v bodě 6 této přílohy. |
| --- | --- |

2.1.5.1.

| 2.1.5.2. | Odchylky od mezí pásma křivky síly v závislosti na průhybu charakterizující pevnost nárazového tělesa – dle definice v dodatku 2 k této příloze – lze připustit při splnění následujících podmínek: |
| --- | --- |

2.1.5.2.

| 2.1.5.2.1. | odchylka se objeví po začátku nárazu a předtím, než deformace nárazového tělesa dosáhne 150 mm; |
| --- | --- |

2.1.5.2.1.

| 2.1.5.2.2. | odchylka nepřekročí 50 % nejbližší okamžité předepsané meze pásma; |
| --- | --- |

2.1.5.2.2.

| 2.1.5.2.3. | žádný z průhybů odpovídajících jednotlivým odchylkám nepřekročí 35 mm a součet těchto průhybů nepřekročí 70 mm (viz dodatek 2 k této příloze); |
| --- | --- |

2.1.5.2.3.

| 2.1.5.2.4. | celková hodnota energie odvozená z odchylek vně pásma nepřekročí 5 % hrubé energie bloku. |
| --- | --- |

2.1.5.2.4.

| 2.1.5.3. | Bloky 1 a 3 jsou totožné. Jejich pevnost je taková, že křivky síly v závislosti na průhybu leží v mezích pásma na obrázku 2a. |
| --- | --- |

2.1.5.3.

| 2.1.5.4. | Bloky 5 a 6 jsou totožné. Jejich pevnost je taková, že křivky síly v závislosti na průhybu leží v mezích pásma na obrázku 2d. |
| --- | --- |

2.1.5.4.

| 2.1.5.5 | Pevnost bloku 2 je taková, že křivky síly v závislosti na průhybu leží v mezích pásma na obrázku 2b. |
| --- | --- |

2.1.5.5

| 2.1.5.6. | Pevnost bloku 4 je taková, že křivky síly v závislosti na průhybu leží v mezích pásma na obrázku 2c. |
| --- | --- |

2.1.5.6.

| 2.1.5.7. | Křivka síly v závislosti na průhybu pro nárazové těleso jako celek leží v mezích pásma na obrázku 2e. |
| --- | --- |

2.1.5.7.

| 2.1.5.8. | Křivky síly v závislosti na průhybu se ověří zkouškou podle bodu 6 přílohy 5, která se skládá z nárazu bariéry na dynamometrickou stěnu při rychlosti 35 ± 0,5 km/h. |
| --- | --- |

2.1.5.8.

| 2.1.5.9. | Energie (1) pohlcená během zkoušky bloky 1 a 3 se pro tyto bloky musí rovnat 9,5 ± 2 kJ. |
| --- | --- |

2.1.5.9.

| 2.1.5.10. | Energie pohlcená během zkoušky bloky 5 a 6 se pro tyto bloky musí rovnat 3,5 ± 1 kJ. |
| --- | --- |

2.1.5.10.

| 2.1.5.11. | Energie pohlcená blokem 4 se musí rovnat 4 ± 1 kJ. |
| --- | --- |

2.1.5.11.

| 2.1.5.12. | Energie pohlcená blokem 2 se musí rovnat 15 ± 2 kJ. |
| --- | --- |

2.1.5.12.

| 2.1.5.13. | Celková energie pohlcená během nárazu se musí rovnat 45 ± 3 kJ. |
| --- | --- |

2.1.5.13.

| 2.1.5.14. | Maximální deformace nárazového tělesa v bodě prvního kontaktu, vypočtená integrací hodnot akcelerometru podle bodu 6.6.3 této přílohy, se musí rovnat 330 ± 20 mm. |
| --- | --- |

2.1.5.14.

| 2.1.5.15. | Konečná zbytková statická deformace nárazového tělesa měřená po dynamické zkoušce na úrovni B (obrázek 2) se musí rovnat 310 ± 20 mm. |
| --- | --- |

2.1.5.15.

2.2.   Přední desky

| 2.2.1. | Geometrické vlastnosti |
| --- | --- |

2.2.1.

| 2.2.1.1. | Přední desky jsou 1 500 ± 1 mm široké a 250 ± 1 mm vysoké. Tloušťka je 0,5 ± 0,06 mm. |
| --- | --- |

2.2.1.1.

| 2.2.1.2. | Celkové rozměry smontovaného nárazového tělesa (podle obrázku 2) jsou: šířka 1 500 ± 2,5 mm a výška 500 ± 2,5 mm. |
| --- | --- |

2.2.1.2.

| 2.2.1.3. | Horní hrana dolní přední desky a dolní hrana horní přední desky by měly být zarovnané s tolerancí 4 mm. |
| --- | --- |

2.2.1.3.

| 2.2.2. | Vlastnosti materiálu |
| --- | --- |

2.2.2.

| 2.2.2.1. | Přední desky jsou vyrobeny z hliníku řady AlMg2 až AlMg3 s prodloužením ≥ 12 % a pevností v tahu ≥ 175 N/mm2. |
| --- | --- |

2.2.2.1.

2.3.   Zadní deska

| 2.3.1. | Geometrické vlastnosti |
| --- | --- |

2.3.1.

| 2.3.1.1. | Geometrické vlastnosti jsou znázorněny na obrázcích 5 a 6. |
| --- | --- |

2.3.1.1.

| 2.3.2. | Vlastnosti materiálu |
| --- | --- |

2.3.2.

| 2.3.2.1. | Zadní deska sestává z hliníkového plátu o tloušťce 3 mm. Musí být vyrobena z hliníku řady AlMg2 až AlMg3 o tvrdosti 50 až 65 HBS. Musí být perforována otvory pro ventilaci: umístění, průměr a rozteč otvorů jsou znázorněny na obrázcích 5 a 7. |
| --- | --- |

2.3.2.1.

2.4.   Umístění voštinových bloků

| 2.4.1. | Voštinové bloky se vystředí podle perforované zóny zadní desky (obrázek 5). |
| --- | --- |

2.4.1.

2.5.   Lepení

| 2.5.1. | Na přední a zadní desku se nanese max. 0,5 kg/m2 lepidla, které se rovnoměrně rozetře přímo na povrch přední desky, přičemž tloušťka vrstvy lepidla může činit maximálně 0,5 mm. Použije se dvousložkové polyuretanové lepidlo (jako je pryskyřice Ciba Geigy XB5090/1 s tužidlem XB5304) nebo lepidlo rovnocenné. |
| --- | --- |

2.5.1.

| 2.5.2. | Pro zadní desku je předepsána minimální pevnost spoje 0,6 MPa (87 psi), zkoušeno dle bodu 2.5.3. |
| --- | --- |

2.5.2.

| 2.5.3. | Zkoušky pevnosti spoje: |
| --- | --- |

2.5.3.

| 2.5.3.1. | Pro měření pevnosti lepeného spoje se použije zkouška tahem kolmo k ploše podle ASTM C297-61. |
| --- | --- |

2.5.3.1.

| 2.5.3.2. | Zkušební těleso by mělo mít rozměry 100 mm × 100 mm a hloubku 15 mm a musí být nalepeno na vzorek materiálu ventilované zadní desky. Použité voštiny musí odpovídat voštinám nárazového tělesa, tzn. musí být chemicky naleptány srovnatelně jako voštiny v blízkosti zadní desky bariéry, avšak bez předdrcení. |
| --- | --- |

2.5.3.2.

2.6.   Vysledovatelnost

| 2.6.1. | Nárazová tělesa se označují po sobě jdoucími sériovými čísly, která musí být vyražena, vyleptána nebo jinak trvale vyznačena a podle nichž lze u jednotlivých bloků určit šarži a datum výroby. |
| --- | --- |

2.6.1.

2.7.   Připevnění nárazového tělesa

| 2.7.1. | Upevnění ke zkušebnímu vozíku musí odpovídat obrázku 8. Upevnění se provede pomocí šesti šroubů M8, přičemž nic nesmí přečnívat přes rozměr bariéry před koly zkušebního vozíku. Mezi spodní přírubu zadní desky a čelo zkušebního vozíku se musí vložit vhodné podložky, aby se zabránilo ohnutí zadní desky při utahování upevňovacích šroubů. |
| --- | --- |

2.7.1.

3.   Ventilační systém

| 3.1. | Styčná plocha mezi zkušebním vozíkem a ventilačním systémem by měla být pevná, tuhá a plochá. Ventilační přístroj je součástí zkušebního vozíku a nikoli nárazového tělesa dodávaného výrobcem. Geometrické vlastnosti ventilačního přístroje musí odpovídat obrázku 9. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Montáž ventilačního přístroje |
| --- | --- |

3.2.

| 3.2.1. | Ventilační přístroj se namontuje na přední desku zkušebního vozíku. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | V žádném bodě nesmí mezerou mezi ventilačním přístrojem a čelem zkušebního vozíku projít měrka o tloušťce 0,5 mm. Je-li mezera větší než 0,5 mm, musí se ventilační rám vyměnit nebo upravit tak, aby mezera nebyla > 0,5 mm. |
| --- | --- |

3.2.2.

| 3.2.3. | Ventilační přístroj se odmontuje z čela zkušebního vozíku. |
| --- | --- |

3.2.3.

| 3.2.4. | Na přední stranu zkušebního vozíku se připevní korková deska o tloušťce 1,0 mm. |
| --- | --- |

3.2.4.

| 3.2.5. | Ventilační přístroj se znovu namontuje na přední stranu zkušebního vozíku a dotáhne se, aby se vyloučily vzduchové bubliny. |
| --- | --- |

3.2.5.

4.   Shodnost výroby

Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v dodatku 2 dohody (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), přičemž musí být splněny následující požadavky:

| 4.1. | Výrobce odpovídá za shodnost výrobních postupů a za tím účelem musí zejména: |
| --- | --- |

4.1.

| 4.1.1. | zajistit existenci účinných postupů, aby bylo možno kontrolovat kvalitu výrobků; |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | mít přístup ke zkušebním zařízením potřebným ke kontrole shody každého výrobku; |
| --- | --- |

4.1.2.

| 4.1.3. | zajistit zaznamenání výsledků zkoušek a dostupnost dokladů po dobu 10 let po provedení zkoušek; |
| --- | --- |

4.1.3.

| 4.1.4. | prokázat, že zkoušené vzorky podávají věrný obraz vlastností celé výrobní dávky (příklady metod odběru vzorků z výrobních dávek jsou uvedeny níže); |
| --- | --- |

4.1.4.

| 4.1.5. | analyzovat výsledky zkoušek, a ověřit a zajistit tak stálost vlastností bariéry při zohlednění odchylek při průmyslové výrobě následkem teploty, kvality surovin, doby ponoření do chemikálie, chemické koncentrace, neutralizace atd., a kontrolu zpracovávaných materiálů, aby se vyloučila všechna residua z výroby; |
| --- | --- |

4.1.5.

| 4.1.6. | zajistit, aby každá sada vzorků nebo zkoušených kusů vykazující neshody vedla k dalšímu odběru vzorků a zkoušení. Musí se učinit všechny kroky potřebné k tomu, aby se zajistila shodnost příslušné výroby. |
| --- | --- |

4.1.6.

| 4.2. | Výrobce musí mít certifikaci odpovídající nejméně úrovni normy ISO 9002. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Minimální podmínky pro kontrolu výroby: držitel schválení musí zajistit, aby kontrola shodnosti byla prováděna podle níže popsaných metod. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Příklady odběru vzorků z výrobních dávek |
| --- | --- |

4.4.

| 4.4.1. | Pokud se z jednoho původního bloku hliníkového voštinového materiálu zhotoví více kusů jednoho typu bloků a všechny se zpracují ve stejné lázni (souběžná výroba), může se vybrat jeden z nich jako vzorek za předpokladu, že se zajistí, aby všechny bloky byly v lázni podrobeny stejnému postupu. Není-li tato podmínka splněna, může být nezbytné vybrat více než jeden vzorek. |
| --- | --- |

4.4.1.

| 4.4.2. | Jestliže je ve stejné lázni zpracováván omezený počet (cca tři až dvacet) podobných bloků (sériová výroba), pak se jako reprezentativní vzorky vyberou první a poslední blok z těch, které byly zhotoveny ze stejného původního bloku hliníkového voštinového materiálu. Jestliže požadavkům vyhoví první blok, ale poslední nikoli, může být nezbytné odebrat další vzorky z předchozí výroby, až se najde blok, který požadavky splní. Za schválené se pak považují pouze bloky mezi těmito vzorky. |
| --- | --- |

4.4.2.

| 4.4.3. | Poté, co se získají zkušenosti s konzistencí řízení výroby, lze případně oba postupy odběru vzorků kombinovat, takže je pak možno považovat za dávku více než jednu skupinu v souběžné výrobě – za předpokladu, že vzorky z první a poslední výrobní skupiny vyhovují. |
| --- | --- |

4.4.3.

5.   Statické zkoušky

| 5.1. | Zkouší se jeden nebo několik vzorků (podle metody odběru vzorků z výrobních dávek) odebraných z každé dávky zpracovaného voštinového materiálu, a to podle následujícího zkušebního postupu: |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Velikost vzorku hliníkového voštinového materiálu pro statickou zkoušku musí odpovídat velikosti normálního bloku nárazového tělesa, tedy 250 mm × 500 mm × 440 mm pro horní část a 250 mm × 500 mm × 500 mm pro dolní část. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Vzorky se stlačují mezi dvěma rovnoběžnými deskami, které jsou alespoň o 20 mm větší než příčný řez bloku. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Rychlost stlačování činí 100 mm za minutu s tolerancí 5 procent. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Údaje zaznamenávané při statickém stlačování se musí vzorkovat s frekvencí alespoň 5 Hz. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Statická zkouška pokračuje, dokud stlačení bloku nedosáhne nejméně 300 mm u bloků 4 až 6 a 350 mm u bloků 1 až 3. |
| --- | --- |

5.6.

6.   Dynamické zkoušky

Na každých vyrobených 100 čel bariéry provede výrobce jednu dynamickou zkoušku proti dynamometrické stěně podepřené pevnou bariérou, dle metody popsané níže.

6.1.   Zařízení

| 6.1.1. | Zkušební prostor |
| --- | --- |

6.1.1.

| 6.1.1.1. | Zkušební prostor musí být dostatečně velký, aby se do něj vešla rozjezdová dráha pohyblivé deformovatelné bariéry, pevná bariéra a technické vybavení pro zkoušku. Koncová část dráhy, v délce minimálně 5 m před pevnou bariérou, musí být vodorovná, plochá a hladká. |
| --- | --- |

6.1.1.1.

| 6.1.2. | Pevná bariéra a dynamometrická stěna |
| --- | --- |

6.1.2.

| 6.1.2.1. | Pevnou stěnu tvoří železobetonový blok o šířce nejméně 3 m a výšce nejméně 1,5 m. Tloušťka pevné stěny musí být taková, aby její hmotnost byla nejméně 70 t. |
| --- | --- |

6.1.2.1.

| 6.1.2.2. | Přední stěna musí být svislá, kolmá k ose rozjezdové dráhy a vybavena šesti siloměry s deskami, z nichž každý dokáže změřit celkovou zátěž aplikovanou na příslušný blok nárazového tělesa pohyblivé deformovatelné bariéry v okamžiku nárazu. Středy ploch nárazových desek siloměrů se musí shodovat se středy šesti nárazových zón čela pohyblivé deformovatelné bariéry. Jejich hrany musí být od sousedních ploch vzdáleny 20 mm, aby v rámci tolerance polohy pohyblivé deformovatelné bariéry při nárazu nebyly nárazové zóny ve styku se sousedními oblastmi nárazových ploch. Upevnění siloměrů a povrch desek musí splňovat požadavky stanovené v příloze normy ISO 6487:1987. |
| --- | --- |

6.1.2.2.

| 6.1.2.3. | Povrch všech desek siloměrů kryje překližka o tloušťce 12 ± 1 mm, aby nedocházelo k degradaci odezvy snímačů. |
| --- | --- |

6.1.2.3.

| 6.1.2.4. | Pevná stěna je buď ukotvena v zemi, nebo leží na zemi a je podle potřeby zajištěna přidaným zádržným zařízením omezujícím její průhyb. Lze použít pevnou stěnu (na níž jsou uchyceny siloměry) s jinými vlastnostmi, pokud dává alespoň stejně průkazné výsledky. |
| --- | --- |

6.1.2.4.

6.2.   Pohon pohyblivé deformovatelné bariéry

V okamžiku nárazu již na pohyblivou deformovatelnou bariéru nesmí působit žádné vodicí nebo hnací zařízení. Na překážku musí narazit ve směru kolmém k přední ploše dynamometrické stěny. Náraz musí být zaměřen přesně s tolerancí 10 mm.

6.3.   Měřicí přístroje

| 6.3.1. | Rychlost
  Rychlost nárazu musí činit 35 ± 0,5 km/h a přístroj použitý k zaznamenání rychlosti nárazu musí mít přesnost 0,1 %. |
| --- | --- |

6.3.1.

Rychlost nárazu musí činit 35 ± 0,5 km/h a přístroj použitý k zaznamenání rychlosti nárazu musí mít přesnost 0,1 %.

| 6.3.2. | Zátěže
  Měřicí přístroje musí splňovat specifikace stanovené v normě ISO 6487:1987:






  CFC pro všechny bloky: | 60 Hz |
| --- | --- | --- |
| CAC pro bloky 1 a 3: | 200 kN |
| CAC pro bloky 4, 5 a 6: | 100 kN |
| CAC pro blok 2: | 200 kN |

6.3.2.

Měřicí přístroje musí splňovat specifikace stanovené v normě ISO 6487:1987:

CFC pro všechny bloky:

60 Hz

CAC pro bloky 1 a 3:

200 kN

CAC pro bloky 4, 5 a 6:

100 kN

CAC pro blok 2:

200 kN

| 6.3.3. | Zrychlení |
| --- | --- |

6.3.3.

| 6.3.3.1. | Zrychlení v podélném směru se měří na třech různých místech zkušebního vozíku, kde nedochází k ohybu, přičemž jedno musí být v ose a jedno na každé straně zkušebního vozíku. |
| --- | --- |

6.3.3.1.

| 6.3.3.2. | Střední akcelerometr se umístí do vzdálenosti 500 mm od místa těžiště pohyblivé deformovatelné bariéry a musí ležet ve svislé podélné rovině, která je od těžiště pohyblivé deformovatelné bariéry vzdálena v rozmezí ±10 mm. |
| --- | --- |

6.3.3.2.

| 6.3.3.3. | Boční akcelerometry musí být stejně vysoko s tolerancí ±10 mm a ve stejné vzdálenosti od přední plochy pohyblivé deformovatelné bariéry s tolerancí ±20 mm. |
| --- | --- |

6.3.3.3.

| 6.3.3.4. | Přístrojové vybavení musí splňovat normu ISO 6487:1987 s následujícími specifikacemi: | CFC 1 000 Hz (před integrací) |
| --- | --- | --- |

6.3.3.4.

CFC 1 000 Hz (před integrací)

| | CAC 50 g |
| --- | --- |

CAC 50 g

6.4.   Všeobecné specifikace bariéry

| 6.4.1. | Jednotlivé vlastnosti každé bariéry musí odpovídat bodu 1 této přílohy a zaznamenají se. |
| --- | --- |

6.4.1.

6.5.   Všeobecné specifikace nárazového tělesa

| 6.5.1. | Nárazové těleso se z hlediska požadavků dynamických zkoušek považuje za vyhovující, pokud signály na výstupu všech šesti siloměrných desek splňují požadavky uvedené v této příloze. |
| --- | --- |

6.5.1.

| 6.5.2. | Nárazová tělesa se označují po sobě jdoucími sériovými čísly, která musí být vyražena, vyleptána nebo jinak trvale vyznačena a podle nichž lze u jednotlivých bloků určit dávku a datum výroby. |
| --- | --- |

6.5.2.

6.6.   Postup zpracování dat

| 6.6.1. | Hrubá data: v čase T = T0 se z údajů odstraní všechny kompenzace. Použitá metoda odstranění kompenzací se zaznamená do zkušebního protokolu. |
| --- | --- |

6.6.1.

| 6.6.2. | Filtrování |
| --- | --- |

6.6.2.

| 6.6.2.1. | Před zpracováním/výpočty se hrubá data filtrují. |
| --- | --- |

6.6.2.1.

| 6.6.2.2. | Údaje akcelerometrů pro integraci se filtrují při CFC 180, ISO 6487:1987. |
| --- | --- |

6.6.2.2.

| 6.6.2.3. | Údaje akcelerometrů pro výpočet impulsů se filtrují při CFC 60, ISO 6487:1987. |
| --- | --- |

6.6.2.3.

| 6.6.2.4. | Údaje siloměrů se filtrují při CFC 60, ISO 6487:1987. |
| --- | --- |

6.6.2.4.

| 6.6.3. | Výpočet průhybu čela pohyblivé deformovatelné bariéry |
| --- | --- |

6.6.3.

| 6.6.3.1. | Údaje ze všech tří akcelerometrů (po filtrování při CFC 180) se dvakrát integrují, aby se získala hodnota průhybu deformovatelného prvku bariéry. |
| --- | --- |

6.6.3.1.

| 6.6.3.2. | Počáteční podmínky pro výpočet průhybu jsou: |
| --- | --- |

6.6.3.2.

| 6.6.3.2.1. | rychlost = rychlost nárazu (z rychloměru); |
| --- | --- |

6.6.3.2.1.

| 6.6.3.2.2. | průhyb = 0. |
| --- | --- |

6.6.3.2.2.

| 6.6.3.3. | Průhyb na levé straně, ve středu a na pravé straně pohyblivé deformovatelné bariéry se graficky zaznamenává v čase. |
| --- | --- |

6.6.3.3.

| 6.6.3.4. | Maximální průhyb vypočtený z každého ze všech tří akcelerometrů by se neměl lišit o více než 10 mm. Pokud tento požadavek není splněn, odstraní se odlehlá hodnota a zkontroluje se, zda rozdíl mezi průhyby vypočtenými ze dvou zbývajících akcelerometrů leží v toleranci 10 mm. |
| --- | --- |

6.6.3.4.

| 6.6.3.5. | Pokud se průhyby naměřené levým, pravým a středním akcelerometrem neliší o více než 10 mm, použije se pro výpočet průhybu čela bariéry střední hodnota zrychlení z těchto tří akcelerometrů. |
| --- | --- |

6.6.3.5.

| 6.6.3.6. | Jestliže požadavek maximálního rozdílu 10 mm splňují průhyby jen ze dvou akcelerometrů, použije se pro výpočet průhybu čela bariéry střední hodnota zrychlení z těchto dvou akcelerometrů. |
| --- | --- |

6.6.3.6.

| 6.6.3.7. | Jestliže průhyby vypočtené ze všech tří (levého, pravého a středního) akcelerometrů NESPLŇUJÍ požadovaný maximální rozdíl 10 mm, je třeba hrubá data přezkoumat a určit příčinu takto velkých odchylek. V takovém případě určí samotná zkušebna, které akcelerometrické údaje se použijí k určení průhybu pohyblivé deformovatelné bariéry, nebo stanoví, že nelze použít žádné z naměřených hodnot, přičemž v takovém případě je nutno ověřovací zkoušku opakovat. Ve zkušebním protokolu se musí uvést podrobné vysvětlení. |
| --- | --- |

6.6.3.7.

| 6.6.3.8. | Údaje o střední hodnotě průhybu v čase se zkombinují s údaji o čase a síle ze siloměrů a pro každý blok se stanoví výsledná křivka síly v závislosti na průhybu. |
| --- | --- |

6.6.3.8.

| 6.6.4. | Výpočet energie
  Energie absorbovaná každým blokem a celým čelem pohyblivé deformovatelné bariéry se vypočítá v okamžiku maximálního průhybu bariéry.





  kde:






  t0 | je čas prvního kontaktu, |
| --- | --- | --- |
| t1 | je čas, kdy se zkušební vozík zastaví, tj. když u = 0, |
| s | je průhyb deformovatelného prvku zkušebního vozíku vypočtený podle bodu 6.6.3. |

6.6.4.

Energie absorbovaná každým blokem a celým čelem pohyblivé deformovatelné bariéry se vypočítá v okamžiku maximálního průhybu bariéry.

Image 50

kde:

t0

je čas prvního kontaktu,

t1

je čas, kdy se zkušební vozík zastaví, tj. když u = 0,

s

je průhyb deformovatelného prvku zkušebního vozíku vypočtený podle bodu 6.6.3.

| 6.6.5. | Ověření údajů o dynamických silách |
| --- | --- |

6.6.5.

| 6.6.5.1. | Celkový impuls I, vypočtený integrací celkové síly po dobu kontaktu, se porovná se změnou hybnosti v průběhu této doby (M*)V). |
| --- | --- |

6.6.5.1.

| 6.6.5.2. | Změna celkové energie se porovná se změnou kinetické energie pohyblivé deformovatelné bariéry, která se vypočte dle vzorce:





  kde Vi je nárazová rychlost a M je celková hmotnost pohyblivé deformovatelné bariéry.
  Jestliže se změna hybnosti (M*)V) nerovná celkovému impulsu (I) ± 5 procent, nebo celková absorbovaná energie (En) není rovna kinetické energii EK ± 5 procent, musí se údaje zkoušky znovu přezkoumat, aby se zjistila příčina této chyby.




  Obrázek 1 Konstrukce nárazového tělesa








  Obrázek 2 Horní strana nárazového tělesa








  Obrázek 3 Orientace hliníkových voštin








  Obrázek 4 Rozměry buněk hliníkového voštinového materiálu








  Obrázek 5 Konstrukce zadní desky








  Obrázek 6 Uchycení zadní desky k ventilačnímu zařízení a čelní desce zkušebního vozíku








  Obrázek 7 Střídavé uspořádaní ventilačních otvorů zadní desky




  Horní a dolní příruba zadní desky












  Poznámka: | Pro snazší připevnění mohou být upevňovací otvory dolní příruby zvětšeny do podoby drážky, jak je znázorněno níže, avšak sevření musí být dostatečně pevné, aby se deska v průběhu celé nárazové zkoušky nemohla uvolnit. |
| --- | --- | --- |

6.6.5.2.

Image 51

kde Vi je nárazová rychlost a M je celková hmotnost pohyblivé deformovatelné bariéry.

Jestliže se změna hybnosti (M*)V) nerovná celkovému impulsu (I) ± 5 procent, nebo celková absorbovaná energie (En) není rovna kinetické energii EK ± 5 procent, musí se údaje zkoušky znovu přezkoumat, aby se zjistila příčina této chyby.

Image 52

  Obrázek 1 Konstrukce nárazového tělesa

Image 53

  Obrázek 2 Horní strana nárazového tělesa

Image 54

  Obrázek 3 Orientace hliníkových voštin

Image 55

  Obrázek 4 Rozměry buněk hliníkového voštinového materiálu

Image 56

  Obrázek 5 Konstrukce zadní desky

Image 57

  Obrázek 6 Uchycení zadní desky k ventilačnímu zařízení a čelní desce zkušebního vozíku

Image 58

  Obrázek 7 Střídavé uspořádaní ventilačních otvorů zadní desky

Horní a dolní příruba zadní desky

Image 59

Poznámka:

Image 60

  Obrázek 8

Ventilační zařízení je konstrukce zhotovená z desky o tloušťce 5 mm a šířce 20 mm. Pouze svislé desky jsou perforované devíti otvory o průměru 8 mm, aby vzduch mohl vodorovně cirkulovat.

Příloha 5 – dodatek 1

Křivka síly v závislosti na průhybu pro statické zkoušky

Image 62

Image 63

Image 64

Image 65

Příloha 5 – dodatek 2

Křivka síly v závislosti na průhybu pro dynamické zkoušky

Image 66

Image 67

Image 68

Image 69

Image 70

---

(1)  Uvedené množství energie je hodnota energie uvolněné systémem v okamžiku, kdy rozsah drcení nárazového tělesa je největší.

1

(2)  Všechny rozměry jsou v mm. Tolerance rozměrů bloků berou v úvahu potíže s měřením řezaného hliníkového voštinového materiálu. Tolerance celkových rozměrů nárazového tělesa je menší než tolerance jednotlivých bloků, jelikož bloky voštinového materiálu lze upravit a případně sestavit s přesahy, a zachovat tak přesnější rozměr čela nárazníku.

2

---

PŘÍLOHA 6

Technický popis figuríny pro boční náraz

1.   Všeobecně

| 1.1. | Figurína pro boční náraz předepsaná tímto předpisem, včetně přístrojové techniky a kalibrace, je popsána v technických výkresech a v uživatelské příručce. (1) |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Rozměry a hmotnost figuríny pro boční náraz představují dospělého muže 50. percentilu bez obou předloktí. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Figurína pro boční náraz se skládá z kovové a plastové kostry pokryté gumou, plastem a pěnou napodobujícími svalstvo. |
| --- | --- |

1.3.

2.   Konstrukce

| 2.1. | Celkový přehled dílů figuríny pro boční náraz je uveden na obrázku 1 (nákres) a v tabulce 1 (jednotlivé části) této přílohy. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Hlava |
| --- | --- |

2.2.

| 2.2.1. | Hlava je na obrázku 1 v této příloze znázorněna jako díl 1. |
| --- | --- |

2.2.1.

| 2.2.2. | Hlava se skládá z hliníkové kostry pokryté pružnou vinylovou kůží. Dutý vnitřek kostry hlavy obsahuje tříosé akcelerometry a závaží. |
| --- | --- |

2.2.2.

| 2.2.3. | V rozhraní mezi hlavou a krkem je umístěna maketa siloměru. Tento díl lze nahradit siloměrem v horní části krku. |
| --- | --- |

2.2.3.

| 2.3. | Krk |
| --- | --- |

2.3.

| 2.3.1. | Krk je na obrázku 1 v této příloze znázorněn jako díl 2. |
| --- | --- |

2.3.1.

| 2.3.2. | Krk se skládá ze spojovacího dílu hlava-krk, spojovacího dílu krk-hrudník a střední části, která oba díly vzájemně spojuje. |
| --- | --- |

2.3.2.

| 2.3.3. | Spojovací díl hlava-krk (díl 2a) a spojovací díl krk-hrudník (díl 2c) se skládají ze dvou hliníkových kotoučů spojených k sobě šroubem s půlkulovou hlavou a z osmi gumových tlumičů. |
| --- | --- |

2.3.3.

| 2.3.4. | Válcovitá střední část (díl 2b) je vyrobena z gumy. Na obou stranách je do gumové části vsazen hliníkový kotouč spojovacích dílů. |
| --- | --- |

2.3.4.

| 2.3.5. | Krk je připevněn ke krční konzole znázorněné na obrázku 1 této přílohy jako díl 2d. Volitelně lze tuto konzolu nahradit siloměrem v dolní části krku. |
| --- | --- |

2.3.5.

| 2.3.6. | Úhel mezi dvěma plochami krční konzoly je 25°. Protože je blok ramen nakloněn o 5° vzad, činí výsledný úhel mezi krkem a trupem 20°. |
| --- | --- |

2.3.6.

| 2.4. | Rameno |
| --- | --- |

2.4.

| 2.4.1. | Rameno je na obrázku 1 v této příloze znázorněno jako díl 3. |
| --- | --- |

2.4.1.

| 2.4.2. | Rameno se skládá z ramenního pouzdra, dvou klíčních kostí a pěnové ramenní hlavice. |
| --- | --- |

2.4.2.

| 2.4.3. | Ramenní blok (díl 3a) se skládá z hliníkového mezikusu, horní hliníkové desky na vršku mezikusu a dolní hliníkové desky na spodku mezikusu. Obě desky jsou potaženy polytetrafluorethylenem (PTFE). |
| --- | --- |

2.4.3.

| 2.4.4. | Klíční kosti (díl 3b) vyrobené z odlitků polyuretanové pryskyřice jsou konstruovány tak, aby se vyklenuly přes mezikus. Klíční kosti drží v neutrální poloze dvě pružná lanka (díl 3c), která jsou upnuta k zadní straně ramenního pouzdra. Konstrukce vnějšího okraje obou klíčních kostí umožňuje běžnou polohu paží. |
| --- | --- |

2.4.4.

| 2.4.5. | Ramenní hlavice (díl 3d) je vyrobena z polyuretanové pěny o nízké hustotě a je připojena k ramennímu bloku. |
| --- | --- |

2.4.5.

| 2.5. | Hrudník |
| --- | --- |

2.5.

| 2.5.1. | Hrudník je na obrázku 1 v této příloze znázorněn jako díl 4. |
| --- | --- |

2.5.1.

| 2.5.2. | Hrudník se skládá z tuhého pouzdra hrudní páteře a tří totožných modulů žeber. |
| --- | --- |

2.5.2.

| 2.5.3. | Pouzdro hrudní páteře (díl 4a) je zhotoveno z oceli. K zadnímu povrchu je připevněna ocelová rozpěrka a zakřivená zadní deska z polyuretanové pryskyřice (díl 4b). |
| --- | --- |

2.5.3.

| 2.5.4. | Horní povrch pouzdra hrudní páteře je skloněn o 5° dozadu. |
| --- | --- |

2.5.4.

| 2.5.5. | K dolní části pouzdra páteře je připevněn siloměr T12 nebo maketa siloměru (díl 4j). |
| --- | --- |

2.5.5.

| 2.5.6. | Modul žeber (díl 4c) se skládá z ocelového žeberního oblouku pokrytého polyuretanovou pěnou napodobující svalstvo (díl 4d), sestavy lineárního řídicího systému (díl 4e) spojující žebro s pouzdrem páteře, hydraulického tlumiče (díl 4f) a tuhé pružiny tlumiče (díl 4g). |
| --- | --- |

2.5.6.

| 2.5.7. | Lineární řídicí systém (díl 4e) umožňuje, aby se citlivá strana žebra žeberního oblouku (díl 4d) vychýlila vzhledem k pouzdru páteře (díl 4a) a k necitlivé straně. Sestava řídicího systému je vybavena lineárními jehlovými ložisky. |
| --- | --- |

2.5.7.

| 2.5.8. | Součástí sestavy řídicího systému je seřizovací pružina (díl 4h). |
| --- | --- |

2.5.8.

| 2.5.9. | Snímač průhybu žebra (díl 4i) může být nainstalován na část řídicího systému připevněnou k pouzdru páteře (díl 4e) a propojen s vnějším koncem řídicího systému na citlivé straně žebra. |
| --- | --- |

2.5.9.

| 2.6. | Paže |
| --- | --- |

2.6.

| 2.6.1. | Paže jsou na obrázku 1 v této příloze znázorněny jako díl 5. |
| --- | --- |

2.6.1.

| 2.6.2. | Paže mají plastovou kostru pokrytou polyuretanovou napodobeninou svalstva a pokožkou z polyvinylchloridu. Napodobenina svalstva se skládá z odlité horní části vyrobené z polyuretanu o vysoké hustotě a z dolní části vyrobené z polyuretanové pěny. |
| --- | --- |

2.6.2.

| 2.6.3. | Ramenní kloub umožňuje seřídit paži do polohy 0°, 40° a 90° vzhledem k ose trupu. |
| --- | --- |

2.6.3.

| 2.6.4. | Ramenní kloub umožňuje otáčení pouze při ohnutí nebo natažení paže. |
| --- | --- |

2.6.4.

| 2.7. | Bederní páteř |
| --- | --- |

2.7.

| 2.7.1. | Bederní páteř je na obrázku 1 v této příloze znázorněna jako díl 6. |
| --- | --- |

2.7.1.

| 2.7.2. | Bederní páteř se skládá z pevného gumového válce se dvěma stykovými ocelovými deskami na koncích válce a z ocelového lana uvnitř válce. |
| --- | --- |

2.7.2.

| 2.8. | Břicho |
| --- | --- |

2.8.

| 2.8.1. | Břicho je na obrázku 1 v této příloze znázorněno jako díl 7. |
| --- | --- |

2.8.1.

| 2.8.2. | Břicho se skládá z tuhé střední části a z pěnového krytu. |
| --- | --- |

2.8.2.

| 2.8.3. | Střední část břicha tvoří kovový odlitek (díl 7a). Na vrcholu odlitku je namontována krycí deska. |
| --- | --- |

2.8.3.

| 2.8.4. | Kryt (díl 7b) je vyroben z polyuretanové pěny. Do pěnového krytu je na obou stranách zabudována zakřivená gumová destička plněná olovem. |
| --- | --- |

2.8.4.

| 2.8.5. | Mezi pěnový kryt a tuhý odlitek mohou být na obou stranách břicha připevněny buď tři snímače síly (díl 7c), nebo tři makety, které měření neprovádí. |
| --- | --- |

2.8.5.

| 2.9. | Pánev |
| --- | --- |

2.9.

| 2.9.1. | Pánev je na obrázku 1 v této příloze znázorněna jako díl 8. |
| --- | --- |

2.9.1.

| 2.9.2. | Pánev se skládá z bloku křížové kosti, dvou kyčelních kostí, dvou sestav kyčelního kloubu a pěnového krytu napodobujícího svalstvo. |
| --- | --- |

2.9.2.

| 2.9.3. | Křížová kost (díl 8a) se skládá z kovového bloku o specifické hmotnosti a z kovové desky namontované na vršek tohoto bloku. V zadní straně bloku je dutina, která usnadňuje používání přístrojů. |
| --- | --- |

2.9.3.

| 2.9.4. | Kyčelní kosti (díl 8b) jsou vyrobeny z polyuretanové pryskyřice. |
| --- | --- |

2.9.4.

| 2.9.5. | Sestavy kyčelního kloubu (díl 8c) jsou vyrobeny z oceli. Skládají se z konzoly horní části stehenní kosti a kulového kloubu spojeného s osou procházející bodem H figuríny. |
| --- | --- |

2.9.5.

| 2.9.6. | Svalová soustava (díl 8d) je zhotovena z pokožky z polyvinylchloridu (PVC) plněné polyuretanovou pěnou. V místě bodu H je pokožka nahrazena blokem z polyuretanové pěny (díl 8e), který je podložen ocelovou destičkou připevněnou ke kyčelní kosti hřídelí procházející kulovým kloubem. |
| --- | --- |

2.9.6.

| 2.9.7. | Kyčelní kosti jsou zadní stranou připevněny k bloku křížové kosti a v místě stydké kosti jsou propojeny snímačem síly (díl 8f) nebo maketou snímače. |
| --- | --- |

2.9.7.

| 2.10. | Nohy |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Nohy jsou na obrázku 1 v této příloze znázorněny jako díl 9. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.11.1. | Nohy se skládají z kovové kostry pokryté polyuretanovou pěnou napodobující svalstvo a pokožkou z polyvinylchloridu. |
| --- | --- |

2.11.1.

| 2.11.2. | Odlitek z polyuretanu o vysoké hustotě s pokožkou z polyvinylchloridu představuje stehenní svalstvo horní části nohou. |
| --- | --- |

2.11.2.

| 2.11.3. | Klouby kolene a kotníku umožňují pouze otáčení při ohnutí nebo natažení nohy. |
| --- | --- |

2.11.3.

| 2.12. | Oděv |
| --- | --- |

2.12.

| 2.12.1. | Oděv není na obrázku 1 v této příloze znázorněn. |
| --- | --- |

2.12.1.

| 2.12.2. | Oděv je zhotoven z gumy a kryje ramena, hrudník, horní část paží, břicho, bederní páteř a horní část pánve.




  Obrázek 1 Konstrukce figuríny pro boční náraz |
| --- | --- |

2.12.2.

Image 71

  Obrázek 1 Konstrukce figuríny pro boční náraz

Tabulka 1

Konstrukční části figuríny pro boční náraz (viz obrázek 1)

| Díl | Č. | Popis | Počet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | | Hlava | 1 | |
| 2 | | Krk | 1 | |
| | 2a | Spojovací díl hlava-krk | | 1 |
| | 2b | Střední část | | 1 |
| | 2c | Spojovací díl krk-hrudník | | 1 |
| | 2d | Krční konzola | | 1 |
| 3 | | Rameno | 1 | |
| | 3a | Ramenní pouzdro | | 1 |
| | 3b | Klíční kosti | | 2 |
| | 3c | Pružné lanko | | 2 |
| | 3d | Pěnová ramenní hlavice | | 1 |
| 4 | | Hrudník | 1 | |
| | 4a | Hrudní páteř | | 1 |
| | 4b | Zadní deska (zakřivená) | | 1 |
| | 4c | Modul žeber | | 3 |
| | 4d | Žeberní oblouk pokrytý svalstvem | | 3 |
| | 4e | Sestava píst-válec | | 3 |
| | 4f | Tlumič | | 3 |
| | 4g | Tuhá pružina tlumiče | | 3 |
| | 4h | Seřizovací pružina | | 3 |
| | 4i | Snímač posuvu | | 3 |
| | 4j | Siloměr T12 nebo maketa siloměru | | 1 |
| 5 | | Paže | 2 | |
| 6 | | Bederní páteř | 1 | |
| 7 | | Břicho | 1 | |
| | 7a | Středový odlitek | | 1 |
| | 7b | Svalovinový kryt | | 1 |
| | 7c | Snímač síly | | 3 |
| 8 | | Pánev | 1 | |
| | 8a | Blok křížové kosti | | 1 |
| | 8b | Kyčelní kosti | | 2 |
| | 8c | Sestava kyčelního kloubu | | 2 |
| | 8d | Svalovinový kryt | | 1 |
| | 8e | Pěnový blok bodu H | | 2 |
| | 8f | Snímač síly nebo maketa | | 1 |
| 9 | | Noha | 2 | |
| 10 | | Oděv | 1 | |

Díl

Č.

Popis

Počet

1

Hlava

1

2

Krk

1

2a

Spojovací díl hlava-krk

1

2b

Střední část

1

2c

Spojovací díl krk-hrudník

1

2d

Krční konzola

1

3

Rameno

1

3a

Ramenní pouzdro

1

3b

Klíční kosti

2

3c

Pružné lanko

2

3d

Pěnová ramenní hlavice

1

4

Hrudník

1

4a

Hrudní páteř

1

4b

Zadní deska (zakřivená)

1

4c

Modul žeber

3

4d

Žeberní oblouk pokrytý svalstvem

3

4e

Sestava píst-válec

3

4f

Tlumič

3

4g

Tuhá pružina tlumiče

3

4h

Seřizovací pružina

3

4i

Snímač posuvu

3

4j

Siloměr T12 nebo maketa siloměru

1

5

Paže

2

6

Bederní páteř

1

7

Břicho

1

7a

Středový odlitek

1

7b

Svalovinový kryt

1

7c

Snímač síly

3

8

Pánev

1

8a

Blok křížové kosti

1

8b

Kyčelní kosti

2

8c

Sestava kyčelního kloubu

2

8d

Svalovinový kryt

1

8e

Pěnový blok bodu H

2

8f

Snímač síly nebo maketa

1

9

Noha

2

10

Oděv

1

3.   Montáž figuríny

| 3.1. | Hlava-krk |
| --- | --- |

3.1.

| 3.1.1. | Požadovaný krouticí moment na utažení šroubů s půlkulovou hlavou při montáži krku je 10 Nm. |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | Sestava skládající se z hlavy a siloměru horní části krku je připevněna ke krční spojovací destičce hlava-krk čtyřmi šrouby. |
| --- | --- |

3.1.2.

| 3.1.3. | Krční spojovací destička krk-hrudník je ke krční konzole připevněna čtyřmi šrouby. |
| --- | --- |

3.1.3.

| 3.2. | Krk-rameno-hrudník |
| --- | --- |

3.2.

| 3.2.1. | Krční konzola je k ramennímu bloku připevněna čtyřmi šrouby. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | Ramenní blok je k vrchní straně pouzdra hrudní páteře připevněn třemi šrouby. |
| --- | --- |

3.2.2.

| 3.3. | Rameno-paže |
| --- | --- |

3.3.

| 3.3.1. | Paže jsou ke klíčním kostem připevněny pomocí šroubu a axiálního ložiska. Šroub musí být utažen tak, aby zádržná síla paže v bodě otáčení odpovídala 1–2 g. |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.4. | Hrudník-bederní páteř-břicho |
| --- | --- |

3.4.

| 3.4.1. | Směr upevnění modulů žeber na hrudník musí být přizpůsoben požadované straně nárazu. |
| --- | --- |

3.4.1.

| 3.4.2. | Adaptér bederní páteře je k siloměru T12 nebo k maketě siloměru ve spodní části hrudní páteře připevněn dvěma šrouby. |
| --- | --- |

3.4.2.

| 3.4.3. | Adaptér bederní páteře je k vršku bederní páteře připevněn čtyřmi šrouby. |
| --- | --- |

3.4.3.

| 3.4.4. | Montážní příruba středového odlitku břicha je upnuta mezi adaptér bederní páteře a horní desku bederní páteře. |
| --- | --- |

3.4.4.

| 3.4.5. | Umístění snímačů zatížení břicha se přizpůsobí podle požadované strany nárazu. |
| --- | --- |

3.4.5.

| 3.5. | Bederní páteř-pánev-nohy |
| --- | --- |

3.5.

| 3.5.1. | Bederní páteř je ke krycí desce bloku křížové kosti připevněna třemi šrouby. V případě použití siloměru ve spodní části bederní páteře se použijí čtyři šrouby. |
| --- | --- |

3.5.1.

| 3.5.2. | Spodní deska bederní páteře je k bloku křížové kosti pánve připevněna třemi šrouby. |
| --- | --- |

3.5.2.

| 3.5.3. | Nohy jsou připevněny ke konzole horní části stehenní kosti sestavy pánve a kyčelního kloubu pomocí šroubu. |
| --- | --- |

3.5.3.

| 3.5.4. | Klouby kolena a kotníku mohou být seřízeny tak, aby zádržná síla odpovídala 1–2 g. |
| --- | --- |

3.5.4.

4.   Hlavní vlastnosti

| 4.1. | Hmotnost |
| --- | --- |

4.1.

| 4.1.1. | Hmotnost hlavních konstrukčních částí figuríny je uvedena v tabulce 2 této přílohy.

  Tabulka 2


  Hmotnost konstrukčních částí figuríny









  Konstrukční část (část těla) | Hmotnost (kg) | Tolerance ± (kg) | Hlavní součásti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Hlava | 4,0 | 0,2 | Úplná sestava hlavy včetně tříosého akcelerometru a siloměru pro horní část krku nebo makety |
| Krk | 1,0 | 0,05 | Krk bez krční konzoly |
| Hrudník | 22,4 | 1,0 | Krční konzola, ramenní hlavice, ramenní sestava, šrouby na připojení paží, pouzdro páteře, zadní deska trupu, moduly žeber, snímače průhybu žeber, siloměr nebo maketa zádové desky trupu, siloměr T12 nebo maketa, střední odlitek břicha, snímače zatížení břicha, 2/3 oděvu |
| Paže (pro každou) | 1,3 | 0,1 | Horní část paže, včetně polohovací desky (pro každou) |
| Břicho a bederní páteř | 5,0 | 0,25 | Svalovinový kryt břicha a bederní páteř |
| Pánev | 12,0 | 0,6 | Blok křížové kosti, montážní deska bederní páteře, kyčelní klouby, konzoly horní části stehenní kosti, kyčelní kosti, snímač síly na stydké kosti, svalovinový kryt pánve, 1/3 oděvu |
| Noha (pro každou) | 12,7 | 0,6 | Chodidlo, dolní a horní část nohy a svalstvo až ke spojení s horní částí stehenní kosti (pro každou) |
| Figurína celkem | 72,0 | 1,2 | |

4.1.1.

Tabulka 2

Hmotnost konstrukčních částí figuríny

Konstrukční část (část těla)

Hmotnost (kg)

Tolerance ± (kg)

Hlavní součásti

Hlava

4,0

0,2

Úplná sestava hlavy včetně tříosého akcelerometru a siloměru pro horní část krku nebo makety

Krk

1,0

0,05

Krk bez krční konzoly

Hrudník

22,4

1,0

Krční konzola, ramenní hlavice, ramenní sestava, šrouby na připojení paží, pouzdro páteře, zadní deska trupu, moduly žeber, snímače průhybu žeber, siloměr nebo maketa zádové desky trupu, siloměr T12 nebo maketa, střední odlitek břicha, snímače zatížení břicha, 2/3 oděvu

Paže (pro každou)

1,3

0,1

Horní část paže, včetně polohovací desky (pro každou)

Břicho a bederní páteř

5,0

0,25

Svalovinový kryt břicha a bederní páteř

Pánev

12,0

0,6

Blok křížové kosti, montážní deska bederní páteře, kyčelní klouby, konzoly horní části stehenní kosti, kyčelní kosti, snímač síly na stydké kosti, svalovinový kryt pánve, 1/3 oděvu

Noha (pro každou)

12,7

0,6

Chodidlo, dolní a horní část nohy a svalstvo až ke spojení s horní částí stehenní kosti (pro každou)

Figurína celkem

72,0

1,2

| 4.2. | Základní rozměry |
| --- | --- |

4.2.

| 4.2.1. | Základní rozměry figuríny pro boční náraz (včetně oděvu) podle obrázku 2 této přílohy jsou uvedeny v tabulce 3 této přílohy.
  Rozměry jsou měřeny bez oděvu.




  Obrázek 2 Měření základních rozměrů figuríny (viz tabulka 3) |
| --- | --- |

4.2.1.

Rozměry jsou měřeny bez oděvu.

Image 72

  Obrázek 2 Měření základních rozměrů figuríny (viz tabulka 3)

Tabulka 3

Základní rozměry figuríny

| Č. | Parametr | Rozměr (mm) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Výška sedící figuríny | 909 ± 9 |
| 2 | Sedadlo – ramenní kloub | 565 ± 7 |
| 3 | Sedadlo – spodní část pouzdra hrudní páteře | 351 ± 5 |
| 4 | Sedadlo – kyčelní kloub (střed šroubu) | 100 ± 3 |
| 5 | Podrážka – sedadlo, vsedě | 442 ± 9 |
| 6 | Šířka hlavy | 155 ± 3 |
| 7 | Šířka ramen/paží | 470 ± 9 |
| 8 | Šířka hrudníku | 327 ± 5 |
| 9 | Šířka břicha | 290 ± 5 |
| 10 | Šířka pánve | 355 ± 5 |
| 11 | Hloubka hlavy | 201 ± 5 |
| 12 | Hloubka hrudníku | 276 ± 5 |
| 13 | Hloubka břicha | 199 ± 5 |
| 14 | Hloubka pánve | 240 ± 5 |
| 15 | Zadní strana hýždí – kyčelní kloub (střed šroubu) | 155 ± 5 |
| 16 | Zadní strana hýždí – přední strana kolene | 606 ± 9 |

Č.

Parametr

Rozměr (mm)

1

Výška sedící figuríny

909 ± 9

2

Sedadlo – ramenní kloub

565 ± 7

3

Sedadlo – spodní část pouzdra hrudní páteře

351 ± 5

4

Sedadlo – kyčelní kloub (střed šroubu)

100 ± 3

5

Podrážka – sedadlo, vsedě

442 ± 9

6

Šířka hlavy

155 ± 3

7

Šířka ramen/paží

470 ± 9

8

Šířka hrudníku

327 ± 5

9

Šířka břicha

290 ± 5

10

Šířka pánve

355 ± 5

11

Hloubka hlavy

201 ± 5

12

Hloubka hrudníku

276 ± 5

13

Hloubka břicha

199 ± 5

14

Hloubka pánve

240 ± 5

15

Zadní strana hýždí – kyčelní kloub (střed šroubu)

155 ± 5

16

Zadní strana hýždí – přední strana kolene

606 ± 9

5.   Ověření figuríny

| 5.1. | Strana nárazu |
| --- | --- |

5.1.

| 5.1.1. | V závislosti na naráženém boku vozidla musí být ověřena pravá nebo levá strana figuríny. |
| --- | --- |

5.1.1.

| 5.1.2. | Pro požadovanou stranu nárazu musí být upraveny konfigurace figuríny s ohledem na směr upevnění modulů žeber a umístění snímačů zatížení břicha. |
| --- | --- |

5.1.2.

| 5.2. | Přístrojové vybavení |
| --- | --- |

5.2.

| 5.2.1. | Veškeré přístrojové vybavení se kalibruje v souladu s požadavky dokumentace stanovené v bodě 1.1 této přílohy. |
| --- | --- |

5.2.1.

| 5.2.2. | Veškeré kanály přístrojového vybavení musí odpovídat požadavkům na záznamy datových kanálů podle ISO 6487:2000 nebo SAE J211 (březen 1995). |
| --- | --- |

5.2.2.

| 5.2.3. | K zajištění souladu s tímto předpisem se požaduje nejméně deset kanálů: | zrychlení hlavy (3), |
| --- | --- | --- |

5.2.3.

zrychlení hlavy (3),

| | posuv žeber (3), |
| --- | --- |

posuv žeber (3),

| | zatížení břicha (3) a |
| --- | --- |

zatížení břicha (3) a

| | zatížení stydké kosti (1). |
| --- | --- |

zatížení stydké kosti (1).

| 5.2.4. | Navíc je k dispozici řada volitelných kanálů přístrojového vybavení (38): | zatížení horní části krku (6), |
| --- | --- | --- |

5.2.4.

zatížení horní části krku (6),

| | zatížení dolní části krku (6), |
| --- | --- |

zatížení dolní části krku (6),

| | zatížení klíčních kostí (3), |
| --- | --- |

zatížení klíčních kostí (3),

| | zatížení zadní desky trupu (4), |
| --- | --- |

zatížení zadní desky trupu (4),

| | zrychlení T1 (3), |
| --- | --- |

zrychlení T1 (3),

| | zrychlení T12 (3), |
| --- | --- |

zrychlení T12 (3),

| | zrychlení žeber (6, dva na každém žebru), |
| --- | --- |

zrychlení žeber (6, dva na každém žebru),

| | zatížení páteře T12 (4), |
| --- | --- |

zatížení páteře T12 (4),

| | zatížení dolní části beder (3), |
| --- | --- |

zatížení dolní části beder (3),

| | zrychlení pánve (3) a |
| --- | --- |

zrychlení pánve (3) a

| | zatížení stehenní kosti (6). |
| --- | --- |

zatížení stehenní kosti (6).

| | Volitelně jsou k dispozici další čtyři kanály pro indikaci polohy: |
| --- | --- |

Volitelně jsou k dispozici další čtyři kanály pro indikaci polohy:

| | rotace hrudníku (2) a |
| --- | --- |

rotace hrudníku (2) a

| | rotace pánve (2). |
| --- | --- |

rotace pánve (2).

| 5.3. | Vizuální kontrola |
| --- | --- |

5.3.

| 5.3.1. | Všechny části figuríny by měly být vizuálně zkontrolovány, zda nejsou poškozeny, a v případě nutnosti před ověřovací zkouškou vyměněny. |
| --- | --- |

5.3.1.

| 5.4. | Obecné uspořádání zkoušky |
| --- | --- |

5.4.

| 5.4.1. | Uspořádání pro všechny ověřovací zkoušky prováděné na figuríně pro boční náraz je znázorněno na obrázku 3 této přílohy. |
| --- | --- |

5.4.1.

| 5.4.2. | Zkušební uspořádání pro ověřovací zkoušky a zkušební postupy musí odpovídat specifikacím a požadavkům dokumentace podle bodu 1.1. |
| --- | --- |

5.4.2.

| 5.4.3. | Zkoušky hlavy, krku, hrudníku a bederní páteře se provádějí na podsestavách figuríny. |
| --- | --- |

5.4.3.

| 5.4.4. | Zkoušky ramene, břicha a pánve se provádějí s kompletní figurínou (bez oděvu, bot a spodního prádla). Při těchto zkouškách figurína sedí na rovném povrchu pokrytém dvěma vrstvami polytetrafluorethylenu (PTFE) o max. tloušťce 2 mm, umístěnými mezi figurínou a rovným povrchem. |
| --- | --- |

5.4.4.

| 5.4.5. | Všechny ověřované díly musí být před zkouškou uloženy ve zkušební komoře po dobu nejméně čtyř hodin při teplotě v rozmezí 18 až 22 °C a při relativní vlhkosti 10 až 70 %. |
| --- | --- |

5.4.5.

| 5.4.6. | Mezi dvěma ověřovacími zkouškami stejného dílu musí uplynout nejméně 30 minut. |
| --- | --- |

5.4.6.

| 5.5. | Hlava |
| --- | --- |

5.5.

| 5.5.1. | Podsestava hlavy, včetně makety siloměru pro horní část krku, se ověřuje při zkušebním pádu z výšky 200 ± 1 mm na rovnou tuhou nárazovou plochu. |
| --- | --- |

5.5.1.

| 5.5.2. | Úhel mezi nárazovou plochou a střední předozadní rovinou hlavy je 35° ± 1°, což umožňuje náraz do horní části boku hlavy (to lze provést pomocí závěsného postroje nebo podpěrné konzoly pro pád hlavy o hmotnosti 0,075 ± 0,005 kg). |
| --- | --- |

5.5.2.

| 5.5.3. | Nejvyšší výsledné zrychlení hlavy, filtrované při CFC 1 000 (ISO 6487:2000), by mělo činit 100 g až 150 g. |
| --- | --- |

5.5.3.

| 5.5.4. | Chování hlavy je možno změnou třecích vlastností na rozhraní kůže a lebky (např. namazáním mastkovým pudrem nebo polytetrafluorethylenovým (PTFE) sprejem), upravit tak, aby splňovalo požadavky. |
| --- | --- |

5.5.4.

| 5.6. | Krk |
| --- | --- |

5.6.

| 5.6.1. | Krční spojovací díl hlava-krk je připevněn ke speciální ověřovací maketě hlavy o hmotnosti 3,9 ± 0,05 kg (viz obrázek 6) pomocí spojovací destičky o tloušťce 12 mm a hmotnosti 0,205 ± 0,05 kg. |
| --- | --- |

5.6.1.

| 5.6.2. | Maketa hlavy a krk jsou v poloze hlavou dolů připevněny ke spodku kyvadla pro krk (2), které umožňuje boční pohyb systému. |
| --- | --- |

5.6.2.

| 5.6.3. | Kyvadlo pro krk je vybaveno jednoosým akcelerometrem v souladu s požadavky na kyvadlo pro krk (viz obrázek 5). |
| --- | --- |

5.6.3.

| 5.6.4. | Kyvadlo pro krk se nechá padat volným pádem z výšky zvolené tak, aby nárazová rychlost měřená v místě akcelerometru kyvadla činila 3,4 ± 0,1 m/s. |
| --- | --- |

5.6.4.

| 5.6.5. | Kyvadlo pro krk se z nárazové rychlosti vhodným zařízením (3) podle požadavků na kyvadlo pro krk (viz obrázek 5) zbrzdí na nulovou rychlost tak, aby změna rychlosti v čase ležela uvnitř pásma znázorněného na obrázku 7 a v tabulce 4 této přílohy. Veškeré kanály musí být zaznamenány podle požadavků na záznamy datových kanálů podle ISO 6487:2000 nebo SAE J211 (březen 1995) a digitálně filtrovány při CFC 180 (ISO 6487:2000) nebo CFC 180 (SAE J211:1995). Zpomalení kyvadla se filtruje při CFC 60 (ISO 6487: 2000) nebo CFC 60 (SAE J211:1995).

  Tabulka 4


  Pásmo změny rychlosti kyvadla v čase při ověřovací zkoušce krku









  Horní mezní čas (s) | Rychlost (m/s) | Dolní mezní čas (s) | Rychlost (m/s) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 0,001 | 0,0 | 0 | –0,05 |
| 0,003 | –0,25 | 0,0025 | –0,375 |
| 0,014 | –3,2 | 0,0135 | –3,7 |
| | | 0,017 | –3,7 |

5.6.5.

Tabulka 4

Pásmo změny rychlosti kyvadla v čase při ověřovací zkoušce krku

Horní mezní čas (s)

Rychlost (m/s)

Dolní mezní čas (s)

Rychlost (m/s)

0,001

0,0

0

–0,05

0,003

–0,25

0,0025

–0,375

0,014

–3,2

0,0135

–3,7

0,017

–3,7

| 5.6.6. | Maximální úhel ohybu makety hlavy vůči kyvadlu (úhel dθA + dθC na obrázku 6) by měl činit 49,0° až 59,0° a měl by vzniknout v intervalu od 54,0 ms do 66,0 ms. |
| --- | --- |

5.6.6.

| 5.6.7. | Maximální posunutí těžiště makety hlavy měřené v úhlech dθA a dθB (viz obrázek 6) by mělo činit: přední úhel základny kyvadla dθA v rozmezí 32,0° až 37,0°, který vznikne v časovém intervalu 53,0 až 63,0 ms, a zadní úhel základny kyvadla dθB v rozmezí 0,81*(úhel dθA) + 1,75° a 0,81*(úhel dθA) + 4,25°, který vznikne v časovém intervalu 54,0 až 64,0 ms. |
| --- | --- |

5.6.7.

| 5.6.8. | Vlastnosti krku lze upravovat výměnou osmi kruhových tlumičů za tlumiče s jinou tvrdostí podle Shoreho. |
| --- | --- |

5.6.8.

| 5.7. | Rameno |
| --- | --- |

5.7.

| 5.7.1. | Délka pružného lanka se upraví tak, aby k pohybu klíční kosti směrem vpřed byla potřebná síla 27,5 N až 32,5 N působící směrem vpřed 4 ±1 mm od vnější hrany klíční kosti ve stejné rovině, v jaké se klíční kost pohybuje. |
| --- | --- |

5.7.1.

| 5.7.2. | Figurína sedí na rovném, vodorovném, pevném povrchu, bez opěry zad. Hrudník je nastaven svisle a paže se nastaví do úhlu 40 ± 2° dopředu od svislice. Nohy jsou umístěny vodorovně. |
| --- | --- |

5.7.2.

| 5.7.3. | Nárazové těleso je kyvadlo o hmotnosti 23,4 ± 0,2 kg a o průměru 152,4 ± 0,25 mm s poloměrem hrany 12,7 mm. (4) Nárazové těleso je čtyřmi dráty zavěšeno na pevných závěsech, přičemž střednice nárazového tělesa je alespoň 3,5 m pod pevnými závěsy (viz obrázek 4). |
| --- | --- |

5.7.3.

| 5.7.4. | Nárazové těleso je vybaveno akcelerometrem citlivým ve směru nárazu a umístěným v ose nárazového tělesa. |
| --- | --- |

5.7.4.

| 5.7.5. | Nárazové těleso by mělo volně udeřit do ramene figuríny při nárazové rychlosti 4,3 ± 0,1 m/s. |
| --- | --- |

5.7.5.

| 5.7.6. | Směr nárazu je kolmý k předozadní ose figuríny a osa nárazového tělesa je shodná s osou čepu horní části paže. |
| --- | --- |

5.7.6.

| 5.7.7. | Největší zrychlení nárazového tělesa, filtrováno při CFC 180 (ISO 6487:2000), by mělo být v rozmezí 7,5 až 10,5 g. |
| --- | --- |

5.7.7.

| 5.8. | Paže |
| --- | --- |

5.8.

| 5.8.1. | Pro paže není dynamické ověřování stanoveno. |
| --- | --- |

5.8.1.

| 5.9. | Hrudník |
| --- | --- |

5.9.

| 5.9.1. | Každý modul žebra se ověřuje samostatně. |
| --- | --- |

5.9.1.

| 5.9.2. | Modul žebra se umístí svisle do zkušebního zařízení s volně padacím závažím a žeberní válec se do něj pevně upne. |
| --- | --- |

5.9.2.

| 5.9.3. | Nárazovým tělesem je volně padací závaží o hmotnosti 7,78 ± 0,01 kg s plochým čelem a o průměru 150 ± 2 mm. |
| --- | --- |

5.9.3.

| 5.9.4. | Střednice nárazového tělesa by měla být zarovnána se střednicí vodicího systému žeber. |
| --- | --- |

5.9.4.

| 5.9.5. | Závažnost nárazu je určena na základě délky pádu 815, 204 a 459 mm. Tyto délky pádu vyvolají v uvedených případech rychlost 4, 2 a 3 m/s. Délky pádu s nárazem by měly být dodrženy s přesností 1 %. |
| --- | --- |

5.9.5.

| 5.9.6. | Posuv žeber se měří např. pomocí snímače posuvu umístěného přímo na žebru. |
| --- | --- |

5.9.6.

| 5.9.7. | Ověřovací požadavky týkající se žeber jsou uvedeny v tabulce 5 této přílohy. |
| --- | --- |

5.9.7.

| 5.9.8. | Chování modulu žebra je možno upravit výměnou seřizovací pružiny uvnitř válce za pružinu o odlišné tuhosti.

  Tabulka 5


  Požadavky týkající se ověření úplného modulu žeber









  Sled zkoušek | Délka pádu (přesnost 1 %) (mm) | Minimální posuv (mm) | Maximální posuv (mm) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 815 | 46,0 | 51,0 |
| 2 | 204 | 23,5 | 27,5 |
| 3 | 459 | 36,0 | 40,0 |

5.9.8.

Tabulka 5

Požadavky týkající se ověření úplného modulu žeber

Sled zkoušek

Délka pádu (přesnost 1 %) (mm)

Minimální posuv (mm)

Maximální posuv (mm)

1

815

46,0

51,0

2

204

23,5

27,5

3

459

36,0

40,0

| 5.10. | Bederní páteř |
| --- | --- |

5.10.

| 5.10.1. | Bederní páteř je připevněna ke speciální ověřovací maketě hlavy o hmotnosti 3,9 ± 0,05 kg (viz obrázek 6) pomocí spojovací destičky o tloušťce 12 mm a hmotnosti 0,205 ± 0,05 kg. |
| --- | --- |

5.10.1.

| 5.10.2. | Maketa hlavy a bederní páteř jsou v poloze hlavou dolů připevněny ke spodní části kyvadla pro krk (5)
  5, které umožňuje boční pohyb systému. |
| --- | --- |

5.10.2.

| 5.10.3. | Kyvadlo pro krk je vybaveno jednoosým akcelerometrem v souladu s požadavky na kyvadlo pro krk (viz obrázek 5). |
| --- | --- |

5.10.3.

| 5.10.4. | Kyvadlo pro krk se nechá padat volným pádem z výšky zvolené tak, aby nárazová rychlost měřená v místě akcelerometru kyvadla činila 6,05 ± 0,1 m/s. |
| --- | --- |

5.10.4.

| 5.10.5. | Kyvadlo pro krk se z nárazové rychlosti vhodným zařízením (6)
  6 podle požadavků na kyvadlo pro krk (viz obrázek 5) zbrzdí na nulovou rychlost tak, aby změna rychlosti v čase ležela uvnitř pásma znázorněného na obrázku 8 a v tabulce 6 této přílohy. Veškeré kanály musí být zaznamenány podle požadavků na záznamy datových kanálů podle ISO 6487:2000 nebo SAE J211 (březen 1995) a digitálně filtrovány při CFC 180 (ISO 6487:2000) nebo CFC 180 (SAE J211:1995). Zpomalení kyvadla se filtruje při CFC 60 (ISO 6487:2000) nebo CFC 60 (SAE J211:1995).

  Tabulka 6


  Pásmo změny rychlosti kyvadla v čase při ověřovací zkoušce bederní páteře









  Horní mezní čas [s] | Rychlost [m/s] | Dolní mezní čas [s] | Rychlost [m/s] |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 0,001 | 0,0 | 0 | –0,05 |
| 0,0037 | –0,2397 | 0,0027 | –0,425 |
| 0,027 | –5,8 | 0,0245 | –6,5 |
| | | 0,03 | –6,5 |

5.10.5.

Tabulka 6

Pásmo změny rychlosti kyvadla v čase při ověřovací zkoušce bederní páteře

Horní mezní čas [s]

Rychlost [m/s]

Dolní mezní čas [s]

Rychlost [m/s]

0,001

0,0

0

–0,05

0,0037

–0,2397

0,0027

–0,425

0,027

–5,8

0,0245

–6,5

0,03

–6,5

| 5.10.6. | Maximální úhel ohybu makety hlavy vůči kyvadlu (úhel dθA + dθC na obrázku 6) by měl činit 45,0° až 55,0° a měl by vzniknout v intervalu od 39,0 ms do 53,0 ms. |
| --- | --- |

5.10.6.

| 5.10.7. | Maximální posunutí těžiště makety hlavy měřené v úhlech dθA a dθB (viz obrázek 6) by mělo činit: přední úhel základny kyvadla dθA v rozmezí 31,0° až 35,0°, který vznikne v časovém intervalu 44,0 až 52,0 ms, a zadní úhel základny kyvadla dθB v rozmezí 0,8*(úhel dθA) + 2,00° a 0,8*(úhel dθA) + 4,50°, který vznikne v časovém intervalu 44,0 až 52,0 ms. |
| --- | --- |

5.10.7.

| 5.10.8. | Chování bederní páteře lze upravovat změnou napnutí páteřního lana. |
| --- | --- |

5.10.8.

| 5.11. | Břicho |
| --- | --- |

5.11.

| 5.11.1. | Figurína sedí na rovném, vodorovném, pevném povrchu, bez opěry zad. Hrudník je nastaven svisle, zatímco paže a nohy jsou nastaveny do vodorovné polohy. |
| --- | --- |

5.11.1.

| 5.11.2. | Nárazové těleso je kyvadlo o hmotnosti 23,4 ± 0,2 kg a o průměru 152,4 ± 0,25 mm s poloměrem hrany 12,7 mm. (7)
  7 Nárazové těleso je osmi dráty zavěšeno na pevných závěsech, přičemž střednice nárazového tělesa je alespoň 3,5 m pod pevnými závěsy (viz obrázek 4). |
| --- | --- |

5.11.2.

| 5.11.3. | Nárazové těleso je vybaveno akcelerometrem citlivým ve směru nárazu a umístěným v ose nárazového tělesa. |
| --- | --- |

5.11.3.

| 5.11.4. | Kyvadlo je vybaveno vodorovnou nárazovou plochou imitující loketní opěrku o hmotnosti 1,0 ± 0,01 kg. Celková hmotnost nárazového tělesa spolu s loketní opěrkou činí 24,4 ± 0,21 kg. Pevná „loketní opěrka“ je 70 ± 1 mm vysoká, 150 ± 1 mm široká a měla by mít možnost proniknout do břicha alespoň 60 mm. Střednice kyvadla je totožná se středem „loketní opěrky“. |
| --- | --- |

5.11.4.

| 5.11.5. | Nárazové těleso by mělo volně udeřit do břicha figuríny nárazovou rychlostí 4,0 ± 0,1 m/s. |
| --- | --- |

5.11.5.

| 5.11.6. | Směr nárazu je kolmý k předozadní ose figuríny a osa nárazového tělesa je zarovnaná se středem prostředního snímače zatížení břicha. |
| --- | --- |

5.11.6.

| 5.11.7. | Nejvyšší síla nárazu, získaná ze zrychlení nárazového tělesa filtrovaného při CFC 180 (ISO 6487:2000) a vynásobeného hmotností nárazového tělesa / loketní opěrky, by měla činit 4,0 až 4,8 kN a vzniknout v intervalu 10,6 až 13,0 ms. |
| --- | --- |

5.11.7.

| 5.11.8. | Hodnoty časového průběhu síly měřené třemi snímači zatížení břicha se musí sečíst a filtrovat při CFC 600 (ISO 6487:2000). Maximální síla tohoto součtu by měla být v rozmezí 2,2 kN až 2,7 kN a měla by vzniknout v intervalu od 10,0 do 12,3 ms. |
| --- | --- |

5.11.8.

| 5.12. | Pánev |
| --- | --- |

5.12.

| 5.12.1. | Figurína sedí na rovném, vodorovném, pevném povrchu, bez opěry zad. Hrudník je nastaven svisle, zatímco paže a nohy jsou nastaveny do vodorovné polohy. |
| --- | --- |

5.12.1.

| 5.12.2. | Nárazové těleso je kyvadlo o hmotnosti 23,4 ± 0,2 kg a o průměru 152,4 ± 0,25 mm s poloměrem hrany 12,7 mm. (8)
  8 Nárazové těleso je osmi dráty zavěšeno na pevných závěsech, přičemž střednice nárazového tělesa je alespoň 3,5 m pod pevnými závěsy (viz obrázek 4). |
| --- | --- |

5.12.2.

| 5.12.3. | Nárazové těleso je vybaveno akcelerometrem citlivým ve směru nárazu a umístěným v ose nárazového tělesa. |
| --- | --- |

5.12.3.

| 5.12.4. | Nárazové těleso by mělo volně udeřit do pánve figuríny při nárazové rychlosti 4,3 ± 0,1 m/s. |
| --- | --- |

5.12.4.

| 5.12.5. | Směr nárazu je kolmý na předozadní osu figuríny a osa nárazového tělesa je zarovnaná se středem bodu H zadní desky. |
| --- | --- |

5.12.5.

| 5.12.6. | Nejvyšší síla nárazu, získaná ze zrychlení nárazového tělesa filtrovaného při CFC 180 (ISO 6487:2000) a vynásobeného hmotností nárazového tělesa, by měla činit 4,4 až 5,4 kN a vzniknout v intervalu 10,3 až 15,5 ms. |
| --- | --- |

5.12.6.

| 5.12.7. | Síla působící na stydkou kost, filtrovaná při CFC 600 (ISO 6487:2000), by měla činit 1,04 až 1,64 kN a vzniknout v intervalu 9,9 až 15,9 ms. |
| --- | --- |

5.12.7.

| 5.13. | Nohy |
| --- | --- |

5.13.

| 5.13.1. | Pro nohy není dynamické ověřování stanoveno.




  Obrázek 3 Uspořádání figuríny pro boční náraz pro ověřovací zkoušky |
| --- | --- |

5.13.1.

Image 73

  Obrázek 3 Uspořádání figuríny pro boční náraz pro ověřovací zkoušky

Image 74

  Obrázek 4 Zavěšení nárazového tělesa – kyvadla o hmotnosti 23,4 kg

Image 75

  Obrázek 5 Pásmo zpomalení kyvadla v čase při ověřovací zkoušce krku

Image 76

  Obrázek 6 Pásmo zpomalení kyvadla v čase při ověřovací zkoušce bederní páteře

Image 77

  Obrázek 7 Pásmo změny rychlosti kyvadla v čase při ověřovací zkoušce krku

Image 78

  Obrázek 8 Pásmo změny rychlosti kyvadla v čase při ověřovací zkoušce bederní páteře

---

(1)  Figurína odpovídá specifikaci figuríny ES-2. Číslo obsahu technického výkresu je: č. E-AA-DRAWING-LIST-7-25-032 ze dne 25. července 2003. Úplný soubor technických výkresů ES-2 a uživatelská příručka ES-2 jsou uloženy u Evropské hospodářské komise OSN (EHK OSN), Palais des Nations, v Ženevě ve Švýcarsku a na žádost podanou u sekretariátu je možné do nich nahlédnout.

(2)  Kyvadlo pro krk odpovídá předpisu Spojených států Code of Federal Regulations 49 CFR.

Kapitola V, část 572.33 (vydání 10-1-00) (viz také obrázek 5).

(3)  Doporučuje se použít třípalcové voštiny (viz obrázek 5).

(4)  Kyvadlo odpovídá předpisu Spojených států Code of Federal Regulations 49 CFR, kapitola V, část 572.36 a) (vydání 10-1-00) (viz také obrázek 4).

(5)  Kyvadlo pro krk odpovídá předpisu Spojených států Code of Federal Regulations 49 CFR, kapitola V, část 572.33 (vydání 10-1-00) (viz také obrázek 5).

(6)  Doporučuje se použít šestipalcové voštiny (viz obrázek 5).

(7)  Kyvadlo odpovídá předpisu Spojených států Code of Federal Regulations 49 CFR, kapitola V, část 572.36 a) (vydání 10-1-00) (viz také obrázek 4).

(8)  Kyvadlo odpovídá předpisu Spojených států Code of Federal Regulations 49 CFR, kapitola V, část 572.36 a) (vydání 10-1-00) (viz také obrázek 4).

---

PŘÍLOHA 7

Instalace figuríny pro boční náraz

1.   Všeobecně

| 1.1. | Figurína pro boční náraz, která je popsána v příloze 6 tohoto předpisu, se má použít podle níže uvedeného postupu instalace. |
| --- | --- |

1.1.

2.   Instalace

| 2.1. | Klouby kolena a kotníku se seřídí tak, aby podepřely bérec a chodidlo v natažené vodorovné poloze (seřízení 1 až 2 g). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Zkontroluje se, zda je figurína nastavena pro požadovaný směr nárazu. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Figurína se obleče do přiléhavých bavlněných elastických kalhot sahajících do poloviny lýtek a může se obléci do přiléhavé bavlněné elastické košile s krátkými rukávy. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Obě nohy jsou obuté. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Figurína se umístí na přední vnější sedadlo na naráženém boku podle popisu postupu zkoušky bočním nárazem. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Rovina souměrnosti figuríny se musí shodovat se svislou střední rovinou určeného místa k sezení. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Poloha pánve figuríny musí být taková, aby příčná přímka procházející body H figuríny byla kolmá k podélné střední rovině sedadla. Přímka procházející body H figuríny musí být vodorovná s maximálním sklonem ±2°. (1)

  Správnou polohu pánve figuríny lze zkontrolovat vůči bodu H figuríny pomocí otvorů M3 v zadních deskách pro určení bodu H na každé straně pánve ES-2. Otvory M3 jsou označeny jako „Hm“. Pozice „Hm“ by měla být v kružnici o poloměru 10 mm okolo bodu H figuríny.
  Správná poloha pánve figuríny |
| --- | --- |

2.7.

Správnou polohu pánve figuríny lze zkontrolovat vůči bodu H figuríny pomocí otvorů M3 v zadních deskách pro určení bodu H na každé straně pánve ES-2. Otvory M3 jsou označeny jako „Hm“. Pozice „Hm“ by měla být v kružnici o poloměru 10 mm okolo bodu H figuríny.

Správná poloha pánve figuríny

| 2.8. | Horní část trupu se skloní vpřed a pak pevně opře o opěradlo sedadla (viz poznámka 1). Ramena figuríny se nastaví plně dozadu. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Bez ohledu na místo k sezení, které figurína zaujímá, musí úhel mezi horní částí paže a vztažnou přímkou trup–paže činit 40° ± 5° na každé straně. Vztažná přímka trup–paže je definována jako průsečík roviny tečné k přední ploše žeber a podélné svislé roviny figuríny procházející paží. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Při instalaci na sedadlo řidiče se pravé chodidlo figuríny umístí na nesešlápnutý pedál plynu, aniž by došlo k pohybu pánve nebo trupu, přičemž pata musí spočívat na podlaze co nejvíce vpředu. Levé chodidlo se nastaví kolmo k bérci, přičemž pata spočívá na podlaze ve stejné příčné přímce jako pata pravé nohy. Kolena figuríny se nastaví tak, aby jejich vnější povrch ležel 150 ± 10 mm od roviny symetrie figuríny. Umožňují-li to okolnosti, nastaví se stehna figuríny tak, aby se dotýkala sedáku. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Na ostatních místech k sezení se položí – aniž by byl vyvolán pohyb pánve nebo trupu – paty figuríny na podlahu co nejdále dopředu bez většího stlačení sedáku, než jaké vyvolává váha nohy. Kolena figuríny se nastaví tak, aby jejich vnější povrch ležel 150 ± 10 mm od roviny symetrie figuríny. |
| --- | --- |

2.11.

---

(1)  Figurína může být vybavena čidly náklonu v hrudníku a pánvi. Tyto přístroje pomáhají zajišťovat požadovanou polohu.

---

PŘÍLOHA 8

Částečná zkouška

1.   Účel

Účelem těchto zkoušek je ověřit, zda pozměněné vozidlo vykazuje přinejmenším stejné (nebo lepší) vlastnosti absorpce energie jako typ vozidla schválený podle tohoto předpisu.

2.   Postupy a instalace

| 2.1. | Referenční zkoušky |
| --- | --- |

2.1.

| 2.1.1. | Provedou se dvě dynamické zkoušky s použitím dvou odlišných nárazových těles (obrázek 1), přičemž se použije původní materiál čalounění zkoušený při schvalování vozidla, namontovaný v nové boční konstrukci schvalovaného vozidla. |
| --- | --- |

2.1.1.

| 2.1.1.1. | Nárazové těleso ve tvaru hlavy definované v bodě 3.1.1 udeří rychlostí 24,1 km/h do oblasti, kam narazila hlava figuríny EUROSID při schvalování vozidla. Výsledek zkoušky se zaznamená a vypočítá se HPC. Tuto zkoušku není třeba provádět, jestliže během zkoušky popsané v příloze 4 tohoto předpisu: nedošlo k žádnému dotyku hlavy nebo se hlava pouze dotkla zasklení oken, pokud se nejedná o sklo laminované. |
| --- | --- |

2.1.1.1.

| 2.1.1.2. | Nárazové těleso ve tvaru trupu definované v bodě 3.2.1 udeří rychlostí 24,1 km/h do boční oblasti, kam narazilo rameno, paže a hrudník figuríny EUROSID při schvalování vozidla. Výsledek zkoušky se zaznamená a vypočítá se HPC. |
| --- | --- |

2.1.1.2.

| 2.2. | Schvalovací zkouška |
| --- | --- |

2.2.

| 2.2.1. | Zopakují se zkoušky uvedené v bodech 2.1.1.1 a 2.1.1.2, přičemž se použije nový materiál čalounění, sedadlo atd. předložené k rozšíření schválení, namontované na nové boční konstrukci vozidla, přičemž nové výsledky se zaznamenají a vypočítá se jejich HPC. |
| --- | --- |

2.2.1.

| 2.2.1.1. | Rozšíření se udělí, jestliže hodnoty HPC vypočtené z výsledků obou schvalovacích zkoušek jsou nižší než hodnoty HPC získané během referenčních zkoušek (provedených s použitím původního materiálu čalounění nebo sedadel). |
| --- | --- |

2.2.1.1.

| 2.2.1.2. | Pokud jsou nové hodnoty HPC vyšší než hodnoty HPC získané během referenčních zkoušek, musí se provést nová úplná zkouška (s použitím navrhovaného materiálu čalounění / sedadel atd.). |
| --- | --- |

2.2.1.2.

3.   Zkušební zařízení

| 3.1. | Makety hlavy jako nárazové těleso (obrázek 2) |
| --- | --- |

3.1.

| 3.1.1. | Toto zařízení sestává z tuhého, plně vedeného lineárního nárazového tělesa o hmotnosti 6,8 kg. Nárazový povrch je půlkulový o průměru 165 mm. |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | Makety hlavy musí být opatřena dvěma akcelerometry a zařízením pro měření rychlosti, schopnými měřit hodnoty ve směru nárazu. |
| --- | --- |

3.1.2.

| 3.2. | Maketa těla jako nárazové těleso (obrázek 3) |
| --- | --- |

3.2.

| 3.2.1. | Toto zařízení sestává z tuhého, plně vedeného lineárního nárazového tělesa o hmotnosti 30 kg. Jeho rozměry a příčný řez jsou znázorněny na obrázku 3. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | Maketa těla musí být opatřena dvěma akcelerometry a zařízením pro měření rychlosti, schopnými měřit hodnoty ve směru nárazu. |
| --- | --- |

3.2.2.

---

PŘÍLOHA 9

Zkušební postupy pro vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím

Tato příloha popisuje postupy zkoušky prokazující soulad s požadavky na elektrickou bezpečnost podle bodu 5.3.7 tohoto předpisu.

1.   Příprava zkoušky a vybavení

Pokud je používána funkce odpojení vysokého napětí, musí se zařízení zajištující funkci odpojení měřit z obou stran.

Pokud je však funkce odpojení vysokého napětí zabudována do systému REESS nebo systému konverze energie a je-li vysokonapěťová sběrnice systému REESS nebo systému konverze energie chráněna po nárazové zkoušce podle stupně ochrany IPXXB, provedou se měření pouze mezi zařízením s funkcí odpojení a elektrickými spotřebiči.

Voltmetr použitý při této zkoušce musí měřit stejnosměrné hodnoty a jeho vnitřní odpor musí být nejméně 10 MΩ.

2.   Při měření napětí mohou být použity následující instrukce.

Po nárazové zkoušce se stanoví napětí ve vysokonapěťové sběrnici (Ub, U1, U2) (viz obrázek 1).

Měření napětí nesmí proběhnout dříve než 10 sekund, avšak nikoli později než 60 sekund, po nárazu.

Tento postup se nepoužije, pokud během zkoušky není napájeno elektrické hnací ústrojí.

Image 79

  Obrázek 1 Měření Ub, U1, U2 b 1 2

3.   Postup posuzování pro nízké hodnoty elektrické energie

Před nárazem se k odpovídajícímu kondenzátoru paralelně připojí spínač S1 a známý vybíjecí odpor Re (viz obrázek 2).

| a) | Nejdříve za 10 sekund a nejpozději za 60 sekund po nárazu se při měření napětí Ub a proudu Ie spínač S1 uzavře a hodnoty měření se zaznamenají. Součin napětí Ub a proudu Ie se integruje v čase, od okamžiku uzavření spínače S1 (tc) do doby, kdy napětí Ub klesne pod hranici napětí 60 V (ss) (th). Výsledek integrace se rovná celkové energii (TE) v joulech. |
| --- | --- |

a)

Nejdříve za 10 sekund a nejpozději za 60 sekund po nárazu se při měření napětí Ub a proudu Ie spínač S1 uzavře a hodnoty měření se zaznamenají. Součin napětí Ub a proudu Ie se integruje v čase, od okamžiku uzavření spínače S1 (tc) do doby, kdy napětí Ub klesne pod hranici napětí 60 V (ss) (th). Výsledek integrace se rovná celkové energii (TE) v joulech.

Image 80

| b) | Pokud jsou hodnoty Ub měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů X (Cx) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TE) podle tohoto vzorce: | TE = 0,5 x Cx x Ub
  2 |
| --- | --- | --- |

b)

Pokud jsou hodnoty Ub měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů X (Cx) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TE) podle tohoto vzorce:

TE = 0,5 x Cx x Ub
  2

| c) | Pokud jsou hodnoty U1 a U2 (viz obrázek 1) měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů Y (Cy1, Cy2) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TEy1, TEy2) podle těchto vzorců: | TEy1 = 0,5 x Cy1 x U1
  2 |
| --- | --- | --- |

c)

Pokud jsou hodnoty U1 a U2 (viz obrázek 1) měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů Y (Cy1, Cy2) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TEy1, TEy2) podle těchto vzorců:

TEy1 = 0,5 x Cy1 x U1
  2

| | TEy2 = 0,5 x Cy2 x U2
  2 |
| --- | --- |

TEy2 = 0,5 x Cy2 x U2
  2

Tento postup se nepoužije, pokud během zkoušky není napájeno elektrické hnací ústrojí.

Image 81

  Obrázek 2 Příklad měření energie ve vysokonapěťové sběrnici uložené v kondenzátorech X

4.   Fyzická ochrana

Po nárazové zkoušce vozidla se bez použití nářadí otevřou, rozeberou nebo vyjmou všechny části obklopující vysokonapěťové konstrukční části. Veškeré zbývající obklopující části se považují za součást fyzické ochrany.

Kloubový zkušební prst znázorněný na obrázku 3 se pro posouzení elektrické bezpečnosti vloží do každé mezery nebo otvoru fyzické ochrany zkušební silou 10 N ± 10 %. Pokud dojde k částečnému nebo úplnému průniku kloubového zkušebního prstu do fyzické ochrany, musí se kloubový zkušební prst umístit do všech poloh, které jsou uvedeny níže.

Z výchozí rovné polohy se oba klouby zkušebního prstu postupně ohnou do úhlu 90° k ose spojených článků prstu a prst se umístí do každé možné polohy.

Vnitřní zábrany elektrické ochrany se považují za součást krytu.

Pokud je to vhodné, připojí se mezi kloubový zkušební prst a živé části pod vysokým napětím, které jsou uvnitř zábrany elektrické ochrany nebo krytu, zdroj nízkého napětí (nejméně 40 V a nejvíce 50 V) sériově zapojený s vhodnou svítilnou.

Image 82

  Obrázek 3 Kloubový zkušební prst

Materiál: kov, není-li uvedeno jinak

Lineární rozměry v milimetrech.

Tolerance pro rozměry, u nichž není tolerance uvedena:

| a) | u úhlů: +0/–10 sekund; |
| --- | --- |

a)

u úhlů: +0/–10 sekund;

| b) | u lineárních rozměrů:






  i) | do 25 mm: +0/–0,05; |
| --- | --- | --- |

b)

u lineárních rozměrů:

i)

do 25 mm: +0/–0,05;

| ii) | nad 25 mm: ±0,2. |
| --- | --- |

ii)

nad 25 mm: ±0,2.

Oba klouby musí ve stejné rovině a ve stejném směru umožňovat pohyb pod úhlem 90° s tolerancí 0 až +10°.

Požadavky bodu 5.3.7.1.3 tohoto předpisu jsou splněny, pokud se kloubový zkušební prst specifikovaný na obrázku 3 nemůže dotknout živých částí pod vysokým napětím.

V případě potřeby lze ke kontrole, zda se kloubový zkušební prst nedotýká vysokonapěťové sběrnice, použít zrcátko nebo světelnou sondu.

Pokud se tento požadavek ověřuje signálním obvodem mezi kloubovým zkušebním prstem a živými částmi pod vysokým napětím, nesmí se svítilna rozsvítit.

| 4.1. | Zkušební metoda pro měření elektrického odporu:






  a) | Zkušební metoda s použitím přístroje na měření odporu
  Přístroj na měření odporu se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany) a odpor se měří pomocí přístroje, který splňuje následující požadavky:






  i) | přístroj na měření odporu: měřicí proud nejméně 0,2 A; |
| --- | --- | --- | --- |

4.1.

a)

Zkušební metoda s použitím přístroje na měření odporu

Přístroj na měření odporu se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany) a odpor se měří pomocí přístroje, který splňuje následující požadavky:

i)

přístroj na měření odporu: měřicí proud nejméně 0,2 A;

| ii) | rozlišení: 0,01 Ω nebo méně; |
| --- | --- |

ii)

rozlišení: 0,01 Ω nebo méně;

| iii) | odpor R musí být menší než 0,1 Ω. |
| --- | --- |

iii)

odpor R musí být menší než 0,1 Ω.

| b) | Zkušební metoda s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru
  Stejnosměrný napájecí zdroj, voltmetr a ampérmetr se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany).
  Napětí stejnosměrného napájecího zdroje se nastaví tak, aby hodnota elektrického proudu činila nejméně 0,2 A.
  Měří se proud „I“ a napětí „U“.
  Odpor „R“ se vypočítá podle tohoto vzorce: | R = U / I |
| --- | --- | --- |

b)

Zkušební metoda s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru

Stejnosměrný napájecí zdroj, voltmetr a ampérmetr se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany).

Napětí stejnosměrného napájecího zdroje se nastaví tak, aby hodnota elektrického proudu činila nejméně 0,2 A.

Měří se proud „I“ a napětí „U“.

Odpor „R“ se vypočítá podle tohoto vzorce:

R = U / I

odpor R musí být menší než 0,1 Ω.

Poznámka: Pokud se k měření napětí a proudu používají olověné vodiče, musí být každý olověný vodič samostatně připojen k zábraně elektrické ochrany / krytu / elektrické kostře. Pro měření napětí a měření proudu může být použita společná svorka.

Níže je uveden příklad zkušební metody s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru.

Image 83

  Obrázek 4 Příklad zkušební metody s použitím stejnosměrného napájecího zdroje

5.   Izolační odpor

| 5.1. | Všeobecně
  Izolační odpor každé vysokonapěťové sběrnice vozidla se měří nebo stanovuje výpočtem pomocí naměřených hodnot každé části nebo konstrukční jednotky vysokonapěťové sběrnice.
  Všechna měření pro výpočet napětí a elektrické izolace se provádějí po uplynutí nejméně 10 sekund po nárazu. |
| --- | --- |

5.1.

Izolační odpor každé vysokonapěťové sběrnice vozidla se měří nebo stanovuje výpočtem pomocí naměřených hodnot každé části nebo konstrukční jednotky vysokonapěťové sběrnice.

Všechna měření pro výpočet napětí a elektrické izolace se provádějí po uplynutí nejméně 10 sekund po nárazu.

| 5.2. | Metoda měření
  Měření izolačního odporu se provádí výběrem vhodné metody měření z metod uvedených v bodech 5.2.1 až 5.2.2 této přílohy, v závislosti na elektrickém náboji na živých částech nebo na izolačním odporu.
  Rozsah elektrického obvodu, který má být měřen, je předem vyjasněn pomocí schémat elektrických obvodů. Jsou-li vysokonapěťové sběrnice vzájemně galvanicky izolovány, měří se izolační odpor každého elektrického obvodu.
  Kromě toho lze provést nezbytné úpravy pro měření izolačního odporu, jako je odstranění krytu za účelem zajištění přístupu k živým částem, natažení měřicích vodičů a změny softwaru.
  V případech, kdy jsou naměřené hodnoty nestabilní v důsledku činnosti palubního systému sledování izolačního odporu, lze za účelem měření provést nezbytné úpravy zastavením činnosti dotyčného zařízení nebo jeho odstraněním. Kromě toho se po odstranění zařízení použije soubor výkresů s cílem prokázat, že izolační odpor mezi živými částmi a elektrickou kostrou zůstává nezměněn.
  Tyto úpravy nesmí ovlivnit výsledky zkoušky.
  Je třeba věnovat co největší pozornost tomu, aby nedošlo ke zkratu a úrazu elektrickým proudem, jelikož toto potvrzení může vyžadovat přímý zásah do vysokonapěťového obvodu. |
| --- | --- |

5.2.

Měření izolačního odporu se provádí výběrem vhodné metody měření z metod uvedených v bodech 5.2.1 až 5.2.2 této přílohy, v závislosti na elektrickém náboji na živých částech nebo na izolačním odporu.

Rozsah elektrického obvodu, který má být měřen, je předem vyjasněn pomocí schémat elektrických obvodů. Jsou-li vysokonapěťové sběrnice vzájemně galvanicky izolovány, měří se izolační odpor každého elektrického obvodu.

Kromě toho lze provést nezbytné úpravy pro měření izolačního odporu, jako je odstranění krytu za účelem zajištění přístupu k živým částem, natažení měřicích vodičů a změny softwaru.

V případech, kdy jsou naměřené hodnoty nestabilní v důsledku činnosti palubního systému sledování izolačního odporu, lze za účelem měření provést nezbytné úpravy zastavením činnosti dotyčného zařízení nebo jeho odstraněním. Kromě toho se po odstranění zařízení použije soubor výkresů s cílem prokázat, že izolační odpor mezi živými částmi a elektrickou kostrou zůstává nezměněn.

Tyto úpravy nesmí ovlivnit výsledky zkoušky.

Je třeba věnovat co největší pozornost tomu, aby nedošlo ke zkratu a úrazu elektrickým proudem, jelikož toto potvrzení může vyžadovat přímý zásah do vysokonapěťového obvodu.

| 5.2.1. | Metoda měření s použitím stejnosměrného napětí z externích zdrojů |
| --- | --- |

5.2.1.

| 5.2.1.1. | Měřicí přístroj
  Použije se přístroj pro zkoušku izolačního odporu, který dokáže přivádět stejnosměrné napětí, které je vyšší než pracovní napětí vysokonapěťové sběrnice. |
| --- | --- |

5.2.1.1.

Použije se přístroj pro zkoušku izolačního odporu, který dokáže přivádět stejnosměrné napětí, které je vyšší než pracovní napětí vysokonapěťové sběrnice.

| 5.2.1.2. | Metoda měření
  Přístroj pro zkoušku izolačního odporu se připojí mezi živé části a elektrickou kostru. Izolační odpor se poté změří přivedením stejnosměrného napětí o hodnotě představující nejméně polovinu pracovního napětí vysokonapěťové sběrnice.
  Pokud má systém v galvanicky propojeném obvodu (např. z důvodu použití měniče zvyšujícího napětí na výstupu) několik rozsahů napětí a některé z konstrukčních částí nesnesou pracovní napětí celého obvodu, lze izolační odpor mezi těmito konstrukčními částmi a elektrickou kostrou měřit odděleně přivedením napětí o hodnotě představující nejméně polovinu jejich pracovního napětí, přičemž tyto konstrukční části musí být odpojeny. |
| --- | --- |

5.2.1.2.

Přístroj pro zkoušku izolačního odporu se připojí mezi živé části a elektrickou kostru. Izolační odpor se poté změří přivedením stejnosměrného napětí o hodnotě představující nejméně polovinu pracovního napětí vysokonapěťové sběrnice.

Pokud má systém v galvanicky propojeném obvodu (např. z důvodu použití měniče zvyšujícího napětí na výstupu) několik rozsahů napětí a některé z konstrukčních částí nesnesou pracovní napětí celého obvodu, lze izolační odpor mezi těmito konstrukčními částmi a elektrickou kostrou měřit odděleně přivedením napětí o hodnotě představující nejméně polovinu jejich pracovního napětí, přičemž tyto konstrukční části musí být odpojeny.

| 5.2.2. | Metoda měření s využitím vlastního systému REESS vozidla jako stejnosměrného zdroje napětí |
| --- | --- |

5.2.2.

| 5.2.2.1. | Podmínky zkoušení vozidla
  Na vysokonapěťovou sběrnici se přivede napětí z vlastního systému REESS vozidla a/nebo ze systému konverze energie a úroveň napětí REESS a/nebo systému konverze energie musí po celou dobu zkoušky odpovídat alespoň jmenovitému provoznímu napětí stanovenému výrobcem vozidla. |
| --- | --- |

5.2.2.1.

Na vysokonapěťovou sběrnici se přivede napětí z vlastního systému REESS vozidla a/nebo ze systému konverze energie a úroveň napětí REESS a/nebo systému konverze energie musí po celou dobu zkoušky odpovídat alespoň jmenovitému provoznímu napětí stanovenému výrobcem vozidla.

| 5.2.2.2. | Měřicí přístroj
  Voltmetr použitý při této zkoušce musí měřit stejnosměrné hodnoty a jeho vnitřní odpor musí být nejméně 10 MΩ. |
| --- | --- |

5.2.2.2.

Voltmetr použitý při této zkoušce musí měřit stejnosměrné hodnoty a jeho vnitřní odpor musí být nejméně 10 MΩ.

| 5.2.2.3. | Metoda měření |
| --- | --- |

5.2.2.3.

| 5.2.2.3.1. | První krok
  Napětí se měří tak, jak je znázorněno na obrázku 1, a zaznamenává se napětí vysokonapěťové sběrnice (Ub). Napětí Ub musí být rovno jmenovitému provoznímu napětí REESS a/nebo systému konverze na elektrickou energii určenému výrobcem vozidla nebo musí být vyšší. |
| --- | --- |

5.2.2.3.1.

Napětí se měří tak, jak je znázorněno na obrázku 1, a zaznamenává se napětí vysokonapěťové sběrnice (Ub). Napětí Ub musí být rovno jmenovitému provoznímu napětí REESS a/nebo systému konverze na elektrickou energii určenému výrobcem vozidla nebo musí být vyšší.

| 5.2.2.3.2. | Druhý krok
  Měří se a zaznamenává napětí (U1) mezi zápornou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 1). |
| --- | --- |

5.2.2.3.2.

Měří se a zaznamenává napětí (U1) mezi zápornou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 1).

| 5.2.2.3.3. | Třetí krok
  Měří se a zaznamenává napětí (U2) mezi kladnou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 1). |
| --- | --- |

5.2.2.3.3.

Měří se a zaznamenává napětí (U2) mezi kladnou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 1).

| 5.2.2.3.4. | Čtvrtý krok
  Pokud je U1 rovno U2 nebo vyšší, připojí se mezi zápornou stranu vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostru standardní známý odpor (Ro). S připojeným Ro se změří napětí (U1’) mezi zápornou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 5).
  Elektrická izolace (Ri) se vypočítá podle tohoto vzorce: | Ri = Ro*Ub*(1/U1' – 1/U1) |
| --- | --- | --- |

5.2.2.3.4.

Pokud je U1 rovno U2 nebo vyšší, připojí se mezi zápornou stranu vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostru standardní známý odpor (Ro). S připojeným Ro se změří napětí (U1’) mezi zápornou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 5).

Elektrická izolace (Ri) se vypočítá podle tohoto vzorce:

Ri = Ro*Ub*(1/U1' – 1/U1)

Image 84

  Obrázek 5 Měření U1’ 1

Pokud je U2 vyšší než U1, připojí se mezi kladnou stranu vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostru standardní známý odpor (Ro). S připojeným Ro se změří napětí (U2’) mezi kladnou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou vozidla (viz obrázek 6). Elektrická izolace (Ri) se vypočítá podle tohoto vzorce:

| | Ri = Ro*Ub*(1/U2’ – 1/U2) |
| --- | --- |

Ri = Ro*Ub*(1/U2’ – 1/U2)

Image 85

  Obrázek 6 Měření U2’ 2

| 5.2.2.3.5. | Pátý krok
  Vydělením hodnoty elektrické izolace Ri (Ω) pracovním napětím vysokonapěťové sběrnice (V) se vypočte izolační odpor (Ω/V).

  Poznámka: Standardní známý odpor Ro (Ω) by měl mít hodnotu minimálního požadovaného izolačního odporu (Ω/V) vynásobeného pracovním napětím vozidla (V) ± 20 %. Ro nemusí přesně odpovídat této hodnotě, jelikož rovnice jsou platné pro každý Ro; nicméně hodnota Ro v tomto rozsahu poskytuje dobré rozlišení pro měření napětí. |
| --- | --- |

5.2.2.3.5.

Vydělením hodnoty elektrické izolace Ri (Ω) pracovním napětím vysokonapěťové sběrnice (V) se vypočte izolační odpor (Ω/V).

Poznámka: Standardní známý odpor Ro (Ω) by měl mít hodnotu minimálního požadovaného izolačního odporu (Ω/V) vynásobeného pracovním napětím vozidla (V) ± 20 %. Ro nemusí přesně odpovídat této hodnotě, jelikož rovnice jsou platné pro každý Ro; nicméně hodnota Ro v tomto rozsahu poskytuje dobré rozlišení pro měření napětí.

6.   Únik elektrolytu

Pokud je to nutné, použije se vhodné zakrytí fyzické ochrany (kryt), aby se potvrdilo, zda v důsledku zkoušky došlo k úniku elektrolytu z REESS. Pokud výrobce nezajistí prostředky pro rozlišení úniku různých kapalin, považuje se veškerý únik kapalin za únik elektrolytu.

7.   Zadržení REESS

Shoda se stanoví pomocí vizuální kontroly.

---

| 5.11.2021 | CS | Úřední věstník Evropské unie | L 392/130 |
| --- | --- | --- | --- |

5.11.2021

CS

Úřední věstník Evropské unie

L 392/130

---

Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: https://unece.org/status-1958-agreement-and-annexed-regulations

Předpis OSN č. 137 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel z hlediska ochrany při čelním nárazu, se zaměřením na zádržné systémy [2021/1862]

Zahrnuje veškerá platná znění až po:

Zahrnuje veškerá platná znění až po:

sérii změn 02 – datum vstupu v platnost: 9. června 2021

Tento dokument slouží výhradně jako dokumentační nástroj. Autentická a právně závazná znění jsou tato:

| — | ECE/TRANS/WP.29/2015/106 |
| --- | --- |

—

ECE/TRANS/WP.29/2015/106

| — | ECE/TRANS/WP.29/2018/77 |
| --- | --- |

—

ECE/TRANS/WP.29/2018/77

| — | ECE/TRANS/WP.29/2018/140 |
| --- | --- |

—

ECE/TRANS/WP.29/2018/140

| — | ECE/TRANS/WP.29/2020/59 a |
| --- | --- |

—

ECE/TRANS/WP.29/2020/59 a

| — | ECE/TRANS/WP.29/2020/110 |
| --- | --- |

—

ECE/TRANS/WP.29/2020/110

OBSAH

PŘEDPIS

| 1. | Oblast působnosti |
| --- | --- |

1.

| 2. | Definice |
| --- | --- |

2.

| 3. | Žádost o schválení |
| --- | --- |

3.

| 4. | Schválení |
| --- | --- |

4.

| 5. | Specifikace |
| --- | --- |

5.

| 6. | Pokyny pro uživatele vozidel vybavených airbagy |
| --- | --- |

6.

| 7. | Změna a rozšíření schválení typu vozidla |
| --- | --- |

7.

| 8. | Shodnost výroby |
| --- | --- |

8.

| 9. | Postihy za neshodnost výroby |
| --- | --- |

9.

| 10. | Definitivní ukončení výroby |
| --- | --- |

10.

| 11. | Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů |
| --- | --- |

11.

| 12. | Přechodná ustanovení |
| --- | --- |

12.

PŘÍLOHY

| 1 | Sdělení |
| --- | --- |

1

| 2 | Uspořádání značek schválení |
| --- | --- |

2

| 3 | Postup zkoušky |
| --- | --- |

3

| 4 | Biomechanická kritéria |
| --- | --- |

4

| 5 | Uspořádání a instalace figurín a seřízení zádržných systémů |
| --- | --- |

5

| 6 | Postup pro stanovení bodu H a skutečného úhlu trupu pro místa k sezení v motorových vozidlech |
| --- | --- |

6

| Dodatek 1 | Popis třírozměrného zařízení ke stanovení bodu H (zařízení 3-D H) |
| --- | --- |

Dodatek 1

| Dodatek 2 | Třírozměrná vztažná soustava |
| --- | --- |

Dodatek 2

| Dodatek 3 | Referenční údaje o místech k sezení |
| --- | --- |

Dodatek 3

| 7 | Postup zkoušky se zkušebním vozíkem |
| --- | --- |

7

Dodatek Křivka ekvivalence – toleranční pásmo pro křivku ΔV = f(t)

| 8 | Postup měření při měřicích zkouškách: přístrojové vybavení |
| --- | --- |

8

| 9 | Zkušební postupy pro vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím |
| --- | --- |

9

1.   OBLAST PŮSOBNOSTI

Tento předpis se vztahuje na vozidla kategorie M1
   (1) s maximální přípustnou hmotností nepřesahující 3 500 kg a na vozidla kategorie N1.

1

1

1

2.   DEFINICE

Pro účely tohoto předpisu se použijí tyto definice:

| 2.1 | „ochranným systémem“ se rozumí vnitřní výstroj vozidla a zařízení určená k zadržení cestujících a přispívající k zajištění shody s požadavky uvedenými níže v bodě 5; |
| --- | --- |

2.1

„ochranným systémem

| 2.2 | „typem ochranného systému“ se rozumí kategorie ochranných zařízení, která se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou:






  a) | technologie; |
| --- | --- | --- |

2.2

„typem ochranného systému

a)

technologie;

| b) | geometrie; |
| --- | --- |

b)

geometrie;

| c) | použité materiály; |
| --- | --- |

c)

použité materiály;

| 2.3 | „šířkou vozidla“ se rozumí vzdálenost mezi rovinami rovnoběžnými s podélnou středovou rovinou (vozidla) a dotýkajícími se vozidla z obou stran této roviny, s výjimkou vnějších zařízení pro nepřímý výhled, bočních obrysových světel, ukazatelů tlaku v pneumatikách, směrových světel, obrysových světel, ohebných blatníků a vypouklých částí bočnic pneumatik bezprostředně nad bodem styku s vozovkou; |
| --- | --- |

2.3

„šířkou vozidla

| 2.4 | „typem vozidla“ se rozumí kategorie motorových vozidel, která se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou: |
| --- | --- |

2.4

„typem vozidla

| 2.4.1 | délka a šířka vozidla, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.4.1

délka a šířka vozidla, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;

| 2.4.2 | nosná konstrukce, rozměry, obrysy a materiály té části vozidla, jež se nachází před příčnou rovinou procházející bodem R sedadla řidiče, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.4.2

nosná konstrukce, rozměry, obrysy a materiály té části vozidla, jež se nachází před příčnou rovinou procházející bodem R sedadla řidiče, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;

| 2.4.3 | tvar a vnitřní rozměry prostoru pro cestující a typ ochranného systému, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.4.3

tvar a vnitřní rozměry prostoru pro cestující a typ ochranného systému, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;

| 2.4.4 | umístění (vpředu, vzadu, uprostřed) a orientace motoru (příčná nebo podélná), pokud mají negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.4.4

umístění (vpředu, vzadu, uprostřed) a orientace motoru (příčná nebo podélná), pokud mají negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;

| 2.4.5 | pohotovostní hmotnost, pokud má negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.4.5

pohotovostní hmotnost, pokud má negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;

| 2.4.6 | volitelné zařízení nebo výstroj dodané výrobcem, pokud mají negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem; |
| --- | --- |

2.4.6

volitelné zařízení nebo výstroj dodané výrobcem, pokud mají negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;

| 2.4.7 | umístění dobíjecího systému pro uchovávání energie (REESS), pokud má negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem. |
| --- | --- |

2.4.7

umístění dobíjecího systému pro uchovávání energie (REESS), pokud má negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem.

| 2.5 | Prostor pro cestující |
| --- | --- |

2.5

Prostor pro cestující

| 2.5.1 | „Prostorem pro cestující z hlediska ochrany cestujících“ se rozumí prostor určený pro cestující ohraničený střechou, podlahou, bočními stěnami, dveřmi, vnějším zasklením, přední přepážkou a rovinou přepážky zadního prostoru nebo rovinou opěradla zadního sedadla; |
| --- | --- |

2.5.1

„Prostorem pro cestující z hlediska ochrany cestujících

| 2.5.2 | „prostorem pro cestující z hlediska hodnocení elektrické bezpečnosti“ se rozumí prostor určený pro cestující ohraničený střechou, podlahou, bočními stěnami, dveřmi, zasklením, přední přepážkou a zadní přepážkou nebo zadními dveřmi, a také zábranou elektrické ochrany a kryty pro ochranu cestujících před přímým dotykem vysokonapěťových živých částí; |
| --- | --- |

2.5.2

„prostorem pro cestující z hlediska hodnocení elektrické bezpečnosti

| 2.6 | „bodem R“ se rozumí vztažný bod vůči konstrukci vozidla stanovený výrobcem pro každé sedadlo, jak je uvedeno v příloze 6; |
| --- | --- |

2.6

„bodem R

| 2.7 | „bodem H“ se rozumí vztažný bod stanovený pro každé sedadlo technickou zkušebnou odpovědnou za provádění podle postupu uvedeného v příloze 6; |
| --- | --- |

2.7

„bodem H

| 2.8 | „pohotovostní hmotností vozidla“ se rozumí hmotnost vozidla v provozním stavu, neobsazeného a nenaloženého, avšak kompletně vybaveného palivem, chladicí kapalinou, mazivem, nářadím a rezervním kolem (jestliže je výrobce vozidla poskytuje jako standardní výbavu); |
| --- | --- |

2.8

„pohotovostní hmotností vozidla

| 2.9 | „airbagem“ se rozumí zařízení montované do motorových vozidel jako doplněk bezpečnostních pásů a zádržných systémů, tj. systémy, které v případě závažného nárazu působícího na vozidlo automaticky aktivují pružnou konstrukci, jejímž účelem je vlivem stlačení plynu, kterým je naplněna, omezit tíhu působící při nárazu jedné nebo více částí těla osoby ve vozidle na interiér prostoru pro cestující; |
| --- | --- |

2.9

„airbagem

| 2.10 | „airbagem pro cestujícího“ se rozumí sestava airbagu, jejímž účelem je ochránit při čelním nárazu cestujícího (cestující) na jiných sedadlech, než je sedadlo řidiče; |
| --- | --- |

2.10

„airbagem pro cestujícího

| 2.11 | „vysokonapěťovým“ se rozumí klasifikace elektrické konstrukční části nebo obvodu, pokud je efektivní hodnota (rms) jejich pracovního napětí > 60 V a ≤ 1 500 V stejnosměrného proudu nebo > 30 V a ≤ 1 000 V střídavého proudu; |
| --- | --- |

2.11

„vysokonapěťovým

| 2.12 | „dobíjecím systémem pro uchovávání elektrické energie (REESS)“ se rozumí dobíjecí systém pro uchovávání energie, který poskytuje elektrickou energii pro elektrický pohon.
  Za REESS se nepovažuje baterie, jejímž primárním účelem je dodávání energie pro nastartování motoru a/nebo osvětlení a/nebo jiné pomocné systémy vozidla.
  Systém REESS může zahrnovat systémy nezbytné pro fyzickou podporu, řízení teploty, elektronické ovládání a kryt; |
| --- | --- |

2.12

„dobíjecím systémem pro uchovávání elektrické energie (REESS)

Za REESS se nepovažuje baterie, jejímž primárním účelem je dodávání energie pro nastartování motoru a/nebo osvětlení a/nebo jiné pomocné systémy vozidla.

Systém REESS může zahrnovat systémy nezbytné pro fyzickou podporu, řízení teploty, elektronické ovládání a kryt;

| 2.13 | „zábranou elektrické ochrany“ se rozumí část zajišťující ochranu před veškerým přímým dotykem vysokonapěťových živých částí; |
| --- | --- |

2.13

„zábranou elektrické ochrany

veškerým

| 2.14 | „elektrickým hnacím ústrojím“ se rozumí elektrický obvod, který zahrnuje trakční motor(y) a může také zahrnovat REESS, systém konverze elektrické energie, elektronické měniče, příslušný svazek vodičů a konektory a propojovací systém pro nabíjení REESS; |
| --- | --- |

2.14

„elektrickým hnacím ústrojím

| 2.15 | „živými částmi“ se rozumí jakákoli vodivá část (vodivé části), ve které (kterých) má být za běžných provozních podmínek elektrické napětí; |
| --- | --- |

2.15

„živými částmi

| 2.16 | „nechráněnou vodivou částí“ se rozumí vodivá část, které se lze dotýkat za podmínek stupně ochrany IPXXB a která za normálních okolností není pod elektrickým napětím, ale může se pod napětí dostat v případě poruchy izolace. Patří sem části pod krytem, který lze odstranit bez použití nástrojů; |
| --- | --- |

2.16

„nechráněnou vodivou částí

| 2.17 | „přímým dotykem“ se rozumí kontakt osob s vysokonapěťovými živými částmi; |
| --- | --- |

2.17

„přímým dotykem

| 2.18. | „nepřímým dotykem“ se rozumí kontakt osob s nechráněnými vodivými částmi; |
| --- | --- |

2.18.

„nepřímým dotykem

| 2.19 | „stupněm ochrany IPXXB“ se rozumí ochrana před dotykem vysokonapěťových živých částí zajišťovaná buď zábranou elektrické ochrany, nebo krytem, která byla vyzkoušena pomocí kloubového zkušebního prstu (IPXXB) v souladu s popisem v bodě 4 přílohy 9; |
| --- | --- |

2.19

„stupněm ochrany IPXXB

| 2.20 | „pracovním napětím“ se rozumí nejvyšší efektivní hodnota napětí elektrického obvodu (rms), kterou udává výrobce a která se může vyskytnout mezi kterýmikoli vodivými částmi za podmínek obvodu naprázdno nebo za běžných provozních podmínek. Je-li elektrický obvod rozpojený galvanickou izolací, pracovní napětí se stanoví pro každý rozpojený obvod zvlášť; |
| --- | --- |

2.20

„pracovním napětím

| 2.21 | „propojovacím systémem pro nabíjení REESS“ se rozumí elektrický obvod používaný pro nabíjení REESS z vnějšího elektrického napájecího zdroje, včetně zásuvky vozidla; |
| --- | --- |

2.21

„propojovacím systémem pro nabíjení REESS

| 2.22 | „elektrickou kostrou“ se rozumí soustava vzájemně elektricky propojených vodivých částí, jejichž elektrické napětí se považuje za vztažné; |
| --- | --- |

2.22

„elektrickou kostrou

| 2.23 | „elektrickým obvodem“ se rozumí soustava propojených živých částí navržená tak, aby v ní za běžných provozních podmínek bylo elektrické napětí; |
| --- | --- |

2.23

„elektrickým obvodem

| 2.24 | „systémem konverze elektrické energie“ se rozumí systém (např. palivový článek), který vyrábí a poskytuje elektrickou energii pro elektrický pohon; |
| --- | --- |

2.24

„systémem konverze elektrické energie

| 2.25 | „elektronickým měničem“ se rozumí zařízení umožňující regulaci a/nebo konverzi elektrické energie pro elektrický pohon; |
| --- | --- |

2.25

„elektronickým měničem

| 2.26 | „krytem“ se rozumí část, která zakrývá vnitřní jednotky a zajišťuje ochranu před veškerým přímým dotykem; |
| --- | --- |

2.26

„krytem

| 2.27 | „vysokonapěťovou sběrnicí“ se rozumí elektrický obvod včetně propojovacího systému pro nabíjení REESS využívající vysoké napětí. Pokud jsou elektrické obvody vzájemně galvanicky propojeny a splňují specifické podmínky napětí, považují se za vysokonapěťovou sběrnici pouze ty konstrukční části nebo části elektrického obvodu, které pracují při vysokém napětí; |
| --- | --- |

2.27

„vysokonapěťovou sběrnicí

| 2.28 | „pevným izolátorem“ se rozumí izolační krytí svazku vodičů, který má zakrývat vysokonapěťové živé části a zabránit přímému kontaktu s nimi; |
| --- | --- |

2.28

„pevným izolátorem

| 2.29 | „automatickým rozpojením“ se rozumí nástroj, který při spuštění galvanicky odpojí zdroje elektrické energie od zbytku vysokonapěťového obvodu elektrického hnacího ústrojí; |
| --- | --- |

2.29

„automatickým rozpojením

| 2.30 | „trakční baterií otevřeného typu“ se rozumí typ baterie, která vyžaduje plnění kapalinou a která produkuje vodík, jenž se uvolňuje do atmosféry; |
| --- | --- |

2.30

„trakční baterií otevřeného typu

| 2.31 | „automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří“ se rozumí systém, který dveře automaticky uzamkne při předem nastavené rychlosti, nebo za jakékoliv jiné výrobcem definované podmínky. |
| --- | --- |

2.31

„automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří

| 2.32 | „přestavovacím systémem“ se rozumí zařízení, s jehož pomocí lze sedadlo nebo některou jeho část posunout a/nebo otočit bez pevné mezilehlé polohy, aby byl usnadněn přístup cestujících do prostoru za tímto sedadlem a z tohoto prostoru; |
| --- | --- |

2.32

„přestavovacím systémem

| 2.33 | „vodným elektrolytem“ se rozumí elektrolyt na bázi vody jakožto rozpouštědla pro sloučeniny (např. kyseliny, zásady), který po rozpuštění poskytuje vodivé ionty; |
| --- | --- |

2.33

„vodným elektrolytem

| 2.34 | „únikem elektrolytu“ se rozumí únik elektrolytu z REESS v kapalné podobě; |
| --- | --- |

2.34

„únikem elektrolytu

| 2.35 | „nevodným elektrolytem“ se rozumí elektrolyt, jehož základem není voda jakožto rozpouštědlo; |
| --- | --- |

2.35

„nevodným elektrolytem

| 2.36 | pojem „běžné provozní podmínky“ zahrnuje provozní režimy a podmínky, které lze přiměřeně očekávat při typickém provozu vozidla, mj. při jízdě rychlostmi stanovenými dopravními předpisy, při parkování a stání v dopravním provozu, jakož i při nabíjení pomocí nabíječek, které jsou kompatibilní s konkrétními dobíjecími porty instalovanými na vozidle. Nezahrnuje podmínky, kdy je vozidlo poškozeno při nárazu, předměty nacházejícími se na vozovce nebo v důsledku vandalismu, vystaveno požáru nebo ponoření do vody, nebo ve stavu, který vyžaduje servisní a/nebo údržbářské práce, nebo kdy jsou na něm tyto práce prováděny; |
| --- | --- |

2.36

pojem „běžné provozní podmínky

| 2.37 | „specifickými podmínkami napětí“ se rozumí stav, kdy maximální napětí galvanicky propojeného elektrického obvodu mezi živou částí se stejnosměrným proudem a jakoukoli jinou živou částí (se stejnosměrným nebo střídavým proudem) je ≤ 30 V střídavého proudu (rms) a ≤ 60 V stejnosměrného proudu.

  Poznámka: Je-li živá část se stejnosměrným proudem takového elektrického obvodu připojena k elektrické kostře a platí-li specifické podmínky napětí, potom maximální napětí mezi jakoukoli živou částí a elektrickou kostrou je ≤ 30 V střídavého proudu (rms) a ≤ 60 V stejnosměrného proudu; |
| --- | --- |

2.37

„specifickými podmínkami napětí

Poznámka: Je-li živá část se stejnosměrným proudem takového elektrického obvodu připojena k elektrické kostře a platí-li specifické podmínky napětí, potom maximální napětí mezi jakoukoli živou částí a elektrickou kostrou je ≤ 30 V střídavého proudu (rms) a ≤ 60 V stejnosměrného proudu;

Poznámka

| 2.38 | „stavem nabití“ se rozumí dostupný elektrický náboj v REESS, vyjádřený jako procento jeho jmenovité kapacity; |
| --- | --- |

2.38

„stavem nabití

| 2.39 | „požárem“ se rozumí stav, kdy z vozidla šlehají plameny. Jiskry a elektrický oblouk se za plamen nepovažují; |
| --- | --- |

2.39

„požárem

| 2.40 | „výbuchem“ se rozumí náhlé uvolnění energie schopné vytvořit tlakové vlny a/nebo projektily, které mohou způsobit strukturální a/nebo fyzické poškození okolí vozidla. |
| --- | --- |

2.40

„výbuchem

3.   ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ

| 3.1 | Žádost o schválení typu vozidla z hlediska ochrany cestujících na předních sedadlech při čelním nárazu předkládá výrobce vozidla nebo jeho pověřený zástupce. |
| --- | --- |

3.1

Žádost o schválení typu vozidla z hlediska ochrany cestujících na předních sedadlech při čelním nárazu předkládá výrobce vozidla nebo jeho pověřený zástupce.

| 3.2 | K žádosti musí být přiloženy níže uvedené doklady v trojím vyhotovení a následující údaje: |
| --- | --- |

3.2

K žádosti musí být přiloženy níže uvedené doklady v trojím vyhotovení a následující údaje:

| 3.2.1 | podrobný popis typu vozidla z hlediska jeho nosné konstrukce, rozměrů, tvaru a použitých materiálů; |
| --- | --- |

3.2.1

podrobný popis typu vozidla z hlediska jeho nosné konstrukce, rozměrů, tvaru a použitých materiálů;

| 3.2.2 | fotografie a/nebo schémata a výkresy vozidla zobrazující typ vozidla zepředu, z boku a zezadu a konstrukční detaily přední části nosné konstrukce; |
| --- | --- |

3.2.2

fotografie a/nebo schémata a výkresy vozidla zobrazující typ vozidla zepředu, z boku a zezadu a konstrukční detaily přední části nosné konstrukce;

| 3.2.3 | údaje o pohotovostní hmotnosti vozidla; |
| --- | --- |

3.2.3

údaje o pohotovostní hmotnosti vozidla;

| 3.2.4 | tvary a vnitřní rozměry prostoru pro cestující; |
| --- | --- |

3.2.4

tvary a vnitřní rozměry prostoru pro cestující;

| 3.2.5 | popis vnitřní výstroje a ochranných systémů namontovaných ve vozidle; |
| --- | --- |

3.2.5

popis vnitřní výstroje a ochranných systémů namontovaných ve vozidle;

| 3.2.6 | obecný popis typu zdroje elektrické energie, jeho umístění a elektrické hnací ústrojí (např. hybridní, elektrické). |
| --- | --- |

3.2.6

obecný popis typu zdroje elektrické energie, jeho umístění a elektrické hnací ústrojí (např. hybridní, elektrické).

| 3.3 | Žadatel o schválení má právo předložit jakékoliv údaje a výsledky provedených zkoušek, které umožní dojít k závěru, že shody s požadavky lze s dostatečně vysokou pravděpodobností dosáhnout. |
| --- | --- |

3.3

Žadatel o schválení má právo předložit jakékoliv údaje a výsledky provedených zkoušek, které umožní dojít k závěru, že shody s požadavky lze s dostatečně vysokou pravděpodobností dosáhnout.

| 3.4 | Vozidlo, které se technické zkušebně pověřené prováděním schvalovacích zkoušek předává ke schválení, musí být pro typ, jenž má být schválen, reprezentativní. |
| --- | --- |

3.4

Vozidlo, které se technické zkušebně pověřené prováděním schvalovacích zkoušek předává ke schválení, musí být pro typ, jenž má být schválen, reprezentativní.

| 3.4.1 | Vozidlo, které nemá všechny konstrukční části odpovídající danému typu, může být k provedení zkoušek převzato tehdy, lze-li prokázat, že nepřítomnost daných konstrukčních částí nemá nepříznivý vliv na výsledky zkoušky z hlediska požadavků tohoto předpisu. |
| --- | --- |

3.4.1

Vozidlo, které nemá všechny konstrukční části odpovídající danému typu, může být k provedení zkoušek převzato tehdy, lze-li prokázat, že nepřítomnost daných konstrukčních částí nemá nepříznivý vliv na výsledky zkoušky z hlediska požadavků tohoto předpisu.

| 3.4.2 | Je na žadateli o schválení, aby prokázal, že uplatnění bodu 3.4.1 je slučitelné se splněním požadavků tohoto předpisu. |
| --- | --- |

3.4.2

Je na žadateli o schválení, aby prokázal, že uplatnění bodu 3.4.1 je slučitelné se splněním požadavků tohoto předpisu.

4.   SCHVÁLENÍ

| 4.1 | Pokud typ vozidla předložený ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky tohoto předpisu, schválení typu vozidla se udělí. |
| --- | --- |

4.1

Pokud typ vozidla předložený ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky tohoto předpisu, schválení typu vozidla se udělí.

| 4.1.1. | Technická zkušebna jmenovaná podle níže uvedeného bodu 12 zkontroluje, zda jsou splněny požadované podmínky. |
| --- | --- |

4.1.1.

Technická zkušebna jmenovaná podle níže uvedeného bodu 12 zkontroluje, zda jsou splněny požadované podmínky.

| 4.1.2 | V případě pochybností se při ověřování shody vozidla s požadavky tohoto předpisu vezmou v úvahu veškeré výrobcem poskytnuté údaje nebo výsledky zkoušek, které lze vzít v úvahu při ověřování schvalovacích zkoušek provedených technickou zkušebnou. |
| --- | --- |

4.1.2

V případě pochybností se při ověřování shody vozidla s požadavky tohoto předpisu vezmou v úvahu veškeré výrobcem poskytnuté údaje nebo výsledky zkoušek, které lze vzít v úvahu při ověřování schvalovacích zkoušek provedených technickou zkušebnou.

| 4.2 | Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení v souladu s přílohou 4 dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3). |
| --- | --- |

4.2

Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení v souladu s přílohou 4 dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3).

| 4.3 | Oznámení o udělení nebo zamítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu musí strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělit na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu. |
| --- | --- |

4.3

Oznámení o udělení nebo zamítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu musí strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělit na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.

| 4.4 | Na každém vozidle shodném s typem schváleným podle tohoto předpisu musí být na nápadném a snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístěna mezinárodní značka schválení, která se skládá z: |
| --- | --- |

4.4

Na každém vozidle shodném s typem schváleným podle tohoto předpisu musí být na nápadném a snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístěna mezinárodní značka schválení, která se skládá z:

| 4.4.1 | kružnice s vepsaným písmenem „E“ následovaným rozlišovacím číslem země, jež schválení udělila; (2) |
| --- | --- |

4.4.1

kružnice s vepsaným písmenem „E“ následovaným rozlišovacím číslem země, jež schválení udělila; (2

| 4.4.2 | čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení, a to vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.4.1. |
| --- | --- |

4.4.2

čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení, a to vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.4.1.

| 4.5 | Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 4.4.1 výše opakovat; v takovém případě se čísla předpisů a čísla schválení a doplňkové symboly podle všech předpisů, podle nichž bylo uděleno schválení v zemi, která schválení podle tohoto předpisu udělila, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu předepsaného v bodě 4.4.1. |
| --- | --- |

4.5

Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 4.4.1 výše opakovat; v takovém případě se čísla předpisů a čísla schválení a doplňkové symboly podle všech předpisů, podle nichž bylo uděleno schválení v zemi, která schválení podle tohoto předpisu udělila, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu předepsaného v bodě 4.4.1.

| 4.6 | Značka schválení musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná. |
| --- | --- |

4.6

Značka schválení musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.

| 4.7 | Značka schválení se umístí do blízkosti výrobcem připevněného štítku s údaji o vozidle, nebo na tento štítek. |
| --- | --- |

4.7

Značka schválení se umístí do blízkosti výrobcem připevněného štítku s údaji o vozidle, nebo na tento štítek.

| 4.8 | Příklady uspořádání značek schválení jsou uvedeny v příloze 2 tohoto předpisu. |
| --- | --- |

4.8

Příklady uspořádání značek schválení jsou uvedeny v příloze 2 tohoto předpisu.

5.   SPECIFIKACE

| 5.1 | Všeobecné specifikace |
| --- | --- |

5.1

Všeobecné specifikace

| 5.1.1 | Bod H se pro každé sedadlo stanoví postupem uvedeným v příloze 6. |
| --- | --- |

5.1.1

Bod H se pro každé sedadlo stanoví postupem uvedeným v příloze 6.

| 5.1.2 | Pokud ochranný systém pro přední místa k sezení zahrnuje bezpečnostní pásy, musejí jejich součásti vyhovovat požadavkům předpisu č. 16. |
| --- | --- |

5.1.2

Pokud ochranný systém pro přední místa k sezení zahrnuje bezpečnostní pásy, musejí jejich součásti vyhovovat požadavkům předpisu č. 16.

| 5.1.3 | Místa k sezení, na nichž jsou umístěny zkušební figuríny a jejichž ochranný systém zahrnuje bezpečnostní pásy, musí být vybavena kotevními úchyty vyhovujícími předpisu č. 14. |
| --- | --- |

5.1.3

Místa k sezení, na nichž jsou umístěny zkušební figuríny a jejichž ochranný systém zahrnuje bezpečnostní pásy, musí být vybavena kotevními úchyty vyhovujícími předpisu č. 14.

| 5.2 | Specifikace pro zkoušku zádržného systému (zkouška s pevnou bariérou na celé šířce)
  Zkouška vozidla a jeho schválení se provede podle postupu uvedeného v příloze 3.
  Pro tuto zkoušku se po dohodě technickou zkušebnou vybere vozidlo, u nějž se předpokládá nejnepříznivější výsledek, pokud jde o kritéria poranění uvedená v bodě 5.2.1.
  Zkouška vozidla provedená podle postupu uvedeného v příloze 3 se považuje za vyhovující, jsou-li splněny současně všechny podmínky stanovené níže v bodech 5.2.1 až 5.2.6.
  Kromě toho musí vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím splňovat požadavky bodu 5.2.8. Toho lze dosáhnout samostatnou nárazovou zkouškou na žádost výrobce a po schválení technickou zkušebnou za předpokladu, že elektrické konstrukční části neovlivňují funkčnost ochrany cestujících u daného typu vozidla, jak je stanoveno v bodech 5.2.1 až 5.2.5 tohoto předpisu. V případě této podmínky musí být požadavky bodu 5.2.8 zkontrolovány v souladu s metodami stanovenými v příloze 3 tohoto předpisu, s výjimkou bodů 2, 5 a 6 přílohy 3.
  Zkušební figurína odpovídající specifikacím pro figurínu padesátého percentilu Hybrid III (viz poznámka pod čarou 1 v příloze 3) vybavená kotníkem o úhlu 45° a splňující požadavky na její seřízení se nainstaluje na sedadlo řidiče.
  Zkušební figurína odpovídající specifikacím pro figurínu pátého percentilu Hybrid III (viz poznámka pod čarou 1 v příloze 3) vybavená kotníkem o úhlu 45° a splňující požadavky na její seřízení se nainstaluje na krajní sedadlo pro cestující. |
| --- | --- |

5.2

Specifikace pro zkoušku zádržného systému (zkouška s pevnou bariérou na celé šířce)

Zkouška vozidla a jeho schválení se provede podle postupu uvedeného v příloze 3.

Pro tuto zkoušku se po dohodě technickou zkušebnou vybere vozidlo, u nějž se předpokládá nejnepříznivější výsledek, pokud jde o kritéria poranění uvedená v bodě 5.2.1.

Zkouška vozidla provedená podle postupu uvedeného v příloze 3 se považuje za vyhovující, jsou-li splněny současně všechny podmínky stanovené níže v bodech 5.2.1 až 5.2.6.

Kromě toho musí vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím splňovat požadavky bodu 5.2.8. Toho lze dosáhnout samostatnou nárazovou zkouškou na žádost výrobce a po schválení technickou zkušebnou za předpokladu, že elektrické konstrukční části neovlivňují funkčnost ochrany cestujících u daného typu vozidla, jak je stanoveno v bodech 5.2.1 až 5.2.5 tohoto předpisu. V případě této podmínky musí být požadavky bodu 5.2.8 zkontrolovány v souladu s metodami stanovenými v příloze 3 tohoto předpisu, s výjimkou bodů 2, 5 a 6 přílohy 3.

Zkušební figurína odpovídající specifikacím pro figurínu padesátého percentilu Hybrid III (viz poznámka pod čarou 1 v příloze 3) vybavená kotníkem o úhlu 45° a splňující požadavky na její seřízení se nainstaluje na sedadlo řidiče.

Zkušební figurína odpovídající specifikacím pro figurínu pátého percentilu Hybrid III (viz poznámka pod čarou 1 v příloze 3) vybavená kotníkem o úhlu 45° a splňující požadavky na její seřízení se nainstaluje na krajní sedadlo pro cestující.

| 5.2.1 | Biomechanická kritéria popsaná v příloze 4 a naměřená podle přílohy 8 na zkušebních figurínách umístěných na krajních předních sedadlech musí splňovat následující podmínky: |
| --- | --- |

5.2.1

Biomechanická kritéria popsaná v příloze 4 a naměřená podle přílohy 8 na zkušebních figurínách umístěných na krajních předních sedadlech musí splňovat následující podmínky:

| 5.2.1.1 | Funkční požadavky v případě zkušební figuríny muže padesátého percentilu Hybrid III: |
| --- | --- |

5.2.1.1

Funkční požadavky v případě zkušební figuríny muže padesátého percentilu Hybrid III:

| 5.2.1.1.1 | kritérium pohybu hlavy (HPC) nesmí přesáhnout hodnotu 1 000 a výsledné zrychlení hlavy nesmí přesáhnout hodnotu 80 g po dobu delší než 3 ms. Poslední z uvedených hodnot se vypočte kumulativně, přičemž zpětný pohyb hlavy se do výpočtu nezahrnuje; |
| --- | --- |

5.2.1.1.1

kritérium pohybu hlavy (HPC) nesmí přesáhnout hodnotu 1 000 a výsledné zrychlení hlavy nesmí přesáhnout hodnotu 80 g po dobu delší než 3 ms. Poslední z uvedených hodnot se vypočte kumulativně, přičemž zpětný pohyb hlavy se do výpočtu nezahrnuje;

| 5.2.1.1.2 | kritéria poranění krku nesmí přesáhnout tyto hodnoty:






  a) | axiální tahová síla působící na krk nesmí přesáhnout hodnotu 3,3 kN; |
| --- | --- | --- |

5.2.1.1.2

kritéria poranění krku nesmí přesáhnout tyto hodnoty:

a)

axiální tahová síla působící na krk nesmí přesáhnout hodnotu 3,3 kN;

| b) | smykové síly působící zpředu dozadu na rozhraní mezi krkem a hlavou nesmí přesáhnout hodnotu 3,1 kN; |
| --- | --- |

b)

smykové síly působící zpředu dozadu na rozhraní mezi krkem a hlavou nesmí přesáhnout hodnotu 3,1 kN;

| c) | ohybový moment krku kolem osy y nesmí přesáhnout hodnotu 57 Nm ve vytažení; |
| --- | --- |

c)

ohybový moment krku kolem osy y nesmí přesáhnout hodnotu 57 Nm ve vytažení;

| 5.2.1.1.3 | kritérium stlačení hrudníku (ThCC) nesmí přesáhnout hodnotu 42 mm; |
| --- | --- |

5.2.1.1.3

kritérium stlačení hrudníku (ThCC) nesmí přesáhnout hodnotu 42 mm;

| 5.2.1.1.4 | kritérium měkkých tkání (V * C) pro hrudník nesmí přesáhnout hodnotu 1,0 m/s; |
| --- | --- |

5.2.1.1.4

kritérium měkkých tkání (V * C) pro hrudník nesmí přesáhnout hodnotu 1,0 m/s;

| 5.2.1.1.5 | kritérium síly působící na stehenní kost (FFC) nesmí přesáhnout hodnotu 9,07 kN. |
| --- | --- |

5.2.1.1.5

kritérium síly působící na stehenní kost (FFC) nesmí přesáhnout hodnotu 9,07 kN.

| 5.2.1.2 | Funkční požadavky v případě zkušební figuríny ženy padesátého percentilu Hybrid III: |
| --- | --- |

5.2.1.2

Funkční požadavky v případě zkušební figuríny ženy padesátého percentilu Hybrid III:

| 5.2.1.2.1 | kritérium pohybu hlavy (HPC) nesmí přesáhnout hodnotu 1 000 a výsledné zrychlení hlavy nesmí přesáhnout hodnotu 80 g po dobu delší než 3 ms. Poslední z uvedených hodnot se vypočte kumulativně, přičemž zpětný pohyb hlavy se do výpočtu nezahrnuje; |
| --- | --- |

5.2.1.2.1

kritérium pohybu hlavy (HPC) nesmí přesáhnout hodnotu 1 000 a výsledné zrychlení hlavy nesmí přesáhnout hodnotu 80 g po dobu delší než 3 ms. Poslední z uvedených hodnot se vypočte kumulativně, přičemž zpětný pohyb hlavy se do výpočtu nezahrnuje;

| 5.2.1.2.2 | kritéria poranění krku nesmí přesáhnout tyto hodnoty:






  a) | axiální tahová síla působící na krk nesmí přesáhnout hodnotu 2,9 kN; |
| --- | --- | --- |

5.2.1.2.2

kritéria poranění krku nesmí přesáhnout tyto hodnoty:

a)

axiální tahová síla působící na krk nesmí přesáhnout hodnotu 2,9 kN;

| b) | smykové síly působící zpředu dozadu na rozhraní mezi krkem a hlavou nesmí přesáhnout hodnotu 2,7 kN; |
| --- | --- |

b)

smykové síly působící zpředu dozadu na rozhraní mezi krkem a hlavou nesmí přesáhnout hodnotu 2,7 kN;

| c) | ohybový moment krku kolem osy y nesmí přesáhnout hodnotu 57 Nm ve vytažení; |
| --- | --- |

c)

ohybový moment krku kolem osy y nesmí přesáhnout hodnotu 57 Nm ve vytažení;

| 5.2.1.2.3 | Kritérium stlačení hrudníku (ThCC) nesmí přesáhnout hodnotu 34 mm (3) u vozidel kategorie M1 a 42 mm u vozidel kategorie N1. |
| --- | --- |

5.2.1.2.3

Kritérium stlačení hrudníku (ThCC) nesmí přesáhnout hodnotu 34 mm (3

1

1

| 5.2.1.2.4 | kritérium měkkých tkání (V * C) pro hrudník nesmí přesáhnout hodnotu 1,0 m/s; |
| --- | --- |

5.2.1.2.4

kritérium měkkých tkání (V * C) pro hrudník nesmí přesáhnout hodnotu 1,0 m/s;

| 5.2.1.2.5 | kritérium síly působící na stehenní kost (FFC) nesmí přesáhnout hodnotu 7 kN. |
| --- | --- |

5.2.1.2.5

kritérium síly působící na stehenní kost (FFC) nesmí přesáhnout hodnotu 7 kN.

| 5.2.2 | Posuv volantu |
| --- | --- |

5.2.2

Posuv volantu

| 5.2.2.1 | Po zkoušce nesmí zbytkový posuv volantu měřený ve středu náboje volantu přesáhnout 80 mm ve směru svisle vzhůru a 100 mm ve směru vodorovně dozadu. |
| --- | --- |

5.2.2.1

Po zkoušce nesmí zbytkový posuv volantu měřený ve středu náboje volantu přesáhnout 80 mm ve směru svisle vzhůru a 100 mm ve směru vodorovně dozadu.

| 5.2.2.2 | Vozidla, která splňují požadavky na posuv volantu podle předpisu č. 12 nebo č. 94, se považují za vozidla splňující požadavky bodu 5.2.2.1 výše. |
| --- | --- |

5.2.2.2

Vozidla, která splňují požadavky na posuv volantu podle předpisu č. 12 nebo č. 94, se považují za vozidla splňující požadavky bodu 5.2.2.1 výše.

| 5.2.3 | V průběhu zkoušky se nesmějí otevřít žádné dveře. |
| --- | --- |

5.2.3

V průběhu zkoušky se nesmějí otevřít žádné dveře.

| 5.2.3.1 | V případě automaticky aktivovaných zamykacích systémů dveří, které se montují volitelně a/nebo je může deaktivovat řidič, se tento požadavek ověří pomocí jednoho z těchto dvou zkušebních postupů, podle volby výrobce: |
| --- | --- |

5.2.3.1

V případě automaticky aktivovaných zamykacích systémů dveří, které se montují volitelně a/nebo je může deaktivovat řidič, se tento požadavek ověří pomocí jednoho z těchto dvou zkušebních postupů, podle volby výrobce:

| 5.2.3.1.1 | Zkouší-li se podle bodu 1.4.3.5.2.1 přílohy 3, musí výrobce navíc prokázat ke spokojenosti technické zkušebny (například pomocí svých interních údajů), že pokud systém není namontován nebo je-li deaktivován, neotevřou se při nárazu žádné dveře. |
| --- | --- |

5.2.3.1.1

Zkouší-li se podle bodu 1.4.3.5.2.1 přílohy 3, musí výrobce navíc prokázat ke spokojenosti technické zkušebny (například pomocí svých interních údajů), že pokud systém není namontován nebo je-li deaktivován, neotevřou se při nárazu žádné dveře.

| 5.2.3.1.2 | Zkouška se provede podle bodu 1.4.3.5.2.2 přílohy 3. |
| --- | --- |

5.2.3.1.2

Zkouška se provede podle bodu 1.4.3.5.2.2 přílohy 3.

| 5.2.4 | Boční dveře musí být po nárazu odemčeny. |
| --- | --- |

5.2.4

Boční dveře musí být po nárazu odemčeny.

| 5.2.4.1 | V případě vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří se musí dveře před okamžikem nárazu zamknout a po nárazu se musí odemknout. |
| --- | --- |

5.2.4.1

V případě vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří se musí dveře před okamžikem nárazu zamknout a po nárazu se musí odemknout.

| 5.2.4.2 | V případě vozidel vybavených automaticky aktivovanými zamykacími systémy dveří, které se montují volitelně a/nebo je může deaktivovat řidič, se tento požadavek ověří pomocí jednoho z těchto dvou zkušebních postupů, podle volby výrobce: |
| --- | --- |

5.2.4.2

V případě vozidel vybavených automaticky aktivovanými zamykacími systémy dveří, které se montují volitelně a/nebo je může deaktivovat řidič, se tento požadavek ověří pomocí jednoho z těchto dvou zkušebních postupů, podle volby výrobce:

| 5.2.4.2.1 | Zkouší-li se podle bodu 1.4.3.5.2.1 přílohy 3, musí výrobce navíc prokázat ke spokojenosti technické zkušebny (například pomocí svých interních údajů), že pokud systém není namontován nebo je-li deaktivován, nedojde v průběhu nárazu k uzamknutí bočních dveří. |
| --- | --- |

5.2.4.2.1

Zkouší-li se podle bodu 1.4.3.5.2.1 přílohy 3, musí výrobce navíc prokázat ke spokojenosti technické zkušebny (například pomocí svých interních údajů), že pokud systém není namontován nebo je-li deaktivován, nedojde v průběhu nárazu k uzamknutí bočních dveří.

| 5.2.4.2.2 | Zkouška se provede podle bodu 1.4.3.5.2.2 přílohy 3. |
| --- | --- |

5.2.4.2.2

Zkouška se provede podle bodu 1.4.3.5.2.2 přílohy 3.

| 5.2.5 | Po nárazu musí být bez použití nástrojů, s výjimkou nářadí nutného k podepření hmotnosti figuríny, možno: |
| --- | --- |

5.2.5

Po nárazu musí být bez použití nástrojů, s výjimkou nářadí nutného k podepření hmotnosti figuríny, možno:

| 5.2.5.1 | otevřít alespoň jedny dveře pro každou řadu sedadel. Pokud vozidlo takové dveře nemá, musí být možné evakuovat všechny cestující, v případě potřeby za použití přestavovacího systému sedadel. To neplatí pro kabriolety, u nichž je možné snadno otevřít horní část tak, aby umožňovala evakuaci cestujících.
  To se v příslušných případech posoudí pro všechny konfigurace nebo pro nejnepříznivější konfiguraci pro počet dveří na každé straně vozidla a u vozidel s levostranným i pravostranným řízením. |
| --- | --- |

5.2.5.1

otevřít alespoň jedny dveře pro každou řadu sedadel. Pokud vozidlo takové dveře nemá, musí být možné evakuovat všechny cestující, v případě potřeby za použití přestavovacího systému sedadel. To neplatí pro kabriolety, u nichž je možné snadno otevřít horní část tak, aby umožňovala evakuaci cestujících.

To se v příslušných případech posoudí pro všechny konfigurace nebo pro nejnepříznivější konfiguraci pro počet dveří na každé straně vozidla a u vozidel s levostranným i pravostranným řízením.

| 5.2.5.2 | uvolnit figuríny ze zádržného systému, jejž v zajištěném stavu musí být možné uvolnit silou nejvýše 60 N působící na střed uvolňovacího mechanismu; |
| --- | --- |

5.2.5.2

uvolnit figuríny ze zádržného systému, jejž v zajištěném stavu musí být možné uvolnit silou nejvýše 60 N působící na střed uvolňovacího mechanismu;

| 5.2.5.3 | vyjmout figuríny z vozidla bez seřizování sedadel. |
| --- | --- |

5.2.5.3

vyjmout figuríny z vozidla bez seřizování sedadel.

| 5.2.6 | U vozidel poháněných kapalným palivem smí při nárazu uniknout ze soustavy přívodu paliva nanejvýš nepatrné množství kapaliny. |
| --- | --- |

5.2.6

U vozidel poháněných kapalným palivem smí při nárazu uniknout ze soustavy přívodu paliva nanejvýš nepatrné množství kapaliny.

| 5.2.7 | pokud po nárazu dojde k nepřetržitému unikání kapaliny ze soustavy přívodu paliva, nesmí rychlost úniku překročit 30 g/min; jestliže se kapalina ze soustavy přívodu paliva mísí s kapalinami z jiných systémů a jednotlivé kapaliny nelze snadno oddělit a identifikovat, zohlední se při hodnocení nepřetržitého úniku všechny zachycené kapaliny. |
| --- | --- |

5.2.7

pokud po nárazu dojde k nepřetržitému unikání kapaliny ze soustavy přívodu paliva, nesmí rychlost úniku překročit 30 g/min; jestliže se kapalina ze soustavy přívodu paliva mísí s kapalinami z jiných systémů a jednotlivé kapaliny nelze snadno oddělit a identifikovat, zohlední se při hodnocení nepřetržitého úniku všechny zachycené kapaliny.

| 5.2.8 | Po zkouškách prováděných v souladu s postupem stanoveným v příloze 3 tohoto předpisu musí elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím a vysokonapěťové systémy, které jsou galvanicky propojeny s vysokonapěťovou sběrnicí elektrického hnacího ústrojí, splňovat tyto požadavky: |
| --- | --- |

5.2.8

Po zkouškách prováděných v souladu s postupem stanoveným v příloze 3 tohoto předpisu musí elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím a vysokonapěťové systémy, které jsou galvanicky propojeny s vysokonapěťovou sběrnicí elektrického hnacího ústrojí, splňovat tyto požadavky:

| 5.2.8.1 | Ochrana před úrazem elektrickým proudem
  Po nárazu musí vysokonapěťové sběrnice splňovat alespoň jedno ze čtyř kritérií uvedených v bodech 5.2.8.1.1 až 5.2.8.1.4.2.
  Pokud je vozidlo vybaveno funkcí automatického rozpojení, nebo zařízením/zařízeními, které/která galvanicky rozpojí obvod elektrického hnacího ústrojí během jízdy, musí rozpojený obvod nebo každá jeho jednotlivá rozpojená část po aktivaci funkce rozpojení splňovat alespoň jedno z těchto kritérií.
  Kritéria stanovená níže v bodě 5.2.8.1.4 se však nepoužijí, jestliže více než jeden potenciál části vysokonapěťové sběrnice není chráněn podle podmínek stupně ochrany IPXXB.
  Pokud část/části vysokonapěťového systému nejsou při nárazové zkoušce napájeny, a s výjimkou propojovacího systému pro nabíjení REESS, který není za jízdy napájen, musí být ochrana před úrazem elektrickým proudem pro danou část/části prokázána buď pomocí bodu 5.2.8.1.3, nebo bodu 5.2.8.1.4. |
| --- | --- |

5.2.8.1

Ochrana před úrazem elektrickým proudem

Po nárazu musí vysokonapěťové sběrnice splňovat alespoň jedno ze čtyř kritérií uvedených v bodech 5.2.8.1.1 až 5.2.8.1.4.2.

Pokud je vozidlo vybaveno funkcí automatického rozpojení, nebo zařízením/zařízeními, které/která galvanicky rozpojí obvod elektrického hnacího ústrojí během jízdy, musí rozpojený obvod nebo každá jeho jednotlivá rozpojená část po aktivaci funkce rozpojení splňovat alespoň jedno z těchto kritérií.

Kritéria stanovená níže v bodě 5.2.8.1.4 se však nepoužijí, jestliže více než jeden potenciál části vysokonapěťové sběrnice není chráněn podle podmínek stupně ochrany IPXXB.

Pokud část/části vysokonapěťového systému nejsou při nárazové zkoušce napájeny, a s výjimkou propojovacího systému pro nabíjení REESS, který není za jízdy napájen, musí být ochrana před úrazem elektrickým proudem pro danou část/části prokázána buď pomocí bodu 5.2.8.1.3, nebo bodu 5.2.8.1.4.

| 5.2.8.1.1 | Absence vysokého napětí
  Napětí Ub, U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích musí být rovno nebo nižší než 30 Vst nebo 60 Vss do 60 s po nárazu při měření v souladu s bodem 2 přílohy 9. |
| --- | --- |

5.2.8.1.1

Absence vysokého napětí

Napětí Ub, U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích musí být rovno nebo nižší než 30 Vst nebo 60 Vss do 60 s po nárazu při měření v souladu s bodem 2 přílohy 9.

b

1

2

| 5.2.8.1.2 | Nízká hodnota elektrické energie
  Celková energie (TE) na vysokonapěťových sběrnicích musí být nižší než 0,2 joulu při měření podle zkušebního postupu uvedeného v bodě 3 přílohy 9 pomocí rovnice v písmenu a). Celková energie (TE) může být rovněž vypočítána pomocí měřeného napětí Ub na vysokonapěťové sběrnici a kapacity kondenzátorů X (Cx) uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 9 bodě 3 písm. b).
  Energie uskladněná v kondenzátorech Y (TEy1, TEy2) musí být rovněž nižší než 0,2 joulu. Vypočítá se měřením napětí U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích a na elektrické kostře a kapacity kondenzátorů Y uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 9 bodě 3 písm. c). |
| --- | --- |

5.2.8.1.2

Nízká hodnota elektrické energie

Celková energie (TE) na vysokonapěťových sběrnicích musí být nižší než 0,2 joulu při měření podle zkušebního postupu uvedeného v bodě 3 přílohy 9 pomocí rovnice v písmenu a). Celková energie (TE) může být rovněž vypočítána pomocí měřeného napětí Ub na vysokonapěťové sběrnici a kapacity kondenzátorů X (Cx) uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 9 bodě 3 písm. b).

b

x

Energie uskladněná v kondenzátorech Y (TEy1, TEy2) musí být rovněž nižší než 0,2 joulu. Vypočítá se měřením napětí U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích a na elektrické kostře a kapacity kondenzátorů Y uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 9 bodě 3 písm. c).

y1

y2

1

2

| 5.2.8.1.3 | Fyzická ochrana
  K ochraně před přímým dotykem s vysokonapěťovými živými částmi musí být zajištěna ochrana stupně IPXXB.
  Posouzení musí být provedeno v souladu s bodem 4 přílohy 9.
  Kromě toho za účelem ochrany před úrazem elektrickým proudem, k němuž by mohlo dojít při nepřímém dotyku, musí být odpor mezi všemi nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů a elektrickou kostrou nižší než 0,1 Ω a odpor mezi libovolnými dvěma nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů, jichž se lze dotknout zároveň a které jsou od sebe vzdáleny méně než 2,5 m, musí být při proudu nejméně 0,2 A menší než 0,2 Ω. Tento odpor lze vypočítat pomocí samostatně naměřených odporů příslušných částí elektrického obvodu.
  Tyto požadavky jsou splněny, pokud bylo galvanické spojení vytvořeno svařením. V případě pochybností nebo je-li spojení vytvořeno jiným způsobem než svařováním, provedou se měření jedním ze zkušebních postupů popsaných v bodě 4.1 přílohy 9. |
| --- | --- |

5.2.8.1.3

Fyzická ochrana

K ochraně před přímým dotykem s vysokonapěťovými živými částmi musí být zajištěna ochrana stupně IPXXB.

Posouzení musí být provedeno v souladu s bodem 4 přílohy 9.

Kromě toho za účelem ochrany před úrazem elektrickým proudem, k němuž by mohlo dojít při nepřímém dotyku, musí být odpor mezi všemi nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů a elektrickou kostrou nižší než 0,1 Ω a odpor mezi libovolnými dvěma nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů, jichž se lze dotknout zároveň a které jsou od sebe vzdáleny méně než 2,5 m, musí být při proudu nejméně 0,2 A menší než 0,2 Ω. Tento odpor lze vypočítat pomocí samostatně naměřených odporů příslušných částí elektrického obvodu.

Tyto požadavky jsou splněny, pokud bylo galvanické spojení vytvořeno svařením. V případě pochybností nebo je-li spojení vytvořeno jiným způsobem než svařováním, provedou se měření jedním ze zkušebních postupů popsaných v bodě 4.1 přílohy 9.

| 5.2.8.1.4 | Izolační odpor
  Musí být splněna kritéria uvedená v bodech 5.2.8.1.4.1 a 5.2.8.1.4.2.
  Měření musí být provedeno v souladu s bodem 5 přílohy 9. |
| --- | --- |

5.2.8.1.4

Izolační odpor

Musí být splněna kritéria uvedená v bodech 5.2.8.1.4.1 a 5.2.8.1.4.2.

Měření musí být provedeno v souladu s bodem 5 přílohy 9.

| 5.2.8.1.4.1 | Elektrické hnací ústrojí sestávající z oddělených stejnosměrných a střídavých sběrnic
  Pokud jsou vysokonapěťové střídavé a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vzájemně galvanicky izolovány, musí mít izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou (Ri podle definice v bodě 5 přílohy 9) minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí na stejnosměrných sběrnicích a minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí na střídavých sběrnicích. |
| --- | --- |

5.2.8.1.4.1

Elektrické hnací ústrojí sestávající z oddělených stejnosměrných a střídavých sběrnic

Pokud jsou vysokonapěťové střídavé a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vzájemně galvanicky izolovány, musí mít izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou (Ri podle definice v bodě 5 přílohy 9) minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí na stejnosměrných sběrnicích a minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí na střídavých sběrnicích.

| 5.2.8.1.4.2 | Elektrické hnací ústrojí sestávající z kombinovaných stejnosměrných a střídavých sběrnic
  Jsou-li vysokonapěťové střídavé sběrnice a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vodivě propojeny, musí splňovat jeden z těchto požadavků:






  a) | izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí; |
| --- | --- | --- |

5.2.8.1.4.2

Elektrické hnací ústrojí sestávající z kombinovaných stejnosměrných a střídavých sběrnic

Jsou-li vysokonapěťové střídavé sběrnice a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vodivě propojeny, musí splňovat jeden z těchto požadavků:

a)

izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí;

| b) | izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na fyzickou ochranu, jak je uveden v bodě 5.2.8.1.3; |
| --- | --- |

b)

izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na fyzickou ochranu, jak je uveden v bodě 5.2.8.1.3;

| c) | izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na absenci vysokého napětí, jak je uveden v bodě 5.2.8.1.1. |
| --- | --- |

c)

izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na absenci vysokého napětí, jak je uveden v bodě 5.2.8.1.1.

| 5.2.8.2 | Únik elektrolytu |
| --- | --- |

5.2.8.2

Únik elektrolytu

| 5.2.8.2.1 | V případě REESS s vodným elektrolytem
  Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující a únik elektrolytu z REESS mimo prostor pro cestující nesmí činit více než 7 % objemových elektrolytu obsaženého v REESS, přičemž toto množství nesmí být větší než 5,0 l. Uniklé množství elektrolytu lze po jeho zachycení změřit pomocí běžných metod stanovení objemu kapaliny. V případě zásobníků obsahujících Stoddardovo rozpouštědlo, obarvenou chladicí kapalinu a elektrolyt musí být možné jednotlivé kapaliny před měřením oddělit podle relativní hustoty. |
| --- | --- |

5.2.8.2.1

V případě REESS s vodným elektrolytem

Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující a únik elektrolytu z REESS mimo prostor pro cestující nesmí činit více než 7 % objemových elektrolytu obsaženého v REESS, přičemž toto množství nesmí být větší než 5,0 l. Uniklé množství elektrolytu lze po jeho zachycení změřit pomocí běžných metod stanovení objemu kapaliny. V případě zásobníků obsahujících Stoddardovo rozpouštědlo, obarvenou chladicí kapalinu a elektrolyt musí být možné jednotlivé kapaliny před měřením oddělit podle relativní hustoty.

| 5.2.8.2.2 | V případě REESS s nevodným elektrolytem
  Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující, do zavazadlového prostoru a nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu mimo vozidlo. Tento požadavek se ověří vizuální kontrolou, aniž by byla jakákoli část vozidla odmontována. |
| --- | --- |

5.2.8.2.2

V případě REESS s nevodným elektrolytem

Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující, do zavazadlového prostoru a nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu mimo vozidlo. Tento požadavek se ověří vizuální kontrolou, aniž by byla jakákoli část vozidla odmontována.

| 5.2.8.3 | Zadržení REESS
  Systém REESS musí zůstat připevněn k vozidlu alespoň jedním kotevním úchytem, držákem nebo jakoukoli konstrukcí, která přenáší působící síly ze systému REESS na nosnou konstrukci vozidla, a REESS umístěný mimo prostor pro cestující nesmí vniknout do prostoru pro cestující. |
| --- | --- |

5.2.8.3

Zadržení REESS

Systém REESS musí zůstat připevněn k vozidlu alespoň jedním kotevním úchytem, držákem nebo jakoukoli konstrukcí, která přenáší působící síly ze systému REESS na nosnou konstrukci vozidla, a REESS umístěný mimo prostor pro cestující nesmí vniknout do prostoru pro cestující.

| 5.2.8.4 | Nebezpečí požáru REESS
  Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k požáru či výbuchu systému REESS. |
| --- | --- |

5.2.8.4

Nebezpečí požáru REESS

Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k požáru či výbuchu systému REESS.

6.   POKYNY PRO UŽIVATELE VOZIDEL VYBAVENÝCH AIRBAGY

| 6.1 | U vozidla vybaveného sestavou airbagů pro ochranu řidiče a dalších cestujících musí být od 1. září 2020 u nových typů vozidel prokázáno splnění požadavků bodů 8.1.8 až 8.1.9 předpisu OSN č. 16 ve znění série změn 08. Před tímto datem se použijí příslušné požadavky předchozích sérií změn. |
| --- | --- |

6.1

U vozidla vybaveného sestavou airbagů pro ochranu řidiče a dalších cestujících musí být od 1. září 2020 u nových typů vozidel prokázáno splnění požadavků bodů 8.1.8 až 8.1.9 předpisu OSN č. 16 ve znění série změn 08. Před tímto datem se použijí příslušné požadavky předchozích sérií změn.

7.   ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA

| 7.1 | Každá změna typu vozidla podle tohoto předpisu musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který daný typ vozidla schválil. Schvalovací orgán pak může:






  a) | po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že je třeba udělit nové schválení typu, nebo |
| --- | --- | --- |

7.1

Každá změna typu vozidla podle tohoto předpisu musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který daný typ vozidla schválil. Schvalovací orgán pak může:

a)

po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že je třeba udělit nové schválení typu, nebo

| b) | uplatnit postup podle bodu 7.1.1 (revize) a případně postup podle bodu 7.1.2 (rozšíření). |
| --- | --- |

b)

uplatnit postup podle bodu 7.1.1 (revize) a případně postup podle bodu 7.1.2 (rozšíření).

| 7.1.1 | Revize
  Pokud se změnily údaje zaznamenané v informačních dokumentech a schvalovací orgán usoudí, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, označí se změna jako „revize“.
  V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky informačních dokumentů a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum nového vydání stránky. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání konsolidované, aktualizované verze informačních dokumentů spolu s podrobným popisem změn. |
| --- | --- |

7.1.1

Revize

Pokud se změnily údaje zaznamenané v informačních dokumentech a schvalovací orgán usoudí, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, označí se změna jako „revize“.

V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky informačních dokumentů a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum nového vydání stránky. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání konsolidované, aktualizované verze informačních dokumentů spolu s podrobným popisem změn.

| 7.1.2 | Rozšíření
  Změna se označí jako „rozšíření“, pokud vedle změny údajů zaznamenaných v dokumentaci výrobce:






  a) | jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky nebo |
| --- | --- | --- |

7.1.2

Rozšíření

Změna se označí jako „rozšíření“, pokud vedle změny údajů zaznamenaných v dokumentaci výrobce:

a)

jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky nebo

| b) | se změní jakékoli informace ve sdělení o schválení typu (s výjimkou jeho příloh) nebo |
| --- | --- |

b)

se změní jakékoli informace ve sdělení o schválení typu (s výjimkou jeho příloh) nebo

| c) | se požaduje schválení podle pozdější série změn po jejím vstupu v platnost. |
| --- | --- |

c)

se požaduje schválení podle pozdější série změn po jejím vstupu v platnost.

| 7.2 | Potvrzení, rozšíření nebo odmítnutí schválení se sdělí stranám dohody, které uplatňují tento předpis, podle postupu v bodě 4.3. Kromě toho musí být odpovídajícím způsobem změněn seznam informačních dokumentů a zkušebních protokolů připojený k formuláři sdělení podle přílohy 1, aby uváděl datum poslední revize nebo rozšíření. |
| --- | --- |

7.2

Potvrzení, rozšíření nebo odmítnutí schválení se sdělí stranám dohody, které uplatňují tento předpis, podle postupu v bodě 4.3. Kromě toho musí být odpovídajícím způsobem změněn seznam informačních dokumentů a zkušebních protokolů připojený k formuláři sdělení podle přílohy 1, aby uváděl datum poslední revize nebo rozšíření.

8.   SHODNOST VÝROBY

Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v příloze 1 dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3), přičemž musí být splněny tyto požadavky:

| 8.1 | Každé vozidlo schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeno tak, aby bylo shodné se schváleným typem vozidla a splňovalo požadavky stanovené v bodech 5 a 6. |
| --- | --- |

8.1

Každé vozidlo schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeno tak, aby bylo shodné se schváleným typem vozidla a splňovalo požadavky stanovené v bodech 5 a 6.

| 8.2 | Orgán, který schválení typu udělil, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti uplatňované v každém výrobním závodě. Běžná četnost takových ověření je jednou za dva roky. |
| --- | --- |

8.2

Orgán, který schválení typu udělil, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti uplatňované v každém výrobním závodě. Běžná četnost takových ověření je jednou za dva roky.

9.   POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY

| 9.1 | Schválení udělené pro typ vozidla podle tohoto předpisu lze odejmout v případě, že není splněn požadavek stanovený v bodě 7.1. |
| --- | --- |

9.1

Schválení udělené pro typ vozidla podle tohoto předpisu lze odejmout v případě, že není splněn požadavek stanovený v bodě 7.1.

| 9.2 | Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „SCHVÁLENÍ ODEJMUTO“. |
| --- | --- |

9.2

Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „SCHVÁLENÍ ODEJMUTO“.

10.   DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY

Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat schvalovací orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení podá daný schvalovací orgán zprávu o ukončení výroby ostatním smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „VÝROBA UKONČENA“.

11.   NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ

Smluvní stany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek, výrobců oprávněných provádět zkoušky a správních orgánů udělujících schválení, jimž se mají zasílat formuláře osvědčující udělení, zamítnutí či odejmutí schválení vystavené v jiných zemích.

12.   PŘECHODNÁ USTANOVENÍ

| 12.1 | Od úředního data vstupu série změn 02 v platnost žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, neodmítne udělit nebo uznat schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 02. |
| --- | --- |

12.1

Od úředního data vstupu série změn 02 v platnost žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, neodmítne udělit nebo uznat schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 02.

| 12.2 | Od 1. září 2023 nejsou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, povinny uznávat schválení typu vozidel, jež mají elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím podle série změn 01 a která byla poprvé vydána po 1. září 2023. |
| --- | --- |

12.2

Od 1. září 2023 nejsou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, povinny uznávat schválení typu vozidel, jež mají elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím podle série změn 01 a která byla poprvé vydána po 1. září 2023.

| 12.3 | Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí nadále uznávat schválení typu vozidel, která nemají elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím podle série změn 01 tohoto předpisu. |
| --- | --- |

12.3

Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí nadále uznávat schválení typu vozidel, která nemají elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím podle série změn 01 tohoto předpisu.

| 12.4 | Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, neodmítnou udělit schválení typu podle některé z předchozích sérií změn nebo rozšíření tohoto předpisu. |
| --- | --- |

12.4

Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, neodmítnou udělit schválení typu podle některé z předchozích sérií změn nebo rozšíření tohoto předpisu.

| 12.5 | Bez ohledu na výše uvedená přechodná ustanovení nejsou smluvní strany, které začnou uplatňovat tento předpis až po datu vstupu poslední série změn v platnost, povinny uznávat schválení typu, která byla udělena v souladu s kteroukoli předchozí sérií změn tohoto předpisu. |
| --- | --- |

12.5

Bez ohledu na výše uvedená přechodná ustanovení nejsou smluvní strany, které začnou uplatňovat tento předpis až po datu vstupu poslední série změn v platnost, povinny uznávat schválení typu, která byla udělena v souladu s kteroukoli předchozí sérií změn tohoto předpisu.

---

(1)  Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2 – https://unece.org/transport/standards/transport/vehicle-regulations-wp29/resolutions

1

(2)  Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6

2

(3)  Tato mezní hodnota je odvozena od kritéria poranění figuríny 65leté ženy pátého percentilu. Toto kritérium by mělo být omezeno na přední krajní místo pro cestující v případě zatížení a zkušební podmínky podle tohoto předpisu. Jeho používání by mělo být rozšířeno pouze po dalším posouzení a přezkumu.

3

---

PŘÍLOHA 1

Sdělení

(maximální formát: A4 (210 × 297 mm))

| (1) | Vydal: (název správního orgánu)
  ...
  ... |
| --- | --- |

Image 86

Vydal: (název správního orgánu)

...

...

| ve věci (2): | udělení schválení |
| --- | --- |
| | rozšíření schválení
  odmítnutí schválení
  odejmutí schválení
  definitivního ukončení výroby |

ve věci (2):

udělení schválení

rozšíření schválení

odmítnutí schválení

odejmutí schválení

definitivního ukončení výroby

typu vozidla z hlediska ochrany cestujících při čelním nárazu podle předpisu č. 137

Schválení č.: ... Rozšíření č.: ...

| 1. | Obchodní název nebo značka motorového vozidla ... |
| --- | --- |

1.

| 2. | Typ vozidla ... |
| --- | --- |

2.

| 3. | Název a adresa výrobce ...
  ... |
| --- | --- |

3.

...

| 4. | Název a adresa případného zástupce výrobce
  ... |
| --- | --- |

4.

...

| 5. | Stručný popis typu vozidla z hlediska nosné konstrukce, rozměrů, tvaru a použitých materiálů ...
  ... |
| --- | --- |

5.

...

| 5.1. | Popis ochranného systému namontovaného ve vozidle ...
  ... |
| --- | --- |

5.1.

...

| 5.2. | Popis vnitřního zařízení nebo výstroje, které mohou ovlivnit zkoušky ... |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Umístění zdroje elektrického proudu ... |
| --- | --- |

5.3.

| 6. | Umístění motoru: vpředu/vzadu/uprostřed2 |
| --- | --- |

6.

| 7. | Náhon: na přední kola / zadní kola2 |
| --- | --- |

7.

| 8. | Hmotnost vozidla předaného ke zkoušce: | přední náprava: ... |
| --- | --- | --- |

8.

přední náprava: ...

| | zadní náprava: ... |
| --- | --- |

zadní náprava: ...

| | celkem: ... |
| --- | --- |

celkem: ...

| 9. | Vozidlo předáno ke schválení dne ... |
| --- | --- |

9.

| 10. | Zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek ... |
| --- | --- |

10.

| 11. | Datum protokolu vystaveného touto zkušebnou ... |
| --- | --- |

11.

| 12. | Číslo protokolu vystaveného touto zkušebnou ... |
| --- | --- |

12.

| 13. | Schválení uděleno/odmítnuto/rozšířeno/odejmuto2 |
| --- | --- |

13.

| 14. | Umístění značky schválení na vozidle ... |
| --- | --- |

14.

| 15. | Místo ... |
| --- | --- |

15.

| 16. | Datum ... |
| --- | --- |

16.

| 17. | Podpis ... |
| --- | --- |

17.

| 18. | K tomuto sdělení jsou přiloženy následující dokumenty, označené výše uvedeným číslem schválení: ...
  (Fotografie a/nebo schémata a výkresy, které umožní základní určení typu/typů vozidla a jeho možných variant, na které se toto schválení vztahuje) |
| --- | --- |

18.

(Fotografie a/nebo schémata a výkresy, které umožní základní určení typu/typů vozidla a jeho možných variant, na které se toto schválení vztahuje)

---

(1)  Rozlišovací číslo země, která udělila/rozšířila/odmítla/odejmula schválení (viz ustanovení o schválení v tomto předpise).

(2)  Nehodící se škrtněte.

---

PŘÍLOHA 2

Uspořádání značek schválení

VZOR A

(viz bod 4.4 tohoto předpisu)

Image 87

a = min. 8 mm

Výše znázorněná značka schválení, umístěná na vozidle, dosvědčuje, že příslušný typ vozidla byl ve Francii (E 2) schválen z hlediska ochrany cestujících při čelním nárazu podle předpisu č. 137 pod číslem 011424. Číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 137 ve znění série změn 01.

VZOR B

(viz bod 4.5 tohoto předpisu)

Image 88

a = min. 8 mm

Výše znázorněná značka schválení, umístěná na vozidle, dosvědčuje, že příslušný typ vozidla byl v Nizozemsku (E 4) schválen podle předpisů č. 137 a 11 (1). První dvě číslice čísla schválení ukazují, že v době, kdy byla schválení udělena, obsahoval předpis č. 137 sérii změn 001 a předpis č. 11 sérii změn 02.

---

(1)  Druhé z těchto čísel je uvedeno pouze jako příklad.

---

PŘÍLOHA 3

Postup zkoušky

Účelem zkoušky je ověřit, zda vozidlo splňuje požadavky bodu 5.2 tohoto předpisu.

1.

Instalace a příprava vozidla

1.1

Zkušební prostor musí být dostatečně velký, aby se na něj vešla rozjezdová dráha, bariéra a technická zařízení potřebná pro zkoušku. Konečný úsek dráhy, přinejmenším 5 m před bariérou, musí být vodorovný, rovný a hladký.

1.2

Bariéru tvoří železobetonový blok, který má vpředu šířku nejméně 3 m a výšku nejméně 1,5 m. Překážka musí mít takovou tloušťku, aby vážila nejméně 70 tun. Její čelní plocha musí být rovná, svislá a kolmá na osu rozjezdové dráhy. Musí být pokryta neporušenými překližkovými deskami o tloušťce 20 ± 2 mm. Mezi překližkovou desku a bariéru je možno vložit konstrukci na ocelové desce o tloušťce nejméně 25 mm. Je možno použít i bariéru s jinými charakteristikami, za předpokladu, že je povrch nárazové plochy větší než plocha čelního nárazu zkoušeného vozidla a že poskytuje rovnocenné výsledky.

1.3

Orientace bariéry

1.3.1

Na překážku naráží kolmo k nárazové stěně; maximální přípustná boční odchylka střední svislice přední části vozidla od střední svislice nárazové stěny je ± 30 cm.

1.4

Stav vozidla

1.4.1

Zkoušené vozidlo musí být reprezentativní pro sériovou výrobu, musí obsahovat veškeré zařízení, kterým je obvykle vybaveno, a musí být v běžném provozním stavu. Některé konstrukční části mohou být nahrazeny rovnocennými hmotami, jestliže toto nahrazení nemá znatelný vliv na výsledky měření podle bodu 6.

Po dohodě mezi výrobcem a technickou zkušebnou může být povolena změna palivového systému tak, aby k chodu motoru nebo systému konverze elektrické energie mohlo být použito odpovídající množství paliva.

1.4.2

Hmotnost vozidla

1.4.2.1

Při zkoušce musí mít přistavené vozidlo svou pohotovostní hmotnost.

1.4.2.2

Tento požadavek se nevztahuje na vodíkové palivové nádrže.

1.4.2.3

Všechny ostatní systémy (brzdy, chlazení,...) mohou být v tomto případě prázdné, přičemž hmotnost kapalin je třeba kompenzovat.

1.4.2.4

Pokud hmotnost měřicí aparatury ve vozidle přesahuje přípustných 25 kg, lze ji kompenzovat redukcemi, které nemají znatelný vliv na výsledky měření podle bodu 6.

1.4.2.5

Hmotnost měřicí aparatury nesmí u žádné nápravy změnit její referenční zatížení o více než 5 %, přičemž žádná z odchylek nesmí přesáhnout 20 kg.

1.4.2.6

Hmotnost vozidla vyplývající z ustanovení bodu 1.4.2.1 se uvede v protokolu.

1.4.3

Úpravy prostoru pro cestující

1.4.3.1

Volant, pokud jej lze seřizovat, se nastaví do běžné polohy označené výrobcem, nebo jestliže výrobce žádnou konkrétní polohu nedoporučuje, doprostřed mezi krajní polohy rozmezí seřízení. Na konci rozjezdové dráhy se volant ponechá volně, s rameny v poloze, která podle výrobce odpovídá jízdě vozidla přímo vpřed.

1.4.3.2

Spouštěcí okna vozidla musejí být v uzavřené poloze. Pro zkušební měření a po dohodě s výrobcem mohou být skla spuštěna, pokud poloha ovládací kličky odpovídá uzavřené poloze.

1.4.3.3

Řadicí páka musí být v poloze „neutrál“. Je-li vozidlo poháněno svým vlastním motorem, musí být řadicí páka v poloze stanovené výrobcem.

1.4.3.4

Pedály musejí být v normální klidové poloze. Pokud je lze seřídit, nastaví se do středové polohy, nestanoví-li výrobce polohu jinou.

1.4.3.5

Dveře musejí být zavřené, nikoli však uzamčené.

1.4.3.5.1

V případě vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří musí být tento systém aktivován při zahájení pohonu vozidla, aby byly dveře automaticky uzamknuty před okamžikem nárazu. Podle volby výrobce mohou být dveře uzamknuty ručně před zahájením pohonu vozidla.

1.4.3.5.2

V případě vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří, který se montuje volitelně a/nebo který může deaktivovat řidič, se podle volby výrobce použije jeden z těchto dvou postupů:

1.4.3.5.2.1

Systém musí být aktivován při zahájení pohonu vozidla, aby byly dveře automaticky uzamknuty před okamžikem nárazu. Podle volby výrobce mohou být dveře uzamknuty ručně před zahájením pohonu vozidla.

1.4.3.5.2.2

Boční dveře na straně řidiče musí být odemknuty a jejich systém musí být vyřazen z činnosti; u bočních dveří na straně spolujezdce může být systém aktivován, aby byly tyto dveře automaticky uzamknuty před okamžikem nárazu. Podle volby výrobce mohou být dveře uzamknuty ručně před zahájením pohonu vozidla. Tato zkouška se považuje za splněnou, pokud se dveře, které byly neuzamčené, nachází na konci zkoušky v uzamknutém stavu a naopak.

1.4.3.6

Pokud má vozidlo otevíratelnou nebo snímatelnou střechu, musí být střecha nasazena a nacházet se v uzavřené poloze. Pro zkušební měření může být po dohodě s výrobcem otevřena.

1.4.3.7

Sluneční clony musejí být v přiklopené poloze.

1.4.3.8

Vnitřní zpětné zrcátko musí být ve své obvyklé poloze, ve které se používá.

1.4.3.9

Loketní opěrky na předních i zadních sedadlech, pokud jsou sklopné, musejí být ve spodní poloze, nebrání-li tomu poloha zkušebních figurín ve vozidle.

1.4.3.10

Opěrky hlavy, které lze výškově seřizovat, musejí být ve vhodné poloze stanovené výrobcem. Jestliže výrobce žádnou konkrétní polohu nedoporučuje, musejí být opěrky hlavy v případě figuríny muže padesátého percentilu ve své nejvyšší poloze a v případě figuríny ženy pátého percentilu v poloze nejnižší.

1.4.3.11

Sedadla

1.4.3.11.1

Podélně seřiditelná sedadla musejí být nastavena tak, aby se jejich bod „H“, stanovený postupem podle přílohy 6, nacházel ve střední poloze rozsahu seřízení nebo v nejbližší aretované poloze a ve výškové poloze stanovené výrobcem (jsou-li sedadla nezávisle seřiditelná i výškově). V případě lavicových sedadel se za referenční považuje bod H místa řidiče.

1.4.3.11.2

Podélně seřiditelná sedadla musejí být nastavena tak, aby se jejich bod „H“, stanovený postupem podle přílohy 6, nacházel:

| a) | v poloze udané výrobcem, která se musí nacházet před střední polohou rozsahu seřízení, nebo |
| --- | --- |

a)

v poloze udané výrobcem, která se musí nacházet před střední polohou rozsahu seřízení, nebo

| b) | jestliže výrobce žádnou konkrétní polohu nedoporučuje, co nejblíže poloze, která se nachází uprostřed mezi nejpřednější polohou sedadla a střední polohou jeho rozsahu seřízení. |
| --- | --- |

b)

jestliže výrobce žádnou konkrétní polohu nedoporučuje, co nejblíže poloze, která se nachází uprostřed mezi nejpřednější polohou sedadla a střední polohou jeho rozsahu seřízení.

Veškeré prvky individuálního nastavení sedadel se upraví do polohy udané výrobcem. Jestliže výrobce žádnou konkrétní polohu nedoporučuje, musí být všechny prvky individuálního nastavení sedadel (např. délka sedáku a seřízení sklonu) v zatažené/nejspodnější poloze.

1.4.3.11.3

Pokud jsou opěradla seřiditelná, nastaví se tak, aby se výsledný sklon trupu figuríny co nejvíce blížil sklonu doporučenému výrobcem pro normální používání; jestliže výrobce žádný konkrétní sklon nedoporučuje, nastaví se opěradla v úhlu 25° dozadu od svislice. V případě figuríny ženy pátého percentilu lze opěradlo nastavit do jiného úhlu, pokud je to nutné pro dodržení požadavků bodu 3.1 přílohy 5.

1.4.3.11.4

Pokud jsou zadní sedadla nebo lavice zadních sedadel seřiditelné, nastaví se do nejzadnější polohy.

1.4.4

Nastavení elektrického hnacího ústrojí

1.4.4.1

Postupy pro úpravu stavu nabití

1.4.4.1.1.

Úprava stavu nabití se provede při okolní teplotě 20 ± 10 °C.

1.4.4.1.2.

| a) | v případě vozidla, jehož REESS je konstruován k nabíjení z externího zdroje, se REESS nabíjí na nejvyšší stav nabití v souladu s postupem stanoveným výrobcem pro běžný provoz, dokud není postup nabíjení normálně ukončen; |
| --- | --- |

a)

v případě vozidla, jehož REESS je konstruován k nabíjení z externího zdroje, se REESS nabíjí na nejvyšší stav nabití v souladu s postupem stanoveným výrobcem pro běžný provoz, dokud není postup nabíjení normálně ukončen;

| b) | v případě vozidla, jehož REESS je konstruován tak, aby byl nabíjen pouze ze zdroje energie ve vozidle, se REESS nabíjí na nejvyšší stav nabití, jehož lze dosáhnout při běžném provozu vozidla. Informace o tom, při kterém provozním režimu vozidla lze tohoto stavu nabití dosáhnout, poskytne výrobce. |
| --- | --- |

b)

v případě vozidla, jehož REESS je konstruován tak, aby byl nabíjen pouze ze zdroje energie ve vozidle, se REESS nabíjí na nejvyšší stav nabití, jehož lze dosáhnout při běžném provozu vozidla. Informace o tom, při kterém provozním režimu vozidla lze tohoto stavu nabití dosáhnout, poskytne výrobce.

1.4.4.1.3

Při zkoušce vozidla musí stav nabití u systému REESS, který je konstruován k externímu nabíjení, odpovídat nejméně 95 % stavu nabití podle bodů 1.4.4.1.1 a 1.4.4.1.2 a v případě systému REESS, který je konstruován tak, aby byl nabíjen pouze ze zdroje energie ve vozidle, musí odpovídat nejméně 90 % stavu nabití podle bodů 1.4.4.1.1 a 1.4.4.1.2. Stav nabití bude potvrzen metodou poskytnutou výrobcem.

1.4.4.2

Elektrické hnací ústrojí musí být pod elektrickým napětím buď za provozu původních zdrojů elektrické energie, nebo bez nich (např. motorový generátor, REESS nebo systém konverze elektrické energie), nicméně:

1.4.4.2.1

Na základě dohody mezi technickou zkušebnou a výrobcem je možné zkoušku provést s celým elektrickým hnacím ústrojím nebo jeho částmi bez elektrického napětí, pokud to nebude mít negativní vliv na výsledek zkoušky. V případě částí elektrického hnacího ústrojí, které nejsou napájeny elektrickou energií, musí být ochrana před úrazem elektrickým proudem prokázána buď pomocí fyzické ochrany, nebo izolačního odporu a dalších příslušných důkazů.

1.4.4.2.2

V případě, že je vozidlo vybaveno funkcí automatického rozpojení, je na žádost výrobce možné provést zkoušku s aktivovanou funkcí automatického rozpojení. V takovém případě musí být prokázáno, že automatické rozpojení by fungovalo i v průběhu nárazové zkoušky. To zahrnuje jak signál automatické aktivace, tak i galvanické rozpojení s ohledem na podmínky pozorované v průběhu nárazu.

2.

Figuríny

2.1

Přední sedadla

2.1.1

Zkušební figurína odpovídající specifikacím pro figurínu muže padesátého percentilu Hybrid III1, která splňuje požadavky na její seřízení, se instaluje na sedadlo spolujezdce podle podmínek stanovených v příloze 5.

2.1.2

Vozidlo se zkouší se zádržnými systémy, jak jimi vozidlo vybavuje výrobce.

3.

Pohon a dráha vozidla

3.1

Vozidlo musí být poháněno svým vlastním motorem, nebo jiným hnacím zařízením.

3.2

V okamžiku nárazu nesmí již na vozidlo působit žádné přídavné řídicí ani hnací zařízení.

3.3

Dráha vozidla musí splňovat požadavky stanovené v bodech 1.2 a 1.3.1.

4.

Rychlost vozidla v okamžiku nárazu musí činit 50 –0/+1 km/h. Pokud však byla zkouška provedena při vyšší nárazové rychlosti a vozidlo splnilo požadavky, lze zkoušku hodnotit jako vyhovující.

5.

Měření na figurínách na předních sedadlech

5.1

Všechna měření potřebná pro ověření biomechanických kritérií se provádějí za použití měřicích systémů odpovídajících specifikacím, jež jsou uvedeny v příloze 8.

5.2

Jednotlivé parametry se zaznamenávají prostřednictvím nezávislých datových kanálů s těmito hodnotami CFC (kmitočtová třída kanálu):

5.2.1

Zrychlení (a) vztažené k těžišti se vypočítává z tříosých složek zrychlení měřených za použití CFC 1 000.

5.2.2

Měření v krku figuríny

5.2.2.1

Axiální tahová síla a smyková síla působící zpředu dozadu na rozhraní mezi krkem a hlavou se měří za použití CFC 1 000.

5.2.2.2

Ohybový moment kolem příčné osy na rozhraní mezi krkem a hlavou se měří za použití CFC 600.

5.2.3

Průhyb hrudníku mezi hrudní kostí a páteří se měří za použití CFC 180.

5.2.4

Měření ve stehenní kosti figuríny

5.2.4.1

Axiální tlaková síla se měří za použití CFC 600.

6.

Měření na vozidle

6.1

Aby bylo možno provést zjednodušenou zkoušku podle přílohy 7, je třeba stanovit časový průběh zpomalení nosné konstrukce na základě hodnot z akcelerometrů v podélném směru v patě jednoho ze sloupků „B“ vozidla za použití CFC 180 a pomocí datových kanálů, které odpovídají požadavkům uvedeným v příloze 8.

6.2

Časový průběh rychlosti, který se použije při zkoušce podle přílohy 7, se získá z akcelerometru v podélném směru na sloupku „B“.

7.

Rovnocenné postupy

7.1

Podle uvážení schvalovacího orgánu mohou být povoleny i alternativní postupy, pokud lze prokázat jejich rovnocennost. Ke schvalovací dokumentaci se připojí zpráva, ve které se uvede použitá metoda a získané výsledky nebo důvod, proč nebyla zkouška provedena.

7.2

Povinnost prokázat rovnocennost použité alternativní metody má výrobce nebo jeho zástupce, který použití této metody požaduje.

---

(1)  Pracovní skupina pro pasivní bezpečnost (GRSP) EHK OSN hodlá vypracovat doplněk ke vzájemnému usnesení M.R.1 o figurínách pro zkoušky čelním nárazem. Než bude tento doplněk k dispozici, budou technické specifikace a podrobné výkresy figuríny Hybrid III se základními rozměry figuríny muže padesátého percentilu a figuríny ženy pátého percentilu a specifikace pro jejich nastavení pro tuto zkoušku uloženy u generálního tajemníka OSN, přičemž na vyžádání je možno do nich nahlédnout na sekretariátu Evropské hospodářské komise, Palais des Nations, Ženeva, Švýcarsko.

1

---

PŘÍLOHA 4

Biomechanická kritéria

1.

Kritérium pohybu hlavy (HPC36)

1.1

Kritérium pohybu hlavy (HPC36) se považuje za splněné, nedojde-li během zkoušky ke kontaktu hlavy se žádnou konstrukční částí vozidla.

1.2

Image 89

kde:

1.2.1

člen „a“ je výsledné zrychlení změřené podle bodu 5.2.1 přílohy 3, vyjádřené v jednotkách tíhy g (1 g = 9,81 m/s2);

1.2.2

pokud lze uspokojivě stanovit počátek kontaktu hlavy, pak t1 a t2 jsou okamžiky (v sekundách) určující interval mezi začátkem kontaktu hlavy a koncem záznamu, pro který je hodnota HPC maximální;

1.2.3

pokud nelze stanovit počátek kontaktu hlavy, pak t1 a t2 jsou časové okamžiky (v sekundách) určující interval mezi začátkem a koncem záznamu, pro který je hodnota HPC maximální.

1.2.4

Hodnoty HPC, pro které je časový interval (t1 – t2) delší než 36 ms, se pro účely výpočtu maximální hodnoty zanedbávají.

1.3

Hodnota výsledného zrychlení hlavy během dopředného nárazu, která je během 3 ms kumulativně překročena, se vypočítává z výsledného zrychlení hlavy měřeného podle bodu 5.2.1 přílohy 3.

2.

Kritéria poranění krku

2.1

Tato kritéria jsou určena axiální tahovou silou a smykovými silami zpředu dozadu na rozhraní mezi hlavou a krkem (v kN), změřenými podle bodu 5.2.2 přílohy 3.

2.2

Kritérium ohybového momentu krku je určeno ohybovým momentem (v Nm) kolem příčné osy na rozhraní mezi hlavou a krkem, změřeným podle bodu 5.2.2 přílohy 3.

3.

Kritérium stlačení hrudníku (THCC, thorax compression criterion) a kritérium měkkých tkání (V * C, viscous criterion)

3.1

Kritérium stlačení hrudníku je určeno absolutní hodnotou deformace hrudníku (v mm) změřenou podle bodu 5.2.3 přílohy 3.

3.2

Kritérium měkkých tkání (V*C) se vypočítává jako okamžitý součin tlaku a rychlosti průhybu hrudní kosti, změřené podle bodu 5 této přílohy a rovněž podle bodu 5.2.3 přílohy 3.

4.

Kritérium síly působící na stehenní kost (FFC, Femur Force Criterion)

4.1

Toto kritérium je určeno tlakovým zatížením (v kN) přenášeným axiálně na každou stehenní kost figuríny, změřeným podle bodu 5.2.4 přílohy 3.

5.

Postup výpočtu kritéria měkkých tkání (V * C) pro figurínu Hybrid III

5.1

Kritérium měkkých tkání se vypočítává jako okamžitý součin tlakové síly a rychlosti průhybu hrudní kosti. Obojí se získávají z měření průhybu hrudní kosti.

5.2

C(t) = D(t) / konstanta,

kde percentilová konstanta pro figurínu muže = 0,229 v případě figuríny padesátého percentilu HIII

a percentilová konstanta pro figurínu ženy = 0,187 v případě figuríny padesátého percentilu HIII

Rychlost průhybu hrudní kosti v čase t se vypočítává z filtrovaného průhybu podle vzorce:

Image 90

kde D(t) je průhyb v čase t (v metrech) a 
  Image 91
  je časový interval (v sekundách) mezi měřeními průhybu. Maximální hodnota
  Image 92
  činí 1,25 x 10–4 sekundy. Tento výpočetní postup je znázorněn v následujícím diagramu:

Image 93

---

PRILOHA 5

Uspořádání a instalace figurín a seřízení zádržných systémů

1.

Uspořádání figurín

1.1

Rovina souměrnosti figuríny musí být totožná se svislou středovou rovinou sedadla.

1.2

Přední lavicové sedadlo

1.2.1

Rovina souměrnosti figuríny musí ležet ve svislé rovině procházející středem volantu a rovnoběžně s podélnou středovou rovinou vozidla. Pokud je místo k sezení určeno tvarem lavice, považuje se takové sedadlo za oddělené.

1.2.2

Rovina souměrnosti figuríny musí být symetrická s rovinou souměrnosti figuríny řidiče vůči podélné středové rovině vozidla. Pokud je místo k sezení určeno tvarem lavice, považuje se takové sedadlo za oddělené.

1.3

Roviny souměrnosti figuríny musejí být totožné se středovými rovinami míst k sezení stanovených výrobcem.

2.

Instalace figuríny muže padesátého percentilu Hybrid III na sedadle řidiče

2.1

Příčná přístrojová platforma hlavy musí být vodorovná s přesností na 2,5°. Při nastavování hlavy figuríny ve vozidle se vzpřímenými sedadly, která nemají seřiditelná opěradla, se postupuje po krocích v následujícím pořadí. Nejprve se seřídí poloha bodu H v mezích stanovených níže v bodě 2.4.3.1 tak, aby se příčná přístrojová platforma hlavy figuríny vyrovnala do vodorovné polohy. Pokud se platforma nevyrovnala, seřídí se úhel kyčle figuríny v mezích stanovených v bodě 2.4.3.2. Jestliže i přesto příčná přístrojová platforma hlavy stále ještě vyrovnána není, seřídí se krční konzola figuríny v minimálním potřebném rozsahu tak, aby byla příčná přístrojová platforma hlavy vodorovná s přesností na 2,5°.

2.2

Paže

2.2.1

Paže řidiče spočívají těsně u trupu s osami co nejblíže svislé rovině.

2.3

Ruce

2.3.1

Dlaně zkušební figuríny řidiče se dotýkají vnější části věnce volantu v bodech vodorovné osy věnce. Palce spočívají na věnci volantu a jsou k němu lehce přilepeny lepicí páskou tak, aby při zatlačení na ruku figuríny směrem vzhůru silou nejméně 9 N a nejvýše 22 N uvolnila lepicí páska ruku z věnce volantu.

2.4

Trup

2.4.1

Ve vozidlech vybavených lavicovými sedadly spočívá horní část trupu figuríny řidiče na opěradle sedadla. Středová předozadní rovina figuríny řidiče je svislá a rovnoběžná s podélnou osou vozidla a prochází středem věnce volantu.

2.4.2

Ve vozidlech vybavených jednotlivými sedadly spočívá horní část trupu figuríny řidiče na opěradle sedadla. Středová předozadní rovina figuríny řidiče je svislá a splývá s podélnou osou příslušného sedadla.

2.4.3

Spodní část trupu

2.4.3.1

Bod H figuríny řidiče musí s přesností na 13 mm ve svislém směru a 13 mm ve vodorovném směru splývat s bodem nacházejícím se 6 mm pod bodem H stanoveným tak, jak je uvedeno v příloze 6, až na to, že se délka bércové a stehenní části zařízení pro stanovení bodu H nastaví na 414 mm namísto 417 mm, resp. na 401 mm namísto 432 mm.

2.4.3.2

Při stanovení pomocí měřidla úhlu kyčle (GM) (výkres č. 78051-532 zařazený odkazem do části 572), jež je vloženo do otvoru pro měřidlo u bodu H figuríny, musí úhel měřený od horizontály na rovné plošce 76,2 mm (3 palce) měřidla činit 22,5° ± 2,5°.

2.5

Stehenní část nohou figuríny řidiče spočívá na sedáku natolik, nakolik je to umožněno položením chodidel. Počáteční vzdálenost mezi vnějšími stranami přírub třmenů kolena činí 270 ± 10 mm. V možné míře se levá noha figuríny řidiče nastaví do svislé podélné roviny. V možné míře se pravá noha figuríny řidiče nastaví do svislé roviny. Přípustné je konečné seřízení umožňující uložení chodidel podle bodu 2.6 pro různá uspořádání prostoru pro cestující.

2.6

Chodidla

2.6.1

Pravé chodidlo figuríny řidiče spočívá na nesešlápnutém pedálu plynu s nejzadnějším bodem paty na podlaze v rovině pedálu. Pokud nelze chodidlo na pedál akcelerátoru položit, ustaví se kolmo k holeni a umístí co nejvíce dopředu ve směru osy pedálu, s nejzadnějším bodem paty spočívajícím na podlaze. Pata levého chodidla se položí na podlahový panel co nejvíce dopředu. Levé chodidlo se položí co nejrovněji na pedálovou podlahu. Podélná osa levého chodidla směřuje co nejrovnoběžněji s podélnou osou vozidla. Je-li vozidlo vybaveno opěrkou nohy, lze na ni žádost výrobce položit levé chodidlo. V takovém případě je poloha levého chodidla určena opěrkou nohy.

2.7

Instalované měřicí přístroje nesmějí pohyb figuríny při nárazu nijak ovlivňovat.

2.8

Teplota figuríny a soustavy měřicích přístrojů se před zkouškou nechá ustálit a udržuje se, nakolik je to možné, v rozmezí 19 až 22,2 °C.

2.9

Oblečení figuríny padesátého percentilu HIII

2.9.1

Figurína vybavená přístroji se oblékne do přiléhavého bavlněného elastického oděvu s krátkými rukávy a s kalhotami sahajícími do půli lýtek podle specifikace ve FMVSS 208, výkresy 78051-292 a 293, nebo specifikací rovnocenných.

2.9.2

Obě chodidla zkušební figuríny se pevně obují do bot velikosti 11XW, které svou velikostí a tloušťkou podrážek a podpatků odpovídají vojenské normě Spojených států amerických MIL S 13192, revize P, a jejichž hmotnost činí 0,57 ± 0,1 kg.

3.

Podélný a svislý rozměr bodu H jsou popsány jako (X50thM, Z50thM) a podélný a svislý rozměr bodu H 5th jsou popsány jako (X5thF, Z5thF). XSCL je definováno jako vodorovná vzdálenost mezi bodem H a nejpřednějším bodem na sedáku sedadla (viz obrázek 1). Bod H 5th se vypočte pomocí následujícího vzorce: X5thF by měl být vždy více vpředu než X50thM.

X5thF = X50thM, + (93 mm – 0,323 x XSCL)

Z5thF = Z50thM

Image 94

  Obrázek 1

3.1

Příčná přístrojová platforma hlavy musí být vodorovná s přesností na 2,5°. Při nastavování hlavy figuríny ve vozidle se vzpřímenými sedadly, která nemají seřiditelná opěradla, se postupuje po krocích v následujícím pořadí. Nejprve se seřídí poloha bodu H 5th v mezích stanovených níže v bodě 3.4.3.1 tak, aby se příčná přístrojová platforma hlavy figuríny vyrovnala do vodorovné polohy. Pokud se platforma nevyrovnala, seřídí se úhel kyčle figuríny v mezích stanovených v bodě 3.4.3.2. Jestliže i přesto příčná přístrojová platforma hlavy stále ještě vyrovnána není, seřídí se krční konzola figuríny v minimálním potřebném rozsahu tak, aby byla příčná přístrojová platforma hlavy vodorovná s přesností na 2,5°.

3.2

Paže

3.2.1

Paže cestujícího se dotýkají opěradla sedadla a boků trupu.

3.3

Ruce

3.3.1

Dlaně figuríny cestujícího se dotýkají vnější strany stehen. Malíček se dotýká sedáku.

3.4

Trup

3.4.1

Ve vozidlech vybavených lavicovými sedadly spočívá horní část trupu figuríny cestujícího na opěradle sedadla. U figuríny cestujícího je středová předozadní rovina rovněž svislá a rovnoběžná s podélnou osou vozidla a nachází se ve stejné vzdálenosti od podélné osy vozidla jako středová předozadní rovina figuríny řidiče.

3.4.2

Ve vozidlech vybavených jednotlivými sedadly spočívá horní část trupu figuríny cestujícího na opěradle sedadla. Středová předozadní rovina figuríny cestujícího je svislá a splývá s podélnou osou příslušného sedadla.

3.4.3

Spodní část trupu

3.4.3.1

Bod „H 5th
  “ zkušební figuríny cestujícího musí s přesností na 13 mm ve vodorovném směru splývat s bodem „H 5th
  “ stanoveným postupem podle přílohy 6 a bodu 3 výše.

3.4.3.2

Při stanovení pomocí měřidla úhlu kyčle (GM) (výkres č. 78051-532 zařazený odkazem do části 572), jež je vloženo do otvoru pro měřidlo u bodu H figuríny, musí úhel měřený od horizontály na rovné plošce 76,2 mm (3 palce) měřidla činit 20 ± 2,5°.

3.5

Stehenní část nohou figuríny cestujícího spočívá na sedáku natolik, nakolik to umožňuje uložení chodidel. Počáteční vzdálenost mezi vnějšími stranami přírub třmenů kolena činí 229 mm ± 5 mm, jak je znázorněno na obrázku 2. V možné míře se obě nohy figuríny cestujícího nastaví do svislé podélné roviny. Přípustné je konečné seřízení umožňující uložení chodidel podle bodu 3.6 pro různá uspořádání prostoru pro cestující.

Image 95

  Obrázek 2 Počáteční vzdálenost kolena figuríny ženy pátého percentilu Hybrid III

3.6

Chodidla

3.6.1

Není-li možné, aby obě chodidla byla v kontaktu s podlahou, spustí se tak, aby se lýtka dotýkala předního okraje sedáku nebo aby se zadní část chodidla dotýkala interiéru vozidla. Chodidlo se musí udržovat co nejrovnoběžněji s podlahou, jak je znázorněno na obrázku d).

Překáží-li požadované poloze chodidla vyčnívající části vozidla, natočí se chodidlo o co nejmenší úhel kolem osy holenní kosti. Pokud to nestačí, natočí se stehenní kost tak, aby chodidlu již nic nepřekáželo nebo aby překáželo co nejméně. Chodidlo se posune dovnitř nebo směrem ven, přičemž se udržuje konstantní vzdálenost mezi koleny.

| | |
| --- | --- |
| | |

Image 96

Image 97

Image 98

Image 99

3.7

Instalované měřicí přístroje nesmějí pohyb figuríny při nárazu nijak ovlivňovat.

3.8

Teplota figurín a soustavy měřicích přístrojů se před zkouškou nechá ustálit a udržuje se, nakolik je to možné, v rozmezí 19 až 22,2 °C.

3.9

Oblečení figuríny pátého percentilu HIII

3.9.1

Figurína vybavená přístroji se oblékne do přiléhavého bavlněného elastického oděvu s krátkými rukávy a s kalhotami sahajícími do půli lýtek podle specifikace ve FMVSS 208, výkresy 78051-292 a 293, nebo specifikací rovnocenných.

3.9.2

Obě chodidla zkušební figuríny se pevně obují do bot ženské velikosti 7,5 W, které svou velikostí a tloušťkou podrážek a podpatků odpovídají vojenské normě USA MIL-S-21711E, revize P, a jejichž hmotnost činí 0,41 ± 0,09 kg.

4.

Vesta figuríny se nainstaluje do příslušné polohy tak, aby otvor pro šroub spodní krční konzoly a pracovní otvor vesty figuríny byly ve stejné poloze. Zkušební figurína sedící v určené poloze tak, jak stanoví příslušné požadavky v bodech 2.1 až 2.6 a 3.1 až 3.6, se obepne pásem a přezka se zapne. Napne se břišní pás. Z navíječe se povytáhne ramenní popruh a nechá se navinout. Tento postup se čtyřikrát zopakuje. Ramenní popruh by měl být umístěn tak, aby nesklouzl z ramene a aby se nedotknul krku. Bezpečnostní pás se umístí takto: u zkušební figuríny muže padesátého percentilu Hybrid III nesmí být otvor na vnější straně vesty figuríny zcela zakryt bezpečnostním pásem. V případě figuríny ženy pátého percentilu Hybrid III musí bezpečnostní pás procházet mezi prsy. Na břišní pás se aplikuje tahové zatížení 9 až 18 N. Jestliže je systém pásu vybaven omezovačem tahu, ramenní pás se povolí v maximální míře, kterou pro normální používání doporučuje v návodu k obsluze výrobce vozidla. Pokud systém pásu omezovačem tahu vybaven není, nechá se nadbytečná délka popruhu ramenního pásu navinout působením navíjecí síly navíječe. Jsou-li bezpečností pás a kotevní úchyty bezpečnostních pásů umístěny tak, že pás neleží tak, jak je vyžadováno výše, lze bezpečnostní pás ručně nastavit a přichytit páskou.

---

PRILOHA 6

Postup pro stanovení bodu H a skutečného úhlu trupu pro místa k sezení v motorových vozidlech (1)

Dodatek 1 – Popis třírozměrného zařízení ke stanovení bodu H (zařízení 3-D H) (1)

Dodatek 2 – Třírozměrná vztažná soustava (1)

Dodatek 3 – Referenční údaje o místech k sezení (1)

---

(1)  Postup je popsán v příloze 1 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (RE.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6).

---

PRILOHA 7

Postup zkoušky se zkušebním vozíkem

1.

Příprava a postup zkoušky

1.1

Zkušební vozík musí být konstruován tak, aby se po zkoušce neobjevily žádné trvalé deformace. Vede se tak, aby ve fázi nárazu nepřekročila odchylka ve svislé rovině 5° a ve vodorovné rovině 2°.

1.2

Stav nosné konstrukce

1.2.1

Zkoušená nosná konstrukce musí být reprezentativní pro sériovou výrobu příslušných vozidel. Některé součásti mohou být nahrazeny nebo vyjmuty, pokud toto nahrazení nebo vyjmutí zjevně nemá na výsledky zkoušky vliv.

1.2.2

Seřízení musí odpovídat specifikacím bodu 1.4.3 přílohy 3 tohoto předpisu, přičemž se v úvahu bere také to, co je uvedeno v bodě 1.2.1.

1.3

Uchycení nosné konstrukce

1.3.1

Nosná konstrukce musí být k vozíku pevně uchycena tak, aby během zkoušky nedošlo k žádnému relativnímu posunu.

1.3.2

Použitý způsob upevnění nosné konstrukce k vozíku nesmí zpevňovat ukotvení sedadel nebo zádržných zařízení, ani nesmí vyvolat abnormální deformaci nosné konstrukce.

1.3.3

Doporučuje se takové zařízení pro uchycení, kde nosná konstrukce spočívá na podpěrách umístěných přibližně v ose kol, nebo – je-li to možné – kde je nosná konstrukce k vozíku připevněna úchyty závěsného systému.

1.3.4

Úhel mezi podélnou osou vozidla a směrem pohybu vozíku činí 0° ± 2°.

1.4

Figuríny a jejich umístění musejí odpovídat specifikacím uvedeným v bodě 2 přílohy 3.

1.5

Měřicí aparatura

1.5.1

Snímače pro měření zpomalení nosné konstrukce během nárazu musejí být umístěny rovnoběžně s podélnou osou vozíku podle specifikací přílohy 8 (CFC 180).

1.5.2

Všechna měření potřebná pro kontrolu souboru kritérií jsou uvedena v bodě 5 přílohy 3.

1.6

Křivka zpomalení nosné konstrukce v průběhu nárazové fáze musí vyhovovat podmínce, že se křivka změny rychlosti v čase získaná integrací neodchyluje v žádném bodě o více než ±1 m/s od referenční křivky změny rychlosti v čase pro dané vozidlo, jak je definována v dodatku k této příloze. K získání rychlosti nosné konstrukce uvnitř pásma lze posunout časovou osu referenční křivky.

1.7

Tato referenční křivka se získá integrací křivky zpomalení zkoušeného vozidla změřené při zkoušce čelním nárazem na bariéru, jak je uvedeno v bodě 6 přílohy 3 tohoto předpisu.

1.8

Zkoušku je možno provést i jinou metodou než zpomalením zkušebního vozíku, ovšem za předpokladu, že taková metoda splňuje požadavek týkající se rozmezí změn rychlosti podle bodu 1.6.

---

PŘÍLOHA 7 – DODATEK

Křivka ekvivalence – toleranční pásmo pro křivku ΔV = f(t)

Image 100

---

PŘÍLOHA 8

Postup měření při měřicích zkouškách: přístrojové vybavení

1.

Definice

1.1

Datový kanál zahrnuje veškeré přístrojové vybavení počínaje snímačem (resp. vícenásobnými snímači, jejichž výstupy jsou určitým způsobem zkombinovány) až po případné postupy analýzy, kterými se mohou změnit kmitočty nebo amplitudy dat.

1.2

Snímač je prvním zařízením datového kanálu; slouží k přeměně měřené fyzikální veličiny v jinou veličinu (například elektrické napětí), jež může být ve zbývající části datového kanálu zpracována.

1.3

Označení datového kanálu, který splňuje určité amplitudové charakteristiky, specifikované v této příloze. Číslo CAC se číselně rovná horní mezi měřicího rozsahu.

1.4

Tyto kmitočty jsou definovány na obrázku 1 této přílohy.

1.5

Kmitočtová třída kanálu je označena číslem, které udává, že kmitočtová charakteristika kanálu leží uvnitř mezí specifikovaných na obrázku 1 této přílohy. Toto číslo a hodnota kmitočtu FH (v Hz) jsou si číselně rovny.

1.6

Směrnice přímky, která při použití metody nejmenších čtverců nejlépe odpovídá kalibračním hodnotám stanoveným v dané amplitudové třídě kanálu.

1.7

Střední hodnota koeficientů citlivosti vyhodnocených v rozmezí kmitočtů, které jsou rovnoměrně rozloženy na logaritmické stupnici mezi

| FL | a | |
| --- | --- | --- |

FL

a

Image 101

1.8

V procentech vyjádřený poměr maximálního rozdílu mezi kalibrační hodnotou a odpovídající hodnotou odečtenou na přímce definované v bodě 1.6 u horní meze dané amplitudové třídy kanálu.

1.9

Poměr výstupního signálu ke vstupnímu signálu při buzení snímače kolmého na osu měření. Vyjadřuje se v procentech citlivosti podél osy měření.

1.10

Doba fázového zpoždění datového kanálu je rovna fázovému zpoždění (v radiánech) sinusového signálu dělenému úhlovým kmitočtem tohoto signálu (v radiánech za sekundu).

1.11

Souhrn všech vnějších podmínek a vlivů, které na datový kanál v daném okamžiku působí.

2.

Funkční požadavky

2.1

Absolutní hodnota chyby linearity datového kanálu při jakémkoli kmitočtu v CFC nesmí v celém měřicím rozsahu převyšovat 2,5 % hodnoty CAC.

2.2

Kmitočtová odezva datového kanálu musí ležet mezi mezními křivkami uvedenými na obrázku 1 této přílohy. Nulová úroveň dB je určena kalibračním faktorem.

2.3

Stanoví se doba fázového zpoždění mezi vstupním a výstupním signálem datového kanálu, která se mezi 0,03 FH a FH nesmí změnit o více než 1/10 FH sekund.

2.4

Čas

2.4.1

Zaznamená se časová základna, která musí poskytnout alespoň 1/100 sekundy s přesností na 1 %.

2.4.2

Vzájemné časové zpoždění mezi signály dvou nebo více datových kanálů nesmí bez ohledu na jejich kmitočtovou třídu přesáhnout 1 ms při vyloučení zpoždění způsobeného fázovým posunem.

Dva nebo více datových kanálů, jejichž signály jsou kombinovány, musejí být téže kmitočtové třídy a jejich vzájemné časové zpoždění nesmí být větší než 1/10 FH sekund.

Tento požadavek platí jak pro analogové signály, tak pro synchronizační pulsy a digitální signály.

2.5

Příčná citlivost snímače musí být v každém směru menší než 5 %.

2.6

Kalibrace

2.6.1

Datový kanál se kalibruje nejméně jednou za rok porovnáním s referenčním zařízením návazným na známé etalony. Metodami použitými pro porovnání s referenčním zařízením se nesmí zavést chyba větší než 1 % CAC. Použití referenčního zařízení je omezeno na kmitočtový rozsah, na který je kalibrováno. Subsystémy datového kanálu mohou být hodnoceny individuálně a výsledky zahrnuty do přesnosti celkového datového kanálu. To lze provést například pomocí elektrického signálu o známé amplitudě, který simuluje výstupní signál snímače, což umožňuje kontrolu faktoru zesílení datového kanálu mimo vlastní snímač.

2.6.2

Přesnost referenčního zařízení pro kalibraci musí být ověřena nebo schválena úředním metrologickým orgánem.

2.6.2.1

Statická kalibrace

2.6.2.1.1

Chyby musejí být menší než ±1,5 % amplitudové třídy kanálu.

2.6.2.1.2

Chyba musí být menší než ±1 % amplitudové třídy kanálu.

2.6.2.1.3

Chyba musí být menší než ±1 % amplitudové třídy kanálu.

2.6.2.2

Dynamická kalibrace

2.6.2.2.1

Chyba referenčních zrychlení vyjádřená v procentech amplitudové třídy kanálu musí být do 400 Hz menší než ±1,5 %, mezi 400 a 900 Hz menší než ±2 % a nad 900 Hz menší než ±2,5 %.

2.6.2.3

Relativní chyba referenčního času musí být menší než 10-5.

2.6.3

Tyto hodnoty se stanoví měřením výstupního signálu datového kanálu při známém vstupním signálu pro různé hodnoty tohoto signálu. Kalibrace datového kanálu musí zahrnovat celý rozsah amplitudové třídy.

Pro obousměrné kanály se použijí hodnoty jak kladné, tak záporné.

Pokud kalibrační zařízení nedokáže kvůli mimořádně vysokým hodnotám měřené veličiny vytvořit požadovaný vstup, provedou se kalibrace v mezích kalibračních etalonů a tyto meze se uvedou ve zkušebním protokolu.

Celkový datový kanál se kalibruje při kmitočtu nebo kmitočtovém spektru majícím významnou hodnotu mezi

| FL | a | |
| --- | --- | --- |

FL

a

Image 102

2.6.4

Křivky odezvy fáze a amplitudy ve vztahu ke kmitočtu se stanoví měřením fáze a amplitudy výstupních signálů datového kanálu při známém vstupním signálu a pro různé hodnoty tohoto signálu ležící v rozmezí od FL do desetinásobku CFC nebo do 3 000 Hz, podle toho, která hodnota je nižší.

2.7

Je třeba provádět pravidelné kontroly ke zjištění případných vlivů vnějšího prostředí, jako je elektrický nebo magnetický tok, rychlost pohybu kabelů apod. To lze provést například zaznamenáváním výstupu náhradních kanálů vybavených maketami snímačů. Pokud se zjistí významné výstupní signály, je třeba přijmout nápravné opatření, jakým je například výměna kabelů.

2.8

Datový kanál je definován hodnotami CAC a CFC.

CAC musí mít hodnotu 1, 2 nebo 5 na desátou.

3.

Snímače je třeba pevně uchytit, aby byly záznamy jejich signálů co nejméně ovlivněny vibracemi. Za platnou se považuje každá montáž, jejíž nejnižší rezonanční kmitočet se rovná alespoň pětinásobku kmitočtu FH příslušného datového kanálu. Zejména snímače zrychlení je třeba montovat tak, aby počáteční úhel mezi skutečnou osou měření a příslušnou referenční osou vztažné soustavy nebyl větší než 5°, pokud není proveden analytický nebo experimentální odhad vlivu montáže na měřené údaje. Měří-li se v daném bodě zrychlení ve více osách, má osa každého snímače zrychlení procházet ve vzdálenosti do 10 mm od tohoto bodu a seismické těžiště každého akcelerometru se má nacházet ve vzdálenosti do 30 mm od tohoto bodu.

4.

Zpracování dat

4.1

Filtrace odpovídající kmitočtům dané třídy datového kanálu se může provést buď během záznamu, nebo v rámci zpracování dat. Analogovou filtraci před záznamem je však třeba provést na úrovni vyšší než CFC, aby se využilo alespoň 50 % dynamického rozsahu záznamového zařízení a snížilo se nebezpečí, že vysoké kmitočty zařízení zahltí, nebo způsobí chyby vzorkování (aliasing) při digitalizaci.

4.2

Digitalizace

4.2.1

Vzorkovací kmitočet musí činit alespoň 8 FH.

4.2.2

Velikost digitálních slov by měla být alespoň 7 bitů plus paritní bit.

5.

Výsledky se předkládají na papíru formátu A4 (ISO/R 216). Pokud jsou výsledky předkládány ve formě grafů, musejí být na osách vyznačeny stupnice, přičemž měřicí jednotka musí být vhodným násobkem zvolené jednotky (např. 1, 2, 5, 10, 20 mm). Používají se jednotky SI, s výjimkou rychlosti vozidla, kde je možno použít jednotku km/h, a zrychlení při nárazu, kde je možno použít jednotku g, kde g = 9,8 m/s2.

Image 103

  Obrázek 1 Křivka kmitočtové odezvy

| | | | | N | Logaritmická stupnice |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| CFC | FL | FH. | FN | a | ± | 0,5 | dB |
| | | | | b | + | 0,5 ; –1 | dB |
| | Hz | Hz | Hz | c | + | 0,5 ; -4 | dB |
| 1 000 | ≤ 0,1 | 1 000 | 1 650 | d | – | 9 | dB/oktáva |
| 600 | ≤ 0,1 | 600 | 1 000 | e | – | 24 | dB/oktáva |
| 180 | ≤ 0,1 | 180 | 300 | f | | ∞ | |
| 60 | ≤ 0,1 | 60 | 100 | g | – | 30 | |

N

Logaritmická stupnice

CFC

FL

FH.

FN

a

±

0,5

dB

b

+

0,5 ; –1

dB

Hz

Hz

Hz

c

+

0,5 ; -4

dB

1 000

≤ 0,1

1 000

1 650

d

–

9

dB/oktáva

600

≤ 0,1

600

1 000

e

–

24

dB/oktáva

180

≤ 0,1

180

300

f

∞

60

≤ 0,1

60

100

g

–

30

---

PŘÍLOHA 9

Zkušební postupy pro vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím

Tato příloha popisuje postupy zkoušky prokazující soulad s požadavky na elektrickou bezpečnost podle bodu 5.2.8 tohoto předpisu.

1.

Pokud je používána funkce automatického rozpojení, musí se zařízení zajištující funkci rozpojení měřit z obou stran.

Pokud je však rozpojení vysokého napětí integrální se systémem REESS nebo se systémem konverze energie a pokud je vysokonapěťová sběrnice systému REESS nebo systému konverze energie chráněna po nárazové zkoušce podle stupně ochrany IPXXB, měří se pouze mezi zařízením s funkcí rozpojení a elektrickými spotřebiči.

Voltmetr použitý při této zkoušce musí měřit stejnosměrné hodnoty a jeho vnitřní odpor musí být nejméně 10 MΩ.

2.

Po nárazové zkoušce se stanoví napětí ve vysokonapěťové sběrnici (Ub, U1, U2) (viz obrázek 1).

Měření napětí nesmí proběhnout dříve než 10 sekund, avšak nikoli později než 60 sekund, po nárazu.

Tento postup se nepoužije, pokud během zkoušky není napájeno elektrické hnací ústrojí.

Image 104

  Obrázek 1 Měření Ub, U1, U2 b 1 2

3.

Před nárazem se k odpovídajícímu kondenzátoru paralelně připojí spínač S1 a známý vybíjecí odpor Re (viz obrázek 2).

| a) | Nejdříve za 10 sekund a nejpozději za 60 sekund po nárazu se při měření napětí Ub a proudu Ie spínač S1 uzavře a hodnoty měření se zaznamenají. Součin napětí Ub a proudu Ie se integruje v čase, od okamžiku uzavření spínače S1 (tc) do doby, kdy napětí Ub klesne pod hranici napětí 60 V (ss) (th). Výsledek integrace se rovná celkové energii (TE) v joulech. |
| --- | --- |

a)

Nejdříve za 10 sekund a nejpozději za 60 sekund po nárazu se při měření napětí Ub a proudu Ie spínač S1 uzavře a hodnoty měření se zaznamenají. Součin napětí Ub a proudu Ie se integruje v čase, od okamžiku uzavření spínače S1 (tc) do doby, kdy napětí Ub klesne pod hranici napětí 60 V (ss) (th). Výsledek integrace se rovná celkové energii (TE) v joulech.

Image 105

| b) | Pokud jsou hodnoty Ub měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů X (Cx) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TE) podle tohoto vzorce:
  TE = 0,5 x Cx x Ub
  2 |
| --- | --- |

b)

Pokud jsou hodnoty Ub měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů X (Cx) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TE) podle tohoto vzorce:

TE = 0,5 x Cx x Ub
  2

| c) | Pokud jsou hodnoty U1 a U2 (viz obrázek 1) měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů Y (Cy1, Cy2) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TEy1, TEy2) podle těchto vzorců:
  TEy1 = 0,5 × Cy1 × U1
  2

  TEy2 = 0,5 × Cy2 × U2
  2 |
| --- | --- |

c)

Pokud jsou hodnoty U1 a U2 (viz obrázek 1) měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů Y (Cy1, Cy2) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TEy1, TEy2) podle těchto vzorců:

TEy1 = 0,5 × Cy1 × U1
  2

TEy2 = 0,5 × Cy2 × U2
  2

Tento postup se nepoužije, pokud během zkoušky není napájeno elektrické hnací ústrojí.

Image 106

  Obrázek 2 Příklad měření energie ve vysokonapěťové sběrnici uložené v kondenzátorech X

4.

Po nárazové zkoušce vozidla se bez použití nářadí otevřou, rozeberou nebo vyjmou všechny části obklopující vysokonapěťové komponenty. Veškeré zbývající obklopující části se považují za součást fyzické ochrany.

Kloubový zkušební prst znázorněný na obrázku 3 se pro posouzení elektrické bezpečnosti vloží do každé mezery nebo otvoru fyzické ochrany zkušební silou 10 N ± 10 %. Pokud dojde k částečnému nebo úplnému průniku zkušebního prstu do fyzické ochrany, musí se zkušební kloubový prst umístit do všech poloh, které jsou uvedeny níže.

Z výchozí rovné polohy se oba klouby zkušebního prstu postupně ohnou do úhlu 90° k ose spojených článků prstu a prst se umístí do každé možné polohy.

Vnitřní zábrany elektrické ochrany se považují za součást krytu.

Pokud je to vhodné, připojí se mezi kloubový zkušební prst a živé části pod vysokým napětím, které jsou uvnitř zábrany elektrické ochrany nebo krytu, zdroj nízkého napětí (nejméně 40 V a nejvíce 50 V) s vhodnou sériově zapojenou svítilnou.

Image 107

  Obrázek 3 Kloubový zkušební prst

Materiál: kov, není-li uvedeno jinak

Lineární rozměry v milimetrech.

Tolerance rozměrů bez zvláštní tolerance:

| a) | u úhlů: +0/–10 sekund; |
| --- | --- |

a)

u úhlů: +0/–10 sekund;

| b) | u lineárních rozměrů:






  i) | do 25 mm: +0/–0,05; |
| --- | --- | --- |

b)

u lineárních rozměrů:

i)

do 25 mm: +0/–0,05;

| ii) | nad 25 mm: ±0,2. |
| --- | --- |

ii)

nad 25 mm: ±0,2.

Oba klouby musí ve stejné rovině a ve stejném směru umožňovat pohyb pod úhlem 90° s tolerancí 0 až +10°.

Požadavky bodu 5.2.8.1.3 tohoto předpisu jsou splněny, pokud se kloubový zkušební prst specifikovaný na obrázku 3 nemůže dotknout živých částí pod vysokým napětím.

Je-li to nutné, lze ke kontrole, zda se zkušební kloubový prst nedotýká vysokonapěťové sběrnice, použít zrcátko nebo světelnou sondu.

Pokud se tento požadavek ověřuje signálním obvodem mezi kloubovým zkušebním prstem a živými částmi pod vysokým napětím, nesmí se svítilna rozsvítit.

4.1

| a) | Zkušební metoda s použitím přístroje na měření odporu
  Přístroj na měření odporu se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany) a odpor se měří pomocí přístroje, který splňuje následující požadavky:






  i) | přístroj na měření odporu: měřicí proud nejméně 0,2 A; |
| --- | --- | --- |

a)

Zkušební metoda s použitím přístroje na měření odporu

Přístroj na měření odporu se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany) a odpor se měří pomocí přístroje, který splňuje následující požadavky:

i)

přístroj na měření odporu: měřicí proud nejméně 0,2 A;

| ii) | rozlišení: 0,01 Ω nebo méně; |
| --- | --- |

ii)

rozlišení: 0,01 Ω nebo méně;

| iii) | odpor R musí být menší než 0,1 Ω. |
| --- | --- |

iii)

odpor R musí být menší než 0,1 Ω.

| b) | Zkušební metoda s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru
  Stejnosměrný napájecí zdroj, voltmetr a ampérmetr se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany).
  Napětí stejnosměrného napájecího zdroje se nastaví tak, aby hodnota elektrického proudu činila nejméně 0,2 A.
  Měří se proud „I“ a napětí „U“.
  Odpor „R“ se vypočítá podle tohoto vzorce:
  R = U / I
  odpor R musí být menší než 0,1 Ω.

  Poznámka: Pokud se k měření napětí a proudu používají olověné vodiče, musí být každý olověný vodič samostatně připojen k zábraně elektrické ochrany / krytu / elektrické kostře. Pro měření napětí a měření proudu může být použita společná svorka.
  Níže je uveden příklad zkušební metody s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru. |
| --- | --- |

b)

Zkušební metoda s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru

Stejnosměrný napájecí zdroj, voltmetr a ampérmetr se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany).

Napětí stejnosměrného napájecího zdroje se nastaví tak, aby hodnota elektrického proudu činila nejméně 0,2 A.

Měří se proud „I“ a napětí „U“.

Odpor „R“ se vypočítá podle tohoto vzorce:

R = U / I

odpor R musí být menší než 0,1 Ω.

Poznámka: Pokud se k měření napětí a proudu používají olověné vodiče, musí být každý olověný vodič samostatně připojen k zábraně elektrické ochrany / krytu / elektrické kostře. Pro měření napětí a měření proudu může být použita společná svorka.

Níže je uveden příklad zkušební metody s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru.

Image 108

  Obrázek 4 Příklad zkušební metody s použitím stejnosměrného napájecího zdroje

5.

Izolační odpor

5.1

Izolační odpor každé vysokonapěťové sběrnice vozidla se měří nebo stanovuje výpočtem pomocí naměřených hodnot každé části nebo konstrukční jednotky vysokonapěťové sběrnice.

Všechna měření pro výpočet napětí a elektrické izolace se provádějí po uplynutí nejméně 10 sekund po nárazu.

5.2

Měření izolačního odporu se provádí výběrem vhodné metody měření z metod uvedených v bodech 5.2.1 až 5.2.2 této přílohy, v závislosti na elektrickém náboji na živých částech nebo na izolačním odporu.

Rozsah elektrického obvodu, který má být měřen, je předem vyjasněn pomocí schémat elektrických obvodů. Jsou-li vysokonapěťové sběrnice vzájemně galvanicky izolovány, měří se izolační odpor každého elektrického obvodu.

Kromě toho lze provést nezbytné úpravy pro měření izolačního odporu, jako je odstranění krytu za účelem zajištění přístupu k živým částem, natažení měřicích vodičů a změny softwaru.

V případech, kdy jsou naměřené hodnoty nestabilní v důsledku činnosti palubního systému sledování izolačního odporu, lze za účelem měření provést nezbytné úpravy zastavením činnosti dotyčného zařízení nebo jeho odstraněním. Kromě toho se po odstranění zařízení použije soubor výkresů s cílem prokázat, že izolační odpor mezi živými částmi a elektrickou kostrou zůstává nezměněn.

Tyto úpravy nesmí ovlivnit výsledky zkoušky.

Je třeba věnovat co největší pozornost tomu, aby nedošlo ke zkratu a úrazu elektrickým proudem, jelikož toto potvrzení může vyžadovat přímý zásah do vysokonapěťového obvodu.

5.2.1

Metoda měření s použitím stejnosměrného napětí z externích zdrojů

5.2.1.1

Použije se přístroj pro zkoušku izolačního odporu, který dokáže přivádět stejnosměrné napětí, které je vyšší než pracovní napětí vysokonapěťové sběrnice.

5.2.1.2

Přístroj pro zkoušku izolačního odporu se připojí mezi živé části a elektrickou kostru. Izolační odpor se poté změří přivedením stejnosměrného napětí o hodnotě představující nejméně polovinu pracovního napětí vysokonapěťové sběrnice.

Pokud má systém v galvanicky propojeném obvodu (např. z důvodu použití měniče zvyšujícího napětí na výstupu) několik rozsahů napětí a některé z konstrukčních částí nesnesou pracovní napětí celého obvodu, lze izolační odpor mezi těmito konstrukčními částmi a elektrickou kostrou měřit odděleně přivedením napětí o hodnotě představující nejméně polovinu jejich pracovního napětí, přičemž tyto konstrukční části musí být odpojeny.

5.2.2

Metoda měření s využitím vlastního systému REESS vozidla jako stejnosměrného zdroje napětí

5.2.2.1

Na vysokonapěťovou sběrnici se přivede napětí z vlastního systému REESS vozidla a/nebo ze systému konverze energie a úroveň napětí REESS a/nebo systému konverze energie po celou dobu zkoušky musí být nejméně jmenovité provozní napětí určené výrobcem vozidla.

5.2.2.2

Voltmetr použitý při této zkoušce musí měřit stejnosměrné hodnoty a jeho vnitřní odpor musí být nejméně 10 MΩ.

5.2.2.3

Metoda měření

5.2.2.3.1

Napětí se měří tak, jak je znázorněno na obrázku 1, a zaznamenává se napětí vysokonapěťové sběrnice (Ub). Napětí Ub musí být rovno jmenovitému provoznímu napětí REESS a/nebo systému konverze na elektrickou energii určenému výrobcem vozidla nebo musí být vyšší.

5.2.2.3.2

Měří se a zaznamenává napětí (U1) mezi zápornou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 1).

5.2.2.3.3

Měří se a zaznamenává napětí (U2) mezi kladnou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 1).

5.2.2.3.4

Pokud je U1 rovno U2 nebo vyšší, připojí se mezi zápornou stranu vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostru standardní známý odpor (Ro). S připojeným Ro se změří napětí (U1’) mezi zápornou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 5).

Elektrická izolace (Ri) se vypočítá podle tohoto vzorce:

Ri = Ro*Ub*(1/U1’ – 1/U1)

Image 109

  Obrázek 5 Měření U1’ 1

Pokud je U2 vyšší než U1, připojí se mezi kladnou stranu vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostru standardní známý odpor (Ro). S připojeným Ro se změří napětí (U2’) mezi kladnou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou vozidla (viz obrázek 6). Elektrická izolace (Ri) se vypočítá podle tohoto vzorce:

Ri = Ro*Ub*(1/U2’ – 1/U2)

Image 110

  Obrázek 6 Měření U2’ 2

5.2.2.3.5

Vydělením hodnoty elektrické izolace Ri (Ω) pracovním napětím vysokonapěťové sběrnice (V) se vypočte izolační odpor (Ω/V).

Poznámka: Standardní známý odpor Ro (v Ω) by měl mít hodnotu minimálního požadovaného izolačního odporu (v Ω/V) vynásobeného pracovním napětím vozidla (V) ± 20 %. Ro nemusí přesně odpovídat této hodnotě, jelikož rovnice jsou platné pro každý Ro; nicméně hodnota Ro v tomto rozsahu poskytuje dobré rozlišení pro měření napětí.

6.

Pokud je to nutné, použije se vhodné zakrytí fyzické ochrany (kryt), aby se potvrdilo, zda v důsledku zkoušky došlo k úniku elektrolytu z REESS. Pokud výrobce nezajistí prostředky pro rozlišení úniku různých kapalin, považuje se veškerý únik kapalin za únik elektrolytu.

7.

Shoda se stanoví pomocí vizuální kontroly.

---