# Europeiska unionens L 191/2023

| | ISSN 1977-0820 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | L 191 |
| | |
| Svensk utgåva | Lagstiftning | 66 årgången28 juli 2023 |

ISSN 1977-0820

Europeiska unionens

officiella tidning

L 191

Svensk utgåva

Lagstiftning

66 årgången28 juli 2023

---

| Innehållsförteckning | | I   Lagstiftningsakter | Sida |
| --- | --- | --- | --- |
| | | FÖRORDNINGAR |
| | * | Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1542 av den 12 juli 2023 om batterier och förbrukade batterier, om ändring av direktiv 2008/98/EG och förordning (EU) 2019/1020 och om upphävande av direktiv 2006/66/EG  (
  1
  ) | 1 |
| | * | Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 av den 12 juli 2023 om europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder för elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden och för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd till följd av straffrättsliga förfaranden | 118 |
| | | DIREKTIV |
| | * | Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2023/1544 av den 12 juli 2023 om fastställande av harmoniserade regler för att utse utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud för insamling av elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden | 181 |

Innehållsförteckning

I   Lagstiftningsakter

Sida

FÖRORDNINGAR

*

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1542 av den 12 juli 2023 om batterier och förbrukade batterier, om ändring av direktiv 2008/98/EG och förordning (EU) 2019/1020 och om upphävande av direktiv 2006/66/EG  (
  1
  )

1

1

*

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 av den 12 juli 2023 om europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder för elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden och för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd till följd av straffrättsliga förfaranden

118

DIREKTIV

*

Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2023/1544 av den 12 juli 2023 om fastställande av harmoniserade regler för att utse utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud för insamling av elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden

181

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES |

---

(1)   Text av betydelse för EES

1

| SV | De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.
  Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk. |
| --- | --- |

SV

De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.

Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk.

---

I Lagstiftningsakter

FÖRORDNINGAR

| 28.7.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 191/1 |
| --- | --- | --- | --- |

28.7.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 191/1

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2023/1542

av den 12 juli 2023

om batterier och förbrukade batterier, om ändring av direktiv 2008/98/EG och förordning (EU) 2019/1020 och om upphävande av direktiv 2006/66/EG

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114, och artikel 192.1 såvitt avser artiklarna 54–76 i denna förordning,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

efter att ha hört Regionkommittén,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och

av följande skäl:

| (1) | Kommissions meddelade av den 11 december 2019 om den europeiska gröna given (den europeiska gröna given) är Europas tillväxtstrategi, vars syfte är att ställa om unionen till ett rättvist och välmående samhälle med en modern, resurseffektiv och konkurrenskraftig ekonomi, där det 2050 inte längre förekommer några nettoutsläpp av växthusgaser och där den ekonomiska tillväxten har frikopplats från resursförbrukningen. En övergång från användning av fossila bränslen i fordon till elektromobilitet är en av förutsättningarna för att uppnå klimatneutralitetsmålet 2050. För att unionens produktpolitik ska kunna bidra till att minska koldioxidutsläppen på global nivå måste det säkerställas att produkter som saluförs och säljs i unionen produceras av hållbara råmaterial och tillverkas på ett hållbart sätt. |
| --- | --- |

(1)

Kommissions meddelade av den 11 december 2019 om den europeiska gröna given (den europeiska gröna given) är Europas tillväxtstrategi, vars syfte är att ställa om unionen till ett rättvist och välmående samhälle med en modern, resurseffektiv och konkurrenskraftig ekonomi, där det 2050 inte längre förekommer några nettoutsläpp av växthusgaser och där den ekonomiska tillväxten har frikopplats från resursförbrukningen. En övergång från användning av fossila bränslen i fordon till elektromobilitet är en av förutsättningarna för att uppnå klimatneutralitetsmålet 2050. För att unionens produktpolitik ska kunna bidra till att minska koldioxidutsläppen på global nivå måste det säkerställas att produkter som saluförs och säljs i unionen produceras av hållbara råmaterial och tillverkas på ett hållbart sätt.

| (2) | Batterier är därför en viktig strömkälla och en av de viktigaste möjliggörande faktorerna för hållbar utveckling, grön rörlighet, ren energi och klimatneutralitet. Efterfrågan på batterier förväntas öka snabbt under de kommande åren, särskilt för elfordon och lätta transportmedel som använder batterier för framdrivning, vilket gör marknaden för batterier allt mer strategiskt viktig på global nivå. Den vetenskapliga och tekniska utvecklingen på området batteriteknik kommer att fortsätta. Med tanke på batteriers strategiska betydelse och för att skapa rättssäkerhet för alla berörda aktörer och för att motverka diskriminering, handelshinder och snedvridningar på marknaden för batterier, är det nödvändigt att fastställa regler om hållbarhet, prestanda, säkerhet, insamling, återvinning och andra livscykeln för batterier, samt om information om batterier till slutanvändare och ekonomiska aktörer. Det är nödvändigt att skapa ett harmoniserat regelverk för hantering av hela livscykeln för batterier som släpps ut på marknaden i unionen. |
| --- | --- |

(2)

Batterier är därför en viktig strömkälla och en av de viktigaste möjliggörande faktorerna för hållbar utveckling, grön rörlighet, ren energi och klimatneutralitet. Efterfrågan på batterier förväntas öka snabbt under de kommande åren, särskilt för elfordon och lätta transportmedel som använder batterier för framdrivning, vilket gör marknaden för batterier allt mer strategiskt viktig på global nivå. Den vetenskapliga och tekniska utvecklingen på området batteriteknik kommer att fortsätta. Med tanke på batteriers strategiska betydelse och för att skapa rättssäkerhet för alla berörda aktörer och för att motverka diskriminering, handelshinder och snedvridningar på marknaden för batterier, är det nödvändigt att fastställa regler om hållbarhet, prestanda, säkerhet, insamling, återvinning och andra livscykeln för batterier, samt om information om batterier till slutanvändare och ekonomiska aktörer. Det är nödvändigt att skapa ett harmoniserat regelverk för hantering av hela livscykeln för batterier som släpps ut på marknaden i unionen.

| (3) | Det är också nödvändigt att uppdatera unionsrätten om hantering av förbrukade batterier och att vidta åtgärder för att skydda miljön och människors hälsa genom att förebygga eller minska de negativa effekterna av generering och hantering av avfall, minska resursanvändningens effekter och förbättra resurseffektiviteten. Sådana åtgärder är avgörande för omställningen till en cirkulär och klimatneutral ekonomi och en giftfri miljö samt för unionens långsiktiga konkurrenskraft och strategiska oberoende. De kan skapa viktiga ekonomiska möjligheter, öka synergierna mellan den cirkulära ekonomin och politiken på området för energi, klimat, transport, industri och forskning samt skydda miljön och minska växthusgasutsläppen. |
| --- | --- |

(3)

Det är också nödvändigt att uppdatera unionsrätten om hantering av förbrukade batterier och att vidta åtgärder för att skydda miljön och människors hälsa genom att förebygga eller minska de negativa effekterna av generering och hantering av avfall, minska resursanvändningens effekter och förbättra resurseffektiviteten. Sådana åtgärder är avgörande för omställningen till en cirkulär och klimatneutral ekonomi och en giftfri miljö samt för unionens långsiktiga konkurrenskraft och strategiska oberoende. De kan skapa viktiga ekonomiska möjligheter, öka synergierna mellan den cirkulära ekonomin och politiken på området för energi, klimat, transport, industri och forskning samt skydda miljön och minska växthusgasutsläppen.

| (4) | Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/66/EG (3) har resulterat i en förbättring av batteriers miljöprestanda och vissa gemensamma regler och skyldigheter för ekonomiska aktörer, särskilt genom de harmoniserade reglerna för tungmetallinnehåll och märkning av batterier samt reglerna och målen för hanteringen av alla förbrukade batterier, baserat på utökat producentansvar. |
| --- | --- |

(4)

Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/66/EG (3) har resulterat i en förbättring av batteriers miljöprestanda och vissa gemensamma regler och skyldigheter för ekonomiska aktörer, särskilt genom de harmoniserade reglerna för tungmetallinnehåll och märkning av batterier samt reglerna och målen för hanteringen av alla förbrukade batterier, baserat på utökat producentansvar.

| (5) | I kommissionens rapporter om genomförandet, effekterna och utvärderingen av direktiv 2006/66/EG som lades fram 2019 framhålls inte bara vad som uppnåtts utan även vilka begränsningar som direktivet har, särskilt mot bakgrund av att kontexten har ändrats i grunden och batterier har blivit strategiskt viktiga och användningen av dem har ökat. |
| --- | --- |

(5)

I kommissionens rapporter om genomförandet, effekterna och utvärderingen av direktiv 2006/66/EG som lades fram 2019 framhålls inte bara vad som uppnåtts utan även vilka begränsningar som direktivet har, särskilt mot bakgrund av att kontexten har ändrats i grunden och batterier har blivit strategiskt viktiga och användningen av dem har ökat.

| (6) | Kommissionens meddelande av den 17 maj 2018, Europa på väg – Hållbar mobilitet i EU: säker, uppkopplad och ren, innehåller den strategiska handlingsplanen om batterier. I den handlingsplanen fastställs åtgärder för att stödja uppbyggnaden av en värdekedja för batterier i Europa, som omfattar utvinning, hållbar anskaffning och bearbetning av råmaterial, hållbara batterimaterial, celltillverkning samt återanvändning och materialåtervinning av batterier. |
| --- | --- |

(6)

Kommissionens meddelande av den 17 maj 2018, Europa på väg – Hållbar mobilitet i EU: säker, uppkopplad och ren, innehåller den strategiska handlingsplanen om batterier. I den handlingsplanen fastställs åtgärder för att stödja uppbyggnaden av en värdekedja för batterier i Europa, som omfattar utvinning, hållbar anskaffning och bearbetning av råmaterial, hållbara batterimaterial, celltillverkning samt återanvändning och materialåtervinning av batterier.

| (7) | I den europeiska gröna given bekräftade kommissionen sitt åtagande att genomföra den strategiska handlingsplanen om batterier och angav att den skulle föreslå lagstiftning för att säkerställa en säker, cirkulär och hållbar värdekedja för alla batterier, inbegripet för att försörja den växande marknaden för elfordon. |
| --- | --- |

(7)

I den europeiska gröna given bekräftade kommissionen sitt åtagande att genomföra den strategiska handlingsplanen om batterier och angav att den skulle föreslå lagstiftning för att säkerställa en säker, cirkulär och hållbar värdekedja för alla batterier, inbegripet för att försörja den växande marknaden för elfordon.

| (8) | I sina slutsatser av den 4 oktober 2019, Ökad cirkularitet – övergången till ett hållbart samhälle, efterlyste rådet bland annat en konsekvent politik till stöd för utvecklingen av teknik som förbättrar batteriernas hållbarhet och cirkularitet i samband med övergången till elektromobilitet. Dessutom efterlyste rådet en brådskande översyn av direktiv 2006/66/EG, som bör inbegripa allt relevant batterimaterial och särskilt inriktas på specifika krav för litium och kobolt samt på en mekanism som gör det möjligt att anpassa det direktivet till framtida förändringar i batteriteknik. |
| --- | --- |

(8)

I sina slutsatser av den 4 oktober 2019, Ökad cirkularitet – övergången till ett hållbart samhälle, efterlyste rådet bland annat en konsekvent politik till stöd för utvecklingen av teknik som förbättrar batteriernas hållbarhet och cirkularitet i samband med övergången till elektromobilitet. Dessutom efterlyste rådet en brådskande översyn av direktiv 2006/66/EG, som bör inbegripa allt relevant batterimaterial och särskilt inriktas på specifika krav för litium och kobolt samt på en mekanism som gör det möjligt att anpassa det direktivet till framtida förändringar i batteriteknik.

| (9) | I kommissionens meddelande av den 11 mars 2020, En ny handlingsplan för den cirkulära ekonomin – För ett renare och mer konkurrenskraftigt Europa, anges att förslaget till ett nytt regelverk för batterier kommer att omfatta regler för återvunnet innehåll och åtgärder för att förbättra insamlings- och materialåtervinningsgraden för alla batterier, i syfte att säkerställa att värdefulla material återvinns och tillhandahålla vägledning för konsumenterna, och ta itu med en eventuell utfasning av icke-laddningsbara batterier i de fall där det finns alternativ. Vidare anges det att kraven på hållbarhet och öppenhet kommer att beaktas, med hänsyn tagen till batteritillverkningens koldioxidavtryck, etisk anskaffning av råmaterial och försörjningstrygghet för att underlätta återanvändning, ändamålsändring (repurposing) och materialåtervinning av batterier. |
| --- | --- |

(9)

I kommissionens meddelande av den 11 mars 2020, En ny handlingsplan för den cirkulära ekonomin – För ett renare och mer konkurrenskraftigt Europa, anges att förslaget till ett nytt regelverk för batterier kommer att omfatta regler för återvunnet innehåll och åtgärder för att förbättra insamlings- och materialåtervinningsgraden för alla batterier, i syfte att säkerställa att värdefulla material återvinns och tillhandahålla vägledning för konsumenterna, och ta itu med en eventuell utfasning av icke-laddningsbara batterier i de fall där det finns alternativ. Vidare anges det att kraven på hållbarhet och öppenhet kommer att beaktas, med hänsyn tagen till batteritillverkningens koldioxidavtryck, etisk anskaffning av råmaterial och försörjningstrygghet för att underlätta återanvändning, ändamålsändring (repurposing) och materialåtervinning av batterier.

| (10) | För att säkerställa att åtgärderna omfattar hela livscykeln för alla batterier som släpps ut på unionsmarknaden krävs det att det införs harmoniserade produkt- och saluföringskrav, inbegripet förfaranden för bedömning av överensstämmelse, samt krav för att hantera det stadium då batterierna är förbrukade. Det är nödvändigt att fastställa krav för det stadium då batterierna är förbrukade för att ta itu med batteriernas miljöpåverkan och i synnerhet för att stödja skapandet av återvinningsmarknader för batterier och marknader för sekundära råmaterial från förbrukade batterier. I syfte att göra det möjligt att uppnå de planerade målen om att låta batteriers hela livscykel omfattas av ett enda rättsligt instrument, samtidigt som handelshinder och snedvridning av konkurrensen undviks och den inre marknadens integritet skyddas, bör de regler i vilka kraven för batterier fastställs tillämpas på ett enhetligt sätt för alla ekonomiska aktörer i hela unionen och det bör inte finnas något utrymme för skillnader i genomförande mellan olika medlemsstater. Direktiv 2006/66/EG bör därför ersättas med en förordning. |
| --- | --- |

(10)

För att säkerställa att åtgärderna omfattar hela livscykeln för alla batterier som släpps ut på unionsmarknaden krävs det att det införs harmoniserade produkt- och saluföringskrav, inbegripet förfaranden för bedömning av överensstämmelse, samt krav för att hantera det stadium då batterierna är förbrukade. Det är nödvändigt att fastställa krav för det stadium då batterierna är förbrukade för att ta itu med batteriernas miljöpåverkan och i synnerhet för att stödja skapandet av återvinningsmarknader för batterier och marknader för sekundära råmaterial från förbrukade batterier. I syfte att göra det möjligt att uppnå de planerade målen om att låta batteriers hela livscykel omfattas av ett enda rättsligt instrument, samtidigt som handelshinder och snedvridning av konkurrensen undviks och den inre marknadens integritet skyddas, bör de regler i vilka kraven för batterier fastställs tillämpas på ett enhetligt sätt för alla ekonomiska aktörer i hela unionen och det bör inte finnas något utrymme för skillnader i genomförande mellan olika medlemsstater. Direktiv 2006/66/EG bör därför ersättas med en förordning.

| (11) | Denna förordning bör tillämpas på alla kategorier av batterier som släpps ut på marknaden eller tas i bruk inom unionen, oavsett om de har producerats i unionen eller importerats. Den bör tillämpas oavsett om ett batteri ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon eller på annat sätt tillförts produkter eller om ett batteri är släppt ut på marknaden eller tas i bruk inom unionen separat. Denna förordning bör tillämpas oavsett om ett batteri har utformats särskilt för en viss produkt eller om det är avsett för allmän användning och oavsett om det ingår i en produkt eller levereras tillsammans med eller separat från den produkt i vilken det är avsett att användas. Utsläppande på marknaden anses äga rum när batteriet för första gången tillhandahålls på unionsmarknaden, genom att tillhandahållas av tillverkaren eller importören för distribution, förbrukning eller användning inom ramen för kommersiell verksamhet, mot betalning eller kostnadsfritt. Batterier som har placerats i lager i unionen av distributörer, inbegripet återförsäljare, grossister och försäljningsenheter hos tillverkare, före den dag då de relevanta kraven i denna förordning börjar tillämpas, behöver således inte uppfylla dessa krav. |
| --- | --- |

(11)

Denna förordning bör tillämpas på alla kategorier av batterier som släpps ut på marknaden eller tas i bruk inom unionen, oavsett om de har producerats i unionen eller importerats. Den bör tillämpas oavsett om ett batteri ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon eller på annat sätt tillförts produkter eller om ett batteri är släppt ut på marknaden eller tas i bruk inom unionen separat. Denna förordning bör tillämpas oavsett om ett batteri har utformats särskilt för en viss produkt eller om det är avsett för allmän användning och oavsett om det ingår i en produkt eller levereras tillsammans med eller separat från den produkt i vilken det är avsett att användas. Utsläppande på marknaden anses äga rum när batteriet för första gången tillhandahålls på unionsmarknaden, genom att tillhandahållas av tillverkaren eller importören för distribution, förbrukning eller användning inom ramen för kommersiell verksamhet, mot betalning eller kostnadsfritt. Batterier som har placerats i lager i unionen av distributörer, inbegripet återförsäljare, grossister och försäljningsenheter hos tillverkare, före den dag då de relevanta kraven i denna förordning börjar tillämpas, behöver således inte uppfylla dessa krav.

| (12) | Denna förordning bör förebygga och minska batteriers negativa miljöpåverkan och säkerställa en säker och hållbar batterivärdekedja för alla batterier, med beaktande av exempelvis batteritillverkningens koldioxidavtryck, etisk anskaffning av råmaterial och försörjningstrygghet samt underlätta återanvändning, ändamålsändring och återvinning. Den bör syfta till att förbättra miljöprestanda hos batterier och hos den verksamhet som bedrivs av alla aktörer som är involverade under batteriers livscykel, såsom producenter, distributörer och slutanvändare, särskilt de aktörer som är direkt inblandade i behandling och återvinning av förbrukade batterier. Sådana åtgärder kommer att bidra till att säkerställa övergången till en cirkulär ekonomi och unionens långsiktiga konkurrenskraft och bör bidra till att den inre marknaden fungerar effektivt, samtidigt som en hög miljöskyddsnivå beaktas. Denna förordning bör också sträva efter att förebygga och minska de negativa effekterna av generering och hantering av förbrukade batterier på människors hälsa och miljön, och den bör syfta till att minska resursanvändningen och främja den praktiska tillämpningen av avfallshierarkin. För att förhindra skillnader som hämmar den fria rörligheten för batterier genom att fastställa enhetliga skyldigheter och krav för hela den inre marknaden är artikel 114 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) därför den lämpliga rättsliga grunden för denna förordning. I den mån denna förordning innehåller särskilda regler om hantering av förbrukade batterier är den lämpliga rättsliga grunden, med avseende på dessa särskilda regler, artikel 192.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(12)

Denna förordning bör förebygga och minska batteriers negativa miljöpåverkan och säkerställa en säker och hållbar batterivärdekedja för alla batterier, med beaktande av exempelvis batteritillverkningens koldioxidavtryck, etisk anskaffning av råmaterial och försörjningstrygghet samt underlätta återanvändning, ändamålsändring och återvinning. Den bör syfta till att förbättra miljöprestanda hos batterier och hos den verksamhet som bedrivs av alla aktörer som är involverade under batteriers livscykel, såsom producenter, distributörer och slutanvändare, särskilt de aktörer som är direkt inblandade i behandling och återvinning av förbrukade batterier. Sådana åtgärder kommer att bidra till att säkerställa övergången till en cirkulär ekonomi och unionens långsiktiga konkurrenskraft och bör bidra till att den inre marknaden fungerar effektivt, samtidigt som en hög miljöskyddsnivå beaktas. Denna förordning bör också sträva efter att förebygga och minska de negativa effekterna av generering och hantering av förbrukade batterier på människors hälsa och miljön, och den bör syfta till att minska resursanvändningen och främja den praktiska tillämpningen av avfallshierarkin. För att förhindra skillnader som hämmar den fria rörligheten för batterier genom att fastställa enhetliga skyldigheter och krav för hela den inre marknaden är artikel 114 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) därför den lämpliga rättsliga grunden för denna förordning. I den mån denna förordning innehåller särskilda regler om hantering av förbrukade batterier är den lämpliga rättsliga grunden, med avseende på dessa särskilda regler, artikel 192.1 i EUF-fördraget.

| (13) | Produkter som släpps ut på marknaden som batteripack, dvs. batterier eller grupper av celler som är sammankopplade eller inkapslade i ett yttre hölje och som utgör en komplett enhet som är färdig för användning av slutanvändare eller i tillämpningar och som inte är avsedd att brytas upp eller öppnas av slutanvändaren, och som överensstämmer med definitionen av batterier, eller battericeller som överensstämmer med definitionen av batterier, bör omfattas av de krav som gäller för batterier. |
| --- | --- |

(13)

Produkter som släpps ut på marknaden som batteripack, dvs. batterier eller grupper av celler som är sammankopplade eller inkapslade i ett yttre hölje och som utgör en komplett enhet som är färdig för användning av slutanvändare eller i tillämpningar och som inte är avsedd att brytas upp eller öppnas av slutanvändaren, och som överensstämmer med definitionen av batterier, eller battericeller som överensstämmer med definitionen av batterier, bör omfattas av de krav som gäller för batterier.

| (14) | Batterier som slutanvändaren kan göra färdiga för användning med allmänt tillgängliga verktyg i en gör-det-själv-sats bör betraktas som batterier vid tillämpningen av denna förordning. Den ekonomiska aktör som släpper ut sådana gör-det-själv-satser på marknaden bör omfattas av denna förordning. |
| --- | --- |

(14)

Batterier som slutanvändaren kan göra färdiga för användning med allmänt tillgängliga verktyg i en gör-det-själv-sats bör betraktas som batterier vid tillämpningen av denna förordning. Den ekonomiska aktör som släpper ut sådana gör-det-själv-satser på marknaden bör omfattas av denna förordning.

| (15) | Inom denna förordnings breda tillämpningsområde är det lämpligt att skilja mellan olika kategorier av batterier beroende på deras utformning och användning, oberoende av deras batteris kemiska sammansättning. Uppdelningen i bärbara batterier, å ena sidan, och industribatterier och bilbatterier å andra sidan, enligt direktiv 2006/66/EG, bör vidareutvecklas för att bättre återspegla den nya utvecklingen när det gäller användningen av batterier. Batterier som används för framdrivning i elfordon, och som enligt direktiv 2006/66/EG tillhör kategorin industribatterier, utgör en stor och växande del av marknaden på grund av den snabba ökningen av elfordon för vägtransporter. Det är därför lämpligt att klassificera batterier som används för framdrivning av vägfordon i en ny separat kategori, dvs. elfordonsbatterier. Batterier som används för framdrivning av lätta transportmedel, såsom elcyklar och elskotrar, klassificerades inte som en separat kategori av batterier enligt direktiv 2006/66/EG Sådana batterier utgör emellertid en betydande del av marknaden på grund av deras ökande användning inom hållbar rörlighet i städer. Det är därför lämpligt att klassificera dessa batterier som en ny separat kategori av batterier, nämligen batterier för lätta transportmedel. Kategorin industribatterier enligt denna förordning kommer även fortsättningsvis att omfatta batterier för framdrivning av andra transportmedel, inbegripet för järnvägs-, vattenvägs- och lufttransport eller för maskiner som inte är avsedda att användas på väg. Kategorin industribatterier omfattar en bred grupp batterier som är avsedda för industriell verksamhet, kommunikationsinfrastruktur, jordbruksverksamhet och produktion och distribution av elektrisk energi. Batterier som är avsedda för industriell användning efter att ha varit föremål för förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, även om de ursprungligen var avsedda för en annan användning, bör betraktas som industribatterier enligt denna förordning. Utöver de batterier som ingår i denna icke-uttömmande förteckning med exempel bör alla batterier med en vikt över 5 kg som inte omfattas av någon annan kategori enligt denna förordning anses vara industribatterier. Batterier som används för energilagring i privata miljöer eller i hemmiljöer bör betraktas som industribatterier vid tillämpningen av denna förordning. Batterier för framdrivning av hjulförsedda fordon som betraktas som leksaker i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/48/EG (4) bör, vid tillämpningen av denna förordning, inte betraktas som batterier för lätta transportmedel, utan som bärbara batterier. |
| --- | --- |

(15)

Inom denna förordnings breda tillämpningsområde är det lämpligt att skilja mellan olika kategorier av batterier beroende på deras utformning och användning, oberoende av deras batteris kemiska sammansättning. Uppdelningen i bärbara batterier, å ena sidan, och industribatterier och bilbatterier å andra sidan, enligt direktiv 2006/66/EG, bör vidareutvecklas för att bättre återspegla den nya utvecklingen när det gäller användningen av batterier. Batterier som används för framdrivning i elfordon, och som enligt direktiv 2006/66/EG tillhör kategorin industribatterier, utgör en stor och växande del av marknaden på grund av den snabba ökningen av elfordon för vägtransporter. Det är därför lämpligt att klassificera batterier som används för framdrivning av vägfordon i en ny separat kategori, dvs. elfordonsbatterier. Batterier som används för framdrivning av lätta transportmedel, såsom elcyklar och elskotrar, klassificerades inte som en separat kategori av batterier enligt direktiv 2006/66/EG Sådana batterier utgör emellertid en betydande del av marknaden på grund av deras ökande användning inom hållbar rörlighet i städer. Det är därför lämpligt att klassificera dessa batterier som en ny separat kategori av batterier, nämligen batterier för lätta transportmedel. Kategorin industribatterier enligt denna förordning kommer även fortsättningsvis att omfatta batterier för framdrivning av andra transportmedel, inbegripet för järnvägs-, vattenvägs- och lufttransport eller för maskiner som inte är avsedda att användas på väg. Kategorin industribatterier omfattar en bred grupp batterier som är avsedda för industriell verksamhet, kommunikationsinfrastruktur, jordbruksverksamhet och produktion och distribution av elektrisk energi. Batterier som är avsedda för industriell användning efter att ha varit föremål för förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, även om de ursprungligen var avsedda för en annan användning, bör betraktas som industribatterier enligt denna förordning. Utöver de batterier som ingår i denna icke-uttömmande förteckning med exempel bör alla batterier med en vikt över 5 kg som inte omfattas av någon annan kategori enligt denna förordning anses vara industribatterier. Batterier som används för energilagring i privata miljöer eller i hemmiljöer bör betraktas som industribatterier vid tillämpningen av denna förordning. Batterier för framdrivning av hjulförsedda fordon som betraktas som leksaker i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/48/EG (4) bör, vid tillämpningen av denna förordning, inte betraktas som batterier för lätta transportmedel, utan som bärbara batterier.

| (16) | Efter att ha släppts ut på marknaden eller tagits i bruk inom unionen för första gången kan ett batteri bli föremål för återanvändning, ändamålsändring, återtillverkning, förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring. Vid tillämpningen av denna förordning, och i enlighet med unionens ram för produktreglering, anses ett begagnat batteri, dvs. ett batteri som har varit föremål för återanvändning, redan ha släppts ut på marknaden när det först tillhandahölls på marknaden för användning eller distribution. Omvänt anses batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring eller återtillverkning ha släppts ut på marknaden på nytt och bör därför uppfylla kraven i denna förordning. I enlighet med unionens ram för produktreglering anses dessutom ett begagnat batteri som importeras från ett tredjeland släppas ut på marknaden när det förs in i unionen för första gången. Ett batteri som har varit föremål för återanvändning, ändamålsändring, återtillverkning, förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring och som importeras från ett tredjeland bör därför uppfylla kraven i denna förordning. |
| --- | --- |

(16)

Efter att ha släppts ut på marknaden eller tagits i bruk inom unionen för första gången kan ett batteri bli föremål för återanvändning, ändamålsändring, återtillverkning, förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring. Vid tillämpningen av denna förordning, och i enlighet med unionens ram för produktreglering, anses ett begagnat batteri, dvs. ett batteri som har varit föremål för återanvändning, redan ha släppts ut på marknaden när det först tillhandahölls på marknaden för användning eller distribution. Omvänt anses batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring eller återtillverkning ha släppts ut på marknaden på nytt och bör därför uppfylla kraven i denna förordning. I enlighet med unionens ram för produktreglering anses dessutom ett begagnat batteri som importeras från ett tredjeland släppas ut på marknaden när det förs in i unionen för första gången. Ett batteri som har varit föremål för återanvändning, ändamålsändring, återtillverkning, förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring och som importeras från ett tredjeland bör därför uppfylla kraven i denna förordning.

| (17) | Återtillverkning omfattar en rad olika tekniska åtgärder som kan utföras på batterier eller förbrukade batterier. Återtillverkning av förbrukade batterier kan anses vara förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring. Därför är det inte nödvändigt att i denna förordning föreskriva en särskild ordning för återtillverkning av förbrukade batterier som skiljer sig från ordningen för förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring av förbrukade batterier. Återtillverkning av begagnade batterier har till syfte att återställa batteriets ursprungliga prestanda. I denna mening kan återtillverkning ses som ett extremt fall av återanvändning som innebär demontering och utvärdering av batteriets celler och moduler och ersättning av en viss mängd av dessa celler och moduler. För att skilja mellan återtillverkning och ren återanvändning bör återställandet av batterikapaciteten till minst 90 % av den ursprungliga nominella batterikapaciteten anses vara återtillverkning och kräva tillämpning av en särskild ordning. |
| --- | --- |

(17)

Återtillverkning omfattar en rad olika tekniska åtgärder som kan utföras på batterier eller förbrukade batterier. Återtillverkning av förbrukade batterier kan anses vara förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring. Därför är det inte nödvändigt att i denna förordning föreskriva en särskild ordning för återtillverkning av förbrukade batterier som skiljer sig från ordningen för förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring av förbrukade batterier. Återtillverkning av begagnade batterier har till syfte att återställa batteriets ursprungliga prestanda. I denna mening kan återtillverkning ses som ett extremt fall av återanvändning som innebär demontering och utvärdering av batteriets celler och moduler och ersättning av en viss mängd av dessa celler och moduler. För att skilja mellan återtillverkning och ren återanvändning bör återställandet av batterikapaciteten till minst 90 % av den ursprungliga nominella batterikapaciteten anses vara återtillverkning och kräva tillämpning av en särskild ordning.

| (18) | Om slutanvändaren är en konsument och batteriet har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring eller återtillverkning, bör batteriet omfattas av ett köpeavtal som uppfyller kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/771 (5). Kraven i det direktivet omfattar bland annat produktens avtalsenlighet, säljarens ansvar, inbegripet möjligheten till en kortare ansvarsperiod eller preskriptionsfrist, bevisbörda, avhjälpande åtgärder vid bristande avtalsenlighet, reparation eller utbyte av varorna samt garantier. |
| --- | --- |

(18)

Om slutanvändaren är en konsument och batteriet har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring eller återtillverkning, bör batteriet omfattas av ett köpeavtal som uppfyller kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/771 (5). Kraven i det direktivet omfattar bland annat produktens avtalsenlighet, säljarens ansvar, inbegripet möjligheten till en kortare ansvarsperiod eller preskriptionsfrist, bevisbörda, avhjälpande åtgärder vid bristande avtalsenlighet, reparation eller utbyte av varorna samt garantier.

| (19) | Batterier bör utformas och tillverkas på ett sådant sätt att deras prestanda, hållbarhet och säkerhet optimeras och deras miljöpåverkan minimeras. Det är lämpligt att fastställa särskilda hållbarhetskrav för laddningsbara industribatterier med en kapacitet på över 2 kWh, batterier för lätta transportmedel och elfordonsbatterier, eftersom sådana batterier utgör det marknadssegment som förväntas öka mest under de kommande åren. |
| --- | --- |

(19)

Batterier bör utformas och tillverkas på ett sådant sätt att deras prestanda, hållbarhet och säkerhet optimeras och deras miljöpåverkan minimeras. Det är lämpligt att fastställa särskilda hållbarhetskrav för laddningsbara industribatterier med en kapacitet på över 2 kWh, batterier för lätta transportmedel och elfordonsbatterier, eftersom sådana batterier utgör det marknadssegment som förväntas öka mest under de kommande åren.

| (20) | När det gäller säkerheten hos elfordonsbatterier och batterier för startmotor, belysning och tändsystem (startbatterier) kräver den fortsatta giltigheten för EU-typgodkännandet av fordon i kategorierna M, N och O i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/858 (6) att alla batterier som har reparerats eller bytts ut fortsätter att uppfylla de tillämpliga säkerhetskraven. Om säkerhetsdetaljerna har ändrats krävs ytterligare inspektioner eller provningar för att kontrollera fortsatt överensstämmelse med de krav som ligger till grund för det befintliga EU-typgodkännandet. |
| --- | --- |

(20)

När det gäller säkerheten hos elfordonsbatterier och batterier för startmotor, belysning och tändsystem (startbatterier) kräver den fortsatta giltigheten för EU-typgodkännandet av fordon i kategorierna M, N och O i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/858 (6) att alla batterier som har reparerats eller bytts ut fortsätter att uppfylla de tillämpliga säkerhetskraven. Om säkerhetsdetaljerna har ändrats krävs ytterligare inspektioner eller provningar för att kontrollera fortsatt överensstämmelse med de krav som ligger till grund för det befintliga EU-typgodkännandet.

| (21) | I linje med kommissionens meddelande av den 12 maj 2021, Vägen till en frisk planet för alla – EU:s handlingsplan: Med sikte på nollförorening av luft, vatten och mark, bör unionens politik bygga på principen att förebyggande åtgärder bör vidtas vid källan. I sitt meddelande av den 14 oktober 2020, Kemikaliestrategi för hållbarhet – På väg mot en giftfri miljö, (kemikaliestrategin för hållbarhet) understryker kommissionen att Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 (7) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 (8) bör stärkas som unionens hörnstenar i regleringen av kemikalier i unionen och att de bör kompletteras med konsekventa strategier för bedömning och hantering av kemikalier i befintlig sektorsspecifik lagstiftning. Användningen av farliga ämnen i batterier bör därför främst begränsas vid källan för att skydda människors hälsa och miljön och för att hantera förekomsten av sådana ämnen i avfall. Den här förordningen bör komplettera förordning (EG) nr 1907/2006 och förordning (EG) nr 1272/2008 och göra det möjligt att anta riskhanteringsåtgärder för ämnen vilka omfattar avfallsfasen. |
| --- | --- |

(21)

I linje med kommissionens meddelande av den 12 maj 2021, Vägen till en frisk planet för alla – EU:s handlingsplan: Med sikte på nollförorening av luft, vatten och mark, bör unionens politik bygga på principen att förebyggande åtgärder bör vidtas vid källan. I sitt meddelande av den 14 oktober 2020, Kemikaliestrategi för hållbarhet – På väg mot en giftfri miljö, (kemikaliestrategin för hållbarhet) understryker kommissionen att Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 (7) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 (8) bör stärkas som unionens hörnstenar i regleringen av kemikalier i unionen och att de bör kompletteras med konsekventa strategier för bedömning och hantering av kemikalier i befintlig sektorsspecifik lagstiftning. Användningen av farliga ämnen i batterier bör därför främst begränsas vid källan för att skydda människors hälsa och miljön och för att hantera förekomsten av sådana ämnen i avfall. Den här förordningen bör komplettera förordning (EG) nr 1907/2006 och förordning (EG) nr 1272/2008 och göra det möjligt att anta riskhanteringsåtgärder för ämnen vilka omfattar avfallsfasen.

| (22) | Utöver de begränsningar som anges i bilaga XVII till förordning (EG) nr 1907/2006 är det lämpligt att fastställa begränsningar för förekomst av kvicksilver, kadmium och bly i vissa batterikategorier. Batterier som används i fordon som omfattas av ett undantag enligt bilaga II till Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/53/EG (9) bör undantas från kadmiumförbudet. Med tanke på ytterligare begränsningar av ämnen som finns i batterier eller används vid deras tillverkning är det lämpligt att kartlägga ämnen som inger betänkligheter, som i kemikaliestrategin för hållbarhet definieras som ämnen med kronisk effekt på människors hälsa eller miljön, såsom ämnen i kandidatförteckningen för eventuellt upptagande i bilaga XIV till förordning (EG) nr 1907/2006 och i bilaga VI till förordning (EG) nr 1272/2008, men även sådana som hindrar materialåtervinning av säkra sekundära råmaterial av hög kvalitet, inom ramen för den ämnesutvärdering som planeras i den gemensamma handlingsplanen för utvärdering av Reach som offentliggjorts på webbplatsen för Europeiska kemikaliemyndigheten, inrättad enligt förordning (EG) nr 1907/2006 (kemikaliemyndigheten). |
| --- | --- |

(22)

Utöver de begränsningar som anges i bilaga XVII till förordning (EG) nr 1907/2006 är det lämpligt att fastställa begränsningar för förekomst av kvicksilver, kadmium och bly i vissa batterikategorier. Batterier som används i fordon som omfattas av ett undantag enligt bilaga II till Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/53/EG (9) bör undantas från kadmiumförbudet. Med tanke på ytterligare begränsningar av ämnen som finns i batterier eller används vid deras tillverkning är det lämpligt att kartlägga ämnen som inger betänkligheter, som i kemikaliestrategin för hållbarhet definieras som ämnen med kronisk effekt på människors hälsa eller miljön, såsom ämnen i kandidatförteckningen för eventuellt upptagande i bilaga XIV till förordning (EG) nr 1907/2006 och i bilaga VI till förordning (EG) nr 1272/2008, men även sådana som hindrar materialåtervinning av säkra sekundära råmaterial av hög kvalitet, inom ramen för den ämnesutvärdering som planeras i den gemensamma handlingsplanen för utvärdering av Reach som offentliggjorts på webbplatsen för Europeiska kemikaliemyndigheten, inrättad enligt förordning (EG) nr 1907/2006 (kemikaliemyndigheten).

| (23) | I syfte att säkerställa att ämnen som utgör en oacceptabel risk för människors hälsa eller för miljön när de används i batterier eller förekommer i förbrukade batterier kan hanteras på vederbörligt sätt, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen i syfte att ändra begränsningarna av ämnen i batterier. |
| --- | --- |

(23)

I syfte att säkerställa att ämnen som utgör en oacceptabel risk för människors hälsa eller för miljön när de används i batterier eller förekommer i förbrukade batterier kan hanteras på vederbörligt sätt, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen i syfte att ändra begränsningarna av ämnen i batterier.

| (24) | Bedömningsförfarandet för att anta nya begränsningar och för att ändra nuvarande begränsningar av ämnen i batterier och förbrukade batterier bör anpassas helt och hållet till förordning (EG) nr 1907/2006. I syfte att säkerställa ett effektivt beslutsfattande och en god samordning och förvaltning av de relevanta tekniska, vetenskapliga och administrativa aspekterna av den här förordningen börkemikaliemyndigheten ges specifika uppgifter med avseende på utvärderingen av risker med ämnen i samband med tillverkning och användning av batterier, såväl som de risker som kan uppstå efter det att batterierna är förbrukade, samt med avseende på utvärdering av samhällsekonomiska faktorer och analys av alternativ, i enlighet med relevant vägledning från kemikaliemyndigheten. Följaktligen bör kemikaliemyndighetens riskbedömningskommitté och kommittén för samhällsekonomisk analys underlätta utförandet av vissa av de uppgifter som åläggs kemikaliemyndigheten genom den här förordningen. |
| --- | --- |

(24)

Bedömningsförfarandet för att anta nya begränsningar och för att ändra nuvarande begränsningar av ämnen i batterier och förbrukade batterier bör anpassas helt och hållet till förordning (EG) nr 1907/2006. I syfte att säkerställa ett effektivt beslutsfattande och en god samordning och förvaltning av de relevanta tekniska, vetenskapliga och administrativa aspekterna av den här förordningen börkemikaliemyndigheten ges specifika uppgifter med avseende på utvärderingen av risker med ämnen i samband med tillverkning och användning av batterier, såväl som de risker som kan uppstå efter det att batterierna är förbrukade, samt med avseende på utvärdering av samhällsekonomiska faktorer och analys av alternativ, i enlighet med relevant vägledning från kemikaliemyndigheten. Följaktligen bör kemikaliemyndighetens riskbedömningskommitté och kommittén för samhällsekonomisk analys underlätta utförandet av vissa av de uppgifter som åläggs kemikaliemyndigheten genom den här förordningen.

| (25) | För att säkerställa att den här förordningen är förenlig med eventuella framtida ändringar av förordning (EG) nr 1907/2006 eller av annan framtida unionsrätt om hållbarhetskriterier för farliga ämnen och kemikalier bör kommissionen bedöma om det krävs en ändring av artiklarna 6, 86, 87 och 88 i den här förordningen. När så är lämpligt bör kommissionen föreslå ändringar av den här förordningen i en framtida förordning om ändring av förordning (EG) nr 1907/2006 eller i annan framtida unionsrätt om hållbarhetskriterier för farliga ämnen och kemikalier. |
| --- | --- |

(25)

För att säkerställa att den här förordningen är förenlig med eventuella framtida ändringar av förordning (EG) nr 1907/2006 eller av annan framtida unionsrätt om hållbarhetskriterier för farliga ämnen och kemikalier bör kommissionen bedöma om det krävs en ändring av artiklarna 6, 86, 87 och 88 i den här förordningen. När så är lämpligt bör kommissionen föreslå ändringar av den här förordningen i en framtida förordning om ändring av förordning (EG) nr 1907/2006 eller i annan framtida unionsrätt om hållbarhetskriterier för farliga ämnen och kemikalier.

| (26) | För att främja en hållbar europeisk ekonomisk modell bör kommissionen, när så är lämpligt, föreslå ändringar av de bestämmelser i denna förordning som reglerar begränsningarna av ämnen i batterier och förbrukade batterier, inbegripet införande av ett exportförbud för batterier som inte uppfyller dessa begränsningar. |
| --- | --- |

(26)

För att främja en hållbar europeisk ekonomisk modell bör kommissionen, när så är lämpligt, föreslå ändringar av de bestämmelser i denna förordning som reglerar begränsningarna av ämnen i batterier och förbrukade batterier, inbegripet införande av ett exportförbud för batterier som inte uppfyller dessa begränsningar.

| (27) | Den väntade massiva användningen av batterier inom sektorer som mobilitet och energilagring bör minska koldioxidutsläppen. För att maximera denna potential är det dock nödvändigt att batteriernas totala livscykel har ett lågt koldioxidavtryck. Enligt reglerna för produktkategoriers miljöavtryck för högspecifika laddningsbara batterier för mobila tillämpningar är klimatförändringarna den näst viktigaste kategorin för batteriers påverkan, efter gruvdrift och användningen av mineraler och metaller. Laddningsbara industribatterier med en kapacitet på över 2 kWh, batterier för lätta transportmedel och elfordonsbatterier som släpps ut på unionsmarknaden bör därför åtföljas av en deklaration om koldioxidavtryck. Harmoniserade tekniska regler för beräkning av koldioxidavtrycket för alla laddningsbara industribatterier med en kapacitet på över 2 kWh, batterier för lätta transportmedel och elfordonsbatterier som släpps ut på unionsmarknaden är en förutsättning för att kunna införa ett krav på en deklaration om koldioxidavtryck och därefter fastställa prestandaklasser för koldioxidavtryck med hjälp av vilka det blir möjligt att identifiera vilka batterier som totalt sett har lägre koldioxidavtryck. Informationskrav och tydliga märkningskrav för batteriers koldioxidavtryck förväntas inte i sig leda till den beteendeförändring som krävs för att säkerställa att unionens mål att fasa ut fossila bränslen i sektorerna för mobilitet och energilagring, i linje med de internationellt överenskomna klimatförändringsmålen, kan uppnås. Det bör därför införas högsta tröskelvärden för koldioxidutsläpp, på grundval av en särskild konsekvensbedömning för att fastställa dessa värden. När kommissionen föreslår en nivå för tröskelvärdet för maximalt koldioxidavtryck bör den bland annat ta hänsyn till hur koldioxidavtrycksvärdena fördelas mellan de batterier som finns på marknaden, hur stora framsteg som har gjorts med att minska koldioxidavtrycket från batterier som släpps ut på unionsmarknaden och hur åtgärden faktiskt har bidragit och potentiellt kan bidra till unionens mål om hållbar rörlighet och klimatneutralitet senast 2050. För att skapa insyn vad gäller batteriernas koldioxidavtryck och styra unionsmarknaden mot batterier med lägre koldioxidutsläpp, oavsett var de tillverkas, är det motiverat med en gradvis och kumulativ höjning av kraven vad gäller koldioxidavtryck. Som ett resultat av dessa krav kommer de minskade koldioxidutsläppen under batteriernas livscykel att bidra till unionens klimatmål, särskilt målet att uppnå klimatneutralitet senast 2050. Detta skulle också kunna bidra till annan politik på unionsnivå och nationell nivå, genom incitament och miljöanpassad offentlig upphandling, i syfte att främja produktion av batterier med mindre miljöpåverkan. |
| --- | --- |

(27)

Den väntade massiva användningen av batterier inom sektorer som mobilitet och energilagring bör minska koldioxidutsläppen. För att maximera denna potential är det dock nödvändigt att batteriernas totala livscykel har ett lågt koldioxidavtryck. Enligt reglerna för produktkategoriers miljöavtryck för högspecifika laddningsbara batterier för mobila tillämpningar är klimatförändringarna den näst viktigaste kategorin för batteriers påverkan, efter gruvdrift och användningen av mineraler och metaller. Laddningsbara industribatterier med en kapacitet på över 2 kWh, batterier för lätta transportmedel och elfordonsbatterier som släpps ut på unionsmarknaden bör därför åtföljas av en deklaration om koldioxidavtryck. Harmoniserade tekniska regler för beräkning av koldioxidavtrycket för alla laddningsbara industribatterier med en kapacitet på över 2 kWh, batterier för lätta transportmedel och elfordonsbatterier som släpps ut på unionsmarknaden är en förutsättning för att kunna införa ett krav på en deklaration om koldioxidavtryck och därefter fastställa prestandaklasser för koldioxidavtryck med hjälp av vilka det blir möjligt att identifiera vilka batterier som totalt sett har lägre koldioxidavtryck. Informationskrav och tydliga märkningskrav för batteriers koldioxidavtryck förväntas inte i sig leda till den beteendeförändring som krävs för att säkerställa att unionens mål att fasa ut fossila bränslen i sektorerna för mobilitet och energilagring, i linje med de internationellt överenskomna klimatförändringsmålen, kan uppnås. Det bör därför införas högsta tröskelvärden för koldioxidutsläpp, på grundval av en särskild konsekvensbedömning för att fastställa dessa värden. När kommissionen föreslår en nivå för tröskelvärdet för maximalt koldioxidavtryck bör den bland annat ta hänsyn till hur koldioxidavtrycksvärdena fördelas mellan de batterier som finns på marknaden, hur stora framsteg som har gjorts med att minska koldioxidavtrycket från batterier som släpps ut på unionsmarknaden och hur åtgärden faktiskt har bidragit och potentiellt kan bidra till unionens mål om hållbar rörlighet och klimatneutralitet senast 2050. För att skapa insyn vad gäller batteriernas koldioxidavtryck och styra unionsmarknaden mot batterier med lägre koldioxidutsläpp, oavsett var de tillverkas, är det motiverat med en gradvis och kumulativ höjning av kraven vad gäller koldioxidavtryck. Som ett resultat av dessa krav kommer de minskade koldioxidutsläppen under batteriernas livscykel att bidra till unionens klimatmål, särskilt målet att uppnå klimatneutralitet senast 2050. Detta skulle också kunna bidra till annan politik på unionsnivå och nationell nivå, genom incitament och miljöanpassad offentlig upphandling, i syfte att främja produktion av batterier med mindre miljöpåverkan.

| (28) | De högsta tröskelvärdena för koldioxidavtryck under hela livscykeln bör vara framtidssäkrade. Vid antagandet av en delegerad akt som fastställer det högsta tröskelvärdet för koldioxidavtrycket under hela livscykeln bör kommissionen därför ta hänsyn till bästa tillgängliga tillverknings- och produktionsprocesser och säkerställa att de tekniska kriterier som den väljer stämmer överens med målet i denna förordning om att säkerställa att de batterier som släpps ut på unionsmarknaden garanterar en hög skyddsnivå för människors hälsa och säkerhet samt egendom och miljön. |
| --- | --- |

(28)

De högsta tröskelvärdena för koldioxidavtryck under hela livscykeln bör vara framtidssäkrade. Vid antagandet av en delegerad akt som fastställer det högsta tröskelvärdet för koldioxidavtrycket under hela livscykeln bör kommissionen därför ta hänsyn till bästa tillgängliga tillverknings- och produktionsprocesser och säkerställa att de tekniska kriterier som den väljer stämmer överens med målet i denna förordning om att säkerställa att de batterier som släpps ut på unionsmarknaden garanterar en hög skyddsnivå för människors hälsa och säkerhet samt egendom och miljön.

| (29) | Vissa ämnen som ingår i batterier, som kobolt, bly, litium eller nickel, utvinns ur knappa resurser som inte finns lätt tillgängliga i unionen, och vissa betraktas av kommissionen som råmaterial av avgörande betydelse. I linje med kommissionens meddelande av den 5 maj 2021, Uppdatering av industristrategin 2020: en starkare inre marknad för EU:s återhämtning, behöver unionen stärka sitt strategiska oberoende och sin motståndskraft inför potentiella försörjningsavbrott på grund av hälsokriser och andra kriser. Förbättrad cirkularitet och resurseffektivitet, genom ökad materialåtervinning och återvinning av dessa råmaterial kommer att bidra till uppnåendet av det målet. |
| --- | --- |

(29)

Vissa ämnen som ingår i batterier, som kobolt, bly, litium eller nickel, utvinns ur knappa resurser som inte finns lätt tillgängliga i unionen, och vissa betraktas av kommissionen som råmaterial av avgörande betydelse. I linje med kommissionens meddelande av den 5 maj 2021, Uppdatering av industristrategin 2020: en starkare inre marknad för EU:s återhämtning, behöver unionen stärka sitt strategiska oberoende och sin motståndskraft inför potentiella försörjningsavbrott på grund av hälsokriser och andra kriser. Förbättrad cirkularitet och resurseffektivitet, genom ökad materialåtervinning och återvinning av dessa råmaterial kommer att bidra till uppnåendet av det målet.

| (30) | En ökad användning av återvunna råmaterial skulle ytterligare stödja utvecklingen av den cirkulära ekonomin och möjliggöra en mer resurseffektiv användning av råmaterial, samtidigt som unionens beroende av råmaterial från tredjeländer minskar. När det gäller batterier är detta särskilt relevant för kobolt, bly, litium och nickel. Det är därför nödvändigt att främja återvinningen av sådant material från avfall genom att fastställa ett krav på vilken andel återvunnet material som bör ingå i batterier som innehåller kobolt, bly, litium och nickel som aktiva material. I denna förordning bör det därför fastställas obligatoriska mål för återvunnet innehåll av kobolt, bly, litium och nickel, som bör uppnås senast 2031. För kobolt, litium och nickel bör höjda mål fastställas senast 2036. Alla mål bör ta hänsyn till tillgången på avfall från vilket sådana material kan återvinnas, den tekniska genomförbarheten för de berörda återvinnings- och tillverkningsprocesserna, samt den tid som ekonomiska aktörer behöver för att anpassa sina leverans- och tillverkningsprocesser. Innan de obligatoriska målen blir tillämpliga bör därför kravet avseende återvunnet innehåll begränsas till offentliggörande av information om återvunnet innehåll. Avfall från batteritillverkning kommer sannolikt att vara den huvudsakliga källan till sekundära råmaterial för batteritillverkning på grund av produktionsökningen av batterier och bör omfattas av samma materialåtervinningsprocesser som konsumtionsavfall. Därför bör batteritillverkningsavfall räknas som en del av målen för återvunnet innehåll i syfte att påskynda utvecklingen av den nödvändiga infrastrukturen för återvinning. Biprodukter från batteritillverkning som återanvänds i produktionsprocessen, såsom tillverkningsskrot, utgör dock inte avfall och bör därför inte räknas som en del av målen för återvunnet innehåll. |
| --- | --- |

(30)

En ökad användning av återvunna råmaterial skulle ytterligare stödja utvecklingen av den cirkulära ekonomin och möjliggöra en mer resurseffektiv användning av råmaterial, samtidigt som unionens beroende av råmaterial från tredjeländer minskar. När det gäller batterier är detta särskilt relevant för kobolt, bly, litium och nickel. Det är därför nödvändigt att främja återvinningen av sådant material från avfall genom att fastställa ett krav på vilken andel återvunnet material som bör ingå i batterier som innehåller kobolt, bly, litium och nickel som aktiva material. I denna förordning bör det därför fastställas obligatoriska mål för återvunnet innehåll av kobolt, bly, litium och nickel, som bör uppnås senast 2031. För kobolt, litium och nickel bör höjda mål fastställas senast 2036. Alla mål bör ta hänsyn till tillgången på avfall från vilket sådana material kan återvinnas, den tekniska genomförbarheten för de berörda återvinnings- och tillverkningsprocesserna, samt den tid som ekonomiska aktörer behöver för att anpassa sina leverans- och tillverkningsprocesser. Innan de obligatoriska målen blir tillämpliga bör därför kravet avseende återvunnet innehåll begränsas till offentliggörande av information om återvunnet innehåll. Avfall från batteritillverkning kommer sannolikt att vara den huvudsakliga källan till sekundära råmaterial för batteritillverkning på grund av produktionsökningen av batterier och bör omfattas av samma materialåtervinningsprocesser som konsumtionsavfall. Därför bör batteritillverkningsavfall räknas som en del av målen för återvunnet innehåll i syfte att påskynda utvecklingen av den nödvändiga infrastrukturen för återvinning. Biprodukter från batteritillverkning som återanvänds i produktionsprocessen, såsom tillverkningsskrot, utgör dock inte avfall och bör därför inte räknas som en del av målen för återvunnet innehåll.

| (31) | I syfte att ta hänsyn till risken för bristande försörjning av kobolt, bly, litium och nickel och för att bedöma dessa råmaterials tillgänglighet bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att ändra målen för minimiandelen återvunnet innehåll av kobolt, bly, litium eller nickel i aktiva material i batterier. |
| --- | --- |

(31)

I syfte att ta hänsyn till risken för bristande försörjning av kobolt, bly, litium och nickel och för att bedöma dessa råmaterials tillgänglighet bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att ändra målen för minimiandelen återvunnet innehåll av kobolt, bly, litium eller nickel i aktiva material i batterier.

| (32) | I syfte att ta hänsyn till sådana ändringar i batteriteknik som påverkar vilka typer av material som går att återvinna bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen för att komplettera denna förordning genom att inkludera ytterligare råmaterial och tillhörande mål i förteckningen över minimiandel återvunnet innehåll i aktiva material i batterier. |
| --- | --- |

(32)

I syfte att ta hänsyn till sådana ändringar i batteriteknik som påverkar vilka typer av material som går att återvinna bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen för att komplettera denna förordning genom att inkludera ytterligare råmaterial och tillhörande mål i förteckningen över minimiandel återvunnet innehåll i aktiva material i batterier.

| (33) | I syfte att säkerställa att beräkningen och kontrollen av procentandelen av kobolt, bly, litium och nickel som återvunnits är tillförlitliga och pålitliga samt säkerställa att det är större rättssäkerhet bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen för att komplettera denna förordning genom att fastställa metodiken för beräkningen och kontrollen av procentandelen kobolt, bly, litium eller nickel som ingår i aktiva material och som återvunnits från batteritillverkningsavfall eller konsumtionsavfall, och procentandelen bly som ingår i batteriet och som återvunnits från avfall samt för formatet för den tekniska dokumentationen av dessa procentandelar per batterimodell och per tillverkningsanläggning. Återanvändning av material från omarbetning, omslipning eller skrot som genererats i batteritillverkningsprocessen, och som kan återvinnas inom samma process som genererat materialet, bör undantas från den metoden. |
| --- | --- |

(33)

I syfte att säkerställa att beräkningen och kontrollen av procentandelen av kobolt, bly, litium och nickel som återvunnits är tillförlitliga och pålitliga samt säkerställa att det är större rättssäkerhet bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen för att komplettera denna förordning genom att fastställa metodiken för beräkningen och kontrollen av procentandelen kobolt, bly, litium eller nickel som ingår i aktiva material och som återvunnits från batteritillverkningsavfall eller konsumtionsavfall, och procentandelen bly som ingår i batteriet och som återvunnits från avfall samt för formatet för den tekniska dokumentationen av dessa procentandelar per batterimodell och per tillverkningsanläggning. Återanvändning av material från omarbetning, omslipning eller skrot som genererats i batteritillverkningsprocessen, och som kan återvinnas inom samma process som genererat materialet, bör undantas från den metoden.

| (34) | De batterier som släpps ut på unionsmarknaden bör vara hållbara och ha hög prestanda. Det är därför nödvändigt att fastställa prestanda- och hållbarhetsparametrar för bärbara batterier för allmänt bruk och för laddningsbara industribatterier, batterier för lätta transportmedel och elfordonsbatterier. När det gäller elfordonsbatterier har Uneces informella arbetsgrupp för elfordon och miljö utarbetat hållbarhetskrav för fordon, som ska tillämpas i unionen genom en framtida förordning om typgodkännande av motorfordon och motorer samt av system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon, med avseende på utsläpp och batteriers hållbarhet (Euro 7) (Euro 7-förordningen). Därför bör det i den här förordningen endast fastställas informationskrav för elfordonsbatteriers prestanda och hållbarhet. Å andra sidan, när det gäller batterier för energilagring, anses de befintliga mätmetoder som används för att prova batteriers prestanda och hållbarhet inte vara tillräckligt exakta och representativa för att möjliggöra införandet av minimikrav. Införandet av minimikrav för dessa batteriers prestanda och hållbarhet bör åtföljas av lämpliga harmoniserade standarder eller gemensamma specifikationer. |
| --- | --- |

(34)

De batterier som släpps ut på unionsmarknaden bör vara hållbara och ha hög prestanda. Det är därför nödvändigt att fastställa prestanda- och hållbarhetsparametrar för bärbara batterier för allmänt bruk och för laddningsbara industribatterier, batterier för lätta transportmedel och elfordonsbatterier. När det gäller elfordonsbatterier har Uneces informella arbetsgrupp för elfordon och miljö utarbetat hållbarhetskrav för fordon, som ska tillämpas i unionen genom en framtida förordning om typgodkännande av motorfordon och motorer samt av system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon, med avseende på utsläpp och batteriers hållbarhet (Euro 7) (Euro 7-förordningen). Därför bör det i den här förordningen endast fastställas informationskrav för elfordonsbatteriers prestanda och hållbarhet. Å andra sidan, när det gäller batterier för energilagring, anses de befintliga mätmetoder som används för att prova batteriers prestanda och hållbarhet inte vara tillräckligt exakta och representativa för att möjliggöra införandet av minimikrav. Införandet av minimikrav för dessa batteriers prestanda och hållbarhet bör åtföljas av lämpliga harmoniserade standarder eller gemensamma specifikationer.

| (35) | I syfte att minska den miljöpåverkan som batterier har under hela livscykeln bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att ändra prestanda- och hållbarhetsparametrarna för bärbara batterier för allmänt bruk och för laddningsbara industribatterier och fastställa minimivärden för dessa parametrar. Dessa delegerade akter bör också fastställa hur dessa minimivärden ska tillämpas på batterier som har varit föremål för återtillverkning. |
| --- | --- |

(35)

I syfte att minska den miljöpåverkan som batterier har under hela livscykeln bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att ändra prestanda- och hållbarhetsparametrarna för bärbara batterier för allmänt bruk och för laddningsbara industribatterier och fastställa minimivärden för dessa parametrar. Dessa delegerade akter bör också fastställa hur dessa minimivärden ska tillämpas på batterier som har varit föremål för återtillverkning.

| (36) | I syfte att säkerställa att unionens regler om elektrokemisk prestanda och hållbarhet för elfordonsbatterier stämmer överens med de tekniska specifikationerna från Uneces informella arbetsgrupp för elfordon och miljö och mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att ändra parametrarna för prestanda och hållbarhet för elfordonsbatterier. Vad gäller minimivärdena för de parametrar för elfordonsbatterier som ingår i motorfordon är det lämpligt att fastställa minimikrav på prestanda genom en framtida Euro 7-förordning om, på grundval av de minimikrav på prestanda som fastställs i Förenta nationernas (FN) globala tekniska föreskrifter nr 22 om batteriers hållbarhet för elfordon i drift. |
| --- | --- |

(36)

I syfte att säkerställa att unionens regler om elektrokemisk prestanda och hållbarhet för elfordonsbatterier stämmer överens med de tekniska specifikationerna från Uneces informella arbetsgrupp för elfordon och miljö och mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att ändra parametrarna för prestanda och hållbarhet för elfordonsbatterier. Vad gäller minimivärdena för de parametrar för elfordonsbatterier som ingår i motorfordon är det lämpligt att fastställa minimikrav på prestanda genom en framtida Euro 7-förordning om, på grundval av de minimikrav på prestanda som fastställs i Förenta nationernas (FN) globala tekniska föreskrifter nr 22 om batteriers hållbarhet för elfordon i drift.

| (37) | Vissa icke-laddningsbara batterier för allmänt bruk kan innebära en ineffektiv användning av resurser och energi. Det bör därför fastställas objektiva krav avseende sådana batteriers prestanda och hållbarhet i syfte att säkerställa att färre icke-laddningsbara bärbara batterier för allmänt bruk med låg prestanda släpps ut på marknaden, i synnerhet om det av en livscykelanalys framgår att användning av laddningsbara batterier i stället för icke-laddningsbara batterier ger övergripande miljöfördelar. För batterier som ingår i mobiltelefoner och surfplattor är det lämpligt att fastställa prestanda- och hållbarhetskrav för dessa batterier genom en framtida ekodesignförordning som rör telefoner och surfplattor och att uppdatera kommissionens förordning (EU) nr 617/2013 (10) om datorer och datorservrar. För andra bärbara batterier som ingår i andra apparater, såsom trädgårdsverktyg eller sladdlösa elektriska handverktyg, bör möjligheten att fastställa minimikrav på prestanda och hållbarhet tas upp i relevanta produkträttsakter, till exempel genomförandeakter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/125/EG (11) eller i någon annan unionsrättsakt. |
| --- | --- |

(37)

Vissa icke-laddningsbara batterier för allmänt bruk kan innebära en ineffektiv användning av resurser och energi. Det bör därför fastställas objektiva krav avseende sådana batteriers prestanda och hållbarhet i syfte att säkerställa att färre icke-laddningsbara bärbara batterier för allmänt bruk med låg prestanda släpps ut på marknaden, i synnerhet om det av en livscykelanalys framgår att användning av laddningsbara batterier i stället för icke-laddningsbara batterier ger övergripande miljöfördelar. För batterier som ingår i mobiltelefoner och surfplattor är det lämpligt att fastställa prestanda- och hållbarhetskrav för dessa batterier genom en framtida ekodesignförordning som rör telefoner och surfplattor och att uppdatera kommissionens förordning (EU) nr 617/2013 (10) om datorer och datorservrar. För andra bärbara batterier som ingår i andra apparater, såsom trädgårdsverktyg eller sladdlösa elektriska handverktyg, bör möjligheten att fastställa minimikrav på prestanda och hållbarhet tas upp i relevanta produkträttsakter, till exempel genomförandeakter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/125/EG (11) eller i någon annan unionsrättsakt.

| (38) | I syfte att säkerställa att bärbara batterier som ingår i apparater genomgår separat insamling, behandling och materialåtervinning av hög kvalitet när dessa apparater har blivit avfall, behövs bestämmelser för att säkerställa avlägsnandet och ersättandet av batterier i sådana apparater. Konsumenternas säkerhet bör säkerställas, i enlighet med unionsrätten och i synnerhet unionens säkerhetsnormer, när bärbara batterier i en apparat avlägsnas eller ersätts. Ett bärbart batteri bör anses kunna avlägsnas av slutanvändaren om det kan avlägsnas med hjälp av kommersiellt tillgängliga verktyg och utan att det krävs användning av specialverktyg, såvida de inte tillhandahålls kostnadsfritt, eller märkesskyddade verktyg, värmeenergi eller lösningsmedel för att demontera det. Kommersiellt tillgängliga verktyg anses vara verktyg som är tillgängliga på marknaden för alla slutanvändare utan att de behöver tillhandahålla bevis på äganderätt och som kan användas utan begränsningar, utom av hälso- och säkerhetsrelaterade inskränkningar. De allmänna bestämmelserna i denna förordning bör tillämpas utan att det påverkar säkerhets- och underhållskraven för medicintekniska produkter för yrkesmässig medicinsk bildteknik och radioterapi som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/745 (12) och för medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/746 (13), och skulle kunna kompletteras med krav som fastställs för vissa produkter som drivs med batterier inom ramen för genomförandeåtgärder enligt direktiv 2009/125/EG. Om det i annan unionsrätt, av säkerhetsskäl, fastställs mer specifika krav, som att batterier måste kunna avlägsnas ur produkter, till exempel leksaker, bör dessa särskilda regler tillämpas. |
| --- | --- |

(38)

I syfte att säkerställa att bärbara batterier som ingår i apparater genomgår separat insamling, behandling och materialåtervinning av hög kvalitet när dessa apparater har blivit avfall, behövs bestämmelser för att säkerställa avlägsnandet och ersättandet av batterier i sådana apparater. Konsumenternas säkerhet bör säkerställas, i enlighet med unionsrätten och i synnerhet unionens säkerhetsnormer, när bärbara batterier i en apparat avlägsnas eller ersätts. Ett bärbart batteri bör anses kunna avlägsnas av slutanvändaren om det kan avlägsnas med hjälp av kommersiellt tillgängliga verktyg och utan att det krävs användning av specialverktyg, såvida de inte tillhandahålls kostnadsfritt, eller märkesskyddade verktyg, värmeenergi eller lösningsmedel för att demontera det. Kommersiellt tillgängliga verktyg anses vara verktyg som är tillgängliga på marknaden för alla slutanvändare utan att de behöver tillhandahålla bevis på äganderätt och som kan användas utan begränsningar, utom av hälso- och säkerhetsrelaterade inskränkningar. De allmänna bestämmelserna i denna förordning bör tillämpas utan att det påverkar säkerhets- och underhållskraven för medicintekniska produkter för yrkesmässig medicinsk bildteknik och radioterapi som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/745 (12) och för medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/746 (13), och skulle kunna kompletteras med krav som fastställs för vissa produkter som drivs med batterier inom ramen för genomförandeåtgärder enligt direktiv 2009/125/EG. Om det i annan unionsrätt, av säkerhetsskäl, fastställs mer specifika krav, som att batterier måste kunna avlägsnas ur produkter, till exempel leksaker, bör dessa särskilda regler tillämpas.

| (39) | För att säkerställa slutanvändarnas säkerhet bör denna förordning föreskriva ett begränsat undantag för bärbara batterier från de krav på möjlighet att avlägsna och ersätta batterier som fastställts för bärbara batterier vad avser apparater vari bärbara batterier ingår och som är särskilt utformade för att, under merparten av det aktiva bruket av apparaten, användas i en miljö som regelbundet innebär stänkvatten, strömmande vatten eller vattennedsänkning och som är avsedda att vara tvättbara eller sköljbara. Detta undantag bör endast gälla när det inte är möjligt att genom en ny konstruktion av apparaten säkerställa slutanvändarens säkerhet och en säker fortsatt användning av apparaten efter det att slutanvändaren korrekt har följt instruktionerna för att avlägsna och ersätta batteriet. Om undantaget gäller bör produkten utformas så att batteriet kan avlägsnas och ersättas endast av oberoende yrkesutövare och inte av slutanvändare. |
| --- | --- |

(39)

För att säkerställa slutanvändarnas säkerhet bör denna förordning föreskriva ett begränsat undantag för bärbara batterier från de krav på möjlighet att avlägsna och ersätta batterier som fastställts för bärbara batterier vad avser apparater vari bärbara batterier ingår och som är särskilt utformade för att, under merparten av det aktiva bruket av apparaten, användas i en miljö som regelbundet innebär stänkvatten, strömmande vatten eller vattennedsänkning och som är avsedda att vara tvättbara eller sköljbara. Detta undantag bör endast gälla när det inte är möjligt att genom en ny konstruktion av apparaten säkerställa slutanvändarens säkerhet och en säker fortsatt användning av apparaten efter det att slutanvändaren korrekt har följt instruktionerna för att avlägsna och ersätta batteriet. Om undantaget gäller bör produkten utformas så att batteriet kan avlägsnas och ersättas endast av oberoende yrkesutövare och inte av slutanvändare.

| (40) | För reparerade elfordonsbatterier och startbatterier gäller säkerhetskraven i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/2144 (14) för typgodkända fordon i kategorierna M, N och O och batterier som konstruerats och tillverkats för dessa fordon. Det är viktigt att sådana batteriers säkerhet vid reparation kan bedömas baserat på icke-förstörande provningar som är anpassade för dem. När det gäller reparerade batterier för lätta transportmedel kommer kommissionen att utarbeta regler om säkerheten hos mikromobilitetsfordon, på grundval av erfarenheter på nationell och lokal nivå av säkerhetskrav, såsom tillkännagavs i kommissionens meddelande av den 14 december 2021 om EU:s nya ram för mobilitet i städer. För andra reparerade batterier som är avsedda för konsumenter eller som sannolikt kommer att användas av dem gäller kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/95/EG (15). |
| --- | --- |

(40)

För reparerade elfordonsbatterier och startbatterier gäller säkerhetskraven i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/2144 (14) för typgodkända fordon i kategorierna M, N och O och batterier som konstruerats och tillverkats för dessa fordon. Det är viktigt att sådana batteriers säkerhet vid reparation kan bedömas baserat på icke-förstörande provningar som är anpassade för dem. När det gäller reparerade batterier för lätta transportmedel kommer kommissionen att utarbeta regler om säkerheten hos mikromobilitetsfordon, på grundval av erfarenheter på nationell och lokal nivå av säkerhetskrav, såsom tillkännagavs i kommissionens meddelande av den 14 december 2021 om EU:s nya ram för mobilitet i städer. För andra reparerade batterier som är avsedda för konsumenter eller som sannolikt kommer att användas av dem gäller kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/95/EG (15).

| (41) | Om laddarna för specifika batterikategorier blir kompatibla kan det minska onödigt avfall och onödiga kostnader, till nytta för konsumenter och andra slutanvändare. Batterier för lätta transportmedel och laddningsbara batterier som ingår i specifika kategorier av elektrisk och elektronisk utrustning bör därför kunna laddas upp med hjälp av gemensamma laddare som möjliggör driftskompatibilitet inom varje kategori av batterier. Denna förordning bör därför ålägga kommissionen att bedöma hur harmoniserade standarder kan införas för gemensamma laddare för dessa batterikategorier, med undantag för laddningsanordningar för kategorier och klasser av radioutrustning enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/53/EU (16). |
| --- | --- |

(41)

Om laddarna för specifika batterikategorier blir kompatibla kan det minska onödigt avfall och onödiga kostnader, till nytta för konsumenter och andra slutanvändare. Batterier för lätta transportmedel och laddningsbara batterier som ingår i specifika kategorier av elektrisk och elektronisk utrustning bör därför kunna laddas upp med hjälp av gemensamma laddare som möjliggör driftskompatibilitet inom varje kategori av batterier. Denna förordning bör därför ålägga kommissionen att bedöma hur harmoniserade standarder kan införas för gemensamma laddare för dessa batterikategorier, med undantag för laddningsanordningar för kategorier och klasser av radioutrustning enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/53/EU (16).

| (42) | Startbatterier och elfordonsbatterier som ingår i motorfordon bör kunna avlägsnas och ersättas av oberoende yrkesutövare. Det är lämpligt att överväga översyn av direktiv 2000/53/EG för att säkerställa att dessa batterier kan avlägsnas, ersättas och demonteras, inbegripet vad gäller fogning, fastsättning och försegling. Vid konstruktion, tillverkning och reparation av startbatterier och elfordonsbatterier bör tillverkare på ett icke-diskriminerande sätt tillhandahålla relevant information från system för omborddiagnos och information om reparation och underhåll av fordon till alla intresserade tillverkare och installatörer av eller verkstäder för utrustning för fordon i kategorierna M, N och O, i enlighet med förordning (EU) 2018/858. Dessutom bör kommissionen uppmuntra utarbetandet av standarder för konstruktions- och monteringsteknik som underlättar underhåll, reparation och ändamålsändring av batterier och batteripack. |
| --- | --- |

(42)

Startbatterier och elfordonsbatterier som ingår i motorfordon bör kunna avlägsnas och ersättas av oberoende yrkesutövare. Det är lämpligt att överväga översyn av direktiv 2000/53/EG för att säkerställa att dessa batterier kan avlägsnas, ersättas och demonteras, inbegripet vad gäller fogning, fastsättning och försegling. Vid konstruktion, tillverkning och reparation av startbatterier och elfordonsbatterier bör tillverkare på ett icke-diskriminerande sätt tillhandahålla relevant information från system för omborddiagnos och information om reparation och underhåll av fordon till alla intresserade tillverkare och installatörer av eller verkstäder för utrustning för fordon i kategorierna M, N och O, i enlighet med förordning (EU) 2018/858. Dessutom bör kommissionen uppmuntra utarbetandet av standarder för konstruktions- och monteringsteknik som underlättar underhåll, reparation och ändamålsändring av batterier och batteripack.

| (43) | För många produkters, apparaters och tjänsters drift och säkerhet är det av avgörande betydelse att de batterier som används är tillförlitliga. Därför bör batterier utformas och tillverkas på ett sådant sätt att det är möjligt att säkerställa att de inte utgör någon risk för människors hälsa eller säkerhet, egendom eller miljö. Detta är särskilt relevant när det gäller stationära batterienergilagringssystem, vilka för närvarande inte omfattas av annan unionsrätt. De parametrar som ska beaktas vid säkerhetstester bör därför fastställas för sådana batterier och kompletteras av gällande standarder från europeiska standardiseringsorganisationer. |
| --- | --- |

(43)

För många produkters, apparaters och tjänsters drift och säkerhet är det av avgörande betydelse att de batterier som används är tillförlitliga. Därför bör batterier utformas och tillverkas på ett sådant sätt att det är möjligt att säkerställa att de inte utgör någon risk för människors hälsa eller säkerhet, egendom eller miljö. Detta är särskilt relevant när det gäller stationära batterienergilagringssystem, vilka för närvarande inte omfattas av annan unionsrätt. De parametrar som ska beaktas vid säkerhetstester bör därför fastställas för sådana batterier och kompletteras av gällande standarder från europeiska standardiseringsorganisationer.

| (44) | Batterier bör märkas så att slutanvändare får transparent, tillförlitlig och tydlig information om batterier och förbrukade batterier. Denna information kunde göra det möjligt för slutanvändare att fatta välgrundade beslut när de köper och gör sig av med batterier och för avfallsoperatörerna att på lämpligt sätt behandla förbrukade batterier. Batterier bör märkas med all nödvändig information om deras huvudsakliga egenskaper, inklusive deras kapacitet och mängden av vissa farliga ämnen som ingår. För att säkerställa att informationen finns tillgänglig över tid bör den också göras tillgänglig med hjälp av QR-koder, som är tryckta eller graverade på batterier eller anbringats på förpackningen och på de medföljande dokumenten och bör respektera riktlinjerna i ISO/IEC-standard 18004:2015. QR-koden bör ge tillgång till ett batteris produktpass. Märkning och QR-koder bör vara tillgängliga för personer med funktionsnedsättning, i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/882 (17). |
| --- | --- |

(44)

Batterier bör märkas så att slutanvändare får transparent, tillförlitlig och tydlig information om batterier och förbrukade batterier. Denna information kunde göra det möjligt för slutanvändare att fatta välgrundade beslut när de köper och gör sig av med batterier och för avfallsoperatörerna att på lämpligt sätt behandla förbrukade batterier. Batterier bör märkas med all nödvändig information om deras huvudsakliga egenskaper, inklusive deras kapacitet och mängden av vissa farliga ämnen som ingår. För att säkerställa att informationen finns tillgänglig över tid bör den också göras tillgänglig med hjälp av QR-koder, som är tryckta eller graverade på batterier eller anbringats på förpackningen och på de medföljande dokumenten och bör respektera riktlinjerna i ISO/IEC-standard 18004:2015. QR-koden bör ge tillgång till ett batteris produktpass. Märkning och QR-koder bör vara tillgängliga för personer med funktionsnedsättning, i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/882 (17).

| (45) | Införandet på batterimärkningen av information om batteriers prestanda är avgörande för att säkerställa att slutanvändarna, särskilt konsumenter, innan de köper dem ges lämplig information och i synnerhet att de har tillgång till en gemensam grund för att jämföra olika batterier. Därför bör icke-laddningsbara bärbara batterier märkas med en etikett som anger ”icke-laddningsbart” och som innehåller information om deras minsta genomsnittliga batteritid när de används i specifika tillämpningar. Det är dessutom viktigt att ge slutanvändaren vägledning om hur man kan göra sig av med förbrukade batterier på lämpligt sätt. |
| --- | --- |

(45)

Införandet på batterimärkningen av information om batteriers prestanda är avgörande för att säkerställa att slutanvändarna, särskilt konsumenter, innan de köper dem ges lämplig information och i synnerhet att de har tillgång till en gemensam grund för att jämföra olika batterier. Därför bör icke-laddningsbara bärbara batterier märkas med en etikett som anger ”icke-laddningsbart” och som innehåller information om deras minsta genomsnittliga batteritid när de används i specifika tillämpningar. Det är dessutom viktigt att ge slutanvändaren vägledning om hur man kan göra sig av med förbrukade batterier på lämpligt sätt.

| (46) | För stationära batterienergilagringssystem, batterier för lätta transportmedel och elfordonsbatterier som använder ett batterihanteringssystem bör det vara möjligt för slutanvändaren eller annan tredje part som agerar för slutanvändarens räkning att när som helst utifrån de uppgifter som lagras i batterihanteringssystemet fastställa batteriernas hälsotillstånd och förväntade livslängd. En person som har köpt ett batteri, eller en tredje part som agerar för den personens räkning, bör alltid ges skrivskyddad åtkomst till dessa uppgifter i syfte att bedöma batteriets restvärde, förenkla förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, eller återtillverkning, eller så att batteriet kan göras tillgängligt för oberoende aggregatorer, i enlighet med definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/944 (18), som driver virtuella kraftverk i elnäten. Dessa uppgifter bör därför vara aktuella. De bör uppdateras minst dagligen och oftare om detta krävs för ett särskilt ändamål. De tekniska specifikationerna från arbetet i Uneces informella arbetsgrupp för elfordon och miljö vad gäller dataåtkomst i elfordon bör betraktas som ett riktmärke för elfordonsbatteriers hälsotillstånd och förväntade livslängd. Dessa krav bör gälla utöver unionsrätten om typgodkännande av fordon, som är den lämpliga rättsliga ramen för bland annat smarta laddningsfunktioner såsom laddning av fordon till nät, ombordladdning samt laddning fordon till fordon, fordon till powerbank och fordon till byggnad. |
| --- | --- |

(46)

För stationära batterienergilagringssystem, batterier för lätta transportmedel och elfordonsbatterier som använder ett batterihanteringssystem bör det vara möjligt för slutanvändaren eller annan tredje part som agerar för slutanvändarens räkning att när som helst utifrån de uppgifter som lagras i batterihanteringssystemet fastställa batteriernas hälsotillstånd och förväntade livslängd. En person som har köpt ett batteri, eller en tredje part som agerar för den personens räkning, bör alltid ges skrivskyddad åtkomst till dessa uppgifter i syfte att bedöma batteriets restvärde, förenkla förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, eller återtillverkning, eller så att batteriet kan göras tillgängligt för oberoende aggregatorer, i enlighet med definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/944 (18), som driver virtuella kraftverk i elnäten. Dessa uppgifter bör därför vara aktuella. De bör uppdateras minst dagligen och oftare om detta krävs för ett särskilt ändamål. De tekniska specifikationerna från arbetet i Uneces informella arbetsgrupp för elfordon och miljö vad gäller dataåtkomst i elfordon bör betraktas som ett riktmärke för elfordonsbatteriers hälsotillstånd och förväntade livslängd. Dessa krav bör gälla utöver unionsrätten om typgodkännande av fordon, som är den lämpliga rättsliga ramen för bland annat smarta laddningsfunktioner såsom laddning av fordon till nät, ombordladdning samt laddning fordon till fordon, fordon till powerbank och fordon till byggnad.

| (47) | Ett antal produktspecifika krav enligt denna förordning, bland annat avseende prestanda, hållbarhet, ändamålsändring samt säkerhet, bör kontrolleras med tillförlitliga, exakta och reproducerbara metoder som tar hänsyn till allmänt godtagna moderna metoder, standarder och beräkningsmetoder. I syfte att säkerställa att det inte finns några handelshinder på den inre marknaden bör standarderna harmoniseras på unionsnivå. Sådana metoder och standarder bör i största möjliga utsträckning beakta batteriernas verkliga användningsförhållanden, återspegla genomsnittskonsumentens beteende och vara robusta, för att avskräcka från försök till avsiktligt eller oavsiktligt kringgående. Så snart en hänvisning till en sådan standard har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1025/2012 (19), bör det antas att batterier som möter den standarden överensstämmer med de produktspecifika kraven enligt den här förordningen, på villkor att de minimivärden som fastställts för de produktspecifika kraven har uppnåtts. För att undvika en dubblering av tekniska specifikationer å ena sidan, och för att maximera effektiviteten och beakta de bästa möjliga expertkunskaperna och den senaste kunskapsnivån å andra sidan, bör kommissionen sträva efter att begära att en eller flera europeiska standardiseringsorganisationer utarbetar en standard om det inte finns någon befintlig standard. I avsaknad av offentliggjorda standarder vid tidpunkten för tillämpningen av produktspecifika krav eller om responsen från den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen inte blir den önskade bör kommissionen i motiverade undantagsfall och efter samråd med berörda aktörer anta gemensamma specifikationer genom genomförandeakter. Efterlevnad av sådana specifikationer bör också leda till presumtion om överensstämmelse. I de fall då de gemensamma specifikationerna i ett senare skede visar sig ha brister bör kommissionen genom en genomförandeakt ändra eller upphäva de gemensamma specifikationerna i fråga. Efter att referenserna till de harmoniserade standarderna offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning bör gemensamma specifikationer upphävas inom en rimlig tidsfrist som ger tillverkare möjlighet att ta hänsyn till ändringarna. |
| --- | --- |

(47)

Ett antal produktspecifika krav enligt denna förordning, bland annat avseende prestanda, hållbarhet, ändamålsändring samt säkerhet, bör kontrolleras med tillförlitliga, exakta och reproducerbara metoder som tar hänsyn till allmänt godtagna moderna metoder, standarder och beräkningsmetoder. I syfte att säkerställa att det inte finns några handelshinder på den inre marknaden bör standarderna harmoniseras på unionsnivå. Sådana metoder och standarder bör i största möjliga utsträckning beakta batteriernas verkliga användningsförhållanden, återspegla genomsnittskonsumentens beteende och vara robusta, för att avskräcka från försök till avsiktligt eller oavsiktligt kringgående. Så snart en hänvisning till en sådan standard har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1025/2012 (19), bör det antas att batterier som möter den standarden överensstämmer med de produktspecifika kraven enligt den här förordningen, på villkor att de minimivärden som fastställts för de produktspecifika kraven har uppnåtts. För att undvika en dubblering av tekniska specifikationer å ena sidan, och för att maximera effektiviteten och beakta de bästa möjliga expertkunskaperna och den senaste kunskapsnivån å andra sidan, bör kommissionen sträva efter att begära att en eller flera europeiska standardiseringsorganisationer utarbetar en standard om det inte finns någon befintlig standard. I avsaknad av offentliggjorda standarder vid tidpunkten för tillämpningen av produktspecifika krav eller om responsen från den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen inte blir den önskade bör kommissionen i motiverade undantagsfall och efter samråd med berörda aktörer anta gemensamma specifikationer genom genomförandeakter. Efterlevnad av sådana specifikationer bör också leda till presumtion om överensstämmelse. I de fall då de gemensamma specifikationerna i ett senare skede visar sig ha brister bör kommissionen genom en genomförandeakt ändra eller upphäva de gemensamma specifikationerna i fråga. Efter att referenserna till de harmoniserade standarderna offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning bör gemensamma specifikationer upphävas inom en rimlig tidsfrist som ger tillverkare möjlighet att ta hänsyn till ändringarna.

| (48) | Aktivt engagemang i internationella standardiseringskommittéers arbete är en viktig strategisk förutsättning för att släppa ut framtida batteriteknik på marknaden. Det europeiska engagemanget i vissa av dessa kommittéer har varit mindre effektivt än vad det kunde ha varit. Det europeiska engagemanget bör förbättras för att stärka unionens röst i den globala standardiseringen, och även i syfte att stärka unionsföretagens konkurrenskraft, minska unionens beroende och skydda unionens intressen, politiska mål och värden. Därför bör kommissionen och medlemsstaterna övervaka och samordna den europeiska strategin för internationell standardisering. Harmoniserade standarder som kompletterar genomförandet av denna förordning bör ta hänsyn till befintliga internationella standarder, särskilt på IEC- och ISO-nivå. |
| --- | --- |

(48)

Aktivt engagemang i internationella standardiseringskommittéers arbete är en viktig strategisk förutsättning för att släppa ut framtida batteriteknik på marknaden. Det europeiska engagemanget i vissa av dessa kommittéer har varit mindre effektivt än vad det kunde ha varit. Det europeiska engagemanget bör förbättras för att stärka unionens röst i den globala standardiseringen, och även i syfte att stärka unionsföretagens konkurrenskraft, minska unionens beroende och skydda unionens intressen, politiska mål och värden. Därför bör kommissionen och medlemsstaterna övervaka och samordna den europeiska strategin för internationell standardisering. Harmoniserade standarder som kompletterar genomförandet av denna förordning bör ta hänsyn till befintliga internationella standarder, särskilt på IEC- och ISO-nivå.

| (49) | Kommissionen bör säkerställa konsekvens när det gäller harmoniserade standarder och gemensamma specifikationer enligt denna förordning, inbegripet vid översynen av förordning (EU) nr 1025/2012. |
| --- | --- |

(49)

Kommissionen bör säkerställa konsekvens när det gäller harmoniserade standarder och gemensamma specifikationer enligt denna förordning, inbegripet vid översynen av förordning (EU) nr 1025/2012.

| (50) | I syfte att säkerställa effektiv tillgång till information för marknadskontrolländamål, för anpassning till ny teknik och för att säkerställa motståndskraft vid globala kriser, såsom covid-19-pandemin, bör det vara möjligt att lämna information online om överensstämmelse med alla unionsakter som är tillämpliga på batterier, i form av en samlad EU-försäkran om överensstämmelse. |
| --- | --- |

(50)

I syfte att säkerställa effektiv tillgång till information för marknadskontrolländamål, för anpassning till ny teknik och för att säkerställa motståndskraft vid globala kriser, såsom covid-19-pandemin, bör det vara möjligt att lämna information online om överensstämmelse med alla unionsakter som är tillämpliga på batterier, i form av en samlad EU-försäkran om överensstämmelse.

| (51) | I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 (20) fastställs regler för ackreditering av organ för bedömning av överensstämmelse, en ram för marknadskontroll av produkter och för kontroll av produkter från tredjeländer samt allmänna principer för CE-märkning. Den förordningen bör vara tillämplig på de batterier som omfattas av den här förordningen för att säkerställa att produkter som omfattas av den fria rörligheten för varor inom unionen uppfyller krav som ger en hög skyddsnivå för allmänintresset, såsom människors hälsa och säkerhet och miljön. |
| --- | --- |

(51)

I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 (20) fastställs regler för ackreditering av organ för bedömning av överensstämmelse, en ram för marknadskontroll av produkter och för kontroll av produkter från tredjeländer samt allmänna principer för CE-märkning. Den förordningen bör vara tillämplig på de batterier som omfattas av den här förordningen för att säkerställa att produkter som omfattas av den fria rörligheten för varor inom unionen uppfyller krav som ger en hög skyddsnivå för allmänintresset, såsom människors hälsa och säkerhet och miljön.

| (52) | För att ekonomiska aktörer ska kunna visa och de behöriga myndigheterna ska kunna kontrollera att de batterier som tillhandahålls på marknaden överensstämmer med denna förordning måste det fastställas förfaranden för bedömning av överensstämmelse. I Europaparlamentets och rådets beslut 768/2008/EG (21) fastställs olika moduler för förfaranden för bedömning av överensstämmelse, vilka sträcker sig från lägsta till högsta strikthetsgrad, beroende på vilken risknivå det är fråga om och den säkerhetsnivå som krävs. När det krävs en bedömning av överensstämmelsen ska, i enlighet med beslutet, förfarandena för den bedömningen väljas ut bland dessa moduler. Robusta förfaranden för bedömning av överensstämmelse behövs för att säkerställa att batterier uppfyller de nya och komplexa krav avseende koldioxidavtryck och återvunnet innehåll samt krav avseende tillbörlig aktsamhet som fastställs i denna förordning. |
| --- | --- |

(52)

För att ekonomiska aktörer ska kunna visa och de behöriga myndigheterna ska kunna kontrollera att de batterier som tillhandahålls på marknaden överensstämmer med denna förordning måste det fastställas förfaranden för bedömning av överensstämmelse. I Europaparlamentets och rådets beslut 768/2008/EG (21) fastställs olika moduler för förfaranden för bedömning av överensstämmelse, vilka sträcker sig från lägsta till högsta strikthetsgrad, beroende på vilken risknivå det är fråga om och den säkerhetsnivå som krävs. När det krävs en bedömning av överensstämmelsen ska, i enlighet med beslutet, förfarandena för den bedömningen väljas ut bland dessa moduler. Robusta förfaranden för bedömning av överensstämmelse behövs för att säkerställa att batterier uppfyller de nya och komplexa krav avseende koldioxidavtryck och återvunnet innehåll samt krav avseende tillbörlig aktsamhet som fastställs i denna förordning.

| (53) | CE-märkningen på ett batteri visar att batteriet överensstämmer med denna förordning. Allmänna principer för CE-märkningen och för hur denna förhåller sig till annan märkning fastställs i förordning (EG) nr 765/2008. De principerna bör tillämpas på CE-märkningen av batterier. För att säkerställa att batterier förvaras, används och kasseras på ett sätt som är säkert med hänsyn till människors hälsa och miljön bör det fastställas särskilda regler för hur CE-märkningen ska anbringas på batterier. |
| --- | --- |

(53)

CE-märkningen på ett batteri visar att batteriet överensstämmer med denna förordning. Allmänna principer för CE-märkningen och för hur denna förhåller sig till annan märkning fastställs i förordning (EG) nr 765/2008. De principerna bör tillämpas på CE-märkningen av batterier. För att säkerställa att batterier förvaras, används och kasseras på ett sätt som är säkert med hänsyn till människors hälsa och miljön bör det fastställas särskilda regler för hur CE-märkningen ska anbringas på batterier.

| (54) | Organen för bedömning av överensstämmelse måste delta i de förfaranden för bedömning av överensstämmelse som fastställs i denna förordning. För att säkerställa ett enhetligt genomförande av bestämmelserna i denna förordning bör medlemsstaternas myndigheter anmäla dessa organ till kommissionen. |
| --- | --- |

(54)

Organen för bedömning av överensstämmelse måste delta i de förfaranden för bedömning av överensstämmelse som fastställs i denna förordning. För att säkerställa ett enhetligt genomförande av bestämmelserna i denna förordning bör medlemsstaternas myndigheter anmäla dessa organ till kommissionen.

| (55) | Med hänsyn till att hållbarhets-, prestanda-, säkerhets-, märknings- och informationskraven för batterier enligt denna förordning är nya och komplexa, och för att säkerställa en konsekvent kvalitetsnivå i bedömningen av batteriers överensstämmelse, är det nödvändigt att fastställa krav avseende de anmälande myndigheter som är involverade i bedömning, anmälan och övervakning av de organ för bedömning av överensstämmelse som har anmälts till kommissionen och därmed bli anmälda organ. Det bör särskilt säkerställas att den anmälande myndigheten är objektiv och opartisk i sin verksamhet och har tillräckligt med tekniskt kompetent personal för att kunna utföra sina uppgifter. De anmälande myndigheterna bör se till att de uppgifter som de erhåller behandlas konfidentiellt, men de bör kunna utbyta information om anmälda organ med nationella myndigheter, de anmälande myndigheterna i andra medlemsstater och med kommissionen, för att säkerställa enhetlighet i bedömningen av överensstämmelse. |
| --- | --- |

(55)

Med hänsyn till att hållbarhets-, prestanda-, säkerhets-, märknings- och informationskraven för batterier enligt denna förordning är nya och komplexa, och för att säkerställa en konsekvent kvalitetsnivå i bedömningen av batteriers överensstämmelse, är det nödvändigt att fastställa krav avseende de anmälande myndigheter som är involverade i bedömning, anmälan och övervakning av de organ för bedömning av överensstämmelse som har anmälts till kommissionen och därmed bli anmälda organ. Det bör särskilt säkerställas att den anmälande myndigheten är objektiv och opartisk i sin verksamhet och har tillräckligt med tekniskt kompetent personal för att kunna utföra sina uppgifter. De anmälande myndigheterna bör se till att de uppgifter som de erhåller behandlas konfidentiellt, men de bör kunna utbyta information om anmälda organ med nationella myndigheter, de anmälande myndigheterna i andra medlemsstater och med kommissionen, för att säkerställa enhetlighet i bedömningen av överensstämmelse.

| (56) | Det är av största vikt att alla anmälda organ utför sina uppgifter på samma nivå, på rättvisa konkurrensvillkor och autonomt. Därför bör det i denna förordning fastställas krav för de organ för bedömning av överensstämmelse som vill bli anmälda för att utföra bedömningar av överensstämmelse. Kraven bör fortsätta att gälla som en förutsättning för att det anmälda organets kompetens hålls uppdaterad. För att säkra sitt oberoende bör det anmälda organet och den personal som det anställer åläggas att förbli oberoende av ekonomiska aktörer i batterivärdekedjan och gentemot andra företag, inbegripet näringslivsorganisationer, moderbolag och dotterbolag. Det anmälda organet bör åläggas att tillhandahålla styrkande handlingar om sitt oberoende och lämna in sådana handlingar till den anmälande myndigheten. De anmälda organen bör se till att den personal som utför olika bedömningar av överensstämmelse roterar. |
| --- | --- |

(56)

Det är av största vikt att alla anmälda organ utför sina uppgifter på samma nivå, på rättvisa konkurrensvillkor och autonomt. Därför bör det i denna förordning fastställas krav för de organ för bedömning av överensstämmelse som vill bli anmälda för att utföra bedömningar av överensstämmelse. Kraven bör fortsätta att gälla som en förutsättning för att det anmälda organets kompetens hålls uppdaterad. För att säkra sitt oberoende bör det anmälda organet och den personal som det anställer åläggas att förbli oberoende av ekonomiska aktörer i batterivärdekedjan och gentemot andra företag, inbegripet näringslivsorganisationer, moderbolag och dotterbolag. Det anmälda organet bör åläggas att tillhandahålla styrkande handlingar om sitt oberoende och lämna in sådana handlingar till den anmälande myndigheten. De anmälda organen bör se till att den personal som utför olika bedömningar av överensstämmelse roterar.

| (57) | Om ett organ för bedömning av överensstämmelse visar att ett batteri uppfyller kriterierna i de harmoniserade standarderna bör även de motsvarande kraven i denna förordning anses vara uppfyllda. |
| --- | --- |

(57)

Om ett organ för bedömning av överensstämmelse visar att ett batteri uppfyller kriterierna i de harmoniserade standarderna bör även de motsvarande kraven i denna förordning anses vara uppfyllda.

| (58) | Organ för bedömning av överensstämmelse lägger ofta ut verksamhet kopplad till bedömningen av överensstämmelse på underentreprenad eller anlitar ett dotterbolag. Viss verksamhet och vissa beslutsprocesser, både vad gäller bedömning av batteriers överensstämmelse och annan verksamhet inom det anmälda organet, bör dock uteslutande utföras av det anmälda organet självt, för att säkerställa dess oberoende och autonomi. I syfte att säkerställa den skyddsnivå som krävs när det gäller batterier som är avsedda att släppas ut på unionsmarknaden är det viktigt vid bedömning av överensstämmelse i enlighet med denna förordning att de underentreprenörer och dotterbolag som utför bedömningarna uppfyller samma krav som de anmälda organen. |
| --- | --- |

(58)

Organ för bedömning av överensstämmelse lägger ofta ut verksamhet kopplad till bedömningen av överensstämmelse på underentreprenad eller anlitar ett dotterbolag. Viss verksamhet och vissa beslutsprocesser, både vad gäller bedömning av batteriers överensstämmelse och annan verksamhet inom det anmälda organet, bör dock uteslutande utföras av det anmälda organet självt, för att säkerställa dess oberoende och autonomi. I syfte att säkerställa den skyddsnivå som krävs när det gäller batterier som är avsedda att släppas ut på unionsmarknaden är det viktigt vid bedömning av överensstämmelse i enlighet med denna förordning att de underentreprenörer och dotterbolag som utför bedömningarna uppfyller samma krav som de anmälda organen.

| (59) | Eftersom de tjänster som anmälda organ i en medlemsstat erbjuder kan avse batterier som tillhandahålls på marknaden i hela unionen, bör övriga medlemsstater och kommissionen beredas tillfälle att göra invändningar rörande ett anmält organ. Kommissionen kan under sin utredning rådfråga en unionsprovningsanläggning, utsedd i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1020 (22). I syfte att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter med avseende på att begära att den anmälande myndigheten vidtar korrigerande åtgärder om ett anmält organ inte uppfyller eller inte längre uppfyller kraven i denna förordning. |
| --- | --- |

(59)

Eftersom de tjänster som anmälda organ i en medlemsstat erbjuder kan avse batterier som tillhandahålls på marknaden i hela unionen, bör övriga medlemsstater och kommissionen beredas tillfälle att göra invändningar rörande ett anmält organ. Kommissionen kan under sin utredning rådfråga en unionsprovningsanläggning, utsedd i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1020 (22). I syfte att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter med avseende på att begära att den anmälande myndigheten vidtar korrigerande åtgärder om ett anmält organ inte uppfyller eller inte längre uppfyller kraven i denna förordning.

| (60) | För att underlätta och påskynda förfarandet för bedömning av överensstämmelse, certifiering och slutligen marknadstillträde, och med tanke på att de hållbarhets-, säkerhets-, märknings- och informationskrav för batterier som föreskrivs i denna förordning är nya och komplexa, är det av avgörande betydelse att anmälda organ har kontinuerlig tillgång till all provningsutrustning och alla provningsanläggningar som behövs och att de tillämpar förfarandena utan att skapa en onödig börda för ekonomiska aktörer. Av samma skäl och för att säkerställa likabehandling av ekonomiska aktörer är det nödvändigt att anmälda organ tillämpar förfarandena för bedömning av överensstämmelse konsekvent. |
| --- | --- |

(60)

För att underlätta och påskynda förfarandet för bedömning av överensstämmelse, certifiering och slutligen marknadstillträde, och med tanke på att de hållbarhets-, säkerhets-, märknings- och informationskrav för batterier som föreskrivs i denna förordning är nya och komplexa, är det av avgörande betydelse att anmälda organ har kontinuerlig tillgång till all provningsutrustning och alla provningsanläggningar som behövs och att de tillämpar förfarandena utan att skapa en onödig börda för ekonomiska aktörer. Av samma skäl och för att säkerställa likabehandling av ekonomiska aktörer är det nödvändigt att anmälda organ tillämpar förfarandena för bedömning av överensstämmelse konsekvent.

| (61) | Innan ett slutligt beslut fattas om huruvida ett batteri kan beviljas ett intyg om överensstämmelse bör den ekonomiska aktör som vill släppa ut batteriet på marknaden ha rätt att inlämna kompletterande dokumentation om batteriet en gång. |
| --- | --- |

(61)

Innan ett slutligt beslut fattas om huruvida ett batteri kan beviljas ett intyg om överensstämmelse bör den ekonomiska aktör som vill släppa ut batteriet på marknaden ha rätt att inlämna kompletterande dokumentation om batteriet en gång.

| (62) | Kommissionen bör möjliggöra lämplig samordning och lämpligt samarbete mellan anmälda organ. |
| --- | --- |

(62)

Kommissionen bör möjliggöra lämplig samordning och lämpligt samarbete mellan anmälda organ.

| (63) | Det är lämpligt att fastställa de ekonomiska aktörernas skyldigheter i samband med utsläppande på marknaden eller ibruktagande av batterier. Vid tillämpningen av denna förordning bör ekonomisk aktör anses omfatta tillverkaren, tillverkarens bemyndigade företrädare, importören, distributören, leverantörerna av distributionstjänster och varje annan fysisk eller juridisk person som omfattas av skyldigheter i samband med tillverkning av batterier, utsläppande och tillhandahållande på marknaden och ibruktagande. Batterier bör vid tillämpningen av denna förordning omfatta batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring eller återtillverkning. |
| --- | --- |

(63)

Det är lämpligt att fastställa de ekonomiska aktörernas skyldigheter i samband med utsläppande på marknaden eller ibruktagande av batterier. Vid tillämpningen av denna förordning bör ekonomisk aktör anses omfatta tillverkaren, tillverkarens bemyndigade företrädare, importören, distributören, leverantörerna av distributionstjänster och varje annan fysisk eller juridisk person som omfattas av skyldigheter i samband med tillverkning av batterier, utsläppande och tillhandahållande på marknaden och ibruktagande. Batterier bör vid tillämpningen av denna förordning omfatta batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring eller återtillverkning.

| (64) | Det är lämpligt att föreskriva att kraven för batterier som tas i bruk utan att först släppas ut på marknaden bör vara desamma som för batterier som släpps ut på marknaden före de tas i bruk. Detta gäller till exempel batterier som tillverkaren använder för egna ändamål eller batterier som på grund av sina egenskaper endast kan monteras och provas på plats i slutdestinationen. För att undvika att behöva visa efterlevnad av kraven två gånger för samma produkt, bör batterier som släpps ut på marknaden dock inte omfattas av samma krav när de tas i bruk. |
| --- | --- |

(64)

Det är lämpligt att föreskriva att kraven för batterier som tas i bruk utan att först släppas ut på marknaden bör vara desamma som för batterier som släpps ut på marknaden före de tas i bruk. Detta gäller till exempel batterier som tillverkaren använder för egna ändamål eller batterier som på grund av sina egenskaper endast kan monteras och provas på plats i slutdestinationen. För att undvika att behöva visa efterlevnad av kraven två gånger för samma produkt, bör batterier som släpps ut på marknaden dock inte omfattas av samma krav när de tas i bruk.

| (65) | Ekonomiska aktörer bör bära ansvaret för att se till att batterier uppfyller kraven i denna förordning, utifrån vilken roll de olika ekonomiska aktörerna har i leveranskedjan, så att en hög skyddsnivå säkerställs avseende allmänintresset, som skydd av människors hälsa och säkerhet samt egendom och miljön. |
| --- | --- |

(65)

Ekonomiska aktörer bör bära ansvaret för att se till att batterier uppfyller kraven i denna förordning, utifrån vilken roll de olika ekonomiska aktörerna har i leveranskedjan, så att en hög skyddsnivå säkerställs avseende allmänintresset, som skydd av människors hälsa och säkerhet samt egendom och miljön.

| (66) | Alla ekonomiska aktörer i leverans- och distributionskedjan bör vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att de endast tillhandahåller batterier som överensstämmer med denna förordning på marknaden. Det måste göras en tydlig och proportionell fördelning av skyldigheter som motsvarar varje ekonomisk aktörs roll i leverans- och distributionskedjan. |
| --- | --- |

(66)

Alla ekonomiska aktörer i leverans- och distributionskedjan bör vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att de endast tillhandahåller batterier som överensstämmer med denna förordning på marknaden. Det måste göras en tydlig och proportionell fördelning av skyldigheter som motsvarar varje ekonomisk aktörs roll i leverans- och distributionskedjan.

| (67) | Tillverkaren, som besitter detaljkunskap om utformnings- och tillverkningsprocessen, är den som bäst kan genomföra förfarandet för bedömning av överensstämmelse. Bedömning av överensstämmelse bör därför även i fortsättningen uteslutande vara tillverkarens skyldighet. |
| --- | --- |

(67)

Tillverkaren, som besitter detaljkunskap om utformnings- och tillverkningsprocessen, är den som bäst kan genomföra förfarandet för bedömning av överensstämmelse. Bedömning av överensstämmelse bör därför även i fortsättningen uteslutande vara tillverkarens skyldighet.

| (68) | Tillverkaren bör tillhandahålla information om batteriets avsedda användning, vilken bör vara tillräckligt detaljerad för att möjliggöra korrekt och säkert utsläppande på marknaden, ibruktagande, användning och avfallshantering, inklusive eventuell ändamålsändring. |
| --- | --- |

(68)

Tillverkaren bör tillhandahålla information om batteriets avsedda användning, vilken bör vara tillräckligt detaljerad för att möjliggöra korrekt och säkert utsläppande på marknaden, ibruktagande, användning och avfallshantering, inklusive eventuell ändamålsändring.

| (69) | För att underlätta kommunikationen mellan ekonomiska aktörer, marknadskontrollmyndigheter och slutanvändare bör ekonomiska aktörer i sina kontaktuppgifter ange en post-, och om en sådan finns en e-post- och en webbadress. |
| --- | --- |

(69)

För att underlätta kommunikationen mellan ekonomiska aktörer, marknadskontrollmyndigheter och slutanvändare bör ekonomiska aktörer i sina kontaktuppgifter ange en post-, och om en sådan finns en e-post- och en webbadress.

| (70) | Den inre marknaden bör säkerställa lika konkurrensvillkor för alla ekonomiska aktörer och skydda dem mot illojal konkurrens. I detta syfte är det nödvändigt med en förstärkt tillsyn av harmoniserad unionslagstiftning om batterier. Ett gott samarbete mellan ekonomiska aktörer och marknadskontrollmyndigheter är en viktig faktor i en sådan förstärkt tillsyn, som gör det möjligt att omedelbart ingripa och vidta korrigerande åtgärder. Det är viktigt att det finns en ekonomisk aktör som är etablerad i unionen, så att det finns någon som marknadskontrollmyndigheterna kan kontakta för begäranden, däribland begäranden om information angående ett batteris överensstämmelse med harmoniserad unionslagstiftning, och som kan samarbeta med marknadskontrollmyndigheter för att se till att omedelbara korrigerande åtgärder vidtas för att avhjälpa fall av bristande överensstämmelse. De ekonomiska aktörer som bör fullgöra dessa uppgifter är tillverkaren eller importören – om tillverkaren inte är etablerad i unionen – eller ett behörigt ombud som anlitats av tillverkaren för detta ändamål, eller en leverantör av distributionstjänster som är etablerad i unionen, för batterier som hanteras av den leverantören, om ingen annan ekonomisk aktör är etablerad i unionen. |
| --- | --- |

(70)

Den inre marknaden bör säkerställa lika konkurrensvillkor för alla ekonomiska aktörer och skydda dem mot illojal konkurrens. I detta syfte är det nödvändigt med en förstärkt tillsyn av harmoniserad unionslagstiftning om batterier. Ett gott samarbete mellan ekonomiska aktörer och marknadskontrollmyndigheter är en viktig faktor i en sådan förstärkt tillsyn, som gör det möjligt att omedelbart ingripa och vidta korrigerande åtgärder. Det är viktigt att det finns en ekonomisk aktör som är etablerad i unionen, så att det finns någon som marknadskontrollmyndigheterna kan kontakta för begäranden, däribland begäranden om information angående ett batteris överensstämmelse med harmoniserad unionslagstiftning, och som kan samarbeta med marknadskontrollmyndigheter för att se till att omedelbara korrigerande åtgärder vidtas för att avhjälpa fall av bristande överensstämmelse. De ekonomiska aktörer som bör fullgöra dessa uppgifter är tillverkaren eller importören – om tillverkaren inte är etablerad i unionen – eller ett behörigt ombud som anlitats av tillverkaren för detta ändamål, eller en leverantör av distributionstjänster som är etablerad i unionen, för batterier som hanteras av den leverantören, om ingen annan ekonomisk aktör är etablerad i unionen.

| (71) | Det måste säkerställas att de batterier från tredjeländer som förs in på unionsmarknaden överensstämmer med kraven i denna förordning och med annan tillämplig unionsrätt, oavsett om de importeras enskilt eller infogas i eller tillförs produkter, och det måste framför allt säkerställas att tillverkare har underkastat batterierna lämpliga förfaranden för bedömning av överensstämmelse. Det bör därför föreskrivas att importörer måste se till att de batterier som de släpper ut på marknaden och som tas i bruk uppfyller kraven i denna förordning och att den CE-märkning av batterier och den dokumentation som tas fram av tillverkare är tillgängliga för kontroll av de nationella myndigheterna, oavsett om de är importerade som nya eller förbrukade batterier eller batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, eller återtillverkning. |
| --- | --- |

(71)

Det måste säkerställas att de batterier från tredjeländer som förs in på unionsmarknaden överensstämmer med kraven i denna förordning och med annan tillämplig unionsrätt, oavsett om de importeras enskilt eller infogas i eller tillförs produkter, och det måste framför allt säkerställas att tillverkare har underkastat batterierna lämpliga förfaranden för bedömning av överensstämmelse. Det bör därför föreskrivas att importörer måste se till att de batterier som de släpper ut på marknaden och som tas i bruk uppfyller kraven i denna förordning och att den CE-märkning av batterier och den dokumentation som tas fram av tillverkare är tillgängliga för kontroll av de nationella myndigheterna, oavsett om de är importerade som nya eller förbrukade batterier eller batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, eller återtillverkning.

| (72) | När ett batteri släpps ut på marknaden eller tas i bruk bör importören ange sitt namn, sitt registrerade firmanamn eller registrerade varumärke samt sin post-, e-post- och webbadress, om tillgänglig på batteriet. Undantag bör medges i de fall då batteriets storlek är för liten för att informationen ska kunna anbringas på batteriet eller då importören skulle behöva öppna förpackningen för att anbringa importörens namn, registrerade firmanamn eller registrerade varumärke och övriga kontaktuppgifter. I dessa undantagsfall bör importören lämna informationen i ett dokument som medföljer batteriet eller på annat direkt tillgängligt sätt. Om det finns en förpackning bör importören ange informationen på förpackningen. |
| --- | --- |

(72)

När ett batteri släpps ut på marknaden eller tas i bruk bör importören ange sitt namn, sitt registrerade firmanamn eller registrerade varumärke samt sin post-, e-post- och webbadress, om tillgänglig på batteriet. Undantag bör medges i de fall då batteriets storlek är för liten för att informationen ska kunna anbringas på batteriet eller då importören skulle behöva öppna förpackningen för att anbringa importörens namn, registrerade firmanamn eller registrerade varumärke och övriga kontaktuppgifter. I dessa undantagsfall bör importören lämna informationen i ett dokument som medföljer batteriet eller på annat direkt tillgängligt sätt. Om det finns en förpackning bör importören ange informationen på förpackningen.

| (73) | När en distributör tillhandahåller ett batteri på marknaden, efter det att det har släppts ut på marknaden eller tagits i bruk av tillverkaren eller importören, bör distributören iaktta vederbörlig omsorg för att säkerställa att hanteringen av produkten inte inverkar negativt på produktens överensstämmelse med kraven i denna förordning. |
| --- | --- |

(73)

När en distributör tillhandahåller ett batteri på marknaden, efter det att det har släppts ut på marknaden eller tagits i bruk av tillverkaren eller importören, bör distributören iaktta vederbörlig omsorg för att säkerställa att hanteringen av produkten inte inverkar negativt på produktens överensstämmelse med kraven i denna förordning.

| (74) | Alla importörer eller distributörer som släpper ut ett batteri på marknaden eller ansvarar för ibruktagandet, i eget namn eller under eget varumärke, eller som ändrar ett batteri på ett sådant sätt att kunde påverka överensstämmelsen med kraven i denna förordning eller ändrar den avsedda användningen av ett batteri som redan släppts ut på marknaden, bör anses vara tillverkare och överta tillverkarens skyldigheter som föreskrivs i denna förordning. |
| --- | --- |

(74)

Alla importörer eller distributörer som släpper ut ett batteri på marknaden eller ansvarar för ibruktagandet, i eget namn eller under eget varumärke, eller som ändrar ett batteri på ett sådant sätt att kunde påverka överensstämmelsen med kraven i denna förordning eller ändrar den avsedda användningen av ett batteri som redan släppts ut på marknaden, bör anses vara tillverkare och överta tillverkarens skyldigheter som föreskrivs i denna förordning.

| (75) | Eftersom distributörer, importörer och leverantörer av distributionstjänster befinner sig nära marknaden bör de medverka i de nationella myndigheternas marknadskontroll och vara beredda att delta aktivt genom att förse dessa myndigheter med alla nödvändiga uppgifter om det berörda batteriet. |
| --- | --- |

(75)

Eftersom distributörer, importörer och leverantörer av distributionstjänster befinner sig nära marknaden bör de medverka i de nationella myndigheternas marknadskontroll och vara beredda att delta aktivt genom att förse dessa myndigheter med alla nödvändiga uppgifter om det berörda batteriet.

| (76) | Marknadskontrollen blir enklare och effektivare om man kan säkerställa batteriets spårbarhet genom hela leveranskedjan, något som ger konsumenterna insyn. Ett effektivt spårbarhetssystem gör det enklare för marknadskontrollmyndigheterna att spåra ekonomiska aktörer som släpper ut, tillhandahåller eller tar i bruk batterier som inte uppfyller kraven. Ekonomiska aktörer bör därför vara skyldiga att bevara information om sina transaktioner som inkluderar batterier under en viss period, också i elektronisk form. |
| --- | --- |

(76)

Marknadskontrollen blir enklare och effektivare om man kan säkerställa batteriets spårbarhet genom hela leveranskedjan, något som ger konsumenterna insyn. Ett effektivt spårbarhetssystem gör det enklare för marknadskontrollmyndigheterna att spåra ekonomiska aktörer som släpper ut, tillhandahåller eller tar i bruk batterier som inte uppfyller kraven. Ekonomiska aktörer bör därför vara skyldiga att bevara information om sina transaktioner som inkluderar batterier under en viss period, också i elektronisk form.

| (77) | Utvinning, bearbetning och handel med naturresurser är grundläggande för försörjningen med de råmaterial som krävs för batteriproduktionen. Batteritillverkare skulle kunna, oavsett vilken ställning de har eller vilket inflytande de utövar vad gäller leverantörerna och deras geografiska läge, oavsiktligen bidra till negativa effekter i leveranskedjan för mineraler. Beträffande vissa råmaterial är mer än hälften av den globala produktionen avsedd för batteriproduktion. Mer än 50 % av den globala efterfrågan på kobolt och mer än 60 % av efterfrågan på litium avser batteritillverkning. Omkring 8 % av den globala produktionen av naturlig grafit och 6 % av den globala produktionen av nickel går till batteritillverkning. |
| --- | --- |

(77)

Utvinning, bearbetning och handel med naturresurser är grundläggande för försörjningen med de råmaterial som krävs för batteriproduktionen. Batteritillverkare skulle kunna, oavsett vilken ställning de har eller vilket inflytande de utövar vad gäller leverantörerna och deras geografiska läge, oavsiktligen bidra till negativa effekter i leveranskedjan för mineraler. Beträffande vissa råmaterial är mer än hälften av den globala produktionen avsedd för batteriproduktion. Mer än 50 % av den globala efterfrågan på kobolt och mer än 60 % av efterfrågan på litium avser batteritillverkning. Omkring 8 % av den globala produktionen av naturlig grafit och 6 % av den globala produktionen av nickel går till batteritillverkning.

| (78) | Endast ett fåtal länder levererar de råmaterial som används vid batteritillverkning och i vissa fall kan låga förvaltningsstandarder i dessa länder kan innebära att miljömässiga och sociala problem förvärras. Både utvinningen och raffineringen av kobolt och nickel är kopplade till en lång rad sociala och miljömässiga problem. Även om de sociala och miljömässiga konsekvenserna är mindre allvarliga när det gäller naturlig grafit, kan utvinningen av naturlig grafit ha allvarliga hälso- och miljöeffekter eftersom den främst sker genom hantverksmässig och småskalig verksamhet och främst i informella sammanhang. Detta, tillsammans med avsaknaden av regelbundet uppdaterade planer för nedläggning av gruvor och efterbehandling, kan leda till förstörelse av ekosystem och mark. Den väntade ökningen av användningen av litium inom batteritillverkningen kommer sannolikt att öka trycket på utvinnings- och raffineringsverksamheten. Det är därför lämpligt att litium ingår i tillämpningsområdet för skyldigheterna vad gäller tillbörlig aktsamhet avseende batterier. Den väntade massiva ökningen av efterfrågan på batterier i unionen bör inte bidra till att dessa miljömässiga och sociala risker ökar. |
| --- | --- |

(78)

Endast ett fåtal länder levererar de råmaterial som används vid batteritillverkning och i vissa fall kan låga förvaltningsstandarder i dessa länder kan innebära att miljömässiga och sociala problem förvärras. Både utvinningen och raffineringen av kobolt och nickel är kopplade till en lång rad sociala och miljömässiga problem. Även om de sociala och miljömässiga konsekvenserna är mindre allvarliga när det gäller naturlig grafit, kan utvinningen av naturlig grafit ha allvarliga hälso- och miljöeffekter eftersom den främst sker genom hantverksmässig och småskalig verksamhet och främst i informella sammanhang. Detta, tillsammans med avsaknaden av regelbundet uppdaterade planer för nedläggning av gruvor och efterbehandling, kan leda till förstörelse av ekosystem och mark. Den väntade ökningen av användningen av litium inom batteritillverkningen kommer sannolikt att öka trycket på utvinnings- och raffineringsverksamheten. Det är därför lämpligt att litium ingår i tillämpningsområdet för skyldigheterna vad gäller tillbörlig aktsamhet avseende batterier. Den väntade massiva ökningen av efterfrågan på batterier i unionen bör inte bidra till att dessa miljömässiga och sociala risker ökar.

| (79) | Vissa av de råmaterial som används vid batteritillverkning, som kobolt, litium och naturlig grafit, betraktas som råmaterial av avgörande betydelse för unionen, vilket kommissionen anger i sitt meddelande av den 3 september 2020, Resiliens för råvaror av avgörande betydelse: Att staka ut vägen mot ökad trygghet och hållbarhet, och måste anskaffas på ett hållbart sätt för att unionens batteriekosystem ska kunna fungera tillfredsställande. |
| --- | --- |

(79)

Vissa av de råmaterial som används vid batteritillverkning, som kobolt, litium och naturlig grafit, betraktas som råmaterial av avgörande betydelse för unionen, vilket kommissionen anger i sitt meddelande av den 3 september 2020, Resiliens för råvaror av avgörande betydelse: Att staka ut vägen mot ökad trygghet och hållbarhet, och måste anskaffas på ett hållbart sätt för att unionens batteriekosystem ska kunna fungera tillfredsställande.

| (80) | Ett antal frivilliga insatser från aktörer i batterileveranskedjan har redan införts för att uppmuntra till efterlevnad av metoder för hållbar anskaffning, bland annat initiativet för ansvarsfull gruvdrift (Initiative for Responsible Mining Assurance), initiativet för ansvarsfulla mineral (Responsible Minerals Initiative) och ramverket för ansvarsfull bedömning av kobolt (Cobalt Industry Responsible Assessment Framework). Det är emellertid inte säkert att frivilliga insatser för att inrätta system för tillbörlig aktsamhet kommer att säkerställa att alla ekonomiska aktörer som släpper ut batterier på unionsmarknaden följer samma minimiregler. |
| --- | --- |

(80)

Ett antal frivilliga insatser från aktörer i batterileveranskedjan har redan införts för att uppmuntra till efterlevnad av metoder för hållbar anskaffning, bland annat initiativet för ansvarsfull gruvdrift (Initiative for Responsible Mining Assurance), initiativet för ansvarsfulla mineral (Responsible Minerals Initiative) och ramverket för ansvarsfull bedömning av kobolt (Cobalt Industry Responsible Assessment Framework). Det är emellertid inte säkert att frivilliga insatser för att inrätta system för tillbörlig aktsamhet kommer att säkerställa att alla ekonomiska aktörer som släpper ut batterier på unionsmarknaden följer samma minimiregler.

| (81) | Allmänna krav på tillbörlig aktsamhet beträffande vissa mineraler och metaller infördes i unionen genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/821 (23). Denna förordning omfattar emellertid inte de mineraler och material som används för batteritillverkning. |
| --- | --- |

(81)

Allmänna krav på tillbörlig aktsamhet beträffande vissa mineraler och metaller infördes i unionen genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/821 (23). Denna förordning omfattar emellertid inte de mineraler och material som används för batteritillverkning.

| (82) | Med tanke på den väntade exponentiella ökningen av efterfrågan på batterier i unionen bör en ekonomisk aktör som släpper ut ett batteri på unionsmarknaden införa en strategi för tillbörlig aktsamhet avseende batterier. Krav bör därför fastställas i denna förordning för att hantera de sociala och miljömässiga risker som är förknippade med utvinning, bearbetning och handel med vissa råmaterial och sekundära råmaterial för batteritillverkning. En sådan strategi bör omfatta alla aktörer i leveranskedjan samt deras dotterbolag och underleverantörer som utvinner, bearbetar och handlar med vissa råmaterial och sekundära råmaterial. |
| --- | --- |

(82)

Med tanke på den väntade exponentiella ökningen av efterfrågan på batterier i unionen bör en ekonomisk aktör som släpper ut ett batteri på unionsmarknaden införa en strategi för tillbörlig aktsamhet avseende batterier. Krav bör därför fastställas i denna förordning för att hantera de sociala och miljömässiga risker som är förknippade med utvinning, bearbetning och handel med vissa råmaterial och sekundära råmaterial för batteritillverkning. En sådan strategi bör omfatta alla aktörer i leveranskedjan samt deras dotterbolag och underleverantörer som utvinner, bearbetar och handlar med vissa råmaterial och sekundära råmaterial.

| (83) | Vid inrättandet av en riskbaserad policy för tillbörlig aktsamhet avseende batterier bör den ekonomiska aktören basera den på internationellt erkända standarder och principer om tillbörlig aktsamhet, till exempel Förenta nationernas vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter, de tio principerna i Förenta nationernas Global Compact-initiativ, Förenta nationernas miljöprogram (Unep), riktlinjerna för bedömning av varors sociala livscykelkostnader, Internationella arbetsorganisationens (ILO) trepartsdeklaration om principer som rör multinationella företag och socialpolitik, Organisationen för ekonomiskt samarbete och utvecklings (OECD) riktlinjer för multinationella företag samt OECD:s riktlinjer om tillbörlig aktsamhet inom ansvarsfullt företagande. Dessa standarder och principer som varje ekonomisk aktör bör anpassa till sitt specifika sammanhang och sina särskilda omständigheter baseras på gemensamma värderingar som delas av regeringar och berörda parter. När det gäller utvinning och bearbetning av och handel med naturresurser i form av mineral för batteriproduktion utgör OECD:s riktlinjer om tillbörlig aktsamhet för ansvarsfulla leveranskedjor för mineraler från konfliktdrabbade områden och högriskområden en internationellt erkänd standard för att hantera de specifika riskerna för grova kränkningar av de mänskliga rättigheterna, och en långvarig insats från regeringarnas och de berörda parternas sida för att fastställa god praxis på detta område. |
| --- | --- |

(83)

Vid inrättandet av en riskbaserad policy för tillbörlig aktsamhet avseende batterier bör den ekonomiska aktören basera den på internationellt erkända standarder och principer om tillbörlig aktsamhet, till exempel Förenta nationernas vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter, de tio principerna i Förenta nationernas Global Compact-initiativ, Förenta nationernas miljöprogram (Unep), riktlinjerna för bedömning av varors sociala livscykelkostnader, Internationella arbetsorganisationens (ILO) trepartsdeklaration om principer som rör multinationella företag och socialpolitik, Organisationen för ekonomiskt samarbete och utvecklings (OECD) riktlinjer för multinationella företag samt OECD:s riktlinjer om tillbörlig aktsamhet inom ansvarsfullt företagande. Dessa standarder och principer som varje ekonomisk aktör bör anpassa till sitt specifika sammanhang och sina särskilda omständigheter baseras på gemensamma värderingar som delas av regeringar och berörda parter. När det gäller utvinning och bearbetning av och handel med naturresurser i form av mineral för batteriproduktion utgör OECD:s riktlinjer om tillbörlig aktsamhet för ansvarsfulla leveranskedjor för mineraler från konfliktdrabbade områden och högriskområden en internationellt erkänd standard för att hantera de specifika riskerna för grova kränkningar av de mänskliga rättigheterna, och en långvarig insats från regeringarnas och de berörda parternas sida för att fastställa god praxis på detta område.

| (84) | Enligt FN:s, ILO:s och OECD:s standarder och principer är tillbörlig aktsamhet en ständigt pågående, proaktiv och reaktiv process genom vilken företag kan säkerställa att de iakttar de mänskliga rättigheterna och miljön och inte bidrar till konflikter. Med riskbaserad tillbörlig aktsamhet avses de åtgärder som företagen bör vidta för att identifiera, förhindra, mildra och på annat sätt hantera de negativa effekterna av företagens verksamhet och anskaffningsbeslut. Ekonomiska aktörer bör genomföra informerade, effektiva och meningsfulla samråd med berörda grupper. Ett företag kan bedöma de risker som dess verksamhet och förbindelser utgör och anta riskreducerande åtgärder, såsom att begära ytterligare information, förhandla i syfte att lösa situationen eller inställa eller avbryta förbindelserna med leverantörerna, i linje med relevanta standarder i nationell och internationell rätt, rekommendationer från internationella organisationer om ansvarsfullt företagande, statligt stödda verktyg, frivilliga initiativ från den privata sektorn och företagets interna policy och system. Härigenom bidrar företaget också till att anpassa förfarandet för tillbörlig aktsamhet i proportion till omfattningen på företagets verksamhet eller till dess förbindelser i leveranskedjan. |
| --- | --- |

(84)

Enligt FN:s, ILO:s och OECD:s standarder och principer är tillbörlig aktsamhet en ständigt pågående, proaktiv och reaktiv process genom vilken företag kan säkerställa att de iakttar de mänskliga rättigheterna och miljön och inte bidrar till konflikter. Med riskbaserad tillbörlig aktsamhet avses de åtgärder som företagen bör vidta för att identifiera, förhindra, mildra och på annat sätt hantera de negativa effekterna av företagens verksamhet och anskaffningsbeslut. Ekonomiska aktörer bör genomföra informerade, effektiva och meningsfulla samråd med berörda grupper. Ett företag kan bedöma de risker som dess verksamhet och förbindelser utgör och anta riskreducerande åtgärder, såsom att begära ytterligare information, förhandla i syfte att lösa situationen eller inställa eller avbryta förbindelserna med leverantörerna, i linje med relevanta standarder i nationell och internationell rätt, rekommendationer från internationella organisationer om ansvarsfullt företagande, statligt stödda verktyg, frivilliga initiativ från den privata sektorn och företagets interna policy och system. Härigenom bidrar företaget också till att anpassa förfarandet för tillbörlig aktsamhet i proportion till omfattningen på företagets verksamhet eller till dess förbindelser i leveranskedjan.

| (85) | Även om system för tillbörlig aktsamhet i den privata sektorn kan stödja ekonomiska aktörer vid fullgörandet av deras skyldigheter vad gäller tillbörlig aktsamhet avseende batterier i linje med OECD:s riktlinjer för multinationella företag och FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter, bör ekonomiska aktörer vara individuellt ansvariga för uppfylla de skyldigheter avseende tillbörlig aktsamhet för batterier som fastställs i denna förordning. |
| --- | --- |

(85)

Även om system för tillbörlig aktsamhet i den privata sektorn kan stödja ekonomiska aktörer vid fullgörandet av deras skyldigheter vad gäller tillbörlig aktsamhet avseende batterier i linje med OECD:s riktlinjer för multinationella företag och FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter, bör ekonomiska aktörer vara individuellt ansvariga för uppfylla de skyldigheter avseende tillbörlig aktsamhet för batterier som fastställs i denna förordning.

| (86) | Obligatoriska policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier bör antas eller ändras och bör åtminstone omfatta de mest relevanta sociala och miljömässiga riskkategorierna. En sådan policy bör omfatta de nuvarande och förutsebara konsekvenserna för sociala frågor, särskilt de mänskliga rättigheterna, människors hälsa och säkerhet, samt hälsa och säkerhet på arbetsplatsen och arbetstagares rättigheter, å ena sidan, och för miljön, särskilt vad gäller vattenanvändning, markskydd, luftföroreningar, klimatförändringar och biologisk mångfald, liksom skydd av samhällslivet, å andra sidan. |
| --- | --- |

(86)

Obligatoriska policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier bör antas eller ändras och bör åtminstone omfatta de mest relevanta sociala och miljömässiga riskkategorierna. En sådan policy bör omfatta de nuvarande och förutsebara konsekvenserna för sociala frågor, särskilt de mänskliga rättigheterna, människors hälsa och säkerhet, samt hälsa och säkerhet på arbetsplatsen och arbetstagares rättigheter, å ena sidan, och för miljön, särskilt vad gäller vattenanvändning, markskydd, luftföroreningar, klimatförändringar och biologisk mångfald, liksom skydd av samhällslivet, å andra sidan.

| (87) | När det gäller de sociala riskkategorierna bör policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier inriktas på riskerna i relation till skyddet av mänskliga rättigheter, inbegripet människors hälsa, samhällsliv, även ursprungsbefolkningars, skydd av barn och jämställdhet, i enlighet med internationell människorättslagstiftning. Policyerna för tillbörlig aktsamhet avseende batterier bör omfatta information om hur den ekonomiska aktören har bidragit till att förhindra kränkningar av de mänskliga rättigheterna och om de instrument som finns i aktörens företagsstruktur för att bekämpa korruption och bestickning. Policyerna för tillbörlig aktsamhet avseende batterier bör också säkerställa ett korrekt genomförande av reglerna i ILO:s grundläggande konventioner, enligt förteckningen i bilaga I till ILO:s trepartsdeklaration om principer som rör multinationella företag och socialpolitik. |
| --- | --- |

(87)

När det gäller de sociala riskkategorierna bör policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier inriktas på riskerna i relation till skyddet av mänskliga rättigheter, inbegripet människors hälsa, samhällsliv, även ursprungsbefolkningars, skydd av barn och jämställdhet, i enlighet med internationell människorättslagstiftning. Policyerna för tillbörlig aktsamhet avseende batterier bör omfatta information om hur den ekonomiska aktören har bidragit till att förhindra kränkningar av de mänskliga rättigheterna och om de instrument som finns i aktörens företagsstruktur för att bekämpa korruption och bestickning. Policyerna för tillbörlig aktsamhet avseende batterier bör också säkerställa ett korrekt genomförande av reglerna i ILO:s grundläggande konventioner, enligt förteckningen i bilaga I till ILO:s trepartsdeklaration om principer som rör multinationella företag och socialpolitik.

| (88) | Det är vanligt med kränkningar av de mänskliga rättigheterna i resursrika konfliktdrabbade områden och högriskområden. Sådana områden förtjänar därför särskild uppmärksamhet i ekonomiska aktörers policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier för tillbörlig aktsamhet. Förordning (EU) 2017/821 innehåller bestämmelser om en vägledande, icke-uttömmande och regelbundet uppdaterad förteckning över konfliktdrabbade områden och högriskområden. Den förteckningen är också relevant för genomförandet av bestämmelserna om tillbörlig aktsamhet avseende batterier i denna förordning. |
| --- | --- |

(88)

Det är vanligt med kränkningar av de mänskliga rättigheterna i resursrika konfliktdrabbade områden och högriskområden. Sådana områden förtjänar därför särskild uppmärksamhet i ekonomiska aktörers policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier för tillbörlig aktsamhet. Förordning (EU) 2017/821 innehåller bestämmelser om en vägledande, icke-uttömmande och regelbundet uppdaterad förteckning över konfliktdrabbade områden och högriskområden. Den förteckningen är också relevant för genomförandet av bestämmelserna om tillbörlig aktsamhet avseende batterier i denna förordning.

| (89) | När det gäller miljöriskkategorierna bör policyerna för tillbörlig aktsamhet avseende batterier ta itu med riskerna för skyddet av den naturliga miljön och den biologiska mångfalden i enlighet med konventionen om biologisk mångfald, vilken beaktar lokalsamhällena och skydd och utveckling av dessa. Policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier bör också hantera riskerna vad gäller klimatförändringarna, i linje med Parisavtalet (24), som antogs den 12 december 2015 inom ramen för Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar (FN:s Parisavtal), samt miljörisker som omfattas av andra internationella miljökonventioner. |
| --- | --- |

(89)

När det gäller miljöriskkategorierna bör policyerna för tillbörlig aktsamhet avseende batterier ta itu med riskerna för skyddet av den naturliga miljön och den biologiska mångfalden i enlighet med konventionen om biologisk mångfald, vilken beaktar lokalsamhällena och skydd och utveckling av dessa. Policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier bör också hantera riskerna vad gäller klimatförändringarna, i linje med Parisavtalet (24), som antogs den 12 december 2015 inom ramen för Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar (FN:s Parisavtal), samt miljörisker som omfattas av andra internationella miljökonventioner.

| (90) | Kraven på tillbörlig aktsamhet avseende batterier vad gäller identifiering och begränsning av sociala och miljömässiga risker i samband med de råmaterial som används för batteritillverkning bör vara sådana att de bidrar till genomförandet av FN:s miljöprograms resolution 4/19 om förvaltning av mineralresurser, i vilken det anges att gruvsektorn kan bidra på ett avgörande sätt till att Agenda 2030 och målen för hållbar utveckling uppnås. |
| --- | --- |

(90)

Kraven på tillbörlig aktsamhet avseende batterier vad gäller identifiering och begränsning av sociala och miljömässiga risker i samband med de råmaterial som används för batteritillverkning bör vara sådana att de bidrar till genomförandet av FN:s miljöprograms resolution 4/19 om förvaltning av mineralresurser, i vilken det anges att gruvsektorn kan bidra på ett avgörande sätt till att Agenda 2030 och målen för hållbar utveckling uppnås.

| (91) | Andra unionsrättsakter i vilka det fastställs krav på tillbörlig aktsamhet i leveranskedjan bör tillämpas på batterier i de fall då det inte finns några särskilda bestämmelser med samma syfte, karaktär och verkan i denna förordning vilka kan anpassas mot bakgrund av framtida ändringar av lagstiftningen. Sådana rättsakter skulle kunna omfatta företags skadeståndsansvar för skador som uppstår på grund av att de inte uppfyller kraven på tillbörlig aktsamhet. Om sådana rättsakter inte eller inte helt tar upp de konsekvenser vad avser skadeståndsansvar som följer av skyldigheterna i denna förordning i fråga om tillbörlig aktsamhet avseende batterier bör det vara möjligt att hantera dem genom nationella regler. |
| --- | --- |

(91)

Andra unionsrättsakter i vilka det fastställs krav på tillbörlig aktsamhet i leveranskedjan bör tillämpas på batterier i de fall då det inte finns några särskilda bestämmelser med samma syfte, karaktär och verkan i denna förordning vilka kan anpassas mot bakgrund av framtida ändringar av lagstiftningen. Sådana rättsakter skulle kunna omfatta företags skadeståndsansvar för skador som uppstår på grund av att de inte uppfyller kraven på tillbörlig aktsamhet. Om sådana rättsakter inte eller inte helt tar upp de konsekvenser vad avser skadeståndsansvar som följer av skyldigheterna i denna förordning i fråga om tillbörlig aktsamhet avseende batterier bör det vara möjligt att hantera dem genom nationella regler.

| (92) | I syfte att göra anpassningar till följd av utvecklingen i batterivärdekedjan, även vad gäller ändringar av de relevanta miljömässiga och sociala riskernas omfattning och art, och till följd av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen när det gäller batterier och kemiska ämnen i batterier, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att ändra förteckningen över råmaterial och riskkategorier, förteckningen över internationella instrument och skyldigheterna vad gäller tillbörlig aktsamhet avseende batterier. |
| --- | --- |

(92)

I syfte att göra anpassningar till följd av utvecklingen i batterivärdekedjan, även vad gäller ändringar av de relevanta miljömässiga och sociala riskernas omfattning och art, och till följd av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen när det gäller batterier och kemiska ämnen i batterier, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att ändra förteckningen över råmaterial och riskkategorier, förteckningen över internationella instrument och skyldigheterna vad gäller tillbörlig aktsamhet avseende batterier.

| (93) | I syfte att fastställa likvärdigheten hos system för tillbörlig aktsamhet som har utvecklats av regeringar, branschorganisationer och sammanslutningar av berörda organisationer bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. |
| --- | --- |

(93)

I syfte att fastställa likvärdigheten hos system för tillbörlig aktsamhet som har utvecklats av regeringar, branschorganisationer och sammanslutningar av berörda organisationer bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter.

| (94) | I syfte att möjliggöra en korrekt, sund och konsekvent utvärdering av system för tillbörlig aktsamhet bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 EUF-fördraget delegeras till kommissionen för att komplettera denna förordning genom att fastställa kriterier och metod för att fastställa om system för tillbörlig aktsamhet möjliggör för ekonomiska aktörer att uppfylla systemen för tillbörlig aktsamhet i denna förordning. |
| --- | --- |

(94)

I syfte att möjliggöra en korrekt, sund och konsekvent utvärdering av system för tillbörlig aktsamhet bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 EUF-fördraget delegeras till kommissionen för att komplettera denna förordning genom att fastställa kriterier och metod för att fastställa om system för tillbörlig aktsamhet möjliggör för ekonomiska aktörer att uppfylla systemen för tillbörlig aktsamhet i denna förordning.

| (95) | Det behövs harmoniserade regler för avfallshantering för att säkerställa att producenter och andra ekonomiska aktörer omfattas av samma regler i alla medlemsstater vid genomförandet av det utökade producentansvaret för batterier och för att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och miljön i hela unionen. Utökat producentansvar kan bidra till att minska den totala resursanvändningen, särskilt genom att minska genereringen av förbrukade batterier och de negativa effekterna av hanteringen av förbrukade batterier. För att uppnå höga resursåtervinningsnivåer är det nödvändigt att maximera den separata insamlingen av förbrukade batterier och säkerställa att alla insamlade förbrukade batterier återvinns genom processer som uppnår en gemensam lägsta materialåtervinningsnivå. I sin utvärdering av direktiv 2006/66/EG fann kommissionen att en av bristerna i det direktivet är att dess bestämmelser var otillräckligt detaljerade, vilket leder till ett ojämnt genomförande och till betydande hinder för återvinningsmarknadernas funktion och till att återvinningsnivåerna inte är optimala. Följaktligen skulle mer detaljerade och harmoniserade regler medföra att snedvridning av marknaden undviks vid insamling, behandling och materialåtervinning av förbrukade batterier och säkerställa ett jämnt genomförande av kraven i hela unionen. Det skulle också leda till ytterligare harmonisering av kvaliteten på de avfallshanteringstjänster som tillhandahålls av ekonomiska aktörer och främja funktionssättet för marknaderna för sekundära råmaterial. |
| --- | --- |

(95)

Det behövs harmoniserade regler för avfallshantering för att säkerställa att producenter och andra ekonomiska aktörer omfattas av samma regler i alla medlemsstater vid genomförandet av det utökade producentansvaret för batterier och för att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och miljön i hela unionen. Utökat producentansvar kan bidra till att minska den totala resursanvändningen, särskilt genom att minska genereringen av förbrukade batterier och de negativa effekterna av hanteringen av förbrukade batterier. För att uppnå höga resursåtervinningsnivåer är det nödvändigt att maximera den separata insamlingen av förbrukade batterier och säkerställa att alla insamlade förbrukade batterier återvinns genom processer som uppnår en gemensam lägsta materialåtervinningsnivå. I sin utvärdering av direktiv 2006/66/EG fann kommissionen att en av bristerna i det direktivet är att dess bestämmelser var otillräckligt detaljerade, vilket leder till ett ojämnt genomförande och till betydande hinder för återvinningsmarknadernas funktion och till att återvinningsnivåerna inte är optimala. Följaktligen skulle mer detaljerade och harmoniserade regler medföra att snedvridning av marknaden undviks vid insamling, behandling och materialåtervinning av förbrukade batterier och säkerställa ett jämnt genomförande av kraven i hela unionen. Det skulle också leda till ytterligare harmonisering av kvaliteten på de avfallshanteringstjänster som tillhandahålls av ekonomiska aktörer och främja funktionssättet för marknaderna för sekundära råmaterial.

| (96) | I syfte att säkerställa att skyldigheterna enligt denna förordning fullgörs och för att övervaka och kontrollera att producenter och producentansvarsorganisationer efterlever denna förordning är det nödvändigt att medlemsstaterna utser en eller flera behöriga myndigheter. |
| --- | --- |

(96)

I syfte att säkerställa att skyldigheterna enligt denna förordning fullgörs och för att övervaka och kontrollera att producenter och producentansvarsorganisationer efterlever denna förordning är det nödvändigt att medlemsstaterna utser en eller flera behöriga myndigheter.

| (97) | Denna förordning bygger på de regler för avfallshantering och allmänna principer som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG (25), vilket bör anpassas för att återspegla förbrukade batteriers särskilda karaktär. För att möjliggöra en så effektiv organisation av insamlingen av förbrukade batterier som möjligt är det viktigt att insamlingen sker i närheten av den plats där batterierna säljs och även nära slutanvändaren. Förbrukade batterier bör samlas in separat, så att de skiljs från andra avfallsflöden, såsom metall, papper och kartong, glas, plast, trä, textilier och biologiskt avfall. Det bör dessutom vara möjligt att samla in förbrukade batterier både tillsammans med avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter och tillsammans med uttjänta fordon, inom ramen för nationella insamlingssystem som inrättats på grundval av Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/19/EU (26) och direktiv 2000/53/EG. I direktiv 2006/66/EG fastställs särskilda regler för batterier, men det behövs en enhetlig och kompletterande strategi som bygger vidare på och ytterligare harmoniserar befintliga strukturer för avfallshantering. Följaktligen, och för att effektivt genomföra det utökade producentansvaret i samband med avfallshanteringen, bör skyldigheter fastställas med avseende på den medlemsstat där batterier tillhandahålls på marknaden första gången. |
| --- | --- |

(97)

Denna förordning bygger på de regler för avfallshantering och allmänna principer som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG (25), vilket bör anpassas för att återspegla förbrukade batteriers särskilda karaktär. För att möjliggöra en så effektiv organisation av insamlingen av förbrukade batterier som möjligt är det viktigt att insamlingen sker i närheten av den plats där batterierna säljs och även nära slutanvändaren. Förbrukade batterier bör samlas in separat, så att de skiljs från andra avfallsflöden, såsom metall, papper och kartong, glas, plast, trä, textilier och biologiskt avfall. Det bör dessutom vara möjligt att samla in förbrukade batterier både tillsammans med avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter och tillsammans med uttjänta fordon, inom ramen för nationella insamlingssystem som inrättats på grundval av Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/19/EU (26) och direktiv 2000/53/EG. I direktiv 2006/66/EG fastställs särskilda regler för batterier, men det behövs en enhetlig och kompletterande strategi som bygger vidare på och ytterligare harmoniserar befintliga strukturer för avfallshantering. Följaktligen, och för att effektivt genomföra det utökade producentansvaret i samband med avfallshanteringen, bör skyldigheter fastställas med avseende på den medlemsstat där batterier tillhandahålls på marknaden första gången.

| (98) | För att kontrollera att producenter uppfyller sina skyldigheter vad gäller avfallsbehandling av batterier som tillhandahålls för första gången på en medlemsstats territorium är det nödvändigt att ett register upprättas och förvaltas av den behöriga myndigheten i varje medlemsstat. Informationen i registret bör vara tillgänglig för de enheter som har en roll i övervakningen av efterlevnaden och verkställandet av det utvidgade producentansvaret. Det registret bör kunna vara detsamma som det nationella register som upprättats i enlighet med direktiv 2006/66/EG. Producenter bör åläggas att registrera sig, så att den behöriga myndigheten får tillgång till den information som den behöver för att övervaka att producenter uppfyller sina skyldigheter. Registreringskraven bör förenklas i hela unionen. |
| --- | --- |

(98)

För att kontrollera att producenter uppfyller sina skyldigheter vad gäller avfallsbehandling av batterier som tillhandahålls för första gången på en medlemsstats territorium är det nödvändigt att ett register upprättas och förvaltas av den behöriga myndigheten i varje medlemsstat. Informationen i registret bör vara tillgänglig för de enheter som har en roll i övervakningen av efterlevnaden och verkställandet av det utvidgade producentansvaret. Det registret bör kunna vara detsamma som det nationella register som upprättats i enlighet med direktiv 2006/66/EG. Producenter bör åläggas att registrera sig, så att den behöriga myndigheten får tillgång till den information som den behöver för att övervaka att producenter uppfyller sina skyldigheter. Registreringskraven bör förenklas i hela unionen.

| (99) | I händelse av statligt drivna producentansvarsorganisationer, eftersom det saknas fullmakt för en företrädd producent, är de krav som föreskrivs i denna förordning avseende sådan fullmakt inte tillämpliga. |
| --- | --- |

(99)

I händelse av statligt drivna producentansvarsorganisationer, eftersom det saknas fullmakt för en företrädd producent, är de krav som föreskrivs i denna förordning avseende sådan fullmakt inte tillämpliga.

| (100) | I enlighet med principen om att det är förorenaren som betalar är det lämpligt att införa skyldigheter för producenter när det gäller hanteringen av förbrukade batterier. I detta sammanhang bör med producenter förstås omfatta varje tillverkare, importör eller distributör som, oberoende av försäljningsmetod, inbegripet distansavtal enligt definitionen i artikel 2.7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/83/EU (27) om konsumenträttigheter, kommersiellt inom en medlemsstats territorium, levererar ett batteri för distribution eller användning för första gången, även batterier som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon. |
| --- | --- |

(100)

I enlighet med principen om att det är förorenaren som betalar är det lämpligt att införa skyldigheter för producenter när det gäller hanteringen av förbrukade batterier. I detta sammanhang bör med producenter förstås omfatta varje tillverkare, importör eller distributör som, oberoende av försäljningsmetod, inbegripet distansavtal enligt definitionen i artikel 2.7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/83/EU (27) om konsumenträttigheter, kommersiellt inom en medlemsstats territorium, levererar ett batteri för distribution eller användning för första gången, även batterier som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon.

| (101) | Producenter bör ges utökat producentansvar för hanteringen av förbrukade batterier. De bör därför finansiera kostnaderna för insamling, behandling och återvinning av alla insamlade batterier, för sammansättningsundersökning av insamlat blandat kommunalt avfall, för rapportering om batterier och förbrukade batterier och för tillhandahållande av information till slutanvändare och avfallsaktörer om batterier och lämplig återanvändning och hantering av förbrukade batterier. De nya reglerna om utökat producentansvar enligt denna förordning är avsedda att säkerställa en hög miljö- och hälsoskyddsnivå i unionen genom att maximera den separata insamlingen av förbrukade batterier och säkerställa att alla insamlade batterier återvinns genom processer som uppnår en hög materialåtervinningsgrad och en hög resursåtervinningsnivå mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen. Skyldigheterna i samband med utökat producentansvar bör gälla alla former av tillhandahållande, även distansförsäljning. Producenter bör kunna fullgöra dessa skyldigheter kollektivt genom att producentansvarsorganisationerna tar på sig ansvaret för deras räkning. Det bör krävas ett godkännande för producenter och producentansvarsorganisationer och de bör visa att de har de ekonomiska medel som krävs för att täcka de kostnader som det utökade producentansvaret medför. När medlemsstaterna fastställer administrativa regler och förfaranderegler för godkännande av producenter för enskild efterlevnad och av producentansvarsorganisationer för kollektiv efterlevnad, bör de kunna göra åtskillnad mellan processer för enskilda producenter och producentansvarsorganisationer i syfte att begränsa den administrativa bördan för enskilda producenter. I detta sammanhang bör det vara möjligt att anse tillstånd som utfärdats i enlighet med direktiv 2008/98/EG vara ett godkännande vid tillämpningen av denna förordning. Om så krävs för att undvika snedvridning av den inre marknaden och i syfte att säkerställa enhetliga villkor för anpassning av de ekonomiska bidrag som producenter betalar till producentansvarsorganisationerna, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Avfallshanteringsaktörer som utför insamling och behandling i enlighet med denna förordning bör bli föremål för ett urvalsförfarande anordnat av producenter av de berörda batterierna eller av producentansvarsorganisationer som agerar för deras räkning, i enlighet med direktiv 2008/98/EG. Om avfallshanteringen äger rum i en annan medlemsstat än den där ett batteri tillhandahölls på marknaden för första gången, bör producenter täcka kostnaderna för avfallshanteringsaktörerna i den medlemsstat där avfallshanteringen äger rum. Vid diskussionen om möjliga förslag till unionslagstiftningsakter om uttjänta fordon och avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning bör det övervägas att inrätta en gränsöverskridande mekanism för utökat producentansvar för förbrukade batterier, inbegripet sådana som ingår i fordon eller apparater, mellan de berörda aktörerna. Dessutom bör antagandet av andra åtgärder övervägas, till exempel informationshanterings- och kontrollverktyg, i förekommande fall inbegripet behöriga företrädare för utökat producentansvar, avfallshanteringsaktörer, producentansvarsorganisationer, digitala produktpass och producentregister samt nationella fordonsregistreringssystem när de omfattar elfordonsbatterier. |
| --- | --- |

(101)

Producenter bör ges utökat producentansvar för hanteringen av förbrukade batterier. De bör därför finansiera kostnaderna för insamling, behandling och återvinning av alla insamlade batterier, för sammansättningsundersökning av insamlat blandat kommunalt avfall, för rapportering om batterier och förbrukade batterier och för tillhandahållande av information till slutanvändare och avfallsaktörer om batterier och lämplig återanvändning och hantering av förbrukade batterier. De nya reglerna om utökat producentansvar enligt denna förordning är avsedda att säkerställa en hög miljö- och hälsoskyddsnivå i unionen genom att maximera den separata insamlingen av förbrukade batterier och säkerställa att alla insamlade batterier återvinns genom processer som uppnår en hög materialåtervinningsgrad och en hög resursåtervinningsnivå mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen. Skyldigheterna i samband med utökat producentansvar bör gälla alla former av tillhandahållande, även distansförsäljning. Producenter bör kunna fullgöra dessa skyldigheter kollektivt genom att producentansvarsorganisationerna tar på sig ansvaret för deras räkning. Det bör krävas ett godkännande för producenter och producentansvarsorganisationer och de bör visa att de har de ekonomiska medel som krävs för att täcka de kostnader som det utökade producentansvaret medför. När medlemsstaterna fastställer administrativa regler och förfaranderegler för godkännande av producenter för enskild efterlevnad och av producentansvarsorganisationer för kollektiv efterlevnad, bör de kunna göra åtskillnad mellan processer för enskilda producenter och producentansvarsorganisationer i syfte att begränsa den administrativa bördan för enskilda producenter. I detta sammanhang bör det vara möjligt att anse tillstånd som utfärdats i enlighet med direktiv 2008/98/EG vara ett godkännande vid tillämpningen av denna förordning. Om så krävs för att undvika snedvridning av den inre marknaden och i syfte att säkerställa enhetliga villkor för anpassning av de ekonomiska bidrag som producenter betalar till producentansvarsorganisationerna, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Avfallshanteringsaktörer som utför insamling och behandling i enlighet med denna förordning bör bli föremål för ett urvalsförfarande anordnat av producenter av de berörda batterierna eller av producentansvarsorganisationer som agerar för deras räkning, i enlighet med direktiv 2008/98/EG. Om avfallshanteringen äger rum i en annan medlemsstat än den där ett batteri tillhandahölls på marknaden för första gången, bör producenter täcka kostnaderna för avfallshanteringsaktörerna i den medlemsstat där avfallshanteringen äger rum. Vid diskussionen om möjliga förslag till unionslagstiftningsakter om uttjänta fordon och avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning bör det övervägas att inrätta en gränsöverskridande mekanism för utökat producentansvar för förbrukade batterier, inbegripet sådana som ingår i fordon eller apparater, mellan de berörda aktörerna. Dessutom bör antagandet av andra åtgärder övervägas, till exempel informationshanterings- och kontrollverktyg, i förekommande fall inbegripet behöriga företrädare för utökat producentansvar, avfallshanteringsaktörer, producentansvarsorganisationer, digitala produktpass och producentregister samt nationella fordonsregistreringssystem när de omfattar elfordonsbatterier.

| (102) | Utökat producentansvar bör även tillämpas på för ekonomiska aktörer som släpper ut ett batteri på marknaden som är ett resultat av förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, eller återtillverkning. Den ekonomiska aktör som ursprungligen släppte ut batteriet på marknaden bör därför inte stå för de ytterligare kostnader som skulle kunna uppstå i samband med den avfallshantering som följer av batteriets efterföljande användningstid. Det bör vara möjligt för de ekonomiska aktörer som omfattas av utökat producentansvar att införa en mekanism för kostnadsfördelning som baseras på fördelningen av de faktiska kostnaderna för avfallshanteringen. |
| --- | --- |

(102)

Utökat producentansvar bör även tillämpas på för ekonomiska aktörer som släpper ut ett batteri på marknaden som är ett resultat av förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, eller återtillverkning. Den ekonomiska aktör som ursprungligen släppte ut batteriet på marknaden bör därför inte stå för de ytterligare kostnader som skulle kunna uppstå i samband med den avfallshantering som följer av batteriets efterföljande användningstid. Det bör vara möjligt för de ekonomiska aktörer som omfattas av utökat producentansvar att införa en mekanism för kostnadsfördelning som baseras på fördelningen av de faktiska kostnaderna för avfallshanteringen.

| (103) | Denna förordning är en lex specialis med avseende på direktiv 2008/98/EG för minimikraven för utökat producentansvar: insamlings- och återvinningsmål, återtagande av distributörer samt andra livscykeln. Medlemsstater bör åläggas att definiera det utökade producentansvar som föreskrivs i denna förordning i enlighet med direktiv 2008/98/EG och med nationell rätt som införlivar det direktivet. Om det i kapitel VIII i denna förordning inte föreskrivs fullständig harmonisering bör medlemsstaterna dessutom kunna föreskriva ytterligare åtgärder avseende dessa specifika ämnen, förutsatt att sådana ytterligare föreskrifter är i enlighet med direktiv 2008/98/EG och i överensstämmelse både med nationell rätt som införlivar det direktivet och med denna förordning. |
| --- | --- |

(103)

Denna förordning är en lex specialis med avseende på direktiv 2008/98/EG för minimikraven för utökat producentansvar: insamlings- och återvinningsmål, återtagande av distributörer samt andra livscykeln. Medlemsstater bör åläggas att definiera det utökade producentansvar som föreskrivs i denna förordning i enlighet med direktiv 2008/98/EG och med nationell rätt som införlivar det direktivet. Om det i kapitel VIII i denna förordning inte föreskrivs fullständig harmonisering bör medlemsstaterna dessutom kunna föreskriva ytterligare åtgärder avseende dessa specifika ämnen, förutsatt att sådana ytterligare föreskrifter är i enlighet med direktiv 2008/98/EG och i överensstämmelse både med nationell rätt som införlivar det direktivet och med denna förordning.

| (104) | I denna förordning bör det anges hur de skyldigheter vad avser näringsidkares spårbarhet som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/2065 (28) ska tillämpas på onlineplattformar som gör det möjligt för konsumenter att ingå distansavtal med producenter som erbjuder batterier, inbegripet batterier som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon, och på konsumenter i unionen med avseende på de register över producenter som inrättas enligt den här förordningen. Vid tillämpningen av denna förordning bör alla producenter som erbjuder batterier, inbegripet sådana som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon, genom distansavtal direkt till konsumenter i en medlemsstat, oavsett om de är etablerade i en medlemsstat eller i ett tredjeland, betraktas som näringsidkare enligt definitionen i förordning (EU) 2022/2065. Enligt den förordningen bör leverantörer av onlineplattformar, som omfattas av tillämpningsområdet för kapitel III avsnitt 4 i den förordningen och som gör det möjligt för konsumenter att ingå distansavtal med producenter, från dessa producenter erhålla information om det producentregister där de är registrerade samt deras registreringsnummer och en självcertifiering med ett åtagande om att uppfylla kraven på utökat producentansvar i den här förordningen. Genomförandet av reglerna för näringsidkares spårbarhet vid försäljning av batterier online omfattas av de regler för efterlevnadskontroll som fastställs i förordning (EU) 2022/2065. |
| --- | --- |

(104)

I denna förordning bör det anges hur de skyldigheter vad avser näringsidkares spårbarhet som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/2065 (28) ska tillämpas på onlineplattformar som gör det möjligt för konsumenter att ingå distansavtal med producenter som erbjuder batterier, inbegripet batterier som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon, och på konsumenter i unionen med avseende på de register över producenter som inrättas enligt den här förordningen. Vid tillämpningen av denna förordning bör alla producenter som erbjuder batterier, inbegripet sådana som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon, genom distansavtal direkt till konsumenter i en medlemsstat, oavsett om de är etablerade i en medlemsstat eller i ett tredjeland, betraktas som näringsidkare enligt definitionen i förordning (EU) 2022/2065. Enligt den förordningen bör leverantörer av onlineplattformar, som omfattas av tillämpningsområdet för kapitel III avsnitt 4 i den förordningen och som gör det möjligt för konsumenter att ingå distansavtal med producenter, från dessa producenter erhålla information om det producentregister där de är registrerade samt deras registreringsnummer och en självcertifiering med ett åtagande om att uppfylla kraven på utökat producentansvar i den här förordningen. Genomförandet av reglerna för näringsidkares spårbarhet vid försäljning av batterier online omfattas av de regler för efterlevnadskontroll som fastställs i förordning (EU) 2022/2065.

| (105) | För att säkerställa högkvalitativ återvinning i batterileveranskedjan, öka användningen av sekundära råmaterial av hög kvalitet och skydda miljön bör det finnas höga nivåer av insamling och materialåtervinning av förbrukade batterier. Insamling av förbrukade batterier är ett grundläggande och avgörande steg när det gäller återvinningen av värdefulla material i batterier genom återvinning och för att behålla batterileveranskedjan inom unionen och främja unionens strategiska oberoende i denna sektor. Sådan återvinning som därigenom även underlättar tillgång till material som återvunnits kan användas för att tillverka nya produkter. |
| --- | --- |

(105)

För att säkerställa högkvalitativ återvinning i batterileveranskedjan, öka användningen av sekundära råmaterial av hög kvalitet och skydda miljön bör det finnas höga nivåer av insamling och materialåtervinning av förbrukade batterier. Insamling av förbrukade batterier är ett grundläggande och avgörande steg när det gäller återvinningen av värdefulla material i batterier genom återvinning och för att behålla batterileveranskedjan inom unionen och främja unionens strategiska oberoende i denna sektor. Sådan återvinning som därigenom även underlättar tillgång till material som återvunnits kan användas för att tillverka nya produkter.

| (106) | Producenter bör ansvara för finansieringen och organisationen av separat insamling av förbrukade batterier. De bör göra detta genom att inrätta ett återtagande- och insamlingsnät och tillhörande informationskampanjer som omfattar varje medlemsstats hela territorium. Sådana nät bör ligga nära slutanvändaren och bör inte bara vara inriktade på områden och batterier för vilka insamlingen av förbrukade batterier är lönsam. Insamlingsnätet bör omfatta distributörer, auktoriserade behandlingsanläggningar för avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning och för uttjänta fordon, samt insamlingsstationer och, på frivillig basis, andra aktörer, som offentliga myndigheter och skolor. För att kontrollera om insamlingsnätet och tillhörande informationskampanjer är effektiva eller behöver förbättras bör det göras regelbundna sammansättningsundersökningar på minst Nuts 2-nivå, som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1059/2003 (29), avseende blandat kommunalt avfall och avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk eller elektronisk utrustning som samlats in, för att fastställa mängden förbrukade bärbara batterier i dessa. |
| --- | --- |

(106)

Producenter bör ansvara för finansieringen och organisationen av separat insamling av förbrukade batterier. De bör göra detta genom att inrätta ett återtagande- och insamlingsnät och tillhörande informationskampanjer som omfattar varje medlemsstats hela territorium. Sådana nät bör ligga nära slutanvändaren och bör inte bara vara inriktade på områden och batterier för vilka insamlingen av förbrukade batterier är lönsam. Insamlingsnätet bör omfatta distributörer, auktoriserade behandlingsanläggningar för avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning och för uttjänta fordon, samt insamlingsstationer och, på frivillig basis, andra aktörer, som offentliga myndigheter och skolor. För att kontrollera om insamlingsnätet och tillhörande informationskampanjer är effektiva eller behöver förbättras bör det göras regelbundna sammansättningsundersökningar på minst Nuts 2-nivå, som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1059/2003 (29), avseende blandat kommunalt avfall och avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk eller elektronisk utrustning som samlats in, för att fastställa mängden förbrukade bärbara batterier i dessa.

| (107) | Förbrukade batterier bör kunna samlas in tillsammans med avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk eller elektronisk utrustning, inom ramen för nationella insamlingssystem som inrättats på grundval av direktiv 2012/19/EU, och tillsammans med uttjänta fordon i enlighet med direktiv 2000/53/EG. I sådana fall bör, som ett minsta behandlingskrav, batterierna avlägsnas från de insamlade apparaterna och uttjänta fordonen. När batterierna har avlägsnats från de insamlade uttjänta apparaterna bör de omfattas av kraven i denna förordning. I synnerhet bör sådana förbrukade batterier och uttjänta fordon räknas med för uppnåendet av insamlingsmålet för den berörda batterikategorin och omfattas av de behandlings- och materialåtervinningskrav som fastställs i denna förordning. |
| --- | --- |

(107)

Förbrukade batterier bör kunna samlas in tillsammans med avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk eller elektronisk utrustning, inom ramen för nationella insamlingssystem som inrättats på grundval av direktiv 2012/19/EU, och tillsammans med uttjänta fordon i enlighet med direktiv 2000/53/EG. I sådana fall bör, som ett minsta behandlingskrav, batterierna avlägsnas från de insamlade apparaterna och uttjänta fordonen. När batterierna har avlägsnats från de insamlade uttjänta apparaterna bör de omfattas av kraven i denna förordning. I synnerhet bör sådana förbrukade batterier och uttjänta fordon räknas med för uppnåendet av insamlingsmålet för den berörda batterikategorin och omfattas av de behandlings- och materialåtervinningskrav som fastställs i denna förordning.

| (108) | Med tanke på den miljöpåverkan och materialförlust som är resultatet av att förbrukade batterier inte samlas in separat och därför inte behandlas på ett miljövänligt sätt, bör det insamlingsmål för förbrukade bärbara batterier som fastställts enligt direktiv 2006/66/EG fortsätta att tillämpas och gradvis höjas. Med tanke på den nuvarande ökningen av försäljningen av batterier för lätta transportmedel och det faktum att de har en längre livslängd än bärbara batterier, är det lämpligt att fastställa ett särskilt insamlingsmål för batterier för lätta transportmedel, separat från det insamlingsmål som gäller för förbrukade bärbara batterier. Med anledning av den väntade utvecklingen av marknaden för batterier för lätta transportmedel och bärbara batterier samt ökningen av deras förväntade livslängd, bör metoden för beräkning och kontroll av insamlingsmålen ses över så att den faktiska volymen av förbrukade batterier för lätta transportmedel och förbrukade bärbara batterier som finns tillgängliga för insamling fastställs bättre. Därför bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att ändra denna metod och att ändra insamlingsmålen i enlighet därmed. Det är mycket viktigt att en ny metod avseende ”tillgängliga för insamling” upprätthåller eller höjer miljöambitionerna när det gäller insamling av förbrukade batterier för lätta transportmedel och förbrukade bärbara batterier jämfört med den befintliga metoden. På grundval av en studie från det gemensamma forskningscentrumet om alternativa insamlingsmål för förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel uppskattas det att ett insamlingsmål för förbrukade batterier för lätta transportmedel på 51 % senast den 31 december 2028 och 61 % senast den 31 december 2031, beräknat på grundval av den mängd batterier för lätta transportmedel som tillhandahålls på marknaden i en medlemsstat, kommer att motsvara ett insamlingsmål för förbrukade batterier för lätta transportmedel på 79 % senast den 31 december 2028 och 85 % senast den 31 december 2031, beräknat på grundval av den mängd batterier för lätta transportmedel som finns tillgängliga för insamling i en medlemsstat. Insamlingsmålen för förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel bör ses över. En sådan översyn bör även kunna omfatta möjligheten att lägga till två underkategorier av bärbara batterier: laddningsbara och icke-laddningsbara batterier, med skilda insamlingsnivåer. Kommissionen bör utarbeta en rapport till stöd för dessa översyner. |
| --- | --- |

(108)

Med tanke på den miljöpåverkan och materialförlust som är resultatet av att förbrukade batterier inte samlas in separat och därför inte behandlas på ett miljövänligt sätt, bör det insamlingsmål för förbrukade bärbara batterier som fastställts enligt direktiv 2006/66/EG fortsätta att tillämpas och gradvis höjas. Med tanke på den nuvarande ökningen av försäljningen av batterier för lätta transportmedel och det faktum att de har en längre livslängd än bärbara batterier, är det lämpligt att fastställa ett särskilt insamlingsmål för batterier för lätta transportmedel, separat från det insamlingsmål som gäller för förbrukade bärbara batterier. Med anledning av den väntade utvecklingen av marknaden för batterier för lätta transportmedel och bärbara batterier samt ökningen av deras förväntade livslängd, bör metoden för beräkning och kontroll av insamlingsmålen ses över så att den faktiska volymen av förbrukade batterier för lätta transportmedel och förbrukade bärbara batterier som finns tillgängliga för insamling fastställs bättre. Därför bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att ändra denna metod och att ändra insamlingsmålen i enlighet därmed. Det är mycket viktigt att en ny metod avseende ”tillgängliga för insamling” upprätthåller eller höjer miljöambitionerna när det gäller insamling av förbrukade batterier för lätta transportmedel och förbrukade bärbara batterier jämfört med den befintliga metoden. På grundval av en studie från det gemensamma forskningscentrumet om alternativa insamlingsmål för förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel uppskattas det att ett insamlingsmål för förbrukade batterier för lätta transportmedel på 51 % senast den 31 december 2028 och 61 % senast den 31 december 2031, beräknat på grundval av den mängd batterier för lätta transportmedel som tillhandahålls på marknaden i en medlemsstat, kommer att motsvara ett insamlingsmål för förbrukade batterier för lätta transportmedel på 79 % senast den 31 december 2028 och 85 % senast den 31 december 2031, beräknat på grundval av den mängd batterier för lätta transportmedel som finns tillgängliga för insamling i en medlemsstat. Insamlingsmålen för förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel bör ses över. En sådan översyn bör även kunna omfatta möjligheten att lägga till två underkategorier av bärbara batterier: laddningsbara och icke-laddningsbara batterier, med skilda insamlingsnivåer. Kommissionen bör utarbeta en rapport till stöd för dessa översyner.

| (109) | I syfte att maximera insamlingen och minska säkerhetsriskerna bör kommissionen göra en bedömning av genomförbarheten och de potentiella fördelarna med att inrätta ett pantsystem för batterier, särskilt för bärbara batterier för allmänt bruk. Nationella och harmoniserade unionsomfattande pantsystem bör beaktas i den bedömningen. |
| --- | --- |

(109)

I syfte att maximera insamlingen och minska säkerhetsriskerna bör kommissionen göra en bedömning av genomförbarheten och de potentiella fördelarna med att inrätta ett pantsystem för batterier, särskilt för bärbara batterier för allmänt bruk. Nationella och harmoniserade unionsomfattande pantsystem bör beaktas i den bedömningen.

| (110) | Insamlingsnivån för förbrukade bärbara batterier bör även i fortsättningen beräknas på grundval av den genomsnittliga årliga försäljningen under de föregående åren, så att målen står i proportion till batteriförbrukningen i en medlemsstat. I syfte att på bästa sätt beakta förändringar av vad som ingår i kategorin bärbara batterier, både vad gäller livslängd och förbrukningsmönster för batterier, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen för att ändra metoden för att beräkna och kontrollera insamlingsnivån för förbrukade bärbara batterier och för förbrukade batterier för lätta transportmedel. |
| --- | --- |

(110)

Insamlingsnivån för förbrukade bärbara batterier bör även i fortsättningen beräknas på grundval av den genomsnittliga årliga försäljningen under de föregående åren, så att målen står i proportion till batteriförbrukningen i en medlemsstat. I syfte att på bästa sätt beakta förändringar av vad som ingår i kategorin bärbara batterier, både vad gäller livslängd och förbrukningsmönster för batterier, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen för att ändra metoden för att beräkna och kontrollera insamlingsnivån för förbrukade bärbara batterier och för förbrukade batterier för lätta transportmedel.

| (111) | Medlemsstaternas skyldighet att vidta åtgärder för att producenter och, om de utsetts, producentansvarsorganisationer, ska uppnå insamlingsmålen för förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel, återspeglar den allmänna principen att medlemsstaterna ska säkerställa unionsrättens effektivitet. |
| --- | --- |

(111)

Medlemsstaternas skyldighet att vidta åtgärder för att producenter och, om de utsetts, producentansvarsorganisationer, ska uppnå insamlingsmålen för förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel, återspeglar den allmänna principen att medlemsstaterna ska säkerställa unionsrättens effektivitet.

| (112) | Alla förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier bör samlas in. Därför bör producenterna av startbatterier, industribatterier och elfordonsbatterier åläggas att kostnadsfritt ta emot och återta alla förbrukade batterier för sin respektive kategori från slutanvändarna. Detaljerade rapporteringskrav bör fastställas för alla producenter, avfallshanteringsaktörer och avfallsinnehavare som är involverade i insamlingen av förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier. |
| --- | --- |

(112)

Alla förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier bör samlas in. Därför bör producenterna av startbatterier, industribatterier och elfordonsbatterier åläggas att kostnadsfritt ta emot och återta alla förbrukade batterier för sin respektive kategori från slutanvändarna. Detaljerade rapporteringskrav bör fastställas för alla producenter, avfallshanteringsaktörer och avfallsinnehavare som är involverade i insamlingen av förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier.

| (113) | Med tanke på den avfallshierarki som fastställs i direktiv 2008/98/EG och enligt vilken det är lämpligt att prioritera förebyggande, förberedelse för återanvändning och materialåtervinning, och i linje med direktiv 2008/98/EG och rådets direktiv 1999/31/EG (30) bör insamlade förbrukade batterier inte bortskaffas eller bli föremål för energiåtervinning. |
| --- | --- |

(113)

Med tanke på den avfallshierarki som fastställs i direktiv 2008/98/EG och enligt vilken det är lämpligt att prioritera förebyggande, förberedelse för återanvändning och materialåtervinning, och i linje med direktiv 2008/98/EG och rådets direktiv 1999/31/EG (30) bör insamlade förbrukade batterier inte bortskaffas eller bli föremål för energiåtervinning.

| (114) | Alla godkända anläggningar som utför behandling av batterier bör uppfylla minimikrav för att förhindra negativa miljö- och hälsoeffekter och möjliggöra en hög grad av resursåtervinning av de material som ingår i batterier. Genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU (31) regleras ett antal industriella verksamheter som innefattar behandling av förbrukade batterier och för vilka det i direktivet föreskrivs särskilda krav avseende tillståndsgivande och avseende kontroller som återspeglar bästa tillgängliga teknik. Om industriell verksamhet som avser behandling och återvinning av batterier inte omfattas av direktiv 2010/75/EU bör verksamhetsutövarna under alla omständigheter vara skyldiga att använda bästa tillgängliga teknik, enligt definitionen i artikel 3.10 i det direktivet, och de särskilda krav som fastställs i denna förordning. Kraven i denna förordning på behandling och materialåtervinning av batterier bör i förekommande fall anpassas av kommissionen mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen och framväxande ny teknik inom avfallshantering. Därför bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att ändra kraven i fråga. |
| --- | --- |

(114)

Alla godkända anläggningar som utför behandling av batterier bör uppfylla minimikrav för att förhindra negativa miljö- och hälsoeffekter och möjliggöra en hög grad av resursåtervinning av de material som ingår i batterier. Genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU (31) regleras ett antal industriella verksamheter som innefattar behandling av förbrukade batterier och för vilka det i direktivet föreskrivs särskilda krav avseende tillståndsgivande och avseende kontroller som återspeglar bästa tillgängliga teknik. Om industriell verksamhet som avser behandling och återvinning av batterier inte omfattas av direktiv 2010/75/EU bör verksamhetsutövarna under alla omständigheter vara skyldiga att använda bästa tillgängliga teknik, enligt definitionen i artikel 3.10 i det direktivet, och de särskilda krav som fastställs i denna förordning. Kraven i denna förordning på behandling och materialåtervinning av batterier bör i förekommande fall anpassas av kommissionen mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen och framväxande ny teknik inom avfallshantering. Därför bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att ändra kraven i fråga.

| (115) | Mål för materialåtervinningsgrad och för resursåtervinning bör fastställas för att säkerställa resursåtervinning av hög kvalitet för batteriindustrin, samtidigt som man säkerställer tydliga gemensamma villkor för materialåtervinnare och motverkar snedvridning av konkurrensen och andra hinder för en väl fungerande inre marknad för sekundära råmaterial från förbrukade batterier. Mål för materialåtervinningsgrad, som är ett mått på den totala mängden återvunnet material, bör fastställas för blybatterier, nickelkadmiumbatterier, litiumbaserade batterier och andra batterier. Det bör också fastställas mål för resursåtervinning av kobolt, bly, litium och nickel i syfte att uppnå en hög resursåtervinningsnivå i hela unionen. Bestämmelserna om beräkning och rapportering av materialåtervinningsgrad i kommissionens förordning (EU) nr 493/2012 (32) bör fortsätta att gälla. I syfte att säkerställa att beräkningarna och kontrollerna av materialåtervinningsgraden och resursåtervinningsnivån är tillförlitliga och pålitliga och säkerställa större rättssäkerhet bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen för att komplettera denna förordning genom att fastställa metoden för beräkning och kontroll av materialåtervinningsgrad och resursåtervinningsnivån i återvinningsprocesserna för batterier samt formatet för dokumentationen om återvinningsgraden och materialåtervinning för förbrukade batterier och destination och avkastning vad avser de slutliga utgående fraktionerna i enlighet med del A i bilaga XII. Kommissionen bör också se över förordning (EU) nr 493/2012 så att förordningen korrekt återspeglar den tekniska utvecklingen och förändringar i industriella återvinningsprocesser, i syfte att utvidga förordningens tillämpningsområde till att omfatta befintliga och nya mål och tillhandahålla verktyg för karakterisering av mellanprodukter. Behandlingsanläggningar bör uppmuntras att införa certifierade miljöledningssystem i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1221/2009 (33). |
| --- | --- |

(115)

Mål för materialåtervinningsgrad och för resursåtervinning bör fastställas för att säkerställa resursåtervinning av hög kvalitet för batteriindustrin, samtidigt som man säkerställer tydliga gemensamma villkor för materialåtervinnare och motverkar snedvridning av konkurrensen och andra hinder för en väl fungerande inre marknad för sekundära råmaterial från förbrukade batterier. Mål för materialåtervinningsgrad, som är ett mått på den totala mängden återvunnet material, bör fastställas för blybatterier, nickelkadmiumbatterier, litiumbaserade batterier och andra batterier. Det bör också fastställas mål för resursåtervinning av kobolt, bly, litium och nickel i syfte att uppnå en hög resursåtervinningsnivå i hela unionen. Bestämmelserna om beräkning och rapportering av materialåtervinningsgrad i kommissionens förordning (EU) nr 493/2012 (32) bör fortsätta att gälla. I syfte att säkerställa att beräkningarna och kontrollerna av materialåtervinningsgraden och resursåtervinningsnivån är tillförlitliga och pålitliga och säkerställa större rättssäkerhet bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen för att komplettera denna förordning genom att fastställa metoden för beräkning och kontroll av materialåtervinningsgrad och resursåtervinningsnivån i återvinningsprocesserna för batterier samt formatet för dokumentationen om återvinningsgraden och materialåtervinning för förbrukade batterier och destination och avkastning vad avser de slutliga utgående fraktionerna i enlighet med del A i bilaga XII. Kommissionen bör också se över förordning (EU) nr 493/2012 så att förordningen korrekt återspeglar den tekniska utvecklingen och förändringar i industriella återvinningsprocesser, i syfte att utvidga förordningens tillämpningsområde till att omfatta befintliga och nya mål och tillhandahålla verktyg för karakterisering av mellanprodukter. Behandlingsanläggningar bör uppmuntras att införa certifierade miljöledningssystem i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1221/2009 (33).

| (116) | Det bör endast vara möjligt att utföra behandling av förbrukade batterier utanför den berörda medlemsstaten där avfallet samlats in eller utanför unionen om transporten av de förbrukade batterierna är förenlig med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 (34) och kommissionens förordning (EG) nr 1418/2007 (35) och om behandlingen uppfyller de krav som gäller för denna typ av avfall, enligt hur avfallet klassificeras enligt kommissionens beslut 2000/532/EG (36). Det beslutet bör ses över så att det omfattar alla kemiska sammansättningar i batterier, särskilt koder för förbrukade litiumbaserade batterier, i syfte att möjliggöra korrekt sortering och rapportering av sådana förbrukade batterier. Denna förordning påverkar inte den möjliga klassificeringen av förbrukade batterier som farligt avfall enligt direktiv 2008/98/EG. Om sådan behandling äger rum utanför unionen och för att göra det möjligt att räkna in behandlingen i återvinningsgraden och återvinningsmålen, bör den avfallshanteringsaktör på vars vägnar behandlingen utförs vara skyldig att rapportera om denna behandling till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där de förbrukade batterierna insamlades och därvid bevisa att behandlingen utförts under förhållanden som är likvärdiga med vad som krävs enligt denna förordning och i linje med annan unionsrätt om människors hälsa och miljöskydd. I syfte att fastställa vilka krav som måste uppfyllas för att en sådan behandling ska anses likvärdig bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att komplettera denna förordning för att fastställa närmare regler med kriterier för bedömningen av likvärdiga villkor. |
| --- | --- |

(116)

Det bör endast vara möjligt att utföra behandling av förbrukade batterier utanför den berörda medlemsstaten där avfallet samlats in eller utanför unionen om transporten av de förbrukade batterierna är förenlig med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 (34) och kommissionens förordning (EG) nr 1418/2007 (35) och om behandlingen uppfyller de krav som gäller för denna typ av avfall, enligt hur avfallet klassificeras enligt kommissionens beslut 2000/532/EG (36). Det beslutet bör ses över så att det omfattar alla kemiska sammansättningar i batterier, särskilt koder för förbrukade litiumbaserade batterier, i syfte att möjliggöra korrekt sortering och rapportering av sådana förbrukade batterier. Denna förordning påverkar inte den möjliga klassificeringen av förbrukade batterier som farligt avfall enligt direktiv 2008/98/EG. Om sådan behandling äger rum utanför unionen och för att göra det möjligt att räkna in behandlingen i återvinningsgraden och återvinningsmålen, bör den avfallshanteringsaktör på vars vägnar behandlingen utförs vara skyldig att rapportera om denna behandling till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där de förbrukade batterierna insamlades och därvid bevisa att behandlingen utförts under förhållanden som är likvärdiga med vad som krävs enligt denna förordning och i linje med annan unionsrätt om människors hälsa och miljöskydd. I syfte att fastställa vilka krav som måste uppfyllas för att en sådan behandling ska anses likvärdig bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att komplettera denna förordning för att fastställa närmare regler med kriterier för bedömningen av likvärdiga villkor.

| (117) | Om förbrukade batterier exporteras från unionen för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller materialåtervinning bör medlemsstaternas behöriga myndigheter använda sig av de befogenheter som anges i förordning (EG) nr 1013/2006 för att kräva styrkande dokumentation för att säkerställa överensstämmelse med kraven i den här förordningen. |
| --- | --- |

(117)

Om förbrukade batterier exporteras från unionen för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller materialåtervinning bör medlemsstaternas behöriga myndigheter använda sig av de befogenheter som anges i förordning (EG) nr 1013/2006 för att kräva styrkande dokumentation för att säkerställa överensstämmelse med kraven i den här förordningen.

| (118) | Industribatterier och elfordonsbatterier som inte längre kan användas för det ursprungliga ändamål för vilka de tillverkades bör kunna användas för ett nytt ändamål, dvs. för stationär energilagring. Det håller på att växa fram en marknad för begagnade industribatterier och begagnade elfordonsbatterier, och för att stödja en praktisk tillämpning av avfallshierarkin bör det därför fastställas särskilda regler för att möjliggöra ansvarsfull ändamålsändring av förbrukade batterier, samtidigt som försiktighetsprincipen bör beaktas och slutanvändarnas säkerhet garanteras. För varje sådant begagnat batteri bör det göras en bedömning av dess hälsotillstånd och tillgängliga kapacitet i syfte att avgöra huruvida det är lämpligt för användning för ett annat ändamål än det ändamål för vilket det ursprungligen avsågs. Batterier som visar sig vara lämpliga för användning för ett annat ändamål än för deras ursprungliga ändamål bör helst behandlas för ändamålsändring. I syfte att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av de krav som förbrukade industribatterier, förbrukade batterier för lätta transportmedel eller förbrukade elfordonsbatterier bör uppfylla för att upphöra att vara avfall, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. |
| --- | --- |

(118)

Industribatterier och elfordonsbatterier som inte längre kan användas för det ursprungliga ändamål för vilka de tillverkades bör kunna användas för ett nytt ändamål, dvs. för stationär energilagring. Det håller på att växa fram en marknad för begagnade industribatterier och begagnade elfordonsbatterier, och för att stödja en praktisk tillämpning av avfallshierarkin bör det därför fastställas särskilda regler för att möjliggöra ansvarsfull ändamålsändring av förbrukade batterier, samtidigt som försiktighetsprincipen bör beaktas och slutanvändarnas säkerhet garanteras. För varje sådant begagnat batteri bör det göras en bedömning av dess hälsotillstånd och tillgängliga kapacitet i syfte att avgöra huruvida det är lämpligt för användning för ett annat ändamål än det ändamål för vilket det ursprungligen avsågs. Batterier som visar sig vara lämpliga för användning för ett annat ändamål än för deras ursprungliga ändamål bör helst behandlas för ändamålsändring. I syfte att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av de krav som förbrukade industribatterier, förbrukade batterier för lätta transportmedel eller förbrukade elfordonsbatterier bör uppfylla för att upphöra att vara avfall, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter.

| (119) | Producenter och distributörer bör aktivt delta i tillhandahållandet av information till slutanvändarna om obligatorisk separat insamling av förbrukade batterier och tillgången till insamlingssystem. De bör också informera slutanvändarna om den viktiga roll som slutanvändarna har när det gäller att säkerställa en miljömässigt optimal hantering av förbrukade batterier. Producenter och distributörer bör använda uppdaterad informationsteknik för att lämna ut information till alla slutanvändare och rapportera om batterier. Informationen bör spridas antingen med klassiska metoder, med hjälp av annonsering utomhus, affischer och kampanjer i sociala medier, eller genom mer innovativa metoder, såsom elektronisk tillgång till webbplatser via QR-koder som anbringas på batteriet. Denna information bör vara tillgänglig för personer med funktionsnedsättning i enlighet med direktiv (EU) 2019/882. |
| --- | --- |

(119)

Producenter och distributörer bör aktivt delta i tillhandahållandet av information till slutanvändarna om obligatorisk separat insamling av förbrukade batterier och tillgången till insamlingssystem. De bör också informera slutanvändarna om den viktiga roll som slutanvändarna har när det gäller att säkerställa en miljömässigt optimal hantering av förbrukade batterier. Producenter och distributörer bör använda uppdaterad informationsteknik för att lämna ut information till alla slutanvändare och rapportera om batterier. Informationen bör spridas antingen med klassiska metoder, med hjälp av annonsering utomhus, affischer och kampanjer i sociala medier, eller genom mer innovativa metoder, såsom elektronisk tillgång till webbplatser via QR-koder som anbringas på batteriet. Denna information bör vara tillgänglig för personer med funktionsnedsättning i enlighet med direktiv (EU) 2019/882.

| (120) | För att det ska vara möjligt att kontrollera att skyldigheterna vad gäller insamling och behandling av förbrukade batterier uppfylls är det nödvändigt att aktörerna rapporterar till de behöriga myndigheterna. Batteriproducenter och andra avfallshanteringsaktörer som samlar in förbrukade batterier bör, för varje kalenderår, rapportera tillämpliga uppgifter om sålda batterier och insamlade förbrukade batterier. När det gäller behandling bör rapporteringsskyldigheten åligga avfallshanteringsaktörerna respektive materialåtervinnarna. |
| --- | --- |

(120)

För att det ska vara möjligt att kontrollera att skyldigheterna vad gäller insamling och behandling av förbrukade batterier uppfylls är det nödvändigt att aktörerna rapporterar till de behöriga myndigheterna. Batteriproducenter och andra avfallshanteringsaktörer som samlar in förbrukade batterier bör, för varje kalenderår, rapportera tillämpliga uppgifter om sålda batterier och insamlade förbrukade batterier. När det gäller behandling bör rapporteringsskyldigheten åligga avfallshanteringsaktörerna respektive materialåtervinnarna.

| (121) | För varje kalenderår bör medlemsstaterna förse kommissionen med information om vilka mängder batterier som levererats inom deras territorier och om vilka mängder förbrukade batterier som samlats in, per kategori och kemisk sammansättning. När det gäller förbrukade bärbara batterier och batterier för lätta transportmedel bör uppgifter rapporteras separat för att anpassa de respektive insamlingsmålen, mot bakgrund av dessa batteriers marknadsandel och deras specifika ändamål och egenskaper. Sådan information bör tillhandahållas elektroniskt och åtföljas av en kvalitetskontrollrapport. I syfte att säkerställa enhetliga villkor för rapporteringen av sådana uppgifter och information till kommissionen samt med avseende på kontrollmetoderna bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. |
| --- | --- |

(121)

För varje kalenderår bör medlemsstaterna förse kommissionen med information om vilka mängder batterier som levererats inom deras territorier och om vilka mängder förbrukade batterier som samlats in, per kategori och kemisk sammansättning. När det gäller förbrukade bärbara batterier och batterier för lätta transportmedel bör uppgifter rapporteras separat för att anpassa de respektive insamlingsmålen, mot bakgrund av dessa batteriers marknadsandel och deras specifika ändamål och egenskaper. Sådan information bör tillhandahållas elektroniskt och åtföljas av en kvalitetskontrollrapport. I syfte att säkerställa enhetliga villkor för rapporteringen av sådana uppgifter och information till kommissionen samt med avseende på kontrollmetoderna bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter.

| (122) | För varje kalenderår bör medlemsstaterna rapportera till kommissionen om materialåtervinningsgrad och resursåtervinning som uppnåtts, med beaktande av alla enskilda steg i materialåtervinningsprocessen och utgående fraktioner. |
| --- | --- |

(122)

För varje kalenderår bör medlemsstaterna rapportera till kommissionen om materialåtervinningsgrad och resursåtervinning som uppnåtts, med beaktande av alla enskilda steg i materialåtervinningsprocessen och utgående fraktioner.

| (123) | För att öka öppenheten i leverans- och värdekedjorna för alla berörda parter är det nödvändigt att föreskriva att det införs ett batteripass som maximerar informationsutbytet, gör det möjligt att spåra batterier och informerar om koldioxidintensiteten i batteritillverkningsprocesserna samt om de använda materialens ursprung och om huruvida förnybart material såsom material som framställts av lignin för att ersätta grafit används, batteriers sammansättning, inbegripet råmaterial och farliga kemikalier, om hur batterierna kan repareras, behandlas för ändamålsändring och demonteras, samt om de behandlings-, materialåtervinnings- och återvinningsprocesser som batterier kan bli föremål för i slutet av sin livscykel. Batteripasset bör ge allmänheten information om batterier som släpps ut på marknaden och deras hållbarhetskrav. Det bör ge återtillverkare, andrahandsaktörer och materialåtervinnare aktuell information om hanteringen av batterier, och ge specifika aktörer skräddarsydd information, t.ex. om batteriers hälsotillstånd. Batteripasset bör kunna hjälpa marknadskontrollmyndigheterna att utföra sina uppgifter enligt denna förordning, men det bör inte ersätta eller ändra ansvarsområdena för marknadskontrollmyndigheterna, som i enlighet med förordning (EU) 2019/1020 bör kontrollera den information som tillhandahålls i batteripass. |
| --- | --- |

(123)

För att öka öppenheten i leverans- och värdekedjorna för alla berörda parter är det nödvändigt att föreskriva att det införs ett batteripass som maximerar informationsutbytet, gör det möjligt att spåra batterier och informerar om koldioxidintensiteten i batteritillverkningsprocesserna samt om de använda materialens ursprung och om huruvida förnybart material såsom material som framställts av lignin för att ersätta grafit används, batteriers sammansättning, inbegripet råmaterial och farliga kemikalier, om hur batterierna kan repareras, behandlas för ändamålsändring och demonteras, samt om de behandlings-, materialåtervinnings- och återvinningsprocesser som batterier kan bli föremål för i slutet av sin livscykel. Batteripasset bör ge allmänheten information om batterier som släpps ut på marknaden och deras hållbarhetskrav. Det bör ge återtillverkare, andrahandsaktörer och materialåtervinnare aktuell information om hanteringen av batterier, och ge specifika aktörer skräddarsydd information, t.ex. om batteriers hälsotillstånd. Batteripasset bör kunna hjälpa marknadskontrollmyndigheterna att utföra sina uppgifter enligt denna förordning, men det bör inte ersätta eller ändra ansvarsområdena för marknadskontrollmyndigheterna, som i enlighet med förordning (EU) 2019/1020 bör kontrollera den information som tillhandahålls i batteripass.

| (124) | Viss information i batteripasset bör inte vara offentlig, t.ex. kommersiellt känsliga uppgifter som endast ett begränsat antal personer med ett legitimt intresse skulle behöva ha tillgång till. Detta gäller information om demontering, inklusive säkerhet, och detaljerad information om batteriets sammansättning, vilket är avgörande för reparatörer, återtillverkare, andrahandsaktörer och materialåtervinnare. Det gäller också information om enskilda batterier, som är väsentlig för dem som har köpt batteriet eller parter som agerar för deras räkning i syfte att göra batteriet tillgängligt för oberoende energiaggregatorer eller aktörer på energimarknaden, utvärdera dess restvärde eller återstående livslängd för fortsatt användning och underlätta förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring eller återtillverkning av batteriet. Resultaten av provningsrapporterna bör endast vara tillgängliga för anmälda organ, marknadskontrollmyndigheter och kommissionen. |
| --- | --- |

(124)

Viss information i batteripasset bör inte vara offentlig, t.ex. kommersiellt känsliga uppgifter som endast ett begränsat antal personer med ett legitimt intresse skulle behöva ha tillgång till. Detta gäller information om demontering, inklusive säkerhet, och detaljerad information om batteriets sammansättning, vilket är avgörande för reparatörer, återtillverkare, andrahandsaktörer och materialåtervinnare. Det gäller också information om enskilda batterier, som är väsentlig för dem som har köpt batteriet eller parter som agerar för deras räkning i syfte att göra batteriet tillgängligt för oberoende energiaggregatorer eller aktörer på energimarknaden, utvärdera dess restvärde eller återstående livslängd för fortsatt användning och underlätta förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring eller återtillverkning av batteriet. Resultaten av provningsrapporterna bör endast vara tillgängliga för anmälda organ, marknadskontrollmyndigheter och kommissionen.

| (125) | Batteripasset bör göra det möjligt för ekonomiska aktörer att på ett effektivare sätt samla in och återanvända information och uppgifter om enskilda batterier som släpps ut på marknaden och göra bättre underbyggda val i sin planeringsverksamhet. När batteriet väl har släppts ut på marknaden kan det i vissa fall vara mer praktiskt för en annan juridisk person, såsom en fordonstillverkare, att uppdatera informationen i passet. Den ekonomiska aktör som släpper ut batteriet på marknaden bör därför tillåtas att ge en annan aktör ett skriftligt tillstånd att agera på dennes vägnar. Ansvaret för att följa bestämmelserna för batteripasset bör ligga hos den ekonomiska aktör som släpper ut batteriet på marknaden. I syfte att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av batteripasset bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. |
| --- | --- |

(125)

Batteripasset bör göra det möjligt för ekonomiska aktörer att på ett effektivare sätt samla in och återanvända information och uppgifter om enskilda batterier som släpps ut på marknaden och göra bättre underbyggda val i sin planeringsverksamhet. När batteriet väl har släppts ut på marknaden kan det i vissa fall vara mer praktiskt för en annan juridisk person, såsom en fordonstillverkare, att uppdatera informationen i passet. Den ekonomiska aktör som släpper ut batteriet på marknaden bör därför tillåtas att ge en annan aktör ett skriftligt tillstånd att agera på dennes vägnar. Ansvaret för att följa bestämmelserna för batteripasset bör ligga hos den ekonomiska aktör som släpper ut batteriet på marknaden. I syfte att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av batteripasset bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter.

| (126) | För att säkerställa att batteripasset är flexibelt, dynamiskt och marknadsstyrt och utvecklas i linje med företagsmodeller, marknader och innovation bör det baseras på ett decentraliserat datasystem som inrättas och underhålls av ekonomiska aktörer. För att säkerställa ett effektivt införande av batteripasset bör den tekniska utformningen, uppgiftskraven och användningen av batteripasset uppfylla en uppsättning grundläggande tekniska krav. Sådana krav bör utvecklas parallellt med dem för digitala produktpass som krävs enligt annan unionsrätt om ekodesign för hållbara produkter. Tekniska specifikationer, för vilka principerna för nätverket eDelivery inom ramen för kommissionens fond för ett sammanlänkat Europa bör beaktas, bör fastställas för att säkerställa ett effektivt genomförande av dessa grundläggande krav, antingen i form av en harmoniserad standard för vilken hänvisningarna offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning eller, som ett alternativ, i form av gemensamma specifikationer som antas av kommissionen. Den tekniska utformningen bör säkerställa att batteripasset innehåller uppgifter på ett säkert sätt, med respekt för integritetsreglerna. |
| --- | --- |

(126)

För att säkerställa att batteripasset är flexibelt, dynamiskt och marknadsstyrt och utvecklas i linje med företagsmodeller, marknader och innovation bör det baseras på ett decentraliserat datasystem som inrättas och underhålls av ekonomiska aktörer. För att säkerställa ett effektivt införande av batteripasset bör den tekniska utformningen, uppgiftskraven och användningen av batteripasset uppfylla en uppsättning grundläggande tekniska krav. Sådana krav bör utvecklas parallellt med dem för digitala produktpass som krävs enligt annan unionsrätt om ekodesign för hållbara produkter. Tekniska specifikationer, för vilka principerna för nätverket eDelivery inom ramen för kommissionens fond för ett sammanlänkat Europa bör beaktas, bör fastställas för att säkerställa ett effektivt genomförande av dessa grundläggande krav, antingen i form av en harmoniserad standard för vilken hänvisningarna offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning eller, som ett alternativ, i form av gemensamma specifikationer som antas av kommissionen. Den tekniska utformningen bör säkerställa att batteripasset innehåller uppgifter på ett säkert sätt, med respekt för integritetsreglerna.

| (127) | I förordning (EU) 2019/1020 fastställs allmänna regler om marknadskontroll och kontroll av produkter som släpps ut på unionsmarknaden eller som förs in på unionsmarknaden från tredjeländer. För att säkerställa att batterier som omfattas av den fria rörligheten för varor uppfyller krav som ger en hög skyddsnivå för allmänintresse, som människors hälsa och säkerhet, egendomsskydd och miljöskydd, och för att säkerställa full verkställbarhet av skyldigheterna, särskilt när det gäller policyerna för tillbörlig aktsamhet avseende batterier enligt denna förordning, bör förordning (EU) 2019/1020 också tillämpas på de batterier och ekonomiska aktörer som omfattas av den här förordningen. Bilaga I till förordning (EU) 2019/1020 bör därför ändras i enlighet med detta. |
| --- | --- |

(127)

I förordning (EU) 2019/1020 fastställs allmänna regler om marknadskontroll och kontroll av produkter som släpps ut på unionsmarknaden eller som förs in på unionsmarknaden från tredjeländer. För att säkerställa att batterier som omfattas av den fria rörligheten för varor uppfyller krav som ger en hög skyddsnivå för allmänintresse, som människors hälsa och säkerhet, egendomsskydd och miljöskydd, och för att säkerställa full verkställbarhet av skyldigheterna, särskilt när det gäller policyerna för tillbörlig aktsamhet avseende batterier enligt denna förordning, bör förordning (EU) 2019/1020 också tillämpas på de batterier och ekonomiska aktörer som omfattas av den här förordningen. Bilaga I till förordning (EU) 2019/1020 bör därför ändras i enlighet med detta.

| (128) | Enligt förordning (EU) 2019/1020 ska marknadskontrollmyndigheterna utföra lämpliga kontroller av produkters egenskaper i tillräcklig omfattning. Kommissionen tilldelas genom förordningen befogenhet att anta genomförandeakter för att fastställa enhetliga villkor för kontroller, kriterier för fastställande av hur ofta kontroller ska utföras och antalet prover som ska kontrolleras med avseende på vissa produkter eller produktkategorier. Tilldelningen av befogenheter tillämpas också t på batterier som omfattas av den här förordningen om de villkor som anges i förordning (EU) 2019/1020 är uppfyllda. |
| --- | --- |

(128)

Enligt förordning (EU) 2019/1020 ska marknadskontrollmyndigheterna utföra lämpliga kontroller av produkters egenskaper i tillräcklig omfattning. Kommissionen tilldelas genom förordningen befogenhet att anta genomförandeakter för att fastställa enhetliga villkor för kontroller, kriterier för fastställande av hur ofta kontroller ska utföras och antalet prover som ska kontrolleras med avseende på vissa produkter eller produktkategorier. Tilldelningen av befogenheter tillämpas också t på batterier som omfattas av den här förordningen om de villkor som anges i förordning (EU) 2019/1020 är uppfyllda.

| (129) | Genom förordning (EU) 2019/1020 infördes nya instrument för att förbättra efterlevnaden och marknadsövervakningen, som också är relevanta för batterier. Det föreskrivs att kommissionen får utse en offentlig provningsanläggning i en medlemsstat till unionsprovningsanläggning för särskilda produktkategorier eller för särskilda risker förknippade med en produktkategori. Kommissionen bör inkludera de batterier som omfattas av den här förordningen i sin nästa inbjudan att anmäla intresse för utseende av unionsprovningsanläggningar i enlighet med kommissionens genomförandeförordning (EU) 2022/1267 (37). I förordning (EU) 2019/1020 föreskrivs också att marknadskontrollmyndigheterna kan bedriva gemensamma aktiviteter med organisationer som representerar ekonomiska aktörer eller slutanvändare i syfte att främja överensstämmelse, identifiera bristande överensstämmelse, öka medvetenheten och tillhandahålla vägledning om särskilda produktkategorier. Denna möjlighet bör även ges med avseende på kraven i den här förordningen. I detta sammanhang skulle medlemsstaterna eller marknadskontrollmyndigheterna kunna undersöka möjligheten att inrätta kompetenscentrum för batterier. |
| --- | --- |

(129)

Genom förordning (EU) 2019/1020 infördes nya instrument för att förbättra efterlevnaden och marknadsövervakningen, som också är relevanta för batterier. Det föreskrivs att kommissionen får utse en offentlig provningsanläggning i en medlemsstat till unionsprovningsanläggning för särskilda produktkategorier eller för särskilda risker förknippade med en produktkategori. Kommissionen bör inkludera de batterier som omfattas av den här förordningen i sin nästa inbjudan att anmäla intresse för utseende av unionsprovningsanläggningar i enlighet med kommissionens genomförandeförordning (EU) 2022/1267 (37). I förordning (EU) 2019/1020 föreskrivs också att marknadskontrollmyndigheterna kan bedriva gemensamma aktiviteter med organisationer som representerar ekonomiska aktörer eller slutanvändare i syfte att främja överensstämmelse, identifiera bristande överensstämmelse, öka medvetenheten och tillhandahålla vägledning om särskilda produktkategorier. Denna möjlighet bör även ges med avseende på kraven i den här förordningen. I detta sammanhang skulle medlemsstaterna eller marknadskontrollmyndigheterna kunna undersöka möjligheten att inrätta kompetenscentrum för batterier.

| (130) | Batterier bör endast släppas ut på marknaden på villkor att de inte utgör en risk för människors hälsa och säkerhet, egendom eller miljön när de förvaras och används för sitt avsedda ändamål, eller används under förhållanden som rimligen kan förutses, dvs. när sådana användningsvillkor skulle kunna vara resultatet av ett lagligt och lätt förutsebart mänskligt beteende. |
| --- | --- |

(130)

Batterier bör endast släppas ut på marknaden på villkor att de inte utgör en risk för människors hälsa och säkerhet, egendom eller miljön när de förvaras och används för sitt avsedda ändamål, eller används under förhållanden som rimligen kan förutses, dvs. när sådana användningsvillkor skulle kunna vara resultatet av ett lagligt och lätt förutsebart mänskligt beteende.

| (131) | Det bör finnas ett förfarande genom vilket berörda parter informeras om planerade åtgärder avseende batterier som utgör en risk för människors hälsa och säkerhet, egendom eller miljö. Ett sådant förfarande bör även ge marknadskontrollmyndigheterna möjlighet att, i samarbete med de berörda ekonomiska aktörerna, ingripa mot sådana batterier i ett tidigare skede. I syfte att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter med avseende på att fastställa huruvida de nationella åtgärder som vidtas avseende batterier som inte uppfyller kraven är berättigade eller inte. |
| --- | --- |

(131)

Det bör finnas ett förfarande genom vilket berörda parter informeras om planerade åtgärder avseende batterier som utgör en risk för människors hälsa och säkerhet, egendom eller miljö. Ett sådant förfarande bör även ge marknadskontrollmyndigheterna möjlighet att, i samarbete med de berörda ekonomiska aktörerna, ingripa mot sådana batterier i ett tidigare skede. I syfte att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter med avseende på att fastställa huruvida de nationella åtgärder som vidtas avseende batterier som inte uppfyller kraven är berättigade eller inte.

| (132) | Marknadskontrollmyndigheterna bör ha möjlighet att kräva att en ekonomisk aktör vidtar korrigerande åtgärder om de konstaterar att ett batteri inte uppfyller kraven i denna förordning eller att en ekonomisk aktör har överträtt reglerna om utsläppande eller tillhandahållande på marknaden av ett batteri, reglerna om hållbarhet, säkerhet, märkning och information eller reglerna om tillbörlig aktsamhet i leveranskedjan. |
| --- | --- |

(132)

Marknadskontrollmyndigheterna bör ha möjlighet att kräva att en ekonomisk aktör vidtar korrigerande åtgärder om de konstaterar att ett batteri inte uppfyller kraven i denna förordning eller att en ekonomisk aktör har överträtt reglerna om utsläppande eller tillhandahållande på marknaden av ett batteri, reglerna om hållbarhet, säkerhet, märkning och information eller reglerna om tillbörlig aktsamhet i leveranskedjan.

| (133) | Offentlig upphandling är en viktig sektor när det gäller att minska miljöpåverkan från mänsklig verksamhet och påverka marknadsutvecklingen så att den går mot mer hållbara produkter. Upphandlande myndigheter enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/24/EU (38) och 2014/25/EU (39) och upphandlande enheter enligt definitionen i direktiv 2014/25/EU bör beakta miljöpåverkan när de upphandlar batterier eller produkter som innehåller batterier och bör säkerställa att de ekonomiska aktörerna verkligen uppfyller de sociala och miljömässiga kraven, i syfte att främja och stimulera marknaden för ren och energieffektiv mobilitet och energilagring och därigenom bidra till unionens miljö-, klimat- och energipolitiska mål. |
| --- | --- |

(133)

Offentlig upphandling är en viktig sektor när det gäller att minska miljöpåverkan från mänsklig verksamhet och påverka marknadsutvecklingen så att den går mot mer hållbara produkter. Upphandlande myndigheter enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/24/EU (38) och 2014/25/EU (39) och upphandlande enheter enligt definitionen i direktiv 2014/25/EU bör beakta miljöpåverkan när de upphandlar batterier eller produkter som innehåller batterier och bör säkerställa att de ekonomiska aktörerna verkligen uppfyller de sociala och miljömässiga kraven, i syfte att främja och stimulera marknaden för ren och energieffektiv mobilitet och energilagring och därigenom bidra till unionens miljö-, klimat- och energipolitiska mål.

| (134) | När kommissionen antar delegerade akter i enlighet med denna förordning är det särskilt viktigt att den genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (40). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. |
| --- | --- |

(134)

När kommissionen antar delegerade akter i enlighet med denna förordning är det särskilt viktigt att den genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (40). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter.

| (135) | De genomförandebefogenheter som kommissionen tilldelas genom denna förordning bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (41). |
| --- | --- |

(135)

De genomförandebefogenheter som kommissionen tilldelas genom denna förordning bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (41).

| (136) | Det rådgivande förfarandet bör användas vid antagandet av en genomförandeakt i de fall då kommissionen konstaterar att ett anmält organ inte uppfyller kraven för sin anmälan, i syfte att anmoda den anmälande myndigheten att vidta erforderliga korrigerande åtgärder, inbegripet att vid behov återkalla anmälan. |
| --- | --- |

(136)

Det rådgivande förfarandet bör användas vid antagandet av en genomförandeakt i de fall då kommissionen konstaterar att ett anmält organ inte uppfyller kraven för sin anmälan, i syfte att anmoda den anmälande myndigheten att vidta erforderliga korrigerande åtgärder, inbegripet att vid behov återkalla anmälan.

| (137) | Kommissionen bör anta omedelbart tillämpliga genomförandeakter för att fastställa huruvida en nationell åtgärd som vidtagits i fråga om ett batteri som uppfyller kraven, men som utgör en risk, är berättigad eller inte, om det, i vederbörligen motiverade fall med avseende på skyddet av människors hälsa eller säkerhet, eller skyddet av egendom eller miljön, är nödvändigt av tvingande skäl till skyndsamhet. |
| --- | --- |

(137)

Kommissionen bör anta omedelbart tillämpliga genomförandeakter för att fastställa huruvida en nationell åtgärd som vidtagits i fråga om ett batteri som uppfyller kraven, men som utgör en risk, är berättigad eller inte, om det, i vederbörligen motiverade fall med avseende på skyddet av människors hälsa eller säkerhet, eller skyddet av egendom eller miljön, är nödvändigt av tvingande skäl till skyndsamhet.

| (138) | Medlemsstaterna bör fastställa regler om sanktioner som ska gälla vid överträdelser av denna förordning och säkerställa att de genomförs. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och avskräckande. Vid åläggande av sanktioner är det viktigt att vederbörlig hänsyn tas till överträdelsens art, allvar, omfattning, avsiktliga karaktär och upprepning samt den grad i vilken den fysiska eller juridiska person som hålls ansvarig samarbetar med den behöriga myndigheten. Åläggandet av sanktioner bör överensstämma med unionsrätten och nationell rätt, vilket inbegriper tillämpliga rättssäkerhetsgarantier och principerna i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. |
| --- | --- |

(138)

Medlemsstaterna bör fastställa regler om sanktioner som ska gälla vid överträdelser av denna förordning och säkerställa att de genomförs. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och avskräckande. Vid åläggande av sanktioner är det viktigt att vederbörlig hänsyn tas till överträdelsens art, allvar, omfattning, avsiktliga karaktär och upprepning samt den grad i vilken den fysiska eller juridiska person som hålls ansvarig samarbetar med den behöriga myndigheten. Åläggandet av sanktioner bör överensstämma med unionsrätten och nationell rätt, vilket inbegriper tillämpliga rättssäkerhetsgarantier och principerna i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

| (139) | Mot bakgrund av behovet av att säkerställa en hög miljöskyddsnivå och behovet av att beakta ny utveckling som grundar sig på vetenskapliga fakta bör kommissionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av denna förordning och dess inverkan på miljön och den inre marknadens funktion. Kommissionen bör i sin rapport inkludera en utvärdering av bestämmelserna om kriterier för hållbarhet, säkerhet, märkning och information, åtgärderna för hantering av förbrukade batterier och kraven på tillbörlig aktsamhet i leveranskedjan. Rapporten bör vid behov åtföljas av ett förslag om ändring av relevanta bestämmelser i denna förordning. |
| --- | --- |

(139)

Mot bakgrund av behovet av att säkerställa en hög miljöskyddsnivå och behovet av att beakta ny utveckling som grundar sig på vetenskapliga fakta bör kommissionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av denna förordning och dess inverkan på miljön och den inre marknadens funktion. Kommissionen bör i sin rapport inkludera en utvärdering av bestämmelserna om kriterier för hållbarhet, säkerhet, märkning och information, åtgärderna för hantering av förbrukade batterier och kraven på tillbörlig aktsamhet i leveranskedjan. Rapporten bör vid behov åtföljas av ett förslag om ändring av relevanta bestämmelser i denna förordning.

| (140) | Det är nödvändigt att ge ekonomiska aktörer tillräckligt med tid för att fullgöra sina skyldigheter enligt denna förordning, och medlemsstaterna måste få tillräckligt med tid för att upprätta den administrativa infrastruktur som behövs för att tillämpa förordningen. Tillämpningen av denna förordning bör därför skjutas fram till ett datum när dessa förberedelser rimligen kan vara avslutade. |
| --- | --- |

(140)

Det är nödvändigt att ge ekonomiska aktörer tillräckligt med tid för att fullgöra sina skyldigheter enligt denna förordning, och medlemsstaterna måste få tillräckligt med tid för att upprätta den administrativa infrastruktur som behövs för att tillämpa förordningen. Tillämpningen av denna förordning bör därför skjutas fram till ett datum när dessa förberedelser rimligen kan vara avslutade.

| (141) | För att göra det möjligt för medlemsstaterna att anpassa det register över producenter som upprättats enligt direktiv 2006/66/EG och att vidta nödvändiga administrativa åtgärder vad gäller de behöriga myndigheternas organisation av godkännandeförfarandena, samtidigt som kontinuiteten bibehålls för ekonomiska aktörer, bör direktiv 2006/66/EG upphöra att gälla från och med den 18 augusti 2025. De skyldigheter som fastställs i det direktivet vad gäller övervakning och rapportering av insamlingsnivån för bärbara batterier bör fortsätta att gälla till och med den 31 december 2023, och de tillhörande skyldigheterna vad gäller överföring av uppgifter till kommissionen bör fortsätta att gälla till och med den 30 juni 2025, skyldigheterna enligt det direktivet vad gäller övervakning och rapportering av återvinningsgraden i materialåtervinningsprocesserna bör fortsätta att gälla till och med den 31 december 2025, och de tillhörande skyldigheterna vad gäller överföring av uppgifter till kommissionen bör fortsätta att gälla till och med den 30 juni 2027, för att säkerställa kontinuiteten fram till dess att nya beräkningsregler och rapporteringsformat har antagits av kommissionen i enlighet med denna förordning. |
| --- | --- |

(141)

För att göra det möjligt för medlemsstaterna att anpassa det register över producenter som upprättats enligt direktiv 2006/66/EG och att vidta nödvändiga administrativa åtgärder vad gäller de behöriga myndigheternas organisation av godkännandeförfarandena, samtidigt som kontinuiteten bibehålls för ekonomiska aktörer, bör direktiv 2006/66/EG upphöra att gälla från och med den 18 augusti 2025. De skyldigheter som fastställs i det direktivet vad gäller övervakning och rapportering av insamlingsnivån för bärbara batterier bör fortsätta att gälla till och med den 31 december 2023, och de tillhörande skyldigheterna vad gäller överföring av uppgifter till kommissionen bör fortsätta att gälla till och med den 30 juni 2025, skyldigheterna enligt det direktivet vad gäller övervakning och rapportering av återvinningsgraden i materialåtervinningsprocesserna bör fortsätta att gälla till och med den 31 december 2025, och de tillhörande skyldigheterna vad gäller överföring av uppgifter till kommissionen bör fortsätta att gälla till och med den 30 juni 2027, för att säkerställa kontinuiteten fram till dess att nya beräkningsregler och rapporteringsformat har antagits av kommissionen i enlighet med denna förordning.

| (142) | Det är viktigt att miljömässiga, sociala och ekonomiska konsekvenser beaktas vid genomförandet av denna förordning. För att säkerställa lika villkor är det dessutom viktigt att all relevant tillgänglig teknik beaktas i lika hög grad vid genomförandet av denna förordning, förutsatt att denna teknik gör det möjligt för batterier att till fullo uppfylla alla relevanta krav i denna förordning. Dessutom bör ingen orimlig administrativ börda läggas på ekonomiska aktörer, särskilt inte på små och medelstora företag. |
| --- | --- |

(142)

Det är viktigt att miljömässiga, sociala och ekonomiska konsekvenser beaktas vid genomförandet av denna förordning. För att säkerställa lika villkor är det dessutom viktigt att all relevant tillgänglig teknik beaktas i lika hög grad vid genomförandet av denna förordning, förutsatt att denna teknik gör det möjligt för batterier att till fullo uppfylla alla relevanta krav i denna förordning. Dessutom bör ingen orimlig administrativ börda läggas på ekonomiska aktörer, särskilt inte på små och medelstora företag.

| (143) | Eftersom målen för denna förordning, nämligen att bidra till att den inre marknaden fungerar och att förebygga och minska batteriers negativa påverkan för att säkerställa en hög skyddsnivå avseende människors hälsa och säkerhet, egendom och miljön, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av behovet av harmonisering, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. |
| --- | --- |

(143)

Eftersom målen för denna förordning, nämligen att bidra till att den inre marknaden fungerar och att förebygga och minska batteriers negativa påverkan för att säkerställa en hög skyddsnivå avseende människors hälsa och säkerhet, egendom och miljön, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av behovet av harmonisering, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

Allmänna bestämmelser

Artikel 1

Innehåll och tillämpningsområde

1.   I denna förordning fastställs krav på hållbarhet, säkerhet, etikettering, märkning och information för att batterier ska tillåtas släppas ut på marknaden eller tas i bruk inom unionen. Det fastställs också minimikrav avseende utökat producentansvar, insamling och behandling av förbrukade batterier och avseende rapportering.

2.   I denna förordning fastställs skyldigheter vad gäller tillbörlig aktsamhet avseende batterier för ekonomiska aktörer som släpper ut batterier på marknaden eller tar dem i bruk. Det fastställs också krav för miljöanpassad offentlig upphandling vid upphandling av batterier eller produkter där batterier ingår.

3.   Denna förordning är tillämplig på alla kategorier av batterier, nämligen bärbara batterier, batterier för startmotor, belysning och tändsystem (startbatterier), batterier för lätta transportmedel, elfordonsbatterier och industribatterier, oavsett form, volym, vikt, utformning, materialsammansättning, kemisk sammansättning, användning eller ändamål. Den ska också tillämpas på batterier som ingår i eller är tillbehör till produkter som särskilt utformats för att ingå i eller är tillbehör till andra produkter.

När batterier som släpps ut på marknaden kan anses omfattas av fler än en kategori ska, vid tillämpningen av kapitel II, de anses omfattas av den kategori där de striktaste kraven tillämpas.

4.   När battericeller eller batterimoduler tillhandahålls på marknaden för slutanvändning, utan någon ytterligare inbyggnad eller montering i större batteripack eller batterier ska de anses ha släppts ut på marknaden som batterier vid tillämpningen av denna förordning, och kraven för den mest snarlika batterikategorin ska tillämpas. När sådana battericeller eller batterimoduler kan anses tillhöra fler än en batterikategori ska de anses omfattas av den kategori där de striktaste kraven tillämpas.

5.   Denna förordning är inte tillämplig på batterier som ingår i eller som särskilt utformats för att ingå i

| a) | utrustning som används i samband med skydd av viktiga intressen som rör medlemsstaternas säkerhet, vapen, ammunition och krigsmateriel, med undantag av sådana produkter som inte är avsedda för specifikt militära ändamål, och |
| --- | --- |

a)

utrustning som används i samband med skydd av viktiga intressen som rör medlemsstaternas säkerhet, vapen, ammunition och krigsmateriel, med undantag av sådana produkter som inte är avsedda för specifikt militära ändamål, och

| b) | utrustning avsedd att sändas ut i rymden. |
| --- | --- |

b)

utrustning avsedd att sändas ut i rymden.

6.   Kapitlen III och VIII i denna förordning är inte tillämpliga på utrustning särskilt avsedd för säkerheten vid kärntekniska anläggningar enligt definitionen i artikel 3 i rådets direktiv 2009/71/Euratom (42).

Artikel 2

Mål

Målen för denna förordning är att bidra till den inre marknadens effektiva funktion, och samtidigt förebygga och minska batteriers negativa miljöpåverkan och skydda miljön och människors hälsa genom att förebygga och minska de negativa effekterna av genereringen och hanteringen av batteriavfall.

Artikel 3

Definitioner

1.   I denna förordning gäller följande definitioner:

| 1. | batteri: varje anordning som levererar elektrisk energi som genereras genom direkt omvandling av kemisk energi, med intern eller extern lagring, och som består av en eller flera icke-laddningsbara eller laddningsbara battericeller, batterimoduler eller batteripack, och inbegriper batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller återtillverkning. |
| --- | --- |

1.

batteri: varje anordning som levererar elektrisk energi som genereras genom direkt omvandling av kemisk energi, med intern eller extern lagring, och som består av en eller flera icke-laddningsbara eller laddningsbara battericeller, batterimoduler eller batteripack, och inbegriper batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller återtillverkning.

| 2. | batteripack: en uppsättning battericeller eller batterimoduler som är sammankopplade eller inkapslade i ett yttre hölje och som utgör en komplett enhet som inte är avsedd att brytas upp eller öppnas av slutanvändaren. |
| --- | --- |

2.

batteripack: en uppsättning battericeller eller batterimoduler som är sammankopplade eller inkapslade i ett yttre hölje och som utgör en komplett enhet som inte är avsedd att brytas upp eller öppnas av slutanvändaren.

| 3. | batterimodul: en uppsättning battericeller som är sammankopplade eller inkapslade i ett yttre hölje för att skydda cellerna mot yttre påverkan, och som är avsedd att användas antingen ensam eller i kombination med andra moduler. |
| --- | --- |

3.

batterimodul: en uppsättning battericeller som är sammankopplade eller inkapslade i ett yttre hölje för att skydda cellerna mot yttre påverkan, och som är avsedd att användas antingen ensam eller i kombination med andra moduler.

| 4. | battericell: den grundläggande funktionella enheten i ett batteri, bestående av elektroder, elektrolyt, behållare, poler och, i tillämpliga fall, separatorer, och som innehåller aktiva material vars reaktion generar elektrisk energi. |
| --- | --- |

4.

battericell: den grundläggande funktionella enheten i ett batteri, bestående av elektroder, elektrolyt, behållare, poler och, i tillämpliga fall, separatorer, och som innehåller aktiva material vars reaktion generar elektrisk energi.

| 5. | aktivt material: ett material som reagerar kemiskt och producerar elektrisk energi när battericellen laddar ur eller som lagrar elektrisk energi när batteriet laddas. |
| --- | --- |

5.

aktivt material: ett material som reagerar kemiskt och producerar elektrisk energi när battericellen laddar ur eller som lagrar elektrisk energi när batteriet laddas.

| 6. | icke-laddningsbart batteri: ett batteri som inte utformats för elektrisk uppladdning. |
| --- | --- |

6.

icke-laddningsbart batteri: ett batteri som inte utformats för elektrisk uppladdning.

| 7. | laddningsbart batteri: ett batteri som utformats för elektrisk uppladdning. |
| --- | --- |

7.

laddningsbart batteri: ett batteri som utformats för elektrisk uppladdning.

| 8. | batteri med extern lagring: ett batteri som är särskilt utformat så att energin lagras uteslutande i en eller flera anslutna externa anordningar. |
| --- | --- |

8.

batteri med extern lagring: ett batteri som är särskilt utformat så att energin lagras uteslutande i en eller flera anslutna externa anordningar.

| 9. | bärbart batteri: ett batteri som är förseglat, väger högst 5 kg, inte är särskilt utformat för industriellt bruk och varken är ett elfordonsbatteri, ett batteri för lätta transportmedel eller ett startbatteri. |
| --- | --- |

9.

bärbart batteri: ett batteri som är förseglat, väger högst 5 kg, inte är särskilt utformat för industriellt bruk och varken är ett elfordonsbatteri, ett batteri för lätta transportmedel eller ett startbatteri.

| 10. | bärbart batteri för allmänt bruk: ett bärbart batteri, oavsett om det är laddningsbart eller inte, som särskilt utformats för att vara driftskompatibelt och som har ett av följande vanliga format: 4,5 volt (3R12), knappcell, D, C, AA, AAA, AAAA, A23, 9 volt (PP3). |
| --- | --- |

10.

bärbart batteri för allmänt bruk: ett bärbart batteri, oavsett om det är laddningsbart eller inte, som särskilt utformats för att vara driftskompatibelt och som har ett av följande vanliga format: 4,5 volt (3R12), knappcell, D, C, AA, AAA, AAAA, A23, 9 volt (PP3).

| 11. | batteri för lätta transportmedel: ett batteri som är förseglat, väger högst 25 kg och som särskilt utformats för att tillhandahålla elkraft för att driva hjulförsedda fordon som kan drivas enbart med en elmotor eller med en kombination av motor och mänsklig kraft, inbegripet typgodkända fordon i kategori L i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 168/2013 (43), och som inte är ett elfordonsbatteri. |
| --- | --- |

11.

batteri för lätta transportmedel: ett batteri som är förseglat, väger högst 25 kg och som särskilt utformats för att tillhandahålla elkraft för att driva hjulförsedda fordon som kan drivas enbart med en elmotor eller med en kombination av motor och mänsklig kraft, inbegripet typgodkända fordon i kategori L i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 168/2013 (43), och som inte är ett elfordonsbatteri.

| 12. | batteri för start, belysning och tändning eller startbatteri: ett batteri som särskilt utformats för att leverera elkraft för startmotor, belysning eller tändnings och som också kan användas för hjälp- eller reservfunktioner i fordon, andra transportmedel eller maskiner. |
| --- | --- |

12.

batteri för start, belysning och tändning eller startbatteri: ett batteri som särskilt utformats för att leverera elkraft för startmotor, belysning eller tändnings och som också kan användas för hjälp- eller reservfunktioner i fordon, andra transportmedel eller maskiner.

| 13. | industribatteri: ett batteri som är särskilt utformat för industriellt bruk, avsett för industriellt bruk efter att ha varit föremål för förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller ett annat batteri med en vikt över 5 kg och som varken är elfordonsbatterier, batterier för lätta transportmedel eller startbatterier. |
| --- | --- |

13.

industribatteri: ett batteri som är särskilt utformat för industriellt bruk, avsett för industriellt bruk efter att ha varit föremål för förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller ett annat batteri med en vikt över 5 kg och som varken är elfordonsbatterier, batterier för lätta transportmedel eller startbatterier.

| 14. | elfordonsbatteri: ett batteri som särskilt utformats för att tillhandahålla elkraft för att driva hybrid- eller elfordon i kategori L i enlighet med förordning (EU) nr 168/2013, med en vikt över 25 kg, eller ett batteri som särskilt utformats för att tillhandahålla elkraft för att driva hybrid- eller elfordon i kategori M, N eller O i enlighet med förordning (EU) 2018/858. |
| --- | --- |

14.

elfordonsbatteri: ett batteri som särskilt utformats för att tillhandahålla elkraft för att driva hybrid- eller elfordon i kategori L i enlighet med förordning (EU) nr 168/2013, med en vikt över 25 kg, eller ett batteri som särskilt utformats för att tillhandahålla elkraft för att driva hybrid- eller elfordon i kategori M, N eller O i enlighet med förordning (EU) 2018/858.

| 15. | stationärt batterienergilagringssystem: ett industribatteri med intern lagring som är särskilt utformat för att lagra från och leverera elektrisk energi till nätet eller lagra och leverera elektrisk energi till slutanvändare, oberoende av var och av vem det används. |
| --- | --- |

15.

stationärt batterienergilagringssystem: ett industribatteri med intern lagring som är särskilt utformat för att lagra från och leverera elektrisk energi till nätet eller lagra och leverera elektrisk energi till slutanvändare, oberoende av var och av vem det används.

| 16. | utsläppande på marknaden: tillhandahållande för första gången av ett batteri på unionsmarknaden. |
| --- | --- |

16.

utsläppande på marknaden: tillhandahållande för första gången av ett batteri på unionsmarknaden.

| 17. | tillhandahållande på marknaden: varje tillgängliggörande av ett batteri för distribution eller användning på unionsmarknaden inom ramen för kommersiell verksamhet, mot betalning eller kostnadsfritt. |
| --- | --- |

17.

tillhandahållande på marknaden: varje tillgängliggörande av ett batteri för distribution eller användning på unionsmarknaden inom ramen för kommersiell verksamhet, mot betalning eller kostnadsfritt.

| 18. | ibruktagande: första användningen av ett batteri för avsett ändamål inom unionen, utan att det tidigare har släppts ut på marknaden. |
| --- | --- |

18.

ibruktagande: första användningen av ett batteri för avsett ändamål inom unionen, utan att det tidigare har släppts ut på marknaden.

| 19. | batterimodell: en version av ett batteri där alla enheter har samma tekniska egenskaper som är relevanta för kraven i denna förordning gällande hållbarhet, säkerhet, etikettering, märkning och information, och samma modellbeteckning. |
| --- | --- |

19.

batterimodell: en version av ett batteri där alla enheter har samma tekniska egenskaper som är relevanta för kraven i denna förordning gällande hållbarhet, säkerhet, etikettering, märkning och information, och samma modellbeteckning.

| 20. | batteri som utgör en risk: ett batteri som kan inverka negativt på människors hälsa eller säkerhet, egendom eller miljön i en omfattning som går utöver vad som anses rimligt och godtagbart i förhållande till batteriets avsedda ändamål eller under normala eller rimligen förutsebara användningsförhållanden för det berörda batteriet, inbegripet användningstid och, i förekommande fall, krav som gäller batteriets ibruktagande, installation och underhåll. |
| --- | --- |

20.

batteri som utgör en risk: ett batteri som kan inverka negativt på människors hälsa eller säkerhet, egendom eller miljön i en omfattning som går utöver vad som anses rimligt och godtagbart i förhållande till batteriets avsedda ändamål eller under normala eller rimligen förutsebara användningsförhållanden för det berörda batteriet, inbegripet användningstid och, i förekommande fall, krav som gäller batteriets ibruktagande, installation och underhåll.

| 21. | koldioxidavtryck: summan av utsläpp och upptag av växthusgaser i ett produktsystem, uttryckt som koldioxidekvivalenter och baserat på en studie enligt metoden för produkters miljöavtryck (PEF) där miljöpåverkanskategorin för klimatförändring använts. |
| --- | --- |

21.

koldioxidavtryck: summan av utsläpp och upptag av växthusgaser i ett produktsystem, uttryckt som koldioxidekvivalenter och baserat på en studie enligt metoden för produkters miljöavtryck (PEF) där miljöpåverkanskategorin för klimatförändring använts.

| 22. | ekonomisk aktör: en tillverkare, ett behörigt ombud, en importör, en distributör eller en leverantör av distributionstjänster eller varje annan fysisk eller juridisk person som omfattas av skyldigheter avseende tillverkning, förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller återtillverkning, av batterier, utsläppande eller tillhandahållande av batterier på marknaden, inbegripet online, eller ibruktagande av batterier i enlighet med denna förordning. |
| --- | --- |

22.

ekonomisk aktör: en tillverkare, ett behörigt ombud, en importör, en distributör eller en leverantör av distributionstjänster eller varje annan fysisk eller juridisk person som omfattas av skyldigheter avseende tillverkning, förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller återtillverkning, av batterier, utsläppande eller tillhandahållande av batterier på marknaden, inbegripet online, eller ibruktagande av batterier i enlighet med denna förordning.

| 23. | oberoende aktör: en fysisk eller juridisk person som är oberoende av tillverkaren och producenten och som direkt eller indirekt är involverad i reparation, underhåll eller ändamålsändring av batterier, inbegripet avfallshanteringsaktörer, reparatörer, tillverkare eller distributörer av reparationsutrustning, verktyg eller reservdelar, samt utgivare av teknisk information, aktörer som erbjuder inspektions- och provningstjänster, aktörer som erbjuder utbildning för installatörer, tillverkare och reparatörer av utrustning för fordon som drivs på alternativa bränslen. |
| --- | --- |

23.

oberoende aktör: en fysisk eller juridisk person som är oberoende av tillverkaren och producenten och som direkt eller indirekt är involverad i reparation, underhåll eller ändamålsändring av batterier, inbegripet avfallshanteringsaktörer, reparatörer, tillverkare eller distributörer av reparationsutrustning, verktyg eller reservdelar, samt utgivare av teknisk information, aktörer som erbjuder inspektions- och provningstjänster, aktörer som erbjuder utbildning för installatörer, tillverkare och reparatörer av utrustning för fordon som drivs på alternativa bränslen.

| 24. | QR-kod: en maskinläsbar matriskod som länkar till information enligt kraven i denna förordning. |
| --- | --- |

24.

QR-kod: en maskinläsbar matriskod som länkar till information enligt kraven i denna förordning.

| 25. | batterihanteringssystem: en elektronisk anordning som kontrollerar eller hanterar ett batteris elektriska och termiska funktioner i syfte att säkerställa batteriets säkerhet, prestanda och livslängd, hanterar och lagrar uppgifter om parametrarna för bestämning av batteriets hälsotillstånd och förväntade livslängd enligt bilaga VII och som kommunicerar med det fordon, det lätta transportmedel eller den apparat i vilken batteriet ingår, eller med en offentlig eller privat laddningsinfrastruktur. |
| --- | --- |

25.

batterihanteringssystem: en elektronisk anordning som kontrollerar eller hanterar ett batteris elektriska och termiska funktioner i syfte att säkerställa batteriets säkerhet, prestanda och livslängd, hanterar och lagrar uppgifter om parametrarna för bestämning av batteriets hälsotillstånd och förväntade livslängd enligt bilaga VII och som kommunicerar med det fordon, det lätta transportmedel eller den apparat i vilken batteriet ingår, eller med en offentlig eller privat laddningsinfrastruktur.

| 26. | apparat: elektrisk eller elektronisk utrustning enligt definitionen i artikel 3.1 a i direktiv 2012/19/EU som helt eller delvis drivs med ett batteri eller kan drivas med ett batteri. |
| --- | --- |

26.

apparat: elektrisk eller elektronisk utrustning enligt definitionen i artikel 3.1 a i direktiv 2012/19/EU som helt eller delvis drivs med ett batteri eller kan drivas med ett batteri.

| 27. | laddningsstatus: batteriets tillgängliga energi uttryckt som en procentandel av dess nominella kapacitet enligt uppgift från tillverkaren. |
| --- | --- |

27.

laddningsstatus: batteriets tillgängliga energi uttryckt som en procentandel av dess nominella kapacitet enligt uppgift från tillverkaren.

| 28. | hälsotillstånd: ett mått på det laddningsbara batteriets allmänna skick och dess förmåga att leverera den angivna prestandan, jämfört med dess ursprungliga skick. |
| --- | --- |

28.

hälsotillstånd: ett mått på det laddningsbara batteriets allmänna skick och dess förmåga att leverera den angivna prestandan, jämfört med dess ursprungliga skick.

| 29. | förberedelse för återanvändning: förberedelse för återanvändning enligt definitionen i artikel 3.16 i direktiv 2008/98/EG. |
| --- | --- |

29.

förberedelse för återanvändning: förberedelse för återanvändning enligt definitionen i artikel 3.16 i direktiv 2008/98/EG.

| 30. | förberedelse för ändamålsändring: varje åtgärd som innebär att förbrukat batteri eller delar därav förbereds så att det kan användas för ett nytt ändamål eller en annan tillämpning än vad det ursprungligen utformades för. |
| --- | --- |

30.

förberedelse för ändamålsändring: varje åtgärd som innebär att förbrukat batteri eller delar därav förbereds så att det kan användas för ett nytt ändamål eller en annan tillämpning än vad det ursprungligen utformades för.

| 31. | ändamålsändring: varje åtgärd som leder till att ett batteri, som inte är ett förbrukat batteri, eller delar därav används för ett annat ändamål eller en annan tillämpning än vad batteriet ursprungligen utformades för. |
| --- | --- |

31.

ändamålsändring: varje åtgärd som leder till att ett batteri, som inte är ett förbrukat batteri, eller delar därav används för ett annat ändamål eller en annan tillämpning än vad batteriet ursprungligen utformades för.

| 32. | återtillverkning: varje teknisk åtgärd på ett begagnat batteri som innefattar demontering och utvärdering av alla dess battericeller och batterimoduler och användning av ett visst antal battericeller och batterimoduler, som är nya, begagnade eller återvunna från avfall, eller andra batterikomponenter för att återställa batteriets kapacitet till minst 90 % av den ursprungliga nominella kapaciteten, och där hälsotillståndet hos alla enskilda battericeller skiljer sig åt med högst 3 %, och som resulterar i att batteriet används för samma ändamål eller tillämpning som det ursprungligen utformades för. |
| --- | --- |

32.

återtillverkning: varje teknisk åtgärd på ett begagnat batteri som innefattar demontering och utvärdering av alla dess battericeller och batterimoduler och användning av ett visst antal battericeller och batterimoduler, som är nya, begagnade eller återvunna från avfall, eller andra batterikomponenter för att återställa batteriets kapacitet till minst 90 % av den ursprungliga nominella kapaciteten, och där hälsotillståndet hos alla enskilda battericeller skiljer sig åt med högst 3 %, och som resulterar i att batteriet används för samma ändamål eller tillämpning som det ursprungligen utformades för.

| 33. | tillverkare: en fysisk eller juridisk person som tillverkar ett batteri eller som låter utforma eller tillverka ett batteri och som saluför batteriet i eget namn eller under eget varumärke, eller som tar det i bruk för egen räkning. |
| --- | --- |

33.

tillverkare: en fysisk eller juridisk person som tillverkar ett batteri eller som låter utforma eller tillverka ett batteri och som saluför batteriet i eget namn eller under eget varumärke, eller som tar det i bruk för egen räkning.

| 34. | teknisk specifikation: ett dokument i vilket det fastställs vilka tekniska krav som en produkt, process eller tjänst ska uppfylla. |
| --- | --- |

34.

teknisk specifikation: ett dokument i vilket det fastställs vilka tekniska krav som en produkt, process eller tjänst ska uppfylla.

| 35. | harmoniserad standard: en standard enligt definitionen i artikel 2.1 c i förordning (EU) nr 1025/2012. |
| --- | --- |

35.

harmoniserad standard: en standard enligt definitionen i artikel 2.1 c i förordning (EU) nr 1025/2012.

| 36. | CE-märkning: märkning genom vilken en tillverkare visar att batteriet överensstämmer med tillämpliga krav i unionens harmoniseringslagstiftning i vilken det föreskrivs att märkningen ska anbringas. |
| --- | --- |

36.

CE-märkning: märkning genom vilken en tillverkare visar att batteriet överensstämmer med tillämpliga krav i unionens harmoniseringslagstiftning i vilken det föreskrivs att märkningen ska anbringas.

| 37. | ackreditering: ackreditering enligt definitionen i artikel 2.10 i förordning (EG) nr 765/2008. |
| --- | --- |

37.

ackreditering: ackreditering enligt definitionen i artikel 2.10 i förordning (EG) nr 765/2008.

| 38. | nationellt ackrediteringsorgan: ett nationellt ackrediteringsorgan enligt definitionen i artikel 2.11 i förordning (EG) nr 765/2008. |
| --- | --- |

38.

nationellt ackrediteringsorgan: ett nationellt ackrediteringsorgan enligt definitionen i artikel 2.11 i förordning (EG) nr 765/2008.

| 39. | bedömning av överensstämmelse: en process där det visas om kraven avseende hållbarhet, säkerhet, etikettering, information och tillbörlig aktsamhet enligt denna förordning har uppfyllts. |
| --- | --- |

39.

bedömning av överensstämmelse: en process där det visas om kraven avseende hållbarhet, säkerhet, etikettering, information och tillbörlig aktsamhet enligt denna förordning har uppfyllts.

| 40. | organ för bedömning av överensstämmelse: ett organ som utför bedömningar av överensstämmelse, inbegripet kalibrering, provning, certifiering och kontroll. |
| --- | --- |

40.

organ för bedömning av överensstämmelse: ett organ som utför bedömningar av överensstämmelse, inbegripet kalibrering, provning, certifiering och kontroll.

| 41. | anmält organ: ett organ för bedömning av överensstämmelse som anmälts i enlighet med kapitel V. |
| --- | --- |

41.

anmält organ: ett organ för bedömning av överensstämmelse som anmälts i enlighet med kapitel V.

| 42. | tillbörlig aktsamhet avseende batterier: de skyldigheter som en ekonomisk aktör måste iaktta avseende ledningssystem, riskhantering, tredjepartsgranskning och kontroll av anmälda organ och utlämnande av information i syfte att identifiera, förebygga och hantera faktiska och potentiella sociala och miljömässiga risker i samband med anskaffning, bearbetning och handel med de råmaterial och sekundära råmaterial som krävs för att tillverka batterier, inbegripet leverantörer i kedjan och deras dotterbolag eller underentreprenörer. |
| --- | --- |

42.

tillbörlig aktsamhet avseende batterier: de skyldigheter som en ekonomisk aktör måste iaktta avseende ledningssystem, riskhantering, tredjepartsgranskning och kontroll av anmälda organ och utlämnande av information i syfte att identifiera, förebygga och hantera faktiska och potentiella sociala och miljömässiga risker i samband med anskaffning, bearbetning och handel med de råmaterial och sekundära råmaterial som krävs för att tillverka batterier, inbegripet leverantörer i kedjan och deras dotterbolag eller underentreprenörer.

| 43. | dotterbolag: juridisk person genom vilken verksamheten i ett kontrollerat företag i den mening som avses i artikel 2.1 f i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG (44) utövas. |
| --- | --- |

43.

dotterbolag: juridisk person genom vilken verksamheten i ett kontrollerat företag i den mening som avses i artikel 2.1 f i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG (44) utövas.

| 44. | moderföretag: ett företag som kontrollerar ett eller flera dotterbolag. |
| --- | --- |

44.

moderföretag: ett företag som kontrollerar ett eller flera dotterbolag.

| 45. | konfliktdrabbade områden och högriskområden: konfliktdrabbade områden och högriskområden enligt definitionen i artikel 2 f i förordning (EU) 2017/821. |
| --- | --- |

45.

konfliktdrabbade områden och högriskområden: konfliktdrabbade områden och högriskområden enligt definitionen i artikel 2 f i förordning (EU) 2017/821.

| 46. | distansavtal: distansavtal enligt definitionen i artikel 2.7 i direktiv 2011/83/EU. |
| --- | --- |

46.

distansavtal: distansavtal enligt definitionen i artikel 2.7 i direktiv 2011/83/EU.

| 47. | producent: varje tillverkare, importör eller distributör eller annan fysisk eller juridisk person som, oberoende av försäljningsmetod, inbegripet distansavtal, antingen






  a) | är etablerad i en medlemsstat och tillverkar batterier i eget namn eller under eget varumärke, eller låter utforma eller tillverka batterier och levererar dem för första gången i eget namn eller under eget varumärke, inbegripet sådana som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon, inom denna medlemsstats territorium, |
| --- | --- | --- |

47.

producent: varje tillverkare, importör eller distributör eller annan fysisk eller juridisk person som, oberoende av försäljningsmetod, inbegripet distansavtal, antingen

a)

är etablerad i en medlemsstat och tillverkar batterier i eget namn eller under eget varumärke, eller låter utforma eller tillverka batterier och levererar dem för första gången i eget namn eller under eget varumärke, inbegripet sådana som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon, inom denna medlemsstats territorium,

| b) | är etablerad i en medlemsstat och återförsäljer batterier inom denna medlemsstats territorium i eget namn eller under eget varumärke, inbegripet batterier tillverkade av andra som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon på vilka dessa andra tillverkares namn eller varumärke inte visas. |
| --- | --- |

b)

är etablerad i en medlemsstat och återförsäljer batterier inom denna medlemsstats territorium i eget namn eller under eget varumärke, inbegripet batterier tillverkade av andra som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon på vilka dessa andra tillverkares namn eller varumärke inte visas.

| c) | är etablerad i en medlemsstat och levererar batterier yrkesmässigt för första gången i den medlemsstaten, inbegripet batterier som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon, från en annan medlemsstat eller från ett tredjeland, eller |
| --- | --- |

c)

är etablerad i en medlemsstat och levererar batterier yrkesmässigt för första gången i den medlemsstaten, inbegripet batterier som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon, från en annan medlemsstat eller från ett tredjeland, eller

| d) | säljer batterier, inbegripet batterier som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon, med hjälp av distansavtal direkt till slutanvändarna, oavsett om de är privata hushåll eller inte, i en medlemsstat och är etablerad i en annan medlemsstat eller i ett tredjeland. |
| --- | --- |

d)

säljer batterier, inbegripet batterier som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon, med hjälp av distansavtal direkt till slutanvändarna, oavsett om de är privata hushåll eller inte, i en medlemsstat och är etablerad i en annan medlemsstat eller i ett tredjeland.

| 48. | behörigt ombud för utökat producentansvar: en fysisk eller juridisk person etablerad i en medlemsstat i vilken producenten släpper ut batterier på marknaden och som inte är densamma som den medlemsstat där producenten är etablerad, vilken utses av producenten i enlighet med artikel 8a.5 tredje stycket i direktiv 2008/98/EG för att fullgöra producentens skyldigheter enligt kapitel VIII i denna förordning. |
| --- | --- |

48.

behörigt ombud för utökat producentansvar: en fysisk eller juridisk person etablerad i en medlemsstat i vilken producenten släpper ut batterier på marknaden och som inte är densamma som den medlemsstat där producenten är etablerad, vilken utses av producenten i enlighet med artikel 8a.5 tredje stycket i direktiv 2008/98/EG för att fullgöra producentens skyldigheter enligt kapitel VIII i denna förordning.

| 49. | producentansvarsorganisation: en juridisk person som finansiellt eller finansiellt och operativt organiserar fullgörandet av skyldigheter inom utökat producentansvar för flera producenters räkning. |
| --- | --- |

49.

producentansvarsorganisation: en juridisk person som finansiellt eller finansiellt och operativt organiserar fullgörandet av skyldigheter inom utökat producentansvar för flera producenters räkning.

| 50. | förbrukade batterier: batterier som är att betrakta som avfall enligt definitionen i artikel 3.1 i direktiv 2008/98/EG. |
| --- | --- |

50.

förbrukade batterier: batterier som är att betrakta som avfall enligt definitionen i artikel 3.1 i direktiv 2008/98/EG.

| 51. | batteritillverkningsavfall: de material eller föremål som kasseras under batteritillverkningsprocessen, som inte kan återanvändas som en integrerad del i samma process och som måste materialåtervinnas. |
| --- | --- |

51.

batteritillverkningsavfall: de material eller föremål som kasseras under batteritillverkningsprocessen, som inte kan återanvändas som en integrerad del i samma process och som måste materialåtervinnas.

| 52. | farligt ämne: ett ämne som klassificeras som farligt i enlighet med artikel 3 i förordning (EG) nr 1272/2008. |
| --- | --- |

52.

farligt ämne: ett ämne som klassificeras som farligt i enlighet med artikel 3 i förordning (EG) nr 1272/2008.

| 53. | behandling: varje åtgärd som utförs på förbrukade batterier efter det att de lämnats till en anläggning för sortering, förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, förberedelse för materialåtervinning eller materialåtervinning. |
| --- | --- |

53.

behandling: varje åtgärd som utförs på förbrukade batterier efter det att de lämnats till en anläggning för sortering, förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, förberedelse för materialåtervinning eller materialåtervinning.

| 54. | förberedelse för materialåtervinning: behandling av förbrukade batterier före en materialåtervinningsprocess, bland annat lagring, hantering och demontering av batteripack eller separering av fraktioner som inte ingår i själva batteriet. |
| --- | --- |

54.

förberedelse för materialåtervinning: behandling av förbrukade batterier före en materialåtervinningsprocess, bland annat lagring, hantering och demontering av batteripack eller separering av fraktioner som inte ingår i själva batteriet.

| 55. | insamlingsplats för frivillig insamling: varje icke-vinstdrivande, kommersiellt eller annat vinstdrivande företag eller offentligt organ som på eget initiativ deltar i separat insamling av förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel som de själva eller andra slutanvändare har genererat innan de förbrukade batterierna överlämnas till producenter, till producentansvarsorganisationer eller till avfallshanteringsaktörer för efterföljande behandling. |
| --- | --- |

55.

insamlingsplats för frivillig insamling: varje icke-vinstdrivande, kommersiellt eller annat vinstdrivande företag eller offentligt organ som på eget initiativ deltar i separat insamling av förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel som de själva eller andra slutanvändare har genererat innan de förbrukade batterierna överlämnas till producenter, till producentansvarsorganisationer eller till avfallshanteringsaktörer för efterföljande behandling.

| 56. | avfallshanteringsaktör: varje fysisk eller juridisk person som yrkesmässigt utför separat insamling eller behandling av förbrukade batterier. |
| --- | --- |

56.

avfallshanteringsaktör: varje fysisk eller juridisk person som yrkesmässigt utför separat insamling eller behandling av förbrukade batterier.

| 57. | godkänd anläggning: en verksamhetsutövare som i enlighet med direktiv 2008/98/EG har tillstånd att behandla förbrukade batterier. |
| --- | --- |

57.

godkänd anläggning: en verksamhetsutövare som i enlighet med direktiv 2008/98/EG har tillstånd att behandla förbrukade batterier.

| 58. | materialåtervinnare: varje fysisk eller juridisk person som utför materialåtervinning i en godkänd anläggning. |
| --- | --- |

58.

materialåtervinnare: varje fysisk eller juridisk person som utför materialåtervinning i en godkänd anläggning.

| 59. | ett batteris livslängd: den period som börjar när ett batteri tillverkas och som slutar när batteriet blir avfall. |
| --- | --- |

59.

ett batteris livslängd: den period som börjar när ett batteri tillverkas och som slutar när batteriet blir avfall.

| 60. | materialåtervinningsgrad: den kvot, uttryckt i procent, vilken fås när mängden utgående fraktioner som kan tillräknas som materialåtervunna divideras med mängden ingående fraktioner av förbrukade batterier, för en materialåtervinningsprocess. |
| --- | --- |

60.

materialåtervinningsgrad: den kvot, uttryckt i procent, vilken fås när mängden utgående fraktioner som kan tillräknas som materialåtervunna divideras med mängden ingående fraktioner av förbrukade batterier, för en materialåtervinningsprocess.

| 61. | unionens harmoniseringslagstiftning: unionslagstiftning som harmoniserar villkoren för saluföring av produkter. |
| --- | --- |

61.

unionens harmoniseringslagstiftning: unionslagstiftning som harmoniserar villkoren för saluföring av produkter.

| 62. | nationell myndighet: godkännandemyndighet eller annan myndighet som, beträffande batterier, arbetar med och ansvarar för marknadskontroll i en medlemsstat. |
| --- | --- |

62.

nationell myndighet: godkännandemyndighet eller annan myndighet som, beträffande batterier, arbetar med och ansvarar för marknadskontroll i en medlemsstat.

| 63. | behörigt ombud: varje fysisk eller juridisk person som är etablerad i unionen och som enligt en skriftlig fullmakt från en tillverkare ger ombudet rätt att i tillverkarens ställe utföra särskilda uppgifter, med beaktande av tillverkarens skyldigheter enligt kapitlen IV och VI. |
| --- | --- |

63.

behörigt ombud: varje fysisk eller juridisk person som är etablerad i unionen och som enligt en skriftlig fullmakt från en tillverkare ger ombudet rätt att i tillverkarens ställe utföra särskilda uppgifter, med beaktande av tillverkarens skyldigheter enligt kapitlen IV och VI.

| 64. | importör: en fysisk eller juridisk person som är etablerad i unionen och som släpper ut ett batteri från ett tredjeland på marknaden. |
| --- | --- |

64.

importör: en fysisk eller juridisk person som är etablerad i unionen och som släpper ut ett batteri från ett tredjeland på marknaden.

| 65. | distributör: en fysisk eller juridisk person i leveranskedjan, utöver tillverkaren eller importören, som tillhandahåller ett batteri på marknaden. |
| --- | --- |

65.

distributör: en fysisk eller juridisk person i leveranskedjan, utöver tillverkaren eller importören, som tillhandahåller ett batteri på marknaden.

| 66. | unik identitetsbeteckning: en unik teckensträng för identifiering av batterier som också möjliggör en webblänk till batteripasset. |
| --- | --- |

66.

unik identitetsbeteckning: en unik teckensträng för identifiering av batterier som också möjliggör en webblänk till batteripasset.

| 67. | onlineplattform: en onlineplattform enligt definitionen i artikel 3 i i förordning (EU) 2022/2065. |
| --- | --- |

67.

onlineplattform: en onlineplattform enligt definitionen i artikel 3 i i förordning (EU) 2022/2065.

| 68. | marknadsaktör: en marknadsaktör enligt definitionen i artikel 2.25 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/943 (45). |
| --- | --- |

68.

marknadsaktör: en marknadsaktör enligt definitionen i artikel 2.25 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/943 (45).

2.   Utöver de definitioner som avses i punkt 1 gäller följande definitioner:

| a) | avfall, avfallsinnehavare, avfallshantering, förebyggande, insamling, separat insamling, system för utökat producentansvar, återanvändning och materialåtervinning som anges i artikel 3 i direktiv 2008/98/EG gälla. |
| --- | --- |

a)

avfall, avfallsinnehavare, avfallshantering, förebyggande, insamling, separat insamling, system för utökat producentansvar, återanvändning och materialåtervinning som anges i artikel 3 i direktiv 2008/98/EG gälla.

| b) | marknadskontroll, marknadskontrollmyndighet, leverantör av distributionstjänster, korrigerande åtgärd, slutanvändare, återkallelse och tillbakadragande samt av risk i förhållande till kraven i kapitlen I, IV, VI, VII och IX och bilagorna V, VIII och XIII i den här förordningen, i artikel 3 i förordning (EU) 2019/1020 gäller. |
| --- | --- |

b)

marknadskontroll, marknadskontrollmyndighet, leverantör av distributionstjänster, korrigerande åtgärd, slutanvändare, återkallelse och tillbakadragande samt av risk i förhållande till kraven i kapitlen I, IV, VI, VII och IX och bilagorna V, VIII och XIII i den här förordningen, i artikel 3 i förordning (EU) 2019/1020 gäller.

| c) | oberoende aggregator och energilagring i artikel 2 i direktiv (EU) 2019/944 gäller. |
| --- | --- |

c)

oberoende aggregator och energilagring i artikel 2 i direktiv (EU) 2019/944 gäller.

Artikel 4

Fri rörlighet

1.   Medlemsstaterna får inte, av skäl som rör kraven på hållbarheten, säkerheten och märkningen av samt informationen om batterier som omfattas av denna förordning, förbjuda, begränsa eller hindra tillhandahållande på marknaden eller ibruktagande av batterier som uppfyller kraven i denna förordning.

2.   Medlemsstaterna får inte förhindra att batterier som inte överensstämmer med kraven i denna förordning visas vid handelsmässor, utställningar, förevisningar eller liknande evenemang, under förutsättning att det tydligt och klart anges att batterierna inte överensstämmer med kraven i denna förordning och inte får tillhandahållas på marknaden eller tas i bruk förrän de följer dessa krav. Vid förevisningar av sådana batterier ska berörda ekonomiska aktörer vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa människors säkerhet.

Artikel 5

Hållbarhet, säkerhet, märkning och informationskrav för batterier

1.   Batterier får endast släppas ut på marknaden eller tas i bruk om de uppfyller följande krav:

| a) | De hållbarhets- och säkerhetskrav som anges i artiklarna 6–10 och 12. |
| --- | --- |

a)

De hållbarhets- och säkerhetskrav som anges i artiklarna 6–10 och 12.

| b) | De märknings- och informationskrav som anges i kapitel III. |
| --- | --- |

b)

De märknings- och informationskrav som anges i kapitel III.

2.   Beträffande eventuella aspekter som inte omfattas av kapitlen II och III får batterier som släpps ut på marknaden eller tas i bruk enligt punkt 1 inte utgöra en risk för människors hälsa och säkerhet, för egendom eller för miljön.

KAPITEL II

Hållbarhets- och säkerhetskrav

Artikel 6

Begränsningar för ämnen

1.   Utöver de begränsningar som anges i bilaga XVII till förordning (EG) nr 1907/2006 och i artikel 4.2 a i direktiv 2000/53/EG får batterier inte innehålla ämnen för vilka det anges en begränsning i bilaga I till den här förordningen, utom om de uppfyller de villkor som anges avseende begränsningen.

2.   Om användningen av ett ämne vid tillverkning av batterier, eller förekomsten av ett ämne i batterierna när de släpps ut på marknaden eller under senare livscykelfaser, inklusive vid ändamålsändring eller vid behandling av förbrukade batterier, medför en oacceptabel hälso- eller miljörisk som inte kontrolleras på ett adekvat sätt och som måste hanteras på unionsnivå, ska kommissionen anta en delegerad akt i enlighet med artikel 89 för att ändra begränsningarna i bilaga I, enligt förfarandet i artiklarna 86, 87 och 88.

3.   De begränsningar som antas enligt punkt 2 i denna artikel ska inte gälla användningen av ett ämne inom vetenskaplig forskning och utveckling enligt definitionen i artikel 3.23 i förordning (EG) nr 1907/2006 som utförs rörande batterier.

4.   Om en begränsning som antas enligt punkt 2 i denna artikel inte ska gälla för produkt- och processinriktad forskning och utveckling, enligt definitionen i artikel 3.22 i förordning (EG) nr 1907/2006, ska detta undantag, och den maximala mängd av ämnet som undantaget omfattar, anges i bilaga I till den här förordningen.

5.   Senast den 31 december 2027 ska kommissionen, med bistånd av Europeiska kemikaliemyndigheten, inrättad genom förordning (EG) nr 1907/2006 (kemikaliemyndigheten), utarbeta en rapport om ämnen som inger betänkligheter nämligen ämnen som inger betänkligheter: ett ämne som inverkar negativt på människors hälsa eller miljön eller som hindrar materialåtervinning av säkra sekundära råmaterial av hög kvalitet som finns i batterier eller används vid tillverkningen av dem. Kommissionen ska överlämna denna rapport med närmare information om sina iakttagelser till Europaparlamentet och rådet och ska överväga lämpliga uppföljningsåtgärder, inbegripet antagandet av delegerade akter enligt punkt 2 i denna artikel.

Artikel 7

Koldioxidavtryck för elfordonsbatterier, laddningsbara industribatterier och batterier för lätta transportmedel

1.   För elfordonsbatterier, laddningsbara industribatterier med en kapacitet på över 2 kWh och batterier för lätta transportmedel ska ten deklaration om koldioxidavtryck upprättas för varje batterimodell per tillverkningsanläggning, i enlighet med den genomförandeakt som avses i fjärde stycket och som ska innehålla åtminstone följande information:

| a) | administrativ information om tillverkaren, |
| --- | --- |

a)

administrativ information om tillverkaren,

| b) | information om batterimodellen, |
| --- | --- |

b)

information om batterimodellen,

| c) | information om batteritillverkningsanläggningens geografiska position, |
| --- | --- |

c)

information om batteritillverkningsanläggningens geografiska position,

| d) | batteriets koldioxidavtryck, beräknat som antal kg koldioxidekvivalenter per 1 kWh av den totala energi som batteriet levererar under sin förväntade livslängd, |
| --- | --- |

d)

batteriets koldioxidavtryck, beräknat som antal kg koldioxidekvivalenter per 1 kWh av den totala energi som batteriet levererar under sin förväntade livslängd,

| e) | uppgift om batteriets koldioxidavtryck differentierat enligt livscykelfas enligt beskrivningen i punkt 4 i bilaga II, |
| --- | --- |

e)

uppgift om batteriets koldioxidavtryck differentierat enligt livscykelfas enligt beskrivningen i punkt 4 i bilaga II,

| f) | identifikationsnumret för batteriets EU-försäkran om överensstämmelse, |
| --- | --- |

f)

identifikationsnumret för batteriets EU-försäkran om överensstämmelse,

| g) | en webblänk som ger tillgång till en offentlig version av den undersökning som ligger till grund för de värden för koldioxidavtrycket som avses i leden d och e. |
| --- | --- |

g)

en webblänk som ger tillgång till en offentlig version av den undersökning som ligger till grund för de värden för koldioxidavtrycket som avses i leden d och e.

Deklarationen om koldioxidavtryck ska gälla från och med

| a) | den 18 februari 2025 eller 12 månader efter dagen för ikraftträdande av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för elfordonsbatterier, |
| --- | --- |

a)

den 18 februari 2025 eller 12 månader efter dagen för ikraftträdande av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för elfordonsbatterier,

| b) | den 18 februari 2026 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för laddningsbara industribatterier, med undantag för sådana med uteslutande extern lagring, |
| --- | --- |

b)

den 18 februari 2026 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för laddningsbara industribatterier, med undantag för sådana med uteslutande extern lagring,

| c) | den 18 augusti 2028 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdandet av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för batterier för lätta transportmedel, |
| --- | --- |

c)

den 18 augusti 2028 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdandet av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för batterier för lätta transportmedel,

| d) | den 18 augusti 2030 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdandet av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för laddningsbara industribatterier med extern lagring, |
| --- | --- |

d)

den 18 augusti 2030 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdandet av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för laddningsbara industribatterier med extern lagring,

Deklarationen om koldioxidavtryck ska medfölja batteriet fram tills dess att den blir tillgänglig via den QR-kod som avses i artikel 13.6.

Kommissionen ska senast den 18 februari 2024 för elfordonsbatterier den 18 februari 2025 för laddningsbara industribatterier, med undantag för sådana med extern lagring, den 18 februari 2027 för batterier för lätta transportmedel och den 18 februari 2029 för industribatterier med extern lagring, anta

| a) | en delegerad akt i enlighet med artikel 89 för att komplettera denna förordning genom att fastställa den metod för beräkningen och granskningen av batteriets koldioxidavtryck som avses i första stycket d, i enlighet med de väsentliga delar som anges i bilaga II, |
| --- | --- |

a)

en delegerad akt i enlighet med artikel 89 för att komplettera denna förordning genom att fastställa den metod för beräkningen och granskningen av batteriets koldioxidavtryck som avses i första stycket d, i enlighet med de väsentliga delar som anges i bilaga II,

| b) | en genomförandeakt som fastställer formatet för den deklaration om koldioxidavtryck som avses i första stycket. Den genomförandeakten ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3. |
| --- | --- |

b)

en genomförandeakt som fastställer formatet för den deklaration om koldioxidavtryck som avses i första stycket. Den genomförandeakten ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3.

2.   Elfordonsbatterier, laddningsbara industribatterier med en kapacitet på mer än 2 kWh och batterier för lätta transportmedel ska förses med en tydligt framträdande, lättförståelig och outplånlig märkning som anger den prestandaklass för batteriets koldioxidavtryck som avses i punkt 1 första stycket d och deklarera den prestandaklass för koldioxidavtryck som den relevanta batterimodellen per tillverkningsanläggning motsvarar.

För batterier som avses i första stycket ska den tekniska dokumentation som avses i bilaga VIII visa att det deklarerade koldioxidavtrycket och den tillhörande klassificeringen i en prestandaklass för koldioxidavtryck har beräknats i enlighet med den metod som anges i de delegerade akter som kommissionen har antagit enligt punkt 1 fjärde stycket a och fjärde stycket a i denna punkt.

Kravet på angivande av prestandaklass för koldioxidavtryck i första stycket ska tillämpas från och med

| a) | den 18 augusti 2026 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för elfordonsbatterier, |
| --- | --- |

a)

den 18 augusti 2026 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för elfordonsbatterier,

| b) | den 18 augusti 2027 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för laddningsbara industribatterier, med undantag för sådana med uteslutande extern lagring, |
| --- | --- |

b)

den 18 augusti 2027 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för laddningsbara industribatterier, med undantag för sådana med uteslutande extern lagring,

| c) | den 18 februari 2030 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för batterier för lätta transportmedel, |
| --- | --- |

c)

den 18 februari 2030 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för batterier för lätta transportmedel,

| d) | den 18 februari 2032 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för laddningsbara industribatterier med extern lagring. |
| --- | --- |

d)

den 18 februari 2032 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av antingen den delegerade akt eller den genomförandeakt som avses i fjärde stycket a respektive b, beroende på vilket som infaller senast, för laddningsbara industribatterier med extern lagring.

Kommissionen ska senast den 18 februari 2025 för elfordonsbatterier den 18 augusti 2026 för laddningsbara industribatterier, med undantag för sådana med uteslutande extern lagring, den 18 augusti 2028 för batterier för lätta transportmedel och den 18 augusti 2030 för laddningsbara industribatterier med extern lagring, anta följande:

| a) | En delegerad akt i enlighet med artikel 89 med avseende på att komplettera denna förordning genom att fastställa de prestandaklasser för koldioxidavtryck som avses i första stycket. Vid utarbetandet av denna delegerade akt ska kommissionen beakta de villkor som anges i punkt 8 i bilaga II. |
| --- | --- |

a)

En delegerad akt i enlighet med artikel 89 med avseende på att komplettera denna förordning genom att fastställa de prestandaklasser för koldioxidavtryck som avses i första stycket. Vid utarbetandet av denna delegerade akt ska kommissionen beakta de villkor som anges i punkt 8 i bilaga II.

| b) | En genomförandeakt som fastställer formaten för den märkning som avses i första stycket och formatet för den deklaration om prestandaklass för koldioxidavtryck som avses i det stycket. Den genomförandeakten ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3. |
| --- | --- |

b)

En genomförandeakt som fastställer formaten för den märkning som avses i första stycket och formatet för den deklaration om prestandaklass för koldioxidavtryck som avses i det stycket. Den genomförandeakten ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3.

Kommissionen ska, i enlighet med villkoren i punkt 8 i bilaga II, se över antalet prestandaklasser och tröskelvärdena mellan dem vart tredje år och i tillämpliga fall anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 för att ändra antalet prestandaklasser och tröskelvärdena mellan dem så att de förblir representativa för verkligheten på marknaden och väntad utveckling på marknaden.

3.   För elfordonsbatterier, laddningsbara industribatterier med en kapacitet på mer än 2 kWh och batterier för lätta transportmedel ska den tekniska dokumentation som avses i bilaga VIII visa att det deklarerade värdet för koldioxidavtryck under hela livscykeln för den relevanta batterimodellen per tillverkningsanläggning ligger under det högsta tröskelvärde som fastställs i den delegerade akt som antagits i enlighet med tredje stycket.

Kravet på angivande av ett högsta tröskelvärde för koldioxidavtryck under hela livscykeln i första stycket ska tillämpas från och med

| a) | den 18 februari 2028 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av den delegerade akt som avses i tredje stycket, beroende på vilket som infaller senast, för elfordonsbatterier, |
| --- | --- |

a)

den 18 februari 2028 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av den delegerade akt som avses i tredje stycket, beroende på vilket som infaller senast, för elfordonsbatterier,

| b) | den 18 februari 2029 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av den delegerade akt som avses i tredje stycket, beroende på vilket som infaller senast, för laddningsbara industribatterier, med undantag för sådana med uteslutande extern lagring, |
| --- | --- |

b)

den 18 februari 2029 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av den delegerade akt som avses i tredje stycket, beroende på vilket som infaller senast, för laddningsbara industribatterier, med undantag för sådana med uteslutande extern lagring,

| c) | den 18 augusti 2031 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av den delegerade akt som avses i tredje stycket, beroende på vilket som infaller senast, för batterier för lätta transportmedel, |
| --- | --- |

c)

den 18 augusti 2031 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av den delegerade akt som avses i tredje stycket, beroende på vilket som infaller senast, för batterier för lätta transportmedel,

| d) | den 18 augusti 2033 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av den delegerade akt som avses i tredje stycket, beroende på vilket som infaller senast, för laddningsbara industribatterier med extern lagring. |
| --- | --- |

d)

den 18 augusti 2033 eller 18 månader efter dagen för ikraftträdande av den delegerade akt som avses i tredje stycket, beroende på vilket som infaller senast, för laddningsbara industribatterier med extern lagring.

Kommissionen ska senast den 18 augusti 2026 för elfordonsbatterier den 18 februari 2028 för laddningsbara industribatterier, med undantag för sådana med extern lagring, den 18 februari 2030 för batterier för lätta transportmedel och den 18 februari 2032 för industribatterier med extern lagring, anta en delegerad akt i enlighet med artikel 89 med avseende på att komplettera denna förordning genom att fastställa det högsta tröskelvärde för koldioxidavtryck under hela livscykeln som avses i första stycket. Vid utarbetandet av denna delegerade akt ska kommissionen beakta de relevanta villkor som anges i punkt 9 i bilaga II.

Vid behov ska ett överskridande av det högsta tröskelvärdet för koldioxidavtryck under hela livscykeln leda till en omklassificering av de prestandaklasser för koldioxidavtryck som avses i punkt 2.

4.   Senast den 31 december 2030 ska kommissionen bedöma möjligheten att utvidga kraven i denna artikel till bärbara batterier, och kravet i punkt 3 till laddningsbara industribatterier med en kapacitet på högst 2 kWh. Kommissionen ska för detta ändamål överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet och överväga att vidta nödvändiga åtgärder, inbegripet antagande av lagstiftningsförslag.

5.   Punkterna 1, 2 och 3 ska inte gälla för ett batteri som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller återtillverkning, om batteriet redan hade släppts ut på marknaden eller tagits i bruk innan det blev föremål för en sådan åtgärd.

Artikel 8

Återvunnet innehåll i industribatterier, elfordonsbatterier, batterier för lätta transportmedel och startbatterier

1.   Från och med den 18 augusti 2028 eller 24 månader efter dagen för ikraftträdande av den delegerade akt som avses i tredje stycket, beroende på vilket som infaller senast, ska, industribatterier med en kapacitet på mer än 2 kWh, med undantag för sådana med uteslutande extern lagring, elfordonsbatterier och startbatterier, vars aktiva material innehåller kobolt, bly, litium eller nickel, åtföljas av dokumentation med information om procentandelen kobolt, litium eller nickel som ingår i aktiva material och som återvunnits från batteritillverkningsavfall eller konsumtionsavfall, och procentandelen bly som ingår i batteriet och som återvunnits från avfall, för varje batterimodell per år och per tillverkningsanläggning.

Första stycket ska tillämpas från och med den 18 augusti 2033 på batterier för lätta transportmedel som innehåller kobolt, bly, litium eller nickel i aktiva material.

Senast den 18 augusti 2026 ska kommissionen anta en delegerad akt i enlighet med artikel 89 för att komplettera denna förordning genom att, för de batterier som avses i första och andra styckena, fastställa en metod för beräkning och kontroll av den från avfall återvunna procentandelen kobolt, litium eller nickel som ingår i aktiva material och som återvunnits från batteritillverkningsavfall eller konsumtionsavfall, och procentandelen bly som ingår i batteriet och som återvunnits från avfall, i de batterier som avses i första och andra stycket, samt formatet för dokumentationen.

2.   Från och med den 18 augusti 2031 ska, för industribatterier med en kapacitet på mer än 2 kWh, med undantag för sådana med uteslutande extern lagring, elfordonsbatterier och startbatterier, vars aktiva material innehåller kobolt, bly, litium eller nickel, den tekniska dokumentation som avses i bilaga VIII visa att dessa batterier i aktiva material innehåller följande minimiprocentandel kobolt, litium eller nickel som återvunnits från batteritillverkningsavfall eller konsumtionsavfall, och minimiprocentandelen bly som ingår i batteriet och som återvunnits från avfall, för varje batterimodell per år och per tillverkningsanläggning:

| a) | 16 % kobolt, |
| --- | --- |

a)

16 % kobolt,

| b) | 85 % bly, |
| --- | --- |

b)

85 % bly,

| c) | 6 % litium, |
| --- | --- |

c)

6 % litium,

| d) | 6 % nickel. |
| --- | --- |

d)

6 % nickel.

3.   Från och med den 18 augusti 2036 ska, för industribatterier med en kapacitet på mer än 2 kWh, med undantag för sådana med uteslutande extern lagring, elfordonsbatterier, batterier för lätta transportmedel och startbatterier, vars aktiva material innehåller kobolt, bly, litium eller nickel, den tekniska dokumentation som avses i bilaga VIII visa att dessa batterier i aktiva material innehåller följande minimiprocentandel kobolt, litium eller nickel som återvunnits från batteritillverkningsavfall eller konsumtionsavfall, och minimiprocentandelen bly som ingår i batteriet och som återvunnits från avfall, för varje batterimodell per år och per tillverkningsanläggning:

| a) | 26 % kobolt, |
| --- | --- |

a)

26 % kobolt,

| b) | 85 % bly, |
| --- | --- |

b)

85 % bly,

| c) | 12 % litium, |
| --- | --- |

c)

12 % litium,

| d) | 15 % nickel. |
| --- | --- |

d)

15 % nickel.

4.   Punkterna 1, 2 och 3 ska inte tillämpas på batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller återtillverkning, om batterierna redan hade släppts ut på marknaden eller tagits i bruk innan de blev föremål för en sådan åtgärd.

5.   Efter dagen för ikraftträdande av den delegerade akt som antagits enligt punkt 1, och senast den 31 december 2028, ska kommissionen bedöma om det, mot bakgrund av den befintliga tillgången och den prognostiserade tillgången för 2030 och 2035 på kobolt, bly, litium eller nickel som återvunnits från avfall eller mot bakgrund av att det råder brist på sådana ämnen, och till följd av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen, är lämpligt att se över de mål som fastställs i punkterna 2 och 3.

Om det är motiverat och lämpligt mot bakgrund av den bedömning som gjorts i enlighet med första stycket eller på grund av andra omfattande förändringar i batteriteknik som påverkar vilka materialtyper som återvinns, ska kommissionen senast den 18 augusti 2029 anta en delegerad akt i enlighet med artikel 89 med avseende på att ändra de mål som anges i punkterna 2 och 3.

6.   Om det är motiverat och lämpligt mot bakgrund av marknadsutvecklingen för batteriers kemiska sammansättning som påverkar vilka materialtyper som kan återvinnas, ges kommissionen befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 med avseende på att ändra denna förordning genom att i punkterna 2 och 3 i denna artikel lägga till andra material än kobolt, bly, litium och nickel, med specifika minimiandelar av återvunnet innehåll per specifikt material.

Artikel 9

Prestanda- och hållbarhetskrav för bärbara batterier för allmänt bruk

1.   Från och med den 18 augusti 2028 eller 24 månader efter dagen för ikraftträdande av den delegerade akt som avses i punkt 2, beroende på vilket som infaller senast, ska bärbara batterier för allmänt bruk, med undantag av knappceller, uppfylla de minimivärden för parametrarna för elektrokemisk prestanda och hållbarhet som anges i bilaga III och som fastställs i den delegerade akt som antas i enlighet med punkt 2.

2.   Senast den 18 augusti 2027 ska kommissionen anta en delegerad akt i enlighet med artikel 89 med avseende på att komplettera denna förordning genom att fastställa obligatoriska minimivärden för de parametrar för elektrokemisk prestanda och hållbarhet som fastställs i bilaga III för bärbara batterier för allmänt bruk, med undantag av knappceller.

Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 med avseende på att ändra de minimivärden som aves i första stycket eller lägga till parametrar för elektrokemisk prestanda och hållbarhet till de som fastställs i bilaga III mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen.

Vid utarbetandet av den delegerade akt som avses i första stycket ska kommissionen beakta behovet av att minska miljöpåverkan av bärbara batterier för allmänt bruk under batteriernas livscykel, inbegripet genom att öka deras resurseffektivitet, och ska beakta relevanta internationella standarder och märkningssystem.

Kommissionen ska också säkerställa att bestämmelserna i den delegerade akt som avses i första stycket inte får någon betydande negativ inverkan på batteriernas säkerhet och funktion eller på de apparater, lätta transportmedel eller andra fordon i vilka batterierna ingår, på prisöverkomligheten och kostnaderna för slutanvändarna och på industrins konkurrenskraft.

3.   Senast den 31 december 2030 ska kommissionen bedöma genomförbarheten för åtgärderna för att fasa ut icke-laddningsbara bärbara batterier för allmänt bruk i syfte att minimera deras miljöpåverkan på grundval av metoden för livscykelanalys och fungerande alternativ för slutanvändarna. Kommissionen ska för detta ändamål överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet och överväga att vidta nödvändiga åtgärder, inbegripet antagande av lagstiftningsförslag om antingen utfasning eller fastställande av krav på ekodesign.

Artikel 10

Prestanda- och hållbarhetskrav för laddningsbara industribatterier, batterier för lätta transportmedel och elfordonsbatteri

1.   Från och med den 18 augusti 2024 ska laddningsbara industribatterier med en kapacitet på mer än 2 kWh, batterier för lätta transportmedel och elfordonsbatterier åtföljas av ett dokument som innehåller värden för de parametrar för elektrokemisk prestanda och hållbarhet som anges i del A i bilaga IV.

För batterier som avses i första stycket ska den tekniska dokumentation som avses i bilaga VIII innehålla en förklaring av de tekniska specifikationer, standarder och villkor som används för att mäta, beräkna eller uppskatta värdena för parametrarna för elektrokemisk prestanda och hållbarhet. Förklaringen ska också, som ett minimikrav, innehålla de uppgifter som anges i del B i bilaga IV.

2.   Från och med antingen den 18 augusti 2027 eller 18 månader efter det att den delegerade akt som avses i punkt 5 första stycket träder i kraft, beroende på vilket som infaller senast, ska laddningsbara industribatterier med en kapacitet på mer än 2 kWh, med undantag för sådana med uteslutande extern lagring, uppfylla de minimivärden som fastställs i den delegerade akt som antas i enlighet med punkt 5 första stycket med avseende på de parametrar för elektrokemisk prestanda och hållbarhet som avses i del A i bilaga IV.

3.   Från och med antingen den 18 augusti 2028 eller 18 månader efter det att den delegerade akt som avses i punkt 5 andra stycket träder i kraft, beroende på vilket som infaller senast, ska batterier för lätta transportmedel uppfylla de minimivärden som fastställs i den delegerade akt som antas enligt punkt 5 andra stycket med avseende på de parametrar för elektrokemisk prestanda och hållbarhet som avses i del A i bilaga IV.

4.   Punkterna 1, 2 och 3 ska inte tillämpas på ett batteri som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller återtillverkning, om den ekonomiska aktör som släpper ut batteriet på marknaden eller tar det i bruk visar att batteriet, innan det blev föremål för en sådan åtgärd, har släppts ut på marknaden eller tagits i bruk före de datum då dessa skyldigheter blir tillämpliga i enlighet med de punkterna.

5.   Senast den 18 februari 2026 ska kommissionen anta en delegerad akt i enlighet med artikel 89 för att komplettera denna förordning genom att fastställa minimivärden för de parametrar för elektrokemisk prestanda och hållbarhet som anges i del A i bilaga IV som laddningsbara industribatterier med en kapacitet på mer än 2 kWh, med undantag för sådana med uteslutande extern lagring, ska följa.

Senast den 18 februari 2027 ska kommissionen anta en delegerad akt i enlighet med artikel 89 med avseende på att komplettera denna förordning genom att fastställa minimivärden för de parametrar för elektrokemisk prestanda och hållbarhet som anges i del A i bilaga IV och som batterier för lätta transportmedel ska uppnå.

Vid utarbetandet av de delegerade akter som avses i första och andra styckena ska kommissionen beakta behovet av att minska den miljöpåverkan som orsakas av laddningsbara industribatterier med en kapacitet på mer än 2 kWh, med undantag för sådana med uteslutande extern lagring, och av batterier för lätta transportmedel, under dessas livscykel och säkerställa att de krav som fastställs i de delegerade akterna inte får någon betydande negativ inverkan på batteriernas funktion eller på de apparater, lätta transportmedel eller andra fordon i vilka batterierna ingår, på prisöverkomligheten och industrins konkurrenskraft.

6.   Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 med avseende på att ändra de parametrar för elektrokemisk prestanda och hållbarhet som fastställs i bilaga IV mot bakgrund av marknadsutvecklingen och den tekniska och vetenskapliga utvecklingen, särskilt inbegripet de tekniska specifikationerna från arbetet i Uneces informella arbetsgrupp för elfordon och miljö.

Artikel 11

Möjlighet att avlägsna och ersätta bärbara batterier och batterier för lätta transportmedel

1.   Varje fysisk eller juridisk person som på marknaden släpper ut produkter där det ingår bärbara batterier ska säkerställa att dessa batterier lätt kan avlägsnas och ersättas av slutanvändaren när som helst under produktens livslängd. Det kravet ska enbart tillämpas på hela batterier och inte enskilda celler eller andra delar som ingår i batterierna.

Ett bärbart batteri ska anses vara lätt att avlägsna av slutanvändaren om det kan avlägsnas från en produkt med hjälp av kommersiellt tillgängliga verktyg, utan att det krävs användning av specialverktyg, såvida de inte tillhandahålls kostnadsfritt med produkten, eller märkesskyddade verktyg, värmeenergi eller lösningsmedel för att demontera produkten.

Varje fysisk eller juridisk person som på marknaden släpper ut produkter där det ingår bärbara batterier ska säkerställa att dessa produkter åtföljs av bruksanvisningar och säkerhetsföreskrifter om batteriernas användning, avlägsnande och ersättning. Dessa bruksanvisningar och säkerhetsföreskrifter ska göras permanent tillgängliga på en offentlig webbplats och vara lättbegripliga för slutanvändarna.

Denna punkt ska inte påverka tillämpningen av eventuella särskilda bestämmelser som säkerställer en högre skyddsnivå för miljön och människors hälsa i fråga om slutanvändarnas möjlighet att avlägsna och ersätta bärbara batterier och som fastställs i unionsrätten om elektrisk och elektronisk utrustning enligt definitionen i artikel 3.1 a i direktiv 2012/19/EU.

2.   Genom undantag från punkt 1 får följande produkter där det ingår bärbara batterier utformas så att batteriet kan avlägsnas och ersättas endast av oberoende yrkesutövare:

| a) | Apparater särskilt utformade för att främst användas i en miljö som regelbundet innebär vattenstänk, strömmande vatten eller nedsänkning i vatten och som är avsedda att vara tvättbara eller sköljbara. |
| --- | --- |

a)

Apparater särskilt utformade för att främst användas i en miljö som regelbundet innebär vattenstänk, strömmande vatten eller nedsänkning i vatten och som är avsedda att vara tvättbara eller sköljbara.

| b) | Medicintekniska produkter för yrkesmässig medicinsk bildteknik och radioterapi som avses i artikel 2.1 i förordning (EU) 2017/745 och medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik enligt definitionen i artikel 2.2 i rådets förordning (EU) 2017/746. |
| --- | --- |

b)

Medicintekniska produkter för yrkesmässig medicinsk bildteknik och radioterapi som avses i artikel 2.1 i förordning (EU) 2017/745 och medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik enligt definitionen i artikel 2.2 i rådets förordning (EU) 2017/746.

Det undantag som anges i led a i denna punkt ska enbart vara tillämpligt om sådant undantag är nödvändigt för att säkerställa användarens och apparatens säkerhet.

3.   De skyldigheter som anges i punkt 1 ska inte tillämpas om det krävs kontinuitet i strömförsörjningen och om en permanent förbindelse mellan produkten och det respektive bärbara batteriet är nödvändig för att säkerställa användarens och apparatens säkerhet eller, för produkter som samlar in och tillhandahåller uppgifter som sin huvudsakliga funktion, av dataintegritetsskäl.

4.   Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 med avseende på att ändra punkt 2 i denna artikel genom att lägga till ytterligare produkter som ska undantas från kraven på möjlighet till avlägsnande och ersättning enligt punkt 1 i denna artikel. Sådana delegerade akter ska enbart antas på grund av marknadsutvecklingen och den tekniska och vetenskapliga utvecklingen, och förutsatt att det finns vetenskapligt grundade farhågor om säkerheten för slutanvändare som avlägsnar eller ersätter det bärbara batteriet, eller då det finns en risk att avlägsnandet eller ersättandet av batteriet av slutanvändaren skulle strida mot produktsäkerhetskrav som föreskrivs i tillämplig unionsrätt.

5.   Varje fysisk eller juridisk person som på marknaden släpper ut produkter där det ingår batterier för lätta transportmedel ska säkerställa att dessa batterier samt enskilda battericeller som ingår i batteripacket lätt kan avlägsnas och ersättas av oberoende yrkesutövare när som helst under produktens livslängd.

6.   Vid tillämpningen av punkterna 1 och 5 ska ett bärbart batteri eller ett batteri för lätta transportmedel betraktas som lätt att ersätta om det efter det att det har avlägsnats från en apparat eller ett lätt transportmedel kan ersättas med ett annat kompatibelt batteri, utan att det påverkar apparatens eller det lätta transportmedlets funktion, prestanda eller säkerhet.

7.   Varje fysisk eller juridisk person som på marknaden släpper ut produkter där det ingår bärbara batterier eller batterier för lätta transportmedel ska säkerställa att dessa batterier är tillgängliga som reservdelar till den utrustning som de driver, i minst fem år efter det att utrustningsmodellens sista enhet har släppts ut på marknaden, till ett rimligt och icke-diskriminerande pris för oberoende yrkesutövare och slutanvändare.

8.   Programvara får inte användas för att förhindra möjligheten att ersätta ett bärbart batteri eller ett batteri för lätta transportmedel eller deras nyckelkomponenter med ett annat kompatibelt batteri eller kompatibla nyckelkomponenter.

9.   Kommissionen ska offentliggöra riktlinjer för att underlätta den harmoniserade tillämpningen av denna artikel.

Artikel 12

Säkerheten hos stationära batterienergilagringssystem

1.   Stationära batterienergilagringssystem som släpps ut på marknaden eller tas i bruk ska vara säkra under normal drift och användning.

2.   Senast den 18 augusti 2024 ska den tekniska dokumentation som avses i bilaga VIII innehålla följande:

| a) | Belägg för att de stationära batterienergilagringssystemen överensstämmer med punkt 1 samt bevis för att de framgångsrikt har provats med avseende på de säkerhetsparametrar som fastställs i bilaga V, varvid moderna provningsmetoder ska ha använts. Säkerhetsparametrarna ska enbart tillämpas i den mån motsvarande fara föreligger för det stationära batterienergilagringssystemet i fråga när det används under de förhållanden som tillverkaren förutsett. |
| --- | --- |

a)

Belägg för att de stationära batterienergilagringssystemen överensstämmer med punkt 1 samt bevis för att de framgångsrikt har provats med avseende på de säkerhetsparametrar som fastställs i bilaga V, varvid moderna provningsmetoder ska ha använts. Säkerhetsparametrarna ska enbart tillämpas i den mån motsvarande fara föreligger för det stationära batterienergilagringssystemet i fråga när det används under de förhållanden som tillverkaren förutsett.

| b) | En bedömning av eventuella säkerhetsrisker i det stationära batterienergilagringssystemet, som inte behandlas i bilaga V. |
| --- | --- |

b)

En bedömning av eventuella säkerhetsrisker i det stationära batterienergilagringssystemet, som inte behandlas i bilaga V.

| c) | Bevis för att de risker som avses i led b framgångsrikt har begränsats och provats; de modernaste provningsmetoderna ska ha använts för sådan provning. |
| --- | --- |

c)

Bevis för att de risker som avses i led b framgångsrikt har begränsats och provats; de modernaste provningsmetoderna ska ha använts för sådan provning.

| d) | Begränsningsanvisningar i sådana fall då de identifierade riskerna skulle kunna uppträda, till exempel en brand eller en explosion. |
| --- | --- |

d)

Begränsningsanvisningar i sådana fall då de identifierade riskerna skulle kunna uppträda, till exempel en brand eller en explosion.

Den tekniska dokumentationen ska ses över om ett batteri är förberett för återanvändning, förberett för ändamålsändring, återtillverkat eller behandlat för ändamålsändring.

3.   Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 för att ändra de säkerhetsparametrar som fastställs i bilaga V mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen.

KAPITEL III

Etiketterings-, märknings- och informationskrav

Artikel 13

Etikettering och märkning av batterier

1.   Från och med den 18 augusti 2026 eller 18 månader efter den dag den genomförandeakt som avses i punkt 10 träder i kraft, beroende på vilket som infaller senast, ska batterier märkas med en etikett som innehåller den allmänna information om batterier som anges i del A i bilaga VI.

2.   Från och med den 18 augusti 2026 eller 18 månader efter den dag den genomförandeakt som avses i punkt 10 träder i kraft, beroende på vilket som infaller senast, ska laddningsbara bärbara batterier, batterier för lätta transportmedel och startbatterier märkas med en etikett som innehåller uppgifter om deras kapacitet.

3.   Från och med den 18 augusti 2026 eller 18 månader efter den dag den genomförandeakt som avses i punkt 10 träder i kraft, beroende på vilket som infaller senast, ska icke-laddningsbara bärbara batterier märkas med en etikett som anger deras minsta genomsnittliga batteritid när de används i specifika tillämpningar och en etikett som anger ”icke-laddningsbart”.

4.   Från och med den 18 augusti 2025 ska alla batterier märkas med den symbol för separat insamling av batterier (symbolen för separat insamling) som visas i del B i bilaga VI.

Symbolen för separat insamling ska täcka minst 3 % av ytan på batteriets största sida, upp till en storlek på högst 5 × 5 cm.

För cylinderformiga battericeller ska symbolen för separat insamling täcka minst 1,5 % av batteriets yta och ha en storlek på högst 5 × 5 cm.

Om symbolen för separat insamling på grund av batteriets storlek skulle bli mindre än 0,47 × 0,47 cm behöver batteriet inte märkas med denna symbol. I stället ska en symbol för separat insamling med en minsta storlek på 1 × 1 cm tryckas på förpackningen.

5.   Alla batterier som innehåller mer än 0,002 % kadmium eller mer än 0,004 % bly ska märkas med den berörda metallens kemiska beteckning: Cd eller Pb.

Den relevanta kemiska symbol som anger tungmetallhalten ska tryckas under symbolen för separat insamling, och den ska täcka en yta som motsvarar minst en fjärdedel av den symbolens storlek.

6.   Från och med den 18 februari 2027 ska alla batterier märkas med en QR-kod i enlighet med del C i bilaga VI. QR-koden ska ge tillgång till följande:

| a) | För batterier för lätta transportmedel, industribatterier med en kapacitet på mer än 2 kWh och elfordonsbatterier, batteripasset i enlighet med artikel 77. |
| --- | --- |

a)

För batterier för lätta transportmedel, industribatterier med en kapacitet på mer än 2 kWh och elfordonsbatterier, batteripasset i enlighet med artikel 77.

| b) | För andra batterier, den tillämpliga information som avses i punkterna 1–5 i denna artikel, den försäkran om överensstämmelse som avses i artikel 18, den rapport som avses i artikel 52.3 och den information om åtgärder för att motverka att batterier blir avfall och om hantering av förbrukade batterier som fastställs i artikel 74.1 a–f. |
| --- | --- |

b)

För andra batterier, den tillämpliga information som avses i punkterna 1–5 i denna artikel, den försäkran om överensstämmelse som avses i artikel 18, den rapport som avses i artikel 52.3 och den information om åtgärder för att motverka att batterier blir avfall och om hantering av förbrukade batterier som fastställs i artikel 74.1 a–f.

| c) | För startbatterier, den mängd kobolt, bly, litium eller nickel som återvunnits från avfall och som ingår i aktiva material i batteriet, beräknat i enlighet med artikel 8. |
| --- | --- |

c)

För startbatterier, den mängd kobolt, bly, litium eller nickel som återvunnits från avfall och som ingår i aktiva material i batteriet, beräknat i enlighet med artikel 8.

Denna information ska vara fullständig, aktuell och korrekt.

7.   Den etikettering och den QR-kod som avses i punkterna 1–6 ska tryckas eller graveras synligt, läsbart och outplånligt på batteriet. Om detta inte är möjligt eller lämpligt på grund av batteriets art eller storlek, ska etiketteringen och QR-koden anbringas på förpackningen och på de medföljande dokumenten.

8.   Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 med avseende på att ändra denna förordning, för att föreskriva om alternativa typer av smarta etiketter för användning i stället för eller som ett tillägg till QR-koden mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen.

9.   Batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller återtillverkning, ska märkas med nya etiketter eller märkningar i enlighet med denna artikel som innehåller information om deras ändrade status i enlighet med punkt 4 i bilaga XIII, som ska kunna nås via QR-koden.

10.   Kommissionen ska senast den 18 augusti 2025 anta genomförandeakter med avseende på att fastställa harmoniserade specifikationer för de märkningskrav som anges i punkterna 1, 2 och 3 i denna artikel. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3.

Artikel 14

Information om batteriers hälsotillstånd och förväntade livslängd

1.   Från och med den 18 augusti 2024 ska aktuella uppgifter om parametrar för bestämning av batteriers hälsotillstånd och förväntade livslängd enligt bilaga VII finnas i batterihanteringssystemet för stationära batterienergilagringssystem, batterier för lätta transportmedel och elfordonsbatterier.

2.   Skrivskyddad åtkomst till uppgifterna för de parametrar som anges i bilaga VII via batterihanteringssystemet enligt punkt 1 ska, samtidigt som batteritillverkares immateriella rättigheter respekteras, ges på icke-diskriminerande villkor till den fysiska eller juridiska person som lagligen har köpt batteriet, inbegripet oberoende aktörer eller avfallshanteringsaktörer eller till en tredje part som agerar på dessas vägnar, oavsett när, i syfte att

| a) | göra batteriet tillgängligt för oberoende aggregatorer eller marknadsaktörer genom energilagring, |
| --- | --- |

a)

göra batteriet tillgängligt för oberoende aggregatorer eller marknadsaktörer genom energilagring,

| b) | utvärdera batteriets restvärde eller återstående livslängd och kapacitet för fortsatt användning, på grundval av en bedömning av batteriets hälsotillstånd, |
| --- | --- |

b)

utvärdera batteriets restvärde eller återstående livslängd och kapacitet för fortsatt användning, på grundval av en bedömning av batteriets hälsotillstånd,

| c) | underlätta förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller återtillverkning, av batteriet. |
| --- | --- |

c)

underlätta förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller återtillverkning, av batteriet.

3.   Batterihanteringssystemet ska ha en funktion för återställning av programvara, ifall ekonomiska aktörer som utför förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller återtillverkning behöver ladda upp en annan programvara för batterihanteringssystemet. Om funktionen för återställning av programvara används ska den ursprungliga batteritillverkaren inte hållas ansvarig för eventuella åsidosättanden av batteriets säkerhet eller funktion som kan hänföras till en programvara för batterihanteringssystem som laddats upp efter det att batteriet släppts ut på marknaden.

4.   Kommissionen ges befogenhet att anta en delegerad akt i enlighet med artikel 89 för att ändra de parametrar för bestämning av batteriers hälsotillstånd och förväntade livslängd som fastställs i bilaga VII mot bakgrund av marknadsutvecklingen och den tekniska och vetenskapliga utvecklingen och för att säkerställa synergier med parametrarna i FN:s globala tekniska föreskrift nr 22 om hållbarhet för fordonsmonterade batterier i elfordon, med vederbörlig hänsyn till batteritillverkares immateriella rättigheter.

5.   Bestämmelserna i denna artikel ska tillämpas utöver unionsrättens bestämmelser om typgodkännande av fordon.

KAPITEL IV

Batteriers överensstämmelse

Artikel 15

Presumtion om överensstämmelse för batterier

1.   För batteriers överensstämmelse med, och kontrollen av batteriers överensstämmelse med, kraven i artiklarna 9, 10, 12, 13, 14 och 78 ska provningar, mätningar och beräkningar göras med tillförlitliga, exakta och reproducerbara metoder som ska bygga på allmänt godtagna moderna metoder och vars resultat bedöms ge låg osäkerhet, inklusive metoder som återfinns i standarder till vilka hänvisningar har offentliggjorts för detta ändamål i Europeiska unionens officiella tidning.

2.   Syftet med harmoniserade standarder ska vara att i möjligaste mån simulera verkliga användningsförhållanden, samtidigt som en standardiserad provningsmetod bibehålls.

3.   För batterier som överensstämmer med harmoniserade standarder eller delar av dem, till vilka hänvisningar har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning, ska en presumtion om överensstämmelse med de krav som anges i artiklarna 9, 10, 12, 13, 14 och 78 gälla, på villkor att kraven omfattas av sådana harmoniserade standarder eller delar av dem, och, i tillämpliga fall, på villkor att de minimivärden som fastställs för kraven i fråga enligt artiklarna 9 och 10 uppnås.

Artikel 16

Gemensamma specifikationer

1.   I undantagsfall får kommissionen anta genomförandeakter med avseende på att fastställa gemensamma specifikationer för de krav som anges i artiklarna 9, 10, 12, 13, 14 och 78 eller för de provningar som avses i artikel 15.1, om

| a) | dessa krav eller provningar inte omfattas av harmoniserade standarder eller delar av dem, till vilka hänvisningar har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning, |
| --- | --- |

a)

dessa krav eller provningar inte omfattas av harmoniserade standarder eller delar av dem, till vilka hänvisningar har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning,

| b) | kommissionen har begärt att en eller flera europeiska standardiseringsorganisationer tar fram en harmoniserad standard för dessa krav eller provningar, och |
| --- | --- |

b)

kommissionen har begärt att en eller flera europeiska standardiseringsorganisationer tar fram en harmoniserad standard för dessa krav eller provningar, och

| c) | minst ett av följande villkor är uppfyllda:






  i) | Kommissionens begäran har inte godtagits av någon av de europeiska standardiseringsorganisationerna. |
| --- | --- | --- |

c)

minst ett av följande villkor är uppfyllda:

i)

Kommissionens begäran har inte godtagits av någon av de europeiska standardiseringsorganisationerna.

| ii) | Kommissionen lägger märke till otillbörliga förseningar i antagandet av de begärda harmoniserade standarderna. |
| --- | --- |

ii)

Kommissionen lägger märke till otillbörliga förseningar i antagandet av de begärda harmoniserade standarderna.

| iii) | En europeisk standardiseringsorganisation har utfärdat en standard som inte fullt ut motsvarar kommissionens begäran. |
| --- | --- |

iii)

En europeisk standardiseringsorganisation har utfärdat en standard som inte fullt ut motsvarar kommissionens begäran.

Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3.

När kommissionen utarbetar utkastet till genomförandeakt om fastställande av de gemensamma specifikationerna ska den beakta synpunkterna från relevanta organ eller expertgruppen och ska vederbörligen samråda med alla berörda aktörer.

2.   För batterier som överensstämmer med gemensamma specifikationer eller delar därav ska en presumtion om överensstämmelse med kraven i artiklarna 9, 10, 12, 13, 14 och 78 gälla, på villkor att kraven omfattas av sådana gemensamma specifikationer eller delar därav och, i tillämpliga fall, på villkor att de minimivärden som fastställts för kraven i fråga enligt artiklarna 9 och 10 uppnås.

3.   Om en harmoniserad standard antas av en europeisk standardiseringsorganisation och föreslås för kommissionen för offentliggörande av en hänvisning till den i Europeiska unionens officiella tidning ska kommissionen bedöma den harmoniserade standarden i enlighet med förordning (EU) nr 1025/2012. När hänvisningen till en harmoniserad standard offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning ska kommissionen upphäva de genomförandeakter som avses i punkt 1, eller delar därav, som omfattar samma krav eller provningar som avses i punkt 1.

Artikel 17

Förfaranden för bedömning av överensstämmelse

1.   Bedömningen av batteriers överensstämmelse med kraven i artiklarna 6, 9, 10, 12, 13 och 14 ska utföras i enlighet med ett av följande förfaranden:

| a) | För serietillverkade batterier:






  i) | ”Modul A – Intern tillverkningskontroll”, enligt del A i bilaga VIII, eller |
| --- | --- | --- |

a)

För serietillverkade batterier:

i)

”Modul A – Intern tillverkningskontroll”, enligt del A i bilaga VIII, eller

| ii) | ”Modul D1 – Kvalitetssäkring av produktionsprocessen”, enligt del B i bilaga VIII. |
| --- | --- |

ii)

”Modul D1 – Kvalitetssäkring av produktionsprocessen”, enligt del B i bilaga VIII.

| b) | För icke serietillverkade batterier:






  i) | ”Modul A – Intern tillverkningskontroll”, enligt del A i bilaga VIII, eller |
| --- | --- | --- |

b)

För icke serietillverkade batterier:

i)

”Modul A – Intern tillverkningskontroll”, enligt del A i bilaga VIII, eller

| ii) | ”Modul G – Överensstämmelse som grundar sig på kontroll av enskilda produkter”, enligt del C i bilaga VIII. |
| --- | --- |

ii)

”Modul G – Överensstämmelse som grundar sig på kontroll av enskilda produkter”, enligt del C i bilaga VIII.

2.   Bedömningen av batteriers överensstämmelse med kraven i artiklarna 7 och 8 ska utföras i enlighet med ett av följande förfaranden:

| a) | ”Modul D1 – Kvalitetssäkring av produktionsprocessen”, enligt del B i bilaga VIII, för serietillverkade batterier, eller |
| --- | --- |

a)

”Modul D1 – Kvalitetssäkring av produktionsprocessen”, enligt del B i bilaga VIII, för serietillverkade batterier, eller

| b) | ”Modul G – Överensstämmelse som grundar sig på kontroll av enskilda produkter”, enligt del C i bilaga VIII, för icke serietillverkade batterier. |
| --- | --- |

b)

”Modul G – Överensstämmelse som grundar sig på kontroll av enskilda produkter”, enligt del C i bilaga VIII, för icke serietillverkade batterier.

3.   En ytterligare bedömning av överensstämmelse vad avser batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller återtillverkning, ska utföras i enlighet med förfarandet ”Modul A – Intern tillverkningskontroll”, enligt del A i bilaga VIII, med beaktande av de krav som fastställs i artiklarna 6, 9, 10, 12, 13 och 14.

4.   Alla dokument och all skriftväxling i samband med förfarandena för bedömning av överensstämmelse för batterier ska upprättas på det eller de officiella språken i den medlemsstat där det anmälda organ som genomför bedömningen av överensstämmelse är etablerat, eller på ett eller flera språk som godtas av detta organ.

Artikel 18

EU-försäkran om överensstämmelse

1.   I EU-försäkran om överensstämmelse ska det anges att det har visats att kraven i artiklarna 6–10, 12, 13 och 14 har följts.

2.   EU-försäkran om överensstämmelse ska utformas i enlighet med mallen i bilaga IX, innehålla de uppgifter som anges i de relevanta modulerna i bilaga VIII och ska hållas uppdaterad. Den ska översättas till det eller de språk som krävs av den medlemsstat på vars marknad batteriet släpps ut eller tillhandahålls eller där det tas i bruk. Den ska upprättas i elektronisk form och ska på begäran tillhandahållas i pappersform.

3.   Om ett batteri omfattas av fler än en unionsakt där det ställs krav på EU-försäkran om överensstämmelse ska en enda EU-försäkran om överensstämmelse upprättas med avseende på alla sådana unionsakter. I försäkran ska det anges vilka unionsakter som berörs och publikationshänvisningar till dem.

4.   Genom att upprätta EU-försäkran om överensstämmelse tar tillverkaren ansvar för att batteriet uppfyller de krav som fastställs i denna förordning.

5.   Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 får en EU-försäkran om överensstämmelse utgöras av en eller flera enskilda EU-försäkringar om överensstämmelse som redan upprättats i enlighet med en annan unionsakt eller andra unionsakter, för att minska ekonomiska aktörers administrativa börda.

Artikel 19

Allmänna principer för CE-märkning

CE-märkningen ska omfattas av de allmänna principer som fastställs i artikel 30 i förordning (EG) nr 765/2008.

Artikel 20

Regler och villkor för anbringande av CE-märkning

1.   CE-märkningen ska anbringas på batteriet så att den är synlig, läslig och outplånlig. Om detta inte är möjligt eller lämpligt på grund av batteriets art, ska märkningen anbringas på förpackningen och på de medföljande dokumenten.

2.   CE-märkningen ska anbringas innan batteriet släpps ut på marknaden eller tas i bruk.

3.   CE-märkningen ska åtföljas av identifikationsnumret för det anmälda organet, om detta krävs enligt bilaga VIII. Identifikationsnumret ska anbringas av det anmälda organet självt eller, enligt organets anvisningar, av tillverkaren eller dennes behöriga ombud.

4.   CE-märkningen och det identifikationsnummer som avses i punkt 3 får i förekommande fall åtföljas av ett piktogram eller eventuell annan märkning som anger en särskild risk, användning eller annan fara i samband med användning, lagring, behandling eller transport av batteriet.

5.   Medlemsstaterna ska utgå från befintliga mekanismer för att säkerställa att bestämmelserna om CE-märkning tillämpas korrekt och vidta lämpliga åtgärder i händelse av otillbörlig användning av den märkningen.

KAPITEL V

Anmälan av organ för bedömning av överensstämmelse

Artikel 21

Anmälan

Medlemsstaterna ska till kommissionen och övriga medlemsstater anmäla de organ för bedömning av överensstämmelse som fått i uppdrag att utföra bedömningar av överensstämmelse i enlighet med denna förordning.

Artikel 22

Anmälande myndigheter

1.   Medlemsstaterna ska utse en anmälande myndighet med ansvar för att fastställa och genomföra de förfaranden som krävs för bedömning och anmälan av organ för bedömning av överensstämmelse och för övervakning av anmälda organ, inklusive vad gäller överensstämmelse med artikel 27.

2.   Medlemsstaterna får bestämma att den bedömning och övervakning som avses i punkt 1 ska utföras av ett nationellt ackrediteringsorgan enligt definitionen i förordning (EG) nr 765/2008 och i enlighet med bestämmelserna i den förordningen.

3.   När den anmälande myndigheten delegerar eller på annat sätt överlåter den bedömning, anmälan eller övervakning som avses i punkt 1 i den här artikeln till ett organ som inte är offentligt, ska det organet vara en juridisk person, i tillämpliga delar uppfylla kraven i artikel 23 och ha vidtagit åtgärder för att kunna hantera ansvarsskyldighet som uppstår i samband med dess verksamhet.

4.   Den anmälande myndigheten ska ta fullt ansvar för de uppgifter som utförs av det organ som avses i punkt 3.

Artikel 23

Krav på anmälande myndigheter

1.   En anmälande myndighet ska vara inrättad på ett sådant sätt att det inte uppstår någon intressekonflikt med organen för bedömning av överensstämmelse.

2.   En anmälande myndighet ska vara organiserad och drivas på ett sådant sätt att det säkras att dess verksamhet är objektiv och opartisk.

3.   En anmälande myndighet ska vara organiserad på ett sådant sätt att alla beslut som rör anmälan av ett organ för bedömning av överensstämmelse fattas av annan behörig personal än den personal som gjort bedömningen av de organ för bedömning av överensstämmelse som ansökt om anmälan i enlighet med artikel 28.

4.   En anmälande myndighet får inte erbjuda eller utföra sådan verksamhet som utförs av organ för bedömning av överensstämmelse och den får inte heller erbjuda konsulttjänster på kommersiell eller konkurrensmässig grund.

5.   En anmälande myndighet ska sörja för att erhållen information behandlas konfidentiellt. Den ska emellertid utbyta information om anmälda organ med kommissionen samt med anmälande myndigheter i andra medlemsstater och andra relevanta nationella myndigheter.

6.   En anmälande myndighet ska förfoga över tillräckligt med personal med lämplig kompetens och ha tillräcklig finansiering för att kunna utföra sina uppgifter.

Artikel 24

Informationsskyldighet om anmälande myndigheter

Medlemsstaterna ska informera kommissionen om sina förfaranden för bedömning och anmälan av organ för bedömning av överensstämmelse och för övervakning av anmälda organ samt om eventuella ändringar av förfarandena.

Kommissionen ska offentliggöra denna information.

Artikel 25

Krav avseende anmälda organ

1.   Vad gäller anmälan ska organ för bedömning av överensstämmelse uppfylla kraven i punkterna 2–11.

2.   Ett organ för bedömning av överensstämmelse ska inrättas i enlighet med en medlemsstats nationella rätt och ska vara en juridisk person.

3.   Ett organ för bedömning av överensstämmelse ska vara ett tredjepartsorgan som är oberoende i förhållande till affärsverksamhet avseende de batterier som det bedömer, särskilt i förhållande till batteritillverkare, batteritillverkarnas handelspartner, investerare som innehar aktier eller andelar i batteritillverkningsanläggningen eller andra anmälda organ och deras branschorganisationer, moderbolag eller dotterbolag.

4.   Ett organ för bedömning av överensstämmelse, dess högsta ledning och den personal som ansvarar för att utföra bedömningen av överensstämmelse får inte utgöras av den som utformar, tillverkar, levererar, importerar, distribuerar, installerar, köper, äger, använder eller underhåller batterierna som bedöms eller av företrädare för någon av dessa parter. Det förbudet ska inte hindra att bedömda batterier som är nödvändiga för verksamheten inom organet för bedömning av överensstämmelse används, eller att sådana batterier används för personligt bruk.

Ett organ för bedömning av överensstämmelse, dess högsta ledning och den personal som ansvarar för att utföra bedömningen av överensstämmelse får inte vara direkt inblandade i utformningen, tillverkningen, saluföringen, importen, distributionen, installationen, användningen eller underhållet av batterierna, och får inte heller företräda de parter som bedriver sådan verksamhet. De får inte delta i någon verksamhet som skulle kunna påverka deras objektivitet och deras integritet i samband med den bedömning av överensstämmelse för vilken de har anmälts. Detta ska framför allt gälla konsulttjänster.

Ett organ för bedömning av överensstämmelse ska säkerställa att dess moder- eller dotterbolags eller underentreprenörers verksamhet inte påverkar konfidentialiteten, objektiviteten eller opartiskheten i organets bedömningar av överensstämmelse.

5.   Ett organ för bedömning av överensstämmelse och dess personal ska utföra bedömningen av överensstämmelse med största möjliga yrkesintegritet, ha teknisk kompetens inom det specifika området och vara fritt från alla påtryckningar och alla incitament, i synnerhet av ekonomiskt slag, som kan påverka dess omdöme eller resultaten av dess bedömning av överensstämmelse; detta gäller särskilt påtryckningar och incitament från personer eller grupper av personer som har ett intresse av resultaten av denna verksamhet.

6.   Ett organ för bedömning av överensstämmelse ska kunna utföra alla de uppgifter avseende bedömning av överensstämmelse som det tilldelas enligt bilaga VIII, regelbundna revisioner i enlighet med artikel 48.2 och tredjepartsgranskningar i enlighet med artikel 51 för vilka det har anmälts, oavsett om dessa uppgifter utförs av organet för bedömning av överensstämmelse eller för dess räkning och under dess ansvar.

Vid alla tidpunkter och för varje förfarande för bedömning av överensstämmelse i enlighet med bilaga VIII, regelbundna revisioner i enlighet med artikel 48.2 och tredjepartsgranskningar i enlighet med artikel 51 och för varje batterikategori för vilken det har anmälts ska organet för bedömning av överensstämmelse ha följande till sitt förfogande:

| a) | Erforderlig personal med teknisk kunskap och tillräcklig och lämplig erfarenhet för att kunna utföra de uppgifter som ingår i bedömningen av överensstämmelse. |
| --- | --- |

a)

Erforderlig personal med teknisk kunskap och tillräcklig och lämplig erfarenhet för att kunna utföra de uppgifter som ingår i bedömningen av överensstämmelse.

| b) | Erforderliga beskrivningar av de förfaranden i enlighet med vilka bedömningarna av överensstämmelse utförs, vilka ska säkerställa insyn och göra det möjligt att reproducera förfarandena. |
| --- | --- |

b)

Erforderliga beskrivningar av de förfaranden i enlighet med vilka bedömningarna av överensstämmelse utförs, vilka ska säkerställa insyn och göra det möjligt att reproducera förfarandena.

| c) | Lämpliga rutiner och förfaranden för att skilja mellan de uppgifter som organet utför i sin egenskap av anmält organ och andra uppgifter. |
| --- | --- |

c)

Lämpliga rutiner och förfaranden för att skilja mellan de uppgifter som organet utför i sin egenskap av anmält organ och andra uppgifter.

| d) | Erforderliga förfaranden för utförandet av de uppgifter som ingår i bedömningen av överensstämmelse, som tar vederbörlig hänsyn till ett företags storlek, bransch och struktur, den berörda batteriteknikens komplexitet och eventuell massproduktion eller serietillverkning. |
| --- | --- |

d)

Erforderliga förfaranden för utförandet av de uppgifter som ingår i bedömningen av överensstämmelse, som tar vederbörlig hänsyn till ett företags storlek, bransch och struktur, den berörda batteriteknikens komplexitet och eventuell massproduktion eller serietillverkning.

Ett organ för bedömning av överensstämmelse ska ha de medel som krävs för att på lämpligt sätt kunna utföra de tekniska och administrativa uppgifter som ingår i dess bedömning av överensstämmelse och ska ha tillgång till all information, provningsutrustning eller alla provningsanläggningar som behövs. Detta ska inbegripa inrättande och övervakning av interna förfaranden, allmänna riktlinjer, uppförandekoder eller andra interna regler, avdelning av personal till särskilda uppgifter och beslut om bedömning av överensstämmelse, utan att detta delegeras till en underentreprenör eller ett dotterbolag.

7.   Den personal som ansvarar för att utföra bedömningen av överensstämmelse ska ha

| a) | fullgod teknisk och yrkesinriktad utbildning som täcker all slags bedömning av överensstämmelse för vilken organet för bedömning av överensstämmelse har anmälts, |
| --- | --- |

a)

fullgod teknisk och yrkesinriktad utbildning som täcker all slags bedömning av överensstämmelse för vilken organet för bedömning av överensstämmelse har anmälts,

| b) | tillfredsställande kunskap om kraven för de bedömningar som den gör och befogenhet att utföra dessa bedömningar, |
| --- | --- |

b)

tillfredsställande kunskap om kraven för de bedömningar som den gör och befogenhet att utföra dessa bedömningar,

| c) | lämplig kännedom och insikt om de krav och skyldigheter som anges i artiklarna 6–10, 12, 13, 14 och 48–52, de tillämpliga harmoniserade standarder som avses i artikel 15 och de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16 samt de relevanta bestämmelserna i unionens harmoniseringslagstiftning och i nationell rätt, och |
| --- | --- |

c)

lämplig kännedom och insikt om de krav och skyldigheter som anges i artiklarna 6–10, 12, 13, 14 och 48–52, de tillämpliga harmoniserade standarder som avses i artikel 15 och de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16 samt de relevanta bestämmelserna i unionens harmoniseringslagstiftning och i nationell rätt, och

| d) | förmåga att upprätta intyg, protokoll och rapporter som visar att bedömningarna av överensstämmelse har utförts. |
| --- | --- |

d)

förmåga att upprätta intyg, protokoll och rapporter som visar att bedömningarna av överensstämmelse har utförts.

8.   Det ska garanteras att organ för bedömning av överensstämmelse, deras högsta ledning och den personal som ansvarar för att utföra bedömningen av överensstämmelse är opartiska.

Ersättningen till den högsta ledningen och den personal som ansvarar för bedömningen av överensstämmelse får inte vara beroende av hur många bedömningar av överensstämmelse som görs eller resultaten av bedömningarna.

9.   Ett organ för bedömning av överensstämmelse ska vara ansvarsförsäkrat, såvida inte ansvaret åligger den anmälande medlemsstaten i enlighet med nationell rätt, eller medlemsstaten själv tar direkt ansvar för bedömningen av överensstämmelse.

10.   Personalen vid ett organ för bedömning av överensstämmelse ska iaktta tystnadsplikt beträffande all information som den erhåller vid utförandet av sina uppgifter i enlighet med bilaga VIII, regelbundna revisioner i enlighet med artikel 48.2 eller tredjepartsgranskningar i enlighet med artikel 51, utom gentemot den anmälande myndigheten och de nationella myndigheterna i den medlemsstat där verksamheten bedrivs. Äganderättigheter ska skyddas.

11.   Ett organ för bedömning av överensstämmelse ska delta i, eller säkerställa att dess personal som ansvarar för att utföra bedömningen av överensstämmelse känner till, det relevanta standardiseringsarbetet och det arbete som utförs i den sektorsspecifika samordningsgrupp av anmälda organ som inrättats enligt artikel 37, och ska som generella riktlinjer använda de administrativa beslut och dokument som den gruppen tar fram.

Artikel 26

Presumtion om överensstämmelse för anmälda organ

För ett organ för bedömning av överensstämmelse som kan visa att det uppfyller kriterierna i de relevanta harmoniserade standarderna eller delar av dem till vilka hänvisningar har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning ska en presumtion om överensstämmelse med kraven i artikel 25 gälla, i den mån dessa krav omfattas av de tillämpliga harmoniserade standarderna.

Europeiska unionens officiella tidning

Artikel 27

Dotterbolag och underentreprenörer till anmälda organ

1.   Om det anmälda organet lägger ut specifika uppgifter med anknytning till bedömningen av överensstämmelse på underentreprenad eller anlitar ett dotterbolag ska det säkerställa att underentreprenören eller dotterbolaget uppfyller kraven i artikel 25 och informera den anmälande myndigheten om detta.

2.   Ett anmält organ ska ta det fulla ansvaret för underentreprenörernas eller dotterbolagens uppgifter, oavsett var dessa är etablerade.

3.   Ett anmält organ får lägga ut verksamhet på underentreprenad eller låta den utföras av ett dotterbolag endast om kunden samtycker därtill.

4.   Ett anmält organ ska hålla de relevanta dokumenten rörande bedömningen av underentreprenörens eller dotterbolagets kvalifikationer och det arbete som utförts av dem enligt artiklarna 48.2 och 51 och enligt bilaga VIII tillgängliga för den anmälande myndigheten.

Artikel 28

Ansökan om anmälan

1.   Ett organ för bedömning av överensstämmelse ska lämna in en ansökan om anmälan till den anmälande myndigheten i den medlemsstat där det är etablerat.

2.   Ansökan om anmälan ska åtföljas av en beskrivning av organets verksamhet vad gäller bedömning av överensstämmelse, av den eller de moduler för bedömning av överensstämmelse som anges i bilaga VIII eller de förfaranden som fastställs i artiklarna 48.2 och 51, och av de batterier som organet för bedömning av överensstämmelse anser sig ha kompetens för samt, i tillämpliga fall, ett ackrediteringsintyg som ska ha utfärdats av ett nationellt ackrediteringsorgan och i vilket det intygas att organet för bedömning av överensstämmelse uppfyller kraven i artikel 25.

3.   Om organet för bedömning av överensstämmelse inte kan uppvisa något ackrediteringsintyg av det slag som avses i punkt 2 i denna artikel ska det ge den anmälande myndigheten alla de styrkande handlingar som krävs för kontroll, erkännande och regelbunden övervakning av att det uppfyller kraven i artikel 25, inbegripet lämplig dokumentation som visar att organet för bedömning av överensstämmelse är oberoende i den mening som avses i artikel 25.3.

Artikel 29

Anmälningsförfarande

1.   En anmälande myndighet ska endast anmäla organ för bedömning av överensstämmelse som uppfyller kraven i artikel 25.

2.   Den anmälande myndigheten ska sända en anmälan till kommissionen och den anmälande myndigheten i de andra medlemsstaterna för varje organ för bedömning av överensstämmelse som avses i punkt 1 med hjälp av det elektroniska anmälningsverktyg som har utvecklats och förvaltas av kommissionen.

3.   Anmälan ska innehålla alla detaljer om bedömningarna av överensstämmelse, modulen eller modulerna för bedömning av överensstämmelse eller de förfaranden som fastställs i artiklarna 48.2 och 51, och de berörda batterikategorierna samt ett relevant intyg om kompetens.

4.   Om en anmälan inte grundar sig på ett sådant ackrediteringsintyg som avses i artikel 28.2 ska den anmälande myndigheten ge kommissionen och de andra medlemsstaterna styrkande handlingar som visar att organet för bedömning av överensstämmelse har erforderlig kompetens och att de system har inrättats som behövs för att säkerställa att organet övervakas regelbundet och fortsätter att uppfylla kraven i artikel 25.

5.   Det berörda organet för bedömning av överensstämmelse ska endast bedriva verksamhet som anmält organ om kommissionen eller de andra medlemsstaterna inte har rest invändningar inom två veckor från anmälan, i de fall ett ackrediteringsintyg enligt artikel 28.2 används, eller inom två månader från anmälan, i de fall då styrkande handlingar i enlighet med punkt 4 i den här artikeln används. Endast ett sådant organ för bedömning av överensstämmelse ska anses vara ett anmält organ vid tillämpningen av denna förordning.

6.   Den anmälande myndigheten ska underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om alla ändringar av anmälan enligt punkt 2.

Artikel 30

Identifikationsnummer och förteckningar över anmälda organ

1.   Kommissionen ska tilldela varje anmält organ ett identifikationsnummer. Organet ska tilldelas ett enda nummer även om det anmäls i enlighet med flera unionsakter.

2.   Kommissionen ska offentliggöra och kontinuerligt uppdatera en förteckning över organ anmälda enligt denna förordning, inklusive de identifikationsnummer som de har tilldelats och den verksamhet avseende bedömning av överensstämmelse som de har anmälts för.

Artikel 31

Ändringar i anmälan

1.   Om en anmälande myndighet har konstaterat eller har informerats om att ett anmält organ inte längre uppfyller kraven i artikel 25 eller att det underlåter att fullgöra sina skyldigheter, ska den anmälande myndigheten, beroende på hur allvarlig underlåtenheten att uppfylla kraven eller fullgöra skyldigheterna är och beroende på vad som är lämpligt, begränsa, tillfälligt dra tillbaka eller återkalla anmälan. Den ska omedelbart underrätta kommissionen och övriga medlemsstater om detta.

2.   I händelse av begränsning, tillfälligt tillbakadragande eller återkallelse av anmälan enligt punkt 1, eller om ett anmält organ har upphört med verksamheten, ska den anmälande myndigheten vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att organets dokumentation antingen behandlas av ett annat anmält organ eller hålls tillgänglig för de ansvariga anmälande myndigheterna och marknadskontrollsmyndigheterna på deras begäran.

Artikel 32

Ifrågasättande av de anmälda organens kompetens

1.   Kommissionen ska undersöka alla fall i vilka den är osäker på att ett anmält organ har erforderlig kompetens eller att ett anmält organ fortsatt uppfyller de krav och fullgör de skyldigheter som det omfattas av, och även alla fall där den gjorts uppmärksam på, i synnerhet av ekonomiska aktörer och andra relevanta berörda parter, att det föreligger sådan osäkerhet.

2.   Den anmälande myndigheten ska på begäran ge kommissionen all information om grunderna för anmälan eller om hur det berörda anmälda organets kompetens upprätthålls.

3.   Kommissionen ska säkerställa att all känslig information som erhållits i samband med undersökningar behandlas konfidentiellt.

4.   Om kommissionen konstaterar att ett anmält organ inte uppfyller eller inte längre uppfyller kraven för anmälan ska den anta en genomförandeakt med krav på den anmälande medlemsstaten att vidta erforderliga korrigerande åtgärder, inbegripet att vid behov återkalla anmälan. Denna genomförandeakt ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 74.2.

Artikel 33

De anmälda organens operativa skyldigheter

1.   Ett anmält organ ska utföra bedömningar av överensstämmelse i enlighet med de förfaranden för bedömning av överensstämmelse som anges i artikel 48.2, artikel 51 eller bilaga VIII, enligt vad som fastställs inom ramen för anmälan i enlighet med artikel 29.

2.   Ett anmält organ ska genomföra bedömningar av överensstämmelse på ett proportionellt sätt, motverka uppkomsten av onödiga administrativa bördor för den ekonomiska aktören i fråga och ta vederbörlig hänsyn till företagets storlek, den sektor inom vilken företaget är verksamt, dess struktur, den berörda batteriteknikens relativa komplexitet och produktionsprocessens karaktär avseende mass- eller serietillverkning. Det anmälda organet ska emellertid respektera den grad av noggrannhet och den skyddsnivå som krävs för att batteriet och ekonomiska aktörer ska uppfylla kraven i denna förordning.

3.   Om ett anmält organ konstaterar att de tillämpliga kraven i artiklarna 6–10 och artiklarna 12, 13, 14, 49 och 50, i de motsvarande harmoniserade standarder som avses i artikel 15, de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16 eller andra tekniska specifikationer inte är uppfyllda, ska det begära att tillverkaren, eller annan relevant ekonomisk aktör, vidtar lämpliga korrigerande åtgärder i avvaktan på en andra och slutlig bedömning av överensstämmelse kan antas, utom om bristerna inte kan avhjälpas. Om bristerna inte kan avhjälpas ska det anmälda organet inte utfärda intyget om överensstämmelse eller beslutet om godkännande.

4.   Om ett anmält organ vid övervakning av överensstämmelse, efter det att ett beslut om godkännande har utfärdats, konstaterar att kraven inte längre uppfylls, ska det begära att tillverkaren eller den ekonomiska aktör som avses i artikel 48.1, beroende på vad som är tillämpligt, vidtar lämpliga korrigerande åtgärder och ska vid behov tillfälligt upphäva eller återkalla beslutet om godkännande.

5.   Om korrigerande åtgärder som avses i punkt 4 inte vidtas eller inte får önskat resultat, ska det anmälda organet begränsa, tillfälligt upphäva eller återkalla beslutet om godkännande, beroende på vad som är lämpligt.

Artikel 34

Överklagande av de anmälda organens beslut

Medlemsstaterna ska säkerställa att det finns ett förfarande för överklagande av de anmälda organens beslut.

Artikel 35

De anmälda organens informationsskyldighet

1.   Ett anmält organ ska informera den anmälande myndigheten om följande:

| a) | Avslag, begränsning, tillfälligt upphävande eller återkallelse av intyg om överensstämmelse eller beslut om godkännande. |
| --- | --- |

a)

Avslag, begränsning, tillfälligt upphävande eller återkallelse av intyg om överensstämmelse eller beslut om godkännande.

| b) | Omständigheter som inverkar på omfattningen av eller villkoren för anmälan. |
| --- | --- |

b)

Omständigheter som inverkar på omfattningen av eller villkoren för anmälan.

| c) | Varje begäran från marknadskontrollmyndigheterna om information om det anmälda organets bedömningar av överensstämmelse. |
| --- | --- |

c)

Varje begäran från marknadskontrollmyndigheterna om information om det anmälda organets bedömningar av överensstämmelse.

| d) | På begäran, information om alla bedömningar av överensstämmelse som gjorts inom ramen för anmälan och om all annan verksamhet, inklusive gränsöverskridande verksamhet och underentreprenad. |
| --- | --- |

d)

På begäran, information om alla bedömningar av överensstämmelse som gjorts inom ramen för anmälan och om all annan verksamhet, inklusive gränsöverskridande verksamhet och underentreprenad.

2.   Ett anmält organ ska ge de andra anmälda organ, som utför liknande bedömningar av överensstämmelse avseende samma batterikategorier, relevant information om frågor som rör

| a) | negativa och, på begäran, positiva bedömningar av överensstämmelse, och |
| --- | --- |

a)

negativa och, på begäran, positiva bedömningar av överensstämmelse, och

| b) | begränsning, tillfälligt upphävande eller återkallelse av ett beslut om godkännande. |
| --- | --- |

b)

begränsning, tillfälligt upphävande eller återkallelse av ett beslut om godkännande.

Artikel 36

Utbyte av erfarenheter och god praxis

Kommissionen ska se till att det förekommer utbyte av erfarenheter och god praxis mellan de myndigheter i medlemsstaterna som ansvarar för riktlinjerna för anmälan.

Artikel 37

Samordning av anmälda organ

Kommissionen ska säkerställa att lämplig samordning och lämpligt samarbete mellan de anmälda organen införs och bedrivs på ett tillfredsställande sätt genom en sektorsspecifik samordningsgrupp av anmälda organ.

Anmälda organ ska delta i den sektorsspecifika samordningsgruppens arbete direkt eller genom utsedda representanter.

KAPITEL VI

Andra skyldigheter för ekonomiska aktörer än skyldigheterna i kapitlen VII och VIII

Artikel 38

Tillverkares skyldigheter

1.   När ett batteri släpps ut på marknaden eller när det tas i bruk, även för tillverkarens eget bruk, ska tillverkaren säkerställa att batteriet

| a) | har utformats och tillverkats i enlighet med artiklarna 6–10 och artiklarna 12 och 14, och åtföljs av tydliga, lättbegripliga och läsliga bruksanvisningar och säkerhetsföreskrifter på ett eller flera språk som lätt kan förstås av slutanvändare, i enlighet med vad som fastställs av den medlemsstat på vars marknad batteriet släpps ut eller tas i bruk, och |
| --- | --- |

a)

har utformats och tillverkats i enlighet med artiklarna 6–10 och artiklarna 12 och 14, och åtföljs av tydliga, lättbegripliga och läsliga bruksanvisningar och säkerhetsföreskrifter på ett eller flera språk som lätt kan förstås av slutanvändare, i enlighet med vad som fastställs av den medlemsstat på vars marknad batteriet släpps ut eller tas i bruk, och

| b) | är märkt och etiketterad i enlighet med artikel 13. |
| --- | --- |

b)

är märkt och etiketterad i enlighet med artikel 13.

2.   Innan ett batteri släpps ut på marknaden eller tas i bruk ska tillverkare utarbeta den tekniska dokumentation som avses i bilaga VIII och utföra eller låta utföra relevant förfarande för bedömning av överensstämmelse i enlighet med artikel 17.

3.   Om ett batteris överensstämmelse med tillämpliga krav har påvisats genom relevant förfarande för bedömning av överensstämmelse i enlighet med artikel 17 ska tillverkare upprätta en EU-försäkran om överensstämmelse i enlighet med artikel 18 och anbringa CE-märkningen i enlighet med artiklarna 19 och 20.

4.   Tillverkare ska bevara den tekniska dokumentation som avses i bilaga IX och EU-försäkran om överensstämmelse så att de kan visas upp för nationella myndigheter i tio år efter det att batteriet har släppts ut på marknaden eller tagits i bruk.

5.   Tillverkare ska säkerställa att det finns förfaranden för att säkerställa att ett batteri som är en del av en serietillverkning fortsätter att överensstämma med kraven i denna förordning. Härvid ska tillverkare på ett adekvat sätt ta hänsyn till ändringar av tillverkningsprocessen eller av batteriets utformning eller egenskaper och ändringar av de harmoniserade standarder som avses i artikel 15, de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16 eller andra tekniska specifikationer som det hänvisas till vid försäkran om överensstämmelse eller för vilka överensstämmelsen för batteriet kontrolleras.

6.   Tillverkare ska säkerställa att batterier som de släpper ut på marknaden förses med ett modellbetecknings- och parti- eller serienummer, eller ett produktnummer eller annan uppgift som möjliggör identifiering av batterierna. I de fall då batteriets storlek inte tillåter detta ska den erforderliga informationen anges på förpackningen eller i ett dokument som medföljer batteriet.

7.   Tillverkare ska på batteriet ange namn, registrerat firmanamn eller registrerat varumärke, postadress, med uppgift om en enda kontaktpunkt, och webbadress samt e-postadress, om tillgänglig. Om detta inte är möjligt ska den erforderliga informationen anges på förpackningen eller i ett dokument som medföljer batteriet. Kontaktuppgifterna ska vara tydliga, lättbegripliga och läsliga och anges på ett eller flera språk som lätt kan förstås av slutanvändare och marknadskontrollmyndigheter, i enlighet med vad som fastställs av den medlemsstat på vars marknad batteriet släpps ut eller tas i bruk.

8.   Tillverkare ska ge tillträde till uppgifter om de parametrar som anges i bilaga VII i det batterihanteringssystem som avses i artikel 14.1, i enlighet med de krav som fastställs i den artikeln.

9.   Tillverkare som anser eller har skäl att tro att ett batteri som de har släppt ut på marknaden eller tagit i bruk inte överensstämmer med ett eller flera av de tillämpliga kraven i artiklarna 6–10 och artiklarna 12, 13 och 14 ska omedelbart vidta de korrigerande åtgärder som krävs för att få batteriet att överensstämma med kraven, eller dra tillbaka eller återkalla batteriet, beroende på vad som är lämpligt. Om batteriet utgör en risk ska tillverkare dessutom omedelbart underrätta marknadskontrollmyndigheten i den medlemsstat där de har tillhandahållit batteriet på marknaden och lämna detaljerade uppgifter om i synnerhet den bristande överensstämmelsen och de korrigerande åtgärder som vidtagits.

10.   Tillverkare ska på motiverad begäran av en nationell myndighet ge den myndigheten all information och dokumentation som krävs för att visa att batteriet överensstämmer med kraven i artiklarna 6–10 och artiklarna 12, 13 och 14, på ett eller flera språk som lätt kan förstås av den nationella myndigheten. Denna information och dokumentation ska lämnas i elektronisk form och, på begäran, i pappersform Tillverkare ska på begäran samarbeta med den nationella myndigheten om de åtgärder som vidtas för att undanröja riskerna med ett batteri som de har släppt ut på marknaden eller tagit i bruk.

11.   Ekonomiska aktörer som utför förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller återtillverkning, och som släpper ut på marknaden eller tar i bruk ett batteri som har varit föremål för någon av dessa åtgärder ska vid tillämpningen av denna förordning anses vara tillverkare.

Artikel 39

Skyldigheter för leverantörer av battericeller och batterimoduler

Leverantörer av battericeller och batterimoduler ska vid leverans av battericeller och batterimoduler till en tillverkare tillhandahålla den information och dokumentation som krävs för att uppfylla kraven i denna förordning. Den informationen och dokumentationen ska lämnas kostnadsfritt.

Artikel 40

De behöriga ombudens skyldigheter

1.   En tillverkare får genom en skriftlig fullmakt utse ett behörigt ombud.

Det behöriga ombudets fullmakt ska endast vara giltig om det behöriga ombudet har gett sitt skriftliga godkännande.

2.   Skyldigheterna i enlighet med artikel 38.1 och artiklarna 48–52 och skyldigheten att upprätta teknisk dokumentation får inte delegeras till tillverkarens behöriga ombud genom fullmakten.

3.   Ett behörigt ombud ska utföra de uppgifter som anges i fullmakten från tillverkaren. Det behöriga ombudet ska ha lämpliga resurser för att kunna utföra de uppgifter som anges i fullmakten. Det behöriga ombudet ska på begäran lämna en kopia av fullmakten till marknadskontrollmyndigheten, på ett unionsspråk som fastställs av den myndigheten. Fullmakten ska omfatta minst följande uppgifter:

| a) | Bevara EU-försäkran om överensstämmelse, den tekniska dokumentationen, den granskningsrapport och det beslut om godkännande som avses i artikel 51.2, samt de revisionsrapporter som avses i artikel 48.2, för att kunna uppvisa dessa dokument för nationella myndigheter i tio år efter det att batteriet har släppts ut på marknaden eller tagits i bruk. |
| --- | --- |

a)

Bevara EU-försäkran om överensstämmelse, den tekniska dokumentationen, den granskningsrapport och det beslut om godkännande som avses i artikel 51.2, samt de revisionsrapporter som avses i artikel 48.2, för att kunna uppvisa dessa dokument för nationella myndigheter i tio år efter det att batteriet har släppts ut på marknaden eller tagits i bruk.

| b) | På motiverad begäran av en nationell myndighet ge den myndigheten all information och dokumentation som behövs för att visa att batteriet överensstämmer med kraven. Denna information och dokumentation ska lämnas i elektronisk form och på begäran i pappersform. |
| --- | --- |

b)

På motiverad begäran av en nationell myndighet ge den myndigheten all information och dokumentation som behövs för att visa att batteriet överensstämmer med kraven. Denna information och dokumentation ska lämnas i elektronisk form och på begäran i pappersform.

| c) | På de nationella myndigheternas begäran samarbeta med dem om åtgärder som vidtas för att undanröja riskerna med de batterier som omfattas av det behöriga ombudets fullmakt. |
| --- | --- |

c)

På de nationella myndigheternas begäran samarbeta med dem om åtgärder som vidtas för att undanröja riskerna med de batterier som omfattas av det behöriga ombudets fullmakt.

4.   Om batteriet utgör en risk ska de bemyndigade företrädarna omedelbart underrätta marknadskontrollmyndigheterna om detta.

Artikel 41

Importörers skyldigheter

1.   Importörer får endast släppa ut ett batteri på marknaden om det uppfyller kraven i artiklarna 6–10 och artiklarna 12, 13 och 14.

2.   Innan importörer släpper ut ett batteri på marknaden ska de kontrollera att

| a) | den EU-försäkran om överensstämmelse och den tekniska dokumentation som avses i bilaga VIII har upprättats och att tillverkaren har genomfört det förfarande för bedömning av överensstämmelse som avses i artikel 17, |
| --- | --- |

a)

den EU-försäkran om överensstämmelse och den tekniska dokumentation som avses i bilaga VIII har upprättats och att tillverkaren har genomfört det förfarande för bedömning av överensstämmelse som avses i artikel 17,

| b) | batteriet är försett med CE-märkning enligt artikel 19 och är märkt och etiketterad i enlighet med artikel 13, |
| --- | --- |

b)

batteriet är försett med CE-märkning enligt artikel 19 och är märkt och etiketterad i enlighet med artikel 13,

| c) | batteriet åtföljs av de dokument som krävs enligt artiklarna 6–10 och 12, 13 och 14 och av bruksanvisningar och säkerhetsföreskrifter på ett eller flera språk som lätt kan förstås av slutanvändare, i enlighet med vad som fastställs av den medlemsstat på vars marknad batteriet tillhandahålls, och att |
| --- | --- |

c)

batteriet åtföljs av de dokument som krävs enligt artiklarna 6–10 och 12, 13 och 14 och av bruksanvisningar och säkerhetsföreskrifter på ett eller flera språk som lätt kan förstås av slutanvändare, i enlighet med vad som fastställs av den medlemsstat på vars marknad batteriet tillhandahålls, och att

| d) | tillverkaren har uppfyllt kraven i artikel 38.6 och 38.7. |
| --- | --- |

d)

tillverkaren har uppfyllt kraven i artikel 38.6 och 38.7.

Om en importör anser eller har skäl att tro att ett batteri inte överensstämmer med artiklarna 6–10 och 12, 13 och 14, får importören inte släppa ut batteriet på marknaden förrän det överensstämmer med kraven. Om batteriet utgör en risk ska importören dessutom informera tillverkaren och marknadskontrollmyndigheterna om detta och lämna detaljerade uppgifter om den bristande överensstämmelsen och de korrigerande åtgärder som vidtagits.

3.   Importörer ska på batteriet ange namn, registrerat firmanamn eller registrerat varumärke, postadress med uppgift om en enda kontaktpunkt, och webb- samt e-postadress, om tillgänglig. Om detta inte är möjligt ska den erforderliga informationen anges på förpackningen eller i ett dokument som medföljer batteriet. Kontaktuppgifterna ska vara tydliga, lättbegripliga och läsliga och anges på ett eller flera språk som lätt kan förstås av slutanvändare, i enlighet med vad som fastställs av den medlemsstat där batteriet ska tillhandahållas på marknaden.

4.   Importörer ska, så länge de har ansvar för ett batteri, säkerställa att varken lagrings- eller transportförhållandena äventyrar batteriets överensstämmelse med artiklarna 6–10 och 12, 13 och 14.

5.   När det anses lämpligt med tanke på de risker som ett batteri utgör ska importörer, för att skydda konsumenters hälsa och säkerhet, utföra slumpvis provning av saluförda batterier, granska och vid behov registerföra inkomna klagomål, batterier som inte överensstämmer med kraven och återkallanden av batterier samt informera distributörer om all sådan övervakning.

6.   Importörer som anser eller har skäl att tro att ett batteri som de har släppt ut på marknaden inte överensstämmer med artiklarna 6–10 och 12, 13 och 14 ska omedelbart vidta de korrigerande åtgärder som krävs för att få batteriet att överensstämma med kraven, eller dra tillbaka eller återkalla batteriet, beroende på vad som är lämpligt. Om batteriet utgör en risk ska importörer dessutom omedelbart underrätta marknadskontrollmyndigheten i den medlemsstat där de har tillhandahållit batteriet på marknaden och lämna detaljerade uppgifter om i synnerhet den bristande överensstämmelsen och de korrigerande åtgärder som vidtagits.

7.   Importörer ska under tio år efter det att batteriet har släppts ut på marknaden bevara en kopia av EU-försäkran om överensstämmelse så att den kan visas upp för de nationella myndigheterna och säkerställa att dessa myndigheter på begäran ges tillgång till den tekniska dokumentation som avses i bilaga VIII.

8.   Importörer ska på motiverad begäran av en nationell myndighet ge den myndigheten all information och dokumentation som krävs för att visa att batteriet överensstämmer med artiklarna 6–10 och 12, 13 och 14, på ett eller flera språk som lätt kan förstås av den nationella myndigheten. Denna information och dokumentationen ska lämnas i elektronisk form och på begäran i pappersform. Importörer ska på begäran samarbeta med den nationella myndigheten om de åtgärder som vidtas för att undanröja riskerna med de batterier som de har släppt ut på marknaden.

Artikel 42

Distributörers skyldigheter

1.   När distributörer tillhandahåller ett batteri på marknaden ska de iaktta vederbörlig omsorg för att se till att kraven i denna förordning uppfylls.

2.   Innan distributörer tillhandahåller ett batteri på marknaden ska de kontrollera att

| a) | producenten är registrerad i det producentregister som avses i artikel 55, |
| --- | --- |

a)

producenten är registrerad i det producentregister som avses i artikel 55,

| b) | batteriet är försett med CE-märkning enligt artikel 19 och är märkt och etiketterade i enlighet med artikel 13, |
| --- | --- |

b)

batteriet är försett med CE-märkning enligt artikel 19 och är märkt och etiketterade i enlighet med artikel 13,

| c) | batteriet åtföljs av de dokument som krävs enligt artiklarna 6–10 och 12, 13 och 14 och av bruksanvisningar och säkerhetsföreskrifter på ett eller flera språk som lätt kan förstås av slutanvändare, i enlighet med vad som fastställs av den medlemsstat där batteriet ska tillhandahållas på marknaden eller tas i bruk, och |
| --- | --- |

c)

batteriet åtföljs av de dokument som krävs enligt artiklarna 6–10 och 12, 13 och 14 och av bruksanvisningar och säkerhetsföreskrifter på ett eller flera språk som lätt kan förstås av slutanvändare, i enlighet med vad som fastställs av den medlemsstat där batteriet ska tillhandahållas på marknaden eller tas i bruk, och

| d) | tillverkaren och importören har uppfyllt kraven i artikel 38.6 och 38.7 respektive i artikel 41.3. |
| --- | --- |

d)

tillverkaren och importören har uppfyllt kraven i artikel 38.6 och 38.7 respektive i artikel 41.3.

3.   Om en distributör anser eller har skäl att tro att ett batteri inte överensstämmer med artiklarna 6–10 eller 12, 13 eller 14, får distributören inte tillhandahålla batteriet på marknaden förrän det överensstämmer med kraven. Om batteriet utgör en risk ska distributören dessutom informera tillverkaren eller importören och marknadskonstrollsmyndigheterna om detta.

4.   Distributörer ska, så länge de har ansvar för ett batteri, säkerställa att varken lagrings- eller transportförhållandena äventyrar batteriets överensstämmelse med artiklarna 6–10 och 12, 13 och 14.

5.   Distributörer som anser eller har skäl att tro att ett batteri som de har tillhandahållit på marknaden inte överensstämmer med artiklarna 6–10 eller 12, 13 eller 14 ska säkerställa att de korrigerande åtgärder vidtas som krävs för att få batteriet att överensstämma med kraven, eller dra tillbaka eller återkalla batteriet, beroende på vad som är lämpligt. Om batteriet utgör en risk ska distributörer dessutom omedelbart underrätta marknadskontrollmyndigheterna i de medlemsstater där de har tillhandahållit batteriet på marknaden och lämna detaljerade uppgifter om, i synnerhet, den bristande överensstämmelsen och de korrigerande åtgärder som vidtagits.

6.   Distributörer ska på motiverad begäran av en nationell myndighet ge den myndigheten all information och dokumentation som krävs för att visa att batteriet överensstämmer med artiklarna 6–10 och 12, 13 och 14, på ett eller flera språk som lätt kan förstås av den nationella myndigheten. Denna information och dokumentationen ska lämnas i elektronisk form och på begäran i pappersform. Distributörer ska på begäran samarbeta med den nationella myndigheten om de eventuella åtgärder som vidtas för att undanröja risker i samband med de batterier som de tillhandahållit på marknaden.

Artikel 43

Skyldigheter för leverantörer av distributionstjänster

Leverantörer av distributionstjänster ska för de batterier som de hanterar säkerställa att villkoren under lagring, förpackning, adressering och avsändning inte äventyrar batteriernas överensstämmelse med artiklarna 6–10 och 12, 13 och 14.

Utan att det påverkar de skyldigheter för relevanta ekonomiska aktörer som fastställs i detta kapitel ska leverantörer av distributionstjänster, utöver vad som krävs enligt första stycket, utföra de uppgifter som fastställs i artikel 40.3 c och 40.4.

Artikel 44

Tillfällen då importörer och distributörer ska ha samma skyldigheter som tillverkare

En importör eller en distributör ska vid tillämpningen av denna förordning anses vara tillverkare och ha samma skyldigheter som en tillverkare har enligt artikel 38, om något av följande gäller:

| a) | Ett batteri släpps ut på marknaden eller tas i bruk under importörens eller distributörens eget namn eller varumärke. |
| --- | --- |

a)

Ett batteri släpps ut på marknaden eller tas i bruk under importörens eller distributörens eget namn eller varumärke.

| b) | Ett batteri som redan släppts ut på marknaden eller tagits i bruk ändras av importören eller distributören på ett sådant sätt att överensstämmelsen med de relevanta kraven i denna förordning skulle kunna påverkas. |
| --- | --- |

b)

Ett batteri som redan släppts ut på marknaden eller tagits i bruk ändras av importören eller distributören på ett sådant sätt att överensstämmelsen med de relevanta kraven i denna förordning skulle kunna påverkas.

| c) | Syftet med ett batteri som redan släppts ut på marknaden eller tagits i bruk ändras av importören eller distributören. |
| --- | --- |

c)

Syftet med ett batteri som redan släppts ut på marknaden eller tagits i bruk ändras av importören eller distributören.

Artikel 45

Skyldigheter för ekonomiska aktörer som släpper ut på marknaden eller tar i bruk batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, eller återtillverkning

1.   Ekonomiska aktörer som på marknaden släpper ut batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, eller återtillverkning, eller som tar sådana batterier i bruk, ska säkerställa att undersökning, prestandaprovning, förpackning och transport av batterierna, och av sådana batteriers komponenter som har varit föremål för någon av dessa åtgärder, utförs enligt lämpliga kvalitetskontrolls- och säkerhetsinstruktioner.

2.   Ekonomiska aktörer som på marknaden släpper ut batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, eller återtillverkning, eller som tar sådana batterier i bruk, ska säkerställa att batteriet uppfyller kraven i denna förordning och är förenligt med annan relevant unionsrätt med produkt-, miljö-, hälsoskydds- och transportrelaterade krav, med beaktande av att det batteriet till följd av dessa åtgärder skulle kunna omfattas av en annan batterikategori. Vid återtillverkning ska dessa ekonomiska aktörer på begäran tillhandahålla marknadskontrollsmyndigheterna den dokumentation som krävs för att visa att batteriet har varit föremål för återtillverkning i enlighet med denna förordning.

Artikel 46

Identifiering av ekonomiska aktörer

1.   På begäran av en nationell myndighet ska ekonomiska aktörer tillhandahålla marknadskontrollmyndigheterna följande information:

| a) | Identitetsuppgifter för alla ekonomiska aktörer som har levererat ett batteri till dem. |
| --- | --- |

a)

Identitetsuppgifter för alla ekonomiska aktörer som har levererat ett batteri till dem.

| b) | Identitetsuppgifter för alla ekonomiska aktörer till vilka de har levererat ett batteri samt uppgift om kvantiteter och exakta batterimodeller. |
| --- | --- |

b)

Identitetsuppgifter för alla ekonomiska aktörer till vilka de har levererat ett batteri samt uppgift om kvantiteter och exakta batterimodeller.

2.   Ekonomiska aktörer ska säkerställa att de kan lämna den information som avses i punkt 1 i tio år efter det att batteriet har levererats till dem och i tio år efter det att de har levererat batteriet.

KAPITEL VII

Skyldigheter för ekonomiska aktörer vad avser policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier

Artikel 47

Tillämpningsområde för detta kapitel

Detta kapitel ska inte tillämpas på ekonomiska aktörer som hade en nettoomsättning på mindre än 40 miljoner EUR under det räkenskapsår som föregick det senaste räkenskapsåret och som inte ingår i en företagsgrupp, bestående av moderföretag och dotterföretag, som på gruppnivå överstiger gränsvärdet 40 miljoner EUR.

Detta kapitel ska inte tillämpas på ekonomiska aktörer som på marknaden släpper ut batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller ändamålsändring, eller återtillverkning, eller tar sådana batterier i drift, om dessa batterier redan hade släppts ut på marknaden eller tagits i bruk innan de blev föremål för en sådan åtgärd.

Detta kapitel tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av unionsrättens bestämmelser om skyldigheter avseende tillbörlig aktsamhet när det gäller mineraler och metaller med ursprung i konfliktdrabbade områden och högriskområden.

Artikel 48

Policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier

1.   Från och med den 18 augusti 2025 ska ekonomiska aktörer som släpper ut batterier på marknaden eller tar dem i bruk uppfylla de skyldigheter avseende tillbörlig aktsamhet som anges i punkterna 2 och 3 i denna artikel samt i artiklarna 49, 50 och 52 och ska i detta syfte inrätta och genomföra policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier.

2.   Ekonomiska aktörer som avses i punkt 1 i denna artikel ska låta sina policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier granskas av ett anmält organ i enlighet med artikel 51 (tredjepartsgranskning) och regelbundet låta genomgå revision av det anmälda organet för att säkerställa att policyerna för tillbörlig aktsamhet vidmakthålls och tillämpas i enlighet med artiklarna 49, 50 och 52. Det anmälda organet ska överlämna en revisionsrapport till den ekonomiska aktören.

3.   Ekonomiska aktörer som avses i punkt 1 i denna artikel ska bevara dokumentation som visar att de uppfyller de skyldigheter som anges i artiklarna 49, 50 och 52, inbegripet den granskningsrapport och det beslut om godkännande som avses i artikel 51, samt de revisionsrapporter som avses i punkt 2 i denna artikel, under tio år efter det att det sista batteri som tillverkats inom ramen för den relevanta policyn för tillbörlig aktsamhet avseende batteriet har släppts ut på marknaden.

4.   Utan att det påverkar ekonomiska aktörers individuella ansvar för sina policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier får de ekonomiska aktörer som avses i punkt 1 i denna artikel, i syfte att uppfylla kraven i artiklarna 48, 49, 50 och 52, samarbeta med andra aktörer, bland annat genom system för tillbörlig aktsamhet som erkänns enligt denna förordning.

5.   Senast den 18 februari 2025 ska kommissionen offentliggöra riktlinjer för tillämpningen av de krav på tillbörlig aktsamhet som fastställs i artiklarna 49 och 50, vad gäller de risker som avses i punkt 2 i bilaga X, och särskilt i linje med de internationella instrument som avses i punkterna 3 och 4 i bilaga X.

6.   Medlemsstaterna får, enskilt eller gemensamt, upprätta och driva särskilda webbplatser, plattformar eller portaler i syfte att ge information och stöd till ekonomiska aktörer när dessa fullgör sina skyldigheter avseende tillbörlig aktsamhet enligt denna förordning.

7.   Kommissionen får komplettera sådana stödåtgärder från medlemsstaternas sida enligt punkt 6 utifrån befintliga unionsåtgärder för att stödja tillbörlig aktsamhet i unionen och i tredjeländer och får utarbeta nya åtgärder för att hjälpa ekonomiska aktörer att fullgöra sina skyldigheter enligt denna förordning.

8.   Kommissionen ska regelbundet bedöma behovet av att uppdatera förteckningen över råmaterial och riskkategorier i bilaga X.

Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 för att

| a) | ändra förteckningen över råmaterial i punkt 1 i bilaga X och riskkategorier i punkt 2 i bilaga X mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen inom batteritillverkning och batterikemi och ändringar av förordning (EU) 2017/821, |
| --- | --- |

a)

ändra förteckningen över råmaterial i punkt 1 i bilaga X och riskkategorier i punkt 2 i bilaga X mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen inom batteritillverkning och batterikemi och ändringar av förordning (EU) 2017/821,

| b) | ändra förteckningen över internationella instrument i punkt 3 i bilaga X i enlighet med utvecklingen inom relevanta internationella forum när det gäller standarder avseende policyer för tillbörlig aktsamhet och skyddet av miljön och av sociala rättigheter, |
| --- | --- |

b)

ändra förteckningen över internationella instrument i punkt 3 i bilaga X i enlighet med utvecklingen inom relevanta internationella forum när det gäller standarder avseende policyer för tillbörlig aktsamhet och skyddet av miljön och av sociala rättigheter,

| c) | ändra de skyldigheter för ekonomiska aktörer enligt punkt 1 i denna artikel som anges i artiklarna 49 och 50 mot bakgrund av ändringar av förordning (EU) 2017/821 och ändra förteckningen över internationellt erkända instrument för tillbörlig aktsamhet i punkt 4 i bilaga X. |
| --- | --- |

c)

ändra de skyldigheter för ekonomiska aktörer enligt punkt 1 i denna artikel som anges i artiklarna 49 och 50 mot bakgrund av ändringar av förordning (EU) 2017/821 och ändra förteckningen över internationellt erkända instrument för tillbörlig aktsamhet i punkt 4 i bilaga X.

Artikel 49

Den ekonomiska aktörens ledningssystem

1.   Varje ekonomisk aktör som avses i artikel 48.1 ska

| a) | anta en företagsstrategi för tillbörlig aktsamhet avseende batterier, när det gäller råmaterial som förtecknas i punkt 1 i bilaga X och tillhörande sociala och miljömässiga riskkategorier som förtecknas i punkt 2 i bilaga X, och tydligt informera leverantörer och allmänheten om denna, |
| --- | --- |

a)

anta en företagsstrategi för tillbörlig aktsamhet avseende batterier, när det gäller råmaterial som förtecknas i punkt 1 i bilaga X och tillhörande sociala och miljömässiga riskkategorier som förtecknas i punkt 2 i bilaga X, och tydligt informera leverantörer och allmänheten om denna,

| b) | i sin policy för tillbörlig aktsamhet avseende batterier införliva standarder som är förenliga med de standarder som fastställs i de internationellt erkända instrumenten för tillbörlig aktsamhet som förtecknas i punkt 4 i bilaga X, |
| --- | --- |

b)

i sin policy för tillbörlig aktsamhet avseende batterier införliva standarder som är förenliga med de standarder som fastställs i de internationellt erkända instrumenten för tillbörlig aktsamhet som förtecknas i punkt 4 i bilaga X,

| c) | organisera sitt interna ledningssystem så att det stöder policyn för tillbörlig aktsamhet avseende batterier genom att göra sin högsta ledning ansvarig för att övervaka policyn för tillbörlig aktsamhet samt upprätthålla register över det systemet i minst tio år, |
| --- | --- |

c)

organisera sitt interna ledningssystem så att det stöder policyn för tillbörlig aktsamhet avseende batterier genom att göra sin högsta ledning ansvarig för att övervaka policyn för tillbörlig aktsamhet samt upprätthålla register över det systemet i minst tio år,

| d) | inrätta och driva ett system för kontroll av och insyn avseende leveranskedjan, inbegripet ett ursprungskedje- eller spårbarhetssystem, för identifiering av aktörer i tidigare led i leveranskedjan. |
| --- | --- |

d)

inrätta och driva ett system för kontroll av och insyn avseende leveranskedjan, inbegripet ett ursprungskedje- eller spårbarhetssystem, för identifiering av aktörer i tidigare led i leveranskedjan.

| e) | införliva sin policy för tillbörlig aktsamhet avseende batterier i avtal och överenskommelser med leverantörer, inbegripet i riskhanteringsåtgärder, |
| --- | --- |

e)

införliva sin policy för tillbörlig aktsamhet avseende batterier i avtal och överenskommelser med leverantörer, inbegripet i riskhanteringsåtgärder,

| f) | inrätta ett varningsförfarande, inbegripet ett system för att på ett tidigt stadium öka medvetenheten om risker och en mekanism för gottgörelse, eller se till att sådana inrättas genom samarbete med andra ekonomiska aktörer eller organisationer, eller genom att underlätta möjligheten att vända sig till en extern expert eller ett externt organ, såsom en ombudsman; dessa förfaranden ska bygga på FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter. |
| --- | --- |

f)

inrätta ett varningsförfarande, inbegripet ett system för att på ett tidigt stadium öka medvetenheten om risker och en mekanism för gottgörelse, eller se till att sådana inrättas genom samarbete med andra ekonomiska aktörer eller organisationer, eller genom att underlätta möjligheten att vända sig till en extern expert eller ett externt organ, såsom en ombudsman; dessa förfaranden ska bygga på FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter.

2.   Till stöd för det system som avses i punkt 1 d ska det finnas dokumentation som innehåller åtminstone följande information:

| a) | En beskrivning av råmaterialet, inklusive handelsnamn och typ. |
| --- | --- |

a)

En beskrivning av råmaterialet, inklusive handelsnamn och typ.

| b) | Namnet och adressen för den leverantör som levererade råmaterialet i batterierna till den ekonomiska aktör som släpper ut batteriet som innehåller det aktuella råmaterialet på marknaden. |
| --- | --- |

b)

Namnet och adressen för den leverantör som levererade råmaterialet i batterierna till den ekonomiska aktör som släpper ut batteriet som innehåller det aktuella råmaterialet på marknaden.

| c) | Uppgift om råmaterialets ursprungsland och om vilka marknadstransaktioner som ägt rum från det att råmaterialet utvanns till det att det levererades till den direkta leverantören till den ekonomiska aktör som släpper ut batteriet på marknaden. |
| --- | --- |

c)

Uppgift om råmaterialets ursprungsland och om vilka marknadstransaktioner som ägt rum från det att råmaterialet utvanns till det att det levererades till den direkta leverantören till den ekonomiska aktör som släpper ut batteriet på marknaden.

| d) | Uppgift om mängden råmaterial som ingår i batteriet som släpps ut på marknaden, uttryckt i procent eller vikt. |
| --- | --- |

d)

Uppgift om mängden råmaterial som ingår i batteriet som släpps ut på marknaden, uttryckt i procent eller vikt.

| e) | Rapporter från de tredjepartsgranskningar utfärdats av ett anmält organ avseende leverantörerna som avses i artikel 50.3. |
| --- | --- |

e)

Rapporter från de tredjepartsgranskningar utfärdats av ett anmält organ avseende leverantörerna som avses i artikel 50.3.

| f) | Om de rapporter som avses i led e inte finns tillgängliga och om råmaterialet har sitt ursprung i konfliktdrabbade områden och högriskområden: ytterligare information i enlighet med de särskilda rekommendationerna för ekonomiska aktörer i tidigare led, enligt OECD:s riktlinjer om tillbörlig aktsamhet för ansvarsfulla leveranskedjor för mineraler från konfliktdrabbade områden och högriskområden såsom, i förekommande fall, ursprungsgruvan, platser där råmaterialet konsoliderats, handlats eller bearbetats samt skatter, avgifter och provisioner som betalats. |
| --- | --- |

f)

Om de rapporter som avses i led e inte finns tillgängliga och om råmaterialet har sitt ursprung i konfliktdrabbade områden och högriskområden: ytterligare information i enlighet med de särskilda rekommendationerna för ekonomiska aktörer i tidigare led, enligt OECD:s riktlinjer om tillbörlig aktsamhet för ansvarsfulla leveranskedjor för mineraler från konfliktdrabbade områden och högriskområden såsom, i förekommande fall, ursprungsgruvan, platser där råmaterialet konsoliderats, handlats eller bearbetats samt skatter, avgifter och provisioner som betalats.

De rapporter från tredjepartsgranskningar som avses i första stycket led e ska göras tillgängliga av leverantörer som avses i artikel 50.3 för aktörer i senare led i leveranskedjan.

Artikel 50

Riskhanteringsskyldigheter

1.   Den ekonomiska aktör som avses i artikel 48.1 ska

| a) | identifiera och bedöma risken för negativa effekter i sin leveranskedja i relation till de riskkategorier som förtecknas i punkt 2 i bilaga X som en del av sin hanteringsplan, inbegripet på grundval av de uppgifter som ska tillhandahållas i enlighet med artikel 49 och all annan relevant information som antingen är allmänt tillgänglig eller tillhandahålls av berörda parter, med hänvisning till sin policy för tillbörlig aktsamhet, |
| --- | --- |

a)

identifiera och bedöma risken för negativa effekter i sin leveranskedja i relation till de riskkategorier som förtecknas i punkt 2 i bilaga X som en del av sin hanteringsplan, inbegripet på grundval av de uppgifter som ska tillhandahållas i enlighet med artikel 49 och all annan relevant information som antingen är allmänt tillgänglig eller tillhandahålls av berörda parter, med hänvisning till sin policy för tillbörlig aktsamhet,

| b) | utarbeta och genomföra en strategi för hantering av de identifierade riskerna i syfte att motverka, mildra eller på annat sätt åtgärda negativa effekter genom att






  i) | rapportera resultaten av dess riskbedömning till sin högsta ledningsnivå som gjorts ansvarig i enlighet med artikel 49.1 c, |
| --- | --- | --- |

b)

utarbeta och genomföra en strategi för hantering av de identifierade riskerna i syfte att motverka, mildra eller på annat sätt åtgärda negativa effekter genom att

i)

rapportera resultaten av dess riskbedömning till sin högsta ledningsnivå som gjorts ansvarig i enlighet med artikel 49.1 c,

| ii) | anta åtgärder för riskhantering som överensstämmer med de internationellt erkända instrument för tillbörlig aktsamhet som förtecknas i punkt 4 i bilaga X, och därvid ta hänsyn till i vilken mån dessa kan påverka, och vid behov sätta press på de leverantörer inbegripet deras dotterbolag och underleverantörer som mest effektivt kan förhindra eller reducera den identifierade risken, |
| --- | --- |

ii)

anta åtgärder för riskhantering som överensstämmer med de internationellt erkända instrument för tillbörlig aktsamhet som förtecknas i punkt 4 i bilaga X, och därvid ta hänsyn till i vilken mån dessa kan påverka, och vid behov sätta press på de leverantörer inbegripet deras dotterbolag och underleverantörer som mest effektivt kan förhindra eller reducera den identifierade risken,

| iii) | utarbeta och genomföra en riskhanteringsplan, övervaka och spåra riskreduceringsinsatser, rapportera tillbaka till sin högsta ledning som gjorts ansvarig i enlighet med artikel 49.1 c och fatta beslut om att tillfälligt eller permanent avbryta kontakterna med en leverantör eller dess dotterbolag eller underleverantör efter misslyckade försök till riskreducering, baserat på relevanta avtal och överenskommelser enligt artikel 49.1 e, |
| --- | --- |

iii)

utarbeta och genomföra en riskhanteringsplan, övervaka och spåra riskreduceringsinsatser, rapportera tillbaka till sin högsta ledning som gjorts ansvarig i enlighet med artikel 49.1 c och fatta beslut om att tillfälligt eller permanent avbryta kontakterna med en leverantör eller dess dotterbolag eller underleverantör efter misslyckade försök till riskreducering, baserat på relevanta avtal och överenskommelser enligt artikel 49.1 e,

| iv) | vidta ytterligare lägesbedömningar och riskbedömningar för risker som behöver reduceras eller efter det att omständigheterna har förändrats. |
| --- | --- |

iv)

vidta ytterligare lägesbedömningar och riskbedömningar för risker som behöver reduceras eller efter det att omständigheterna har förändrats.

2.   Om den ekonomiska aktören enligt artikel 48.1 vidtar riskreducerande åtgärder och samtidigt fortsätter eller tillfälligt upphör med handeln, ska den ekonomiska aktören samråda med leverantörer och berörda parter, däribland lokala och nationella myndigheter, internationella organisationer, det civila samhällets organisationer och berörda tredje parter såsom lokalsamhällen. innan den inrättar en strategi för mätbar riskreduktion i riskhanteringsplanen enligt punkt 1 b iii i den här artikeln.

3.   Den ekonomiska aktören enligt artikel 48.1 ska identifiera och bedöma sannolikheten för negativa konsekvenser, enligt de riskkategorier som anges i punkt 2 i bilaga X, i sin leverantörskedja. Denna ekonomiska aktör ska identifiera och bedöma riskerna i sin leverantörskedja inom ramen för sitt eget riskhanteringssystem. Den ekonomiska aktören ska utföra tredjepartsgranskningar av sina egna kedjor för tillbörlig aktsamhet genom ett anmält organ i enlighet med artikel 51. Den ekonomiska aktören får använda tredjepartsgranskningsrapporter som utfärdats enligt artikel 51.2 av ett sådant anmält organ av policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier som genomförts av leverantörer i den kedjan i enlighet med detta kapitel. Den ekonomiska aktören får också använda dessa tredjepartsgranskningsrapporter för att, när så är lämpligt, bedöma dessa leverantörers metoder för tillbörlig aktsamhet.

4.   Den ekonomiska aktör som avses i artikel 48.1 ska rapportera resultaten av den riskbedömning som avses i punkt 3 i denna artikel till sin högsta ledning som gjorts ansvarig i enlighet med artikel 49.1 c och ska genomföra den strategi som avses i punkt 1 b i den här artikeln.

Artikel 51

Tredjepartsgranskningar av policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier

1.   Det anmälda organet ska utföra en tredjepartsgranskning. Sådan tredjepartsgranskning ska

| a) | omfatta alla verksamheter, processer och system som ekonomiska aktörer använder för att uppfylla kraven på tillbörlig aktsamhet i enlighet med artiklarna 49, 50 och 52, |
| --- | --- |

a)

omfatta alla verksamheter, processer och system som ekonomiska aktörer använder för att uppfylla kraven på tillbörlig aktsamhet i enlighet med artiklarna 49, 50 och 52,

| b) | ha som mål att fastställa att förfarandena för tillbörlig aktsamhet hos ekonomiska aktörer som släpper ut batterier på marknaden överensstämmer med kraven i enlighet med artiklarna 49, 50 och 52, |
| --- | --- |

b)

ha som mål att fastställa att förfarandena för tillbörlig aktsamhet hos ekonomiska aktörer som släpper ut batterier på marknaden överensstämmer med kraven i enlighet med artiklarna 49, 50 och 52,

| c) | i relevanta fall omfatta kontroller av företag och insamling av uppgifter från berörda parter, |
| --- | --- |

c)

i relevanta fall omfatta kontroller av företag och insamling av uppgifter från berörda parter,

| d) | ange områden där ekonomiska aktörer som släpper ut batterier på marknaden kan förbättra sina förfaranden för tillbörlig aktsamhet, |
| --- | --- |

d)

ange områden där ekonomiska aktörer som släpper ut batterier på marknaden kan förbättra sina förfaranden för tillbörlig aktsamhet,

| e) | iaktta de revisionsprinciper om oberoende, kompetens och ansvarighet som anges i OECD:s riktlinjer om tillbörlig aktsamhet för ansvarsfulla leveranskedjor för mineraler från konfliktdrabbade områden och högriskområden. |
| --- | --- |

e)

iaktta de revisionsprinciper om oberoende, kompetens och ansvarighet som anges i OECD:s riktlinjer om tillbörlig aktsamhet för ansvarsfulla leveranskedjor för mineraler från konfliktdrabbade områden och högriskområden.

2.   Det anmälda organet ska utarbeta en granskningsrapport i vilken de aktiviteter som genomförts i enlighet med punkt 1 i denna artikel och resultatet av dem redovisas. Om de policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier som avses i artikel 48 följer de skyldigheter som anges i artiklarna 49, 50 och 52, ska det anmälda organet utfärda ett beslut om godkännande.

Artikel 52

Utlämnande av uppgifter om policyer för tillbörlig aktsamhet avseende batterier

1.   Den ekonomiska aktör som avses i artikel 48.1 ska på begäran till medlemsstaternas marknadskontrollmyndigheter eller nationella myndigheter överlämna den granskningsrapport och det beslut om godkännande som utfärdats i enlighet med artikel 51, de revisionsrapporter som avses i artikel 48.2 och tillgängliga bevis för efterlevnad av kraven i ett system för tillbörlig aktsamhet som erkänts av kommissionen i enlighet med artikel 53.

2.   Den ekonomiska aktör som avses i artikel 48.1 ska ge köpare i nästkommande led alla relevanta uppgifter som aktören får eller har inom ramen för sin policy för tillbörlig aktsamhet avseende batterier och därvid ta vederbörlig hänsyn till affärshemligheter och andra konkurrensrelaterade faktorer.

3.   Den ekonomiska aktör som avses i artikel 48.1 ska årligen se över och offentliggöra, inbegripet på internet, en rapport om sin policy för tillbörlig aktsamhet avseende batterier. Rapporten ska innehålla, på ett för slutanvändarna lättbegripligt sätt och med tydligt angivande av de batterier som berörs, de uppgifter och information om åtgärder som den ekonomiska aktören har vidtagit för att uppfylla kraven i artiklarna 49 och 50, inbegripet resultat som visar betydande negativa konsekvenser vad gäller de riskkategorier som förtecknas i punkt 2 i bilaga X och hur dessa har åtgärdats, samt en sammanfattande rapport om de tredjepartsgranskningar som utförts i enlighet med artikel 51, inklusive det anmälda organets namn, med vederbörlig hänsyn tagen till affärshemligheter och andra konkurrensrelaterade faktorer. Rapporten ska också, i förekommande fall, behandla tillgången till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgången till rättslig prövning i miljöfrågor vid anskaffning och bearbetning av samt handel med råmaterial som ingår i batterier.

4.   Om den ekonomiska aktör som avses i artikel 48.1 kan visa att de råmaterial som förtecknas i punkt 1 i bilaga X och som ingår i batteriet härrör från återvunna källor, ska den ekonomiska aktören offentliggöra sina slutsatser i rimlig detalj, med vederbörlig hänsyn tagen till affärshemligheter och andra konkurrensrelaterade faktorer.

Artikel 53

Erkännande av system för tillbörlig aktsamhet

1.   Regeringar, branschorganisationer och grupper av berörda organisationer som har infört och övervakar system för tillbörlig aktsamhet (systemansvariga) får ansöka om att få sina system för tillbörlig aktsamhet erkända av kommissionen. Kommissionen ges befogenhet att anta genomförandeakter för att fastställa krav för vilken information ansökan om erkännande ska innehålla. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3.

2.   Om kommissionen, på grundval av den bevisning och information som tillhandahålls enligt punkt 1 i denna artikel, fastställer att det system för tillbörlig aktsamhet som avses i den punkten gör det möjligt för ekonomiska aktörer att uppfylla kraven i artiklarna 48, 49, 50 och 52, ska kommissionen anta en genomförandeakt genom vilken systemet erkänns som likvärdigt med kraven i denna förordning. OECD:s centrum för ansvarsfullt företagande ska höras innan den genomförandeakten antas. Denna genomförandeakt ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3.

När kommissionen fattar ett beslut om erkännande av ett system för tillbörlig aktsamhet ska den beakta de olika branschmetoder som omfattas av systemet och det riskbaserade tillvägagångssätt och de metoder som används inom ramen för systemet för att identifiera risker.

3.   Kommissionen ska anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 för att fastställa de kriterier och den metod enligt vilka kommissionen i enlighet med punkt 2 i den här artikeln ska fastställa huruvida system för tillbörlig aktsamhet gör det möjligt för ekonomiska aktörer att uppfylla kraven i artiklarna 48, 49, 50 och 52. Kommissionen ska också på lämpligt sätt regelbundet kontrollera att erkända system för tillbörlig aktsamhet fortsätter att uppfylla de kriterier som ledde till beslutet om erkännande av likvärdighet enligt punkt 2 i den här artikeln.

4.   Den systemansvarige för ett system för tillbörlig aktsamhet, för vilket ett erkännande av likvärdighet har beviljats enligt punkt 2, ska utan dröjsmål informera kommissionen om alla ändringar eller uppdateringar av det systemet. Kommissionen ska bedöma huruvida sådana ändringar eller uppdateringar påverkar erkännandet av likvärdighet för det systemet och vidta lämpliga åtgärder.

5.   Om det finns bevis för att ekonomiska aktörer som genomför ett system som erkänts i enlighet med punkt 2 i denna artikel vid upprepade tillfällen eller i betydande omfattning har underlåtit att uppfylla kraven i artiklarna 48, 49, 50 och 52, ska kommissionen i samråd med den systemansvarige undersöka huruvida dessa fall visar på brister i systemet.

6.   Om kommissionen identifierar underlåtenhet att uppfylla kraven i artiklarna 48, 49, 50 och 52 eller brister i ett erkänt system för tillbörlig aktsamhet, får den bevilja den systemansvarige en lämplig period för att vidta korrigerande åtgärder.

7.   Om den systemansvarige underlåter eller vägrar att vidta de korrigerande åtgärder som krävs, och om kommissionen har konstaterat att denna underlåtenhet eller de brister som avses i punkt 6 i denna artikel äventyrar förmågan hos ekonomiska aktörer enligt artikel 48.1 som genomför systemet att uppfylla kraven i artiklarna 48, 49, 50 och 52 eller om ekonomiska aktörer som genomför ett system vid upprepade tillfällen eller i betydande omfattning underlåter att uppfylla kraven på grund av brister i systemet, ska kommissionen anta en genomförandeakt i syfte att återkalla erkännandet av systemet. Denna genomförandeakt ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3.

8.   Kommissionen ska upprätta och uppdatera ett register över erkända system för tillbörlig aktsamhet. Registret ska offentliggöras på internet.

KAPITEL VIII

Hantering av förbrukade batterier

Artikel 54

Behörig myndighet

1.   Medlemsstaterna ska utse en eller flera behöriga myndigheter som ska ansvara för att skyldigheterna enligt detta kapitel efterlevs, särskilt för att övervaka producenter och producentansvarsorganisationer och kontrollera att de efterlever sina skyldigheter enligt detta kapitel.

2.   Varje medlemsstat får också, bland de behöriga myndigheter som avses i punkt 1, utse en kontaktpunkt som ska kommunicera med kommissionen i enlighet med punkt 4.

3.   Medlemsstaterna ska fastställa närmare bestämmelser för hur den behöriga myndigheten eller de behöriga myndigheterna ska organisera och utföra sitt arbete, inbegripet vad gäller administrativa regler och förfaranderegler, för

| a) | att producenter registreras i enlighet med artikel 55, |
| --- | --- |

a)

att producenter registreras i enlighet med artikel 55,

| b) | att producenter och producentansvarsorganisationerna godkänns i enlighet med artikel 58, |
| --- | --- |

b)

att producenter och producentansvarsorganisationerna godkänns i enlighet med artikel 58,

| c) | att genomförandet av skyldigheterna avseende utökat producentansvar i enlighet med artikel 57 övervakas, |
| --- | --- |

c)

att genomförandet av skyldigheterna avseende utökat producentansvar i enlighet med artikel 57 övervakas,

| d) | att det samlas in uppgifter om batterier och förbrukade batterier i enlighet med artikel 75, och |
| --- | --- |

d)

att det samlas in uppgifter om batterier och förbrukade batterier i enlighet med artikel 75, och

| e) | att information görs tillgänglig i enlighet med artikel 76. |
| --- | --- |

e)

att information görs tillgänglig i enlighet med artikel 76.

4.   Senast den 18 november 2025 ska medlemsstaterna meddela kommissionen namnen på och adresserna till de behöriga myndigheter som utsetts enligt punkt 1. Medlemsstaterna ska utan onödigt dröjsmål informera kommissionen om alla ändringar av de behöriga myndigheternas namn och adresser.

Artikel 55

Producentregister

1.   Medlemsstaterna ska upprätta ett producentregister som ska användas för att övervaka att producenter uppfyller kraven i detta kapitel.

2.   Producenter ska registrera sig i det register som avses i punkt 1. För detta ändamål ska de lämna in en ansökan om registrering i varje medlemsstat där de för första gången tillhandahåller ett batteri på marknaden.

Producenter ska lämna in ansökan om registrering via ett elektroniskt databehandlingssystem i enlighet med punkt 9 a i denna artikel.

Producenter ska endast tillhandahålla batterier, inbegripet sådana som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon, på marknaden i en medlemsstat om de eller, i fall av bemyndigande, deras behöriga ombud för utökat producentansvar är registrerade i den medlemsstaten.

3.   Ansökan om registrering ska omfatta följande uppgifter:

| a) | Producentens namn, eventuella varumärken som producenten använder i medlemsstaten, och adress, inklusive postnummer och ort, gatuadress, land, telefonnummer, i förekommande fall, webb- och e-postadress, med uppgift om en enda kontaktpunkt. |
| --- | --- |

a)

Producentens namn, eventuella varumärken som producenten använder i medlemsstaten, och adress, inklusive postnummer och ort, gatuadress, land, telefonnummer, i förekommande fall, webb- och e-postadress, med uppgift om en enda kontaktpunkt.

| b) | Producentens nationella identifieringskod, inbegripet handelsregisternummer eller motsvarande officiellt registreringsnummer, samt det europeiska eller nationella skatteregistreringsnumret. |
| --- | --- |

b)

Producentens nationella identifieringskod, inbegripet handelsregisternummer eller motsvarande officiellt registreringsnummer, samt det europeiska eller nationella skatteregistreringsnumret.

| c) | Den eller de kategorier av batterier som producenten avser att tillhandahålla på marknaden för första gången inom en medlemsstats territorium, dvs. bärbara batterier, industribatterier, batterier för lätta transportmedel, elfordonsbatterier och startbatterier, samt kemisk sammansättning. |
| --- | --- |

c)

Den eller de kategorier av batterier som producenten avser att tillhandahålla på marknaden för första gången inom en medlemsstats territorium, dvs. bärbara batterier, industribatterier, batterier för lätta transportmedel, elfordonsbatterier och startbatterier, samt kemisk sammansättning.

| d) | Information om hur producenten uppfyller sina skyldigheter enligt artikel 56 och kraven enligt artiklarna 59, 60 respektive 61.






  i) | För bärbara batterier och batterier för lätta transportmedel ska kraven i led d uppfyllas genom att följande tillhandahålls:






  — | Skriftliga uppgifter om vilka åtgärder som producenten har vidtagit för att uppfylla de skyldigheter avseende producentansvar som anges i artikel 56, vilka åtgärder som vidtagits för att uppfylla skyldigheterna avseende separat insamling enligt artikel 59.1 eller artikel 60.1 vad gäller den mängd batterier som producenten gör tillgänglig på marknaden i medlemsstaten och systemet för att säkerställa att de uppgifter som rapporteras till de behöriga myndigheterna är tillförlitliga. |
| --- | --- | --- | --- |

d)

Information om hur producenten uppfyller sina skyldigheter enligt artikel 56 och kraven enligt artiklarna 59, 60 respektive 61.

i)

För bärbara batterier och batterier för lätta transportmedel ska kraven i led d uppfyllas genom att följande tillhandahålls:

—

Skriftliga uppgifter om vilka åtgärder som producenten har vidtagit för att uppfylla de skyldigheter avseende producentansvar som anges i artikel 56, vilka åtgärder som vidtagits för att uppfylla skyldigheterna avseende separat insamling enligt artikel 59.1 eller artikel 60.1 vad gäller den mängd batterier som producenten gör tillgänglig på marknaden i medlemsstaten och systemet för att säkerställa att de uppgifter som rapporteras till de behöriga myndigheterna är tillförlitliga.

| — | I tillämpliga fall namn och kontaktuppgifter, inklusive postnummer, postort, gatuadress, land, telefonnummer, webb- och e-postadress, samt den nationella identifieringskoden för den producentansvarsorganisation vilken producenten utsett att fullgöra det utökade producentansvaret i enlighet med artikel 57.1 och 57.2, samt producentansvarsorganisationens handelsregisternummer eller motsvarande officiella registreringsnummer, samt producentansvarsorganisationens europeiska eller nationella skatteregistreringsnummer, och den företrädda producentens fullmakt. |
| --- | --- |

—

I tillämpliga fall namn och kontaktuppgifter, inklusive postnummer, postort, gatuadress, land, telefonnummer, webb- och e-postadress, samt den nationella identifieringskoden för den producentansvarsorganisation vilken producenten utsett att fullgöra det utökade producentansvaret i enlighet med artikel 57.1 och 57.2, samt producentansvarsorganisationens handelsregisternummer eller motsvarande officiella registreringsnummer, samt producentansvarsorganisationens europeiska eller nationella skatteregistreringsnummer, och den företrädda producentens fullmakt.

| ii) | För startbatterier, industribatterier och elfordonsbatterier ska kraven i led d uppfyllas genom att följande tillhandahålls:






  — | Skriftliga uppgifter om vilka åtgärder som producenten har vidtagit för att uppfylla de skyldigheter avseende producentansvar som anges i artikel 56, vilka åtgärder som vidtagits för att uppfylla insamlingsmålen enligt artikel 61.1 vad gäller den mängd batterier som producenten gör tillgänglig på marknaden i medlemsstaten och systemet för att säkerställa att de uppgifter som rapporteras till de behöriga myndigheterna är tillförlitliga, |
| --- | --- | --- |

ii)

För startbatterier, industribatterier och elfordonsbatterier ska kraven i led d uppfyllas genom att följande tillhandahålls:

—

Skriftliga uppgifter om vilka åtgärder som producenten har vidtagit för att uppfylla de skyldigheter avseende producentansvar som anges i artikel 56, vilka åtgärder som vidtagits för att uppfylla insamlingsmålen enligt artikel 61.1 vad gäller den mängd batterier som producenten gör tillgänglig på marknaden i medlemsstaten och systemet för att säkerställa att de uppgifter som rapporteras till de behöriga myndigheterna är tillförlitliga,

| — | I tillämpliga fall namn och kontaktuppgifter, inklusive postnummer, postort, gatuadress, land, telefonnummer, webb- och e-postadress, samt den nationella identifieringskoden för den producentansvarsorganisation vilken producenten utsett att fullgöra det utökade producentansvaret i enlighet med artikel 57.1 och 57.2, samt producentansvarsorganisationens handelsregisternummer eller motsvarande officiella registreringsnummer, samt producentansvarsorganisationens europeiska eller nationella skatteregistreringsnummer, och den företrädda producentens fullmakt. |
| --- | --- |

—

I tillämpliga fall namn och kontaktuppgifter, inklusive postnummer, postort, gatuadress, land, telefonnummer, webb- och e-postadress, samt den nationella identifieringskoden för den producentansvarsorganisation vilken producenten utsett att fullgöra det utökade producentansvaret i enlighet med artikel 57.1 och 57.2, samt producentansvarsorganisationens handelsregisternummer eller motsvarande officiella registreringsnummer, samt producentansvarsorganisationens europeiska eller nationella skatteregistreringsnummer, och den företrädda producentens fullmakt.

| e) | en försäkran från producenten eller, i tillämpliga fall, det behöriga ombudet för utökat producentansvar eller den producentansvarsorganisation som har utsetts i enlighet med artikel 57.1, om att de lämnade uppgifterna är sanningsenliga. |
| --- | --- |

e)

en försäkran från producenten eller, i tillämpliga fall, det behöriga ombudet för utökat producentansvar eller den producentansvarsorganisation som har utsetts i enlighet med artikel 57.1, om att de lämnade uppgifterna är sanningsenliga.

4.   Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 i denna artikel ska den information som föreskrivs i led d i den punkten tillhandahållas antingen i ansökan om registrering enligt punkt 3 i denna artikel eller i ansökan om godkännande enligt artikel 58. Sådan ansökan om godkännande omfatta åtminstone uppgifter om antingen individuellt eller kollektivt fullgörande av skyldigheter avseende utökat producentansvar.

5.   Medlemsstaterna får vid behov begära ytterligare information eller handlingar för att använda producentregistret på ett effektivt sätt.

6.   Om en producent har utsett en producentansvarsorganisation i enlighet med artikel 57.1 ska skyldigheterna enligt denna artikel i tillämpliga delar fullgöras av den organisationen, om inte annat anges av medlemsstaten.

7.   Skyldigheter enligt denna artikel får fullgöras på producentens vägnar av ett behörigt ombud för utökat producentansvar.

Där skyldigheter enligt denna artikel fullgörs på producentens vägnar av ett behörigt ombud för utökat producentansvar som företräder fler än en producent, ska det behöriga ombudet, utöver den information som krävs enligt punkt 3, tillhandahålla namn och kontaktuppgifter för varje företrädd producent separat.

8.   Medlemsstaterna får besluta att registreringsförfarandet enligt denna artikel och godkännandeförfarandet enligt artikel 58 ska utgöra ett enda förfarande, om ansökan uppfyller kraven i punkterna 3–7 i den här artikeln.

9.   Den behöriga myndigheten ska

| a) | på sin webbplats tillgängliggöra information om ansökningsprocessen via ett elektroniskt databehandlingssystem, |
| --- | --- |

a)

på sin webbplats tillgängliggöra information om ansökningsprocessen via ett elektroniskt databehandlingssystem,

| b) | ta emot registreringar och tilldela ett registreringsnummer inom högst 12 veckor från den tidpunkt då all information som krävs enligt punkterna 2 och 3 har lämnats in, |
| --- | --- |

b)

ta emot registreringar och tilldela ett registreringsnummer inom högst 12 veckor från den tidpunkt då all information som krävs enligt punkterna 2 och 3 har lämnats in,

10.   Den behöriga myndigheten får

| a) | fastställa närmare bestämmelser om kraven och förfarandet för registrering, utan att lägga till materiella krav utöver dem som fastställs i punkterna 2 och 3, |
| --- | --- |

a)

fastställa närmare bestämmelser om kraven och förfarandet för registrering, utan att lägga till materiella krav utöver dem som fastställs i punkterna 2 och 3,

| b) | ta ut kostnadsbaserade och proportionella avgifter från producenter för behandlingen av de ansökningar som avses i punkt 2. |
| --- | --- |

b)

ta ut kostnadsbaserade och proportionella avgifter från producenter för behandlingen av de ansökningar som avses i punkt 2.

11.   Den behöriga myndigheten får vägra att registrera en producent eller får återkalla producentens registrering om den information som avses i punkt 3 och relaterade styrkande handlingar inte tillhandahållits eller inte är tillräckliga eller om producenten inte längre uppfyller kraven i punkt 3 d.

Den behöriga myndigheten ska återkalla producentens registrering om producenten har upphört att existera.

12.   Producenten eller, i tillämpliga fall, det behöriga ombudet för utökat producentansvar eller den producentansvarsorganisation som utsetts för de producenter som den företräder, ska utan onödigt dröjsmål underrätta den behöriga myndigheten om varje ändring av uppgifterna i registreringen och om definitivt upphörande vad gäller tillhandahållande på marknaden av de batterier som avses i registreringen inom medlemsstatens territorium.

13.   Om uppgifterna i producentregistret inte är offentligt tillgängliga ska medlemsstaterna säkerställa att leverantörer av onlineplattformar som gör det möjligt för konsumenter att ingå distansavtal med producenter får kostnadsfri tillgång till uppgifterna i registret.

Artikel 56

Utökat producentansvar

1.   Producenter ska ha utökat producentansvar för batterier som de tillhandahåller på marknaden för första gången inom en medlemsstats territorium. Sådana producenter ska uppfylla kraven i artiklarna 8 och 8a i direktiv 2008/98/EG och i detta kapitel.

2.   En ekonomisk aktör som för första gången inom en medlemsstats territorium tillhandahåller ett batteri på marknaden som är ett resultat av förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, eller återtillverkning ska vid tillämpning av denna förordning anses vara producent av detta batteri och ha utökat producentansvar.

3.   En producent enligt definitionen i artikel 3.47 d ska utse ett behörigt ombud för utökat producentansvar i varje medlemsstat där den säljer batterier. Utseendet ska göras genom en skriftlig fullmakt.

4.   De ekonomiska bidrag som producenten ska betala ska täcka följande kostnader för de produkter som producenten gör tillgängliga på marknaden i den berörda medlemsstaten:

| a) | Kostnaderna för separat insamling av förbrukade batterier och deras efterföljande transport och behandling, med beaktande av intäkter från förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring eller till följd av värdet av sekundära råmaterial från återvinning av förbrukade batterier. |
| --- | --- |

a)

Kostnaderna för separat insamling av förbrukade batterier och deras efterföljande transport och behandling, med beaktande av intäkter från förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring eller till följd av värdet av sekundära råmaterial från återvinning av förbrukade batterier.

| b) | Kostnaderna för att göra en plockanalys av insamlat blandat kommunalt avfall i enlighet med artikel 69.5. |
| --- | --- |

b)

Kostnaderna för att göra en plockanalys av insamlat blandat kommunalt avfall i enlighet med artikel 69.5.

| c) | Kostnaderna för tillhandahållande av information om åtgärder för att förebygga att batterier blir avfall och om hantering av förbrukade batterier i enlighet med artikel 74. |
| --- | --- |

c)

Kostnaderna för tillhandahållande av information om åtgärder för att förebygga att batterier blir avfall och om hantering av förbrukade batterier i enlighet med artikel 74.

| d) | Kostnaderna för uppgifts och rapportering till de behöriga myndigheterna i enlighet med artikel 75. |
| --- | --- |

d)

Kostnaderna för uppgifts och rapportering till de behöriga myndigheterna i enlighet med artikel 75.

5.   Om batterier som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, eller återtillverkning tillhandahålls, får både producenterna av de ursprungliga batterierna och producenterna av de batterier som släpps ut på marknaden till följd av dessa åtgärder införa och anpassa en mekanism för kostnadsfördelning som baseras på den faktiska fördelningen av kostnaderna mellan de olika producenterna i syfte att dela på de kostnader som avses i punkt 4 a, c och d.

Om ett batteri som avses i punkt 2 omfattas av mer än ett utökat producentansvar, ska den första producent som gör batteriet tillgängligt på marknaden inte bära ytterligare kostnader på grund av en sådan mekanism för kostnadsfördelning.

Kommissionen ska underlätta utbytet av information och bästa praxis mellan medlemsstaterna avseende sådana mekanismer för kostnadsfördelning.

Artikel 57

Producentansvarsorganisationer

1.   Producenter får utse en producentansvarsorganisation som har godkänts i enlighet med artikel 58 att fullgöra skyldigheterna avseende utökat producentansvar för deras räkning. Medlemsstaterna får vidta åtgärder för att göra det obligatoriskt att utse en producentansvarsorganisation. Dessa åtgärder ska vara motiverade med hänsyn till det som särskilt kännetecknar en viss kategori av batterier som släpps ut på marknaden och relaterad avfallshanteringskaraktäristik.

2.   Vid kollektivt fullgörande av skyldigheter avseende utökat producentansvar ska producentansvarsorganisationerna säkerställa likabehandling av producenter, oavsett deras ursprung eller storlek, utan att en oproportionell börda läggs på producenter av små mängder batterier, inbegripet små och medelstora företag. De ska även säkerställa att de ekonomiska bidrag som producenter betalar till dem

| a) | anpassas i enlighet med artikel 8a.4 b i direktiv 2008/98/EG och som ett minimum efter batterikategori och batteriteknik och, om det är lämpligt, med hänsyn till laddningsbarheten, andelen återvunnet innehåll vid batteritillverkning och det faktum att batterierna varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, eller återtillverkning, samt deras koldioxidavtryck, |
| --- | --- |

a)

anpassas i enlighet med artikel 8a.4 b i direktiv 2008/98/EG och som ett minimum efter batterikategori och batteriteknik och, om det är lämpligt, med hänsyn till laddningsbarheten, andelen återvunnet innehåll vid batteritillverkning och det faktum att batterierna varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, eller återtillverkning, samt deras koldioxidavtryck,

| b) | anpassas för att ta hänsyn till eventuella intäkter som erhållits av producentansvarsorganisationerna från förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring eller till följd av värdet av sekundära råmaterial från återvunna förbrukade batterier, |
| --- | --- |

b)

anpassas för att ta hänsyn till eventuella intäkter som erhållits av producentansvarsorganisationerna från förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring eller till följd av värdet av sekundära råmaterial från återvunna förbrukade batterier,

3.   Om flera producentansvarsorganisationer i en medlemsstat ges godkännande för att fullgöra skyldigheter avseende utökat producentansvar för producenters räkning, ska de säkerställa att åtgärderna enligt artiklarna 59.1, 60.1 och 61.1 bedrivs över hela medlemsstatens territorium. Medlemsstaterna ska anförtro åt den behöriga myndigheten eller en oberoende tredje part, att säkerställa att producentansvarsorganisationerna fullgör sina skyldigheter på ett samordnat sätt.

4.   Producentansvarsorganisationerna ska säkerställa konfidentiell behandling av de uppgifter som de förfogar över, särskilt vad gäller företagshemligheter och information som direkt kan kopplas till enskilda producenter eller deras behöriga ombud för utökat producentansvar.

5.   Utöver den information som avses i artikel 8a.3 e i direktiv 2008/98/EG ska producentansvarsorganisationerna minst varje år på sina webbplatser, med förbehåll för affärs- och företagshemligheten, offentliggöra uppgifterna om insamlingsnivån vid separat insamling av förbrukade batterier, den materialåtervinningsgrad och den resursåtervinningsgrad som uppnåtts av de producenter som utsett producentansvarsorganisationen.

6.   Utöver den information som avses i punkt 5, ska producentansvarsorganisationerna offentliggöra information om urvalsförfarandet för avfallshanteringsaktörer som utvalts i enlighet med punkt 8.

7.   Om så är nödvändigt för att undvika snedvridning av den inre marknaden ges kommissionen befogenhet att anta en genomförandeakt för att fastställa kriterier för tillämpningen av punkt 2 a i denna artikel. Genomförandeakten får inte avse fastställande av den exakta bidragsnivån och ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3.

8.   Avfallshanteringsaktörer ska omfattas av ett icke-diskriminerande urvalsförfarande grundat på transparenta tilldelningskriterier som utförs av producenter eller producentansvarsorganisationer, och som inte lägger en oproportionell börda på små och medelstora företag.

Artikel 58

Godkännande av fullgörande av skyldigheter avseende utökat producentansvar

1.   En producent, vid individuellt fullgörande av skyldigheter avseende utökat producentansvar, och utsedda producentansvarsorganisationer, vid kollektivt fullgörande av skyldigheter avseende utökat producentansvar, ska hos den behöriga myndigheten ansöka om godkännande av fullgörande av skyldigheter avseende utökat producentansvar.

2.   Godkännande ska beviljas endast om det kan påvisas

| a) | att kraven i artikel 8a.3 a–d i direktiv 2008/98/EG är uppfyllda och att de åtgärder som producenten eller producentansvarsorganisationen har vidtagit är tillräckliga för att uppfylla de skyldigheter som fastställs i detta kapitel vad gäller den mängd batterier som för första gången tillhandahålls på marknaden inom en medlemsstats territorium av producenten eller producenter för vars räkning producentansvarsorganisationen agerar, och |
| --- | --- |

a)

att kraven i artikel 8a.3 a–d i direktiv 2008/98/EG är uppfyllda och att de åtgärder som producenten eller producentansvarsorganisationen har vidtagit är tillräckliga för att uppfylla de skyldigheter som fastställs i detta kapitel vad gäller den mängd batterier som för första gången tillhandahålls på marknaden inom en medlemsstats territorium av producenten eller producenter för vars räkning producentansvarsorganisationen agerar, och

| b) | genom tillhandahållande av handlingar som styrker att kraven i artikel 59.1 och 59.2 eller kraven i artikel 60.1, 60.2 och 60.4 är uppfyllda och att alla arrangemang har införts som gör det möjligt att som ett minimikrav uppnå och varaktigt ligga kvar på det insamlingsmål som avses i artikel 59.3 respektive artikel 60.3. |
| --- | --- |

b)

genom tillhandahållande av handlingar som styrker att kraven i artikel 59.1 och 59.2 eller kraven i artikel 60.1, 60.2 och 60.4 är uppfyllda och att alla arrangemang har införts som gör det möjligt att som ett minimikrav uppnå och varaktigt ligga kvar på det insamlingsmål som avses i artikel 59.3 respektive artikel 60.3.

3.   Medlemsstaterna ska när de fastställer sina administrativa regler och förfaranderegler som avses i artikel 54.3 b inkludera närmare uppgifter om godkännandeförfarandet, som kan skilja sig åt beroende på om det rör individuellt respektive kollektivt fullgörande av skyldigheter avseende utökat producentansvarsskyldighet, och villkoren för kontroll av efterlevnaden av producenter eller producentansvarsorganisationer, inbegripet vad gäller den information som producenter eller producentansvarsorganisationer ska lämna i detta syfte. Godkännandeförfarandet ska inbegripa krav på kontroll av de arrangemang som införts för att säkerställa uppfyllande av kraven i artiklarna 59.1, 59.2, 60.1, 60.2 och 60.4 och tidsramarna för denna kontroll, vilka inte ska överstiga 12 veckor från det att en fullständig ansökan har lämnats in. Denna kontroll får utföras av en oberoende expert som ska utfärda en kontrollrapport om resultatet av kontrollen.

4.   Producenten eller producentansvarsorganisationerna ska utan onödigt dröjsmål underrätta den behöriga myndigheten om alla ändringar av uppgifterna i godkännandet, om eventuella ändringar som rör villkoren för godkännandet eller om verksamheten upphör definitivt.

5.   Det system för egenkontroll som föreskrivs i artikel 8a.3 led d i direktiv 2008/98/EG ska tillämpas regelbundet, minst vart tredje år, och på begäran av den behöriga myndigheten, för att kontrollera att bestämmelserna i det ledet är uppfyllda och att de villkor för godkännande som avses i punkt 2 i den här artikeln fortfarande uppfylls. Producenten eller producentansvarsorganisationen ska på begäran lägga fram en egenkontrollrapport och vid behov planen för korrigerande åtgärder för den behöriga myndigheten. Utan att det påverkar befogenheterna enligt punkt 6 i denna artikel kan den behöriga myndigheten lämna synpunkter på egenkontrollrapporten och utkastet till plan för korrigerande åtgärder, sådana synpunkter ska meddelas till producenten eller producentansvarsorganisationen. Producenten eller producentansvarsorganisationerna ska utarbeta och genomföra planen för korrigerande åtgärder baserat på dessa synpunkter.

6.   Den behöriga myndigheten får besluta att återkalla godkännandet om insamlingsmålen i artikel 59.3 eller artikel 60.3 inte uppnås eller om producenten eller producentansvarsorganisationen inte längre uppfyller kraven avseende organisationen av insamlingen och behandlingen av förbrukade batterier eller underlåter att rapportera till den behöriga myndigheten eller underlåter att anmäla ändringar som rör villkoren för godkännandet, eller har upphört med verksamheten.

7.   En producent, vid individuellt fullgörande av skyldigheter avseende utökat producentansvar, och utsedda producentansvarsorganisationer, vid kollektivt fullgörande av skyldigheter avseende utökat producentansvar, ska ställa en garanti avsedd att täcka de kostnader i samband med avfallshanteringsverksamhet som producenten eller producentansvarsorganisationen ska betala om skyldigheterna avseende utökat producentansvar inte fullgörs, inbegripet om verksamheten definitivt upphör eller vid insolvens. Medlemsstaterna får ange ytterligare krav för en sådan garanti. Om det rör sig om en statligt driven producentansvarsorganisation behöver en sådan garanti ställas på annat sätt än av organisationen själv och får ha formen av en offentlig fond som finansieras genom producentavgifter och för vilken den medlemsstat som driver organisationen är solidariskt ansvarig.

Artikel 59

Insamling av förbrukade bärbara batterier

1.   Producenter av bärbara batterier, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, ska säkerställa att alla förbrukade bärbara batterier, oavsett typ, kemisk sammansättning, skick, märke eller ursprung, samlas in separat inom den medlemsstats territorium där de för första gången tillhandahåller batterierna på marknaden. I detta syfte ska de

| a) | inrätta ett system för återtagande och insamling av förbrukade bärbara batterier, |
| --- | --- |

a)

inrätta ett system för återtagande och insamling av förbrukade bärbara batterier,

| b) | erbjuda kostnadsfri insamling av förbrukade bärbara batterier till de enheter som avses i punkt 2 a och ombesörja insamling av förbrukade bärbara batterier från alla sådana enheter som utnyttjar erbjudandet (anslutna insamlingsplatser för förbrukade bärbara batterier), |
| --- | --- |

b)

erbjuda kostnadsfri insamling av förbrukade bärbara batterier till de enheter som avses i punkt 2 a och ombesörja insamling av förbrukade bärbara batterier från alla sådana enheter som utnyttjar erbjudandet (anslutna insamlingsplatser för förbrukade bärbara batterier),

| c) | tillhandahålla nödvändiga praktiska arrangemang för insamling och transport av förbrukade bärbara batterier, inbegripet kostnadsfritt tillhandahållande av lämpliga insamlings- och transportbehållare som uppfyller kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/68/EG (46) till de anslutna insamlingsplatserna för förbrukade bärbara batterier, |
| --- | --- |

c)

tillhandahålla nödvändiga praktiska arrangemang för insamling och transport av förbrukade bärbara batterier, inbegripet kostnadsfritt tillhandahållande av lämpliga insamlings- och transportbehållare som uppfyller kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/68/EG (46) till de anslutna insamlingsplatserna för förbrukade bärbara batterier,

| d) | säkerställa kostnadsfri insamling av de förbrukade bärbara batterier som samlas in vid de anslutna insamlingsplatserna, med en frekvens som står i proportion till det område som omfattas och till volymen av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade bärbara batterier som vanligtvis samlas in vid de anslutna insamlingsplatserna för förbrukade bärbara batterier, |
| --- | --- |

d)

säkerställa kostnadsfri insamling av de förbrukade bärbara batterier som samlas in vid de anslutna insamlingsplatserna, med en frekvens som står i proportion till det område som omfattas och till volymen av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade bärbara batterier som vanligtvis samlas in vid de anslutna insamlingsplatserna för förbrukade bärbara batterier,

| e) | kostnadsfri insamling av de förbrukade bärbara batterier som avlägsnas från avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning, med en frekvens som står i proportion till volymen av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade bärbara batterierna, |
| --- | --- |

e)

kostnadsfri insamling av de förbrukade bärbara batterier som avlägsnas från avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning, med en frekvens som står i proportion till volymen av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade bärbara batterierna,

| f) | säkerställa att de förbrukade bärbara batterier som samlas in från de anslutna insamlingsplatserna för förbrukade bärbara batterier och avlägsnas från avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning genomgår efterföljande behandling i en godkänd anläggning, vilken ska utföras av en avfallshanteringsaktör i enlighet med artikel 70. |
| --- | --- |

f)

säkerställa att de förbrukade bärbara batterier som samlas in från de anslutna insamlingsplatserna för förbrukade bärbara batterier och avlägsnas från avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning genomgår efterföljande behandling i en godkänd anläggning, vilken ska utföras av en avfallshanteringsaktör i enlighet med artikel 70.

2.   Producenter av bärbara batterier, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, ska säkerställa att följande gäller för systemet för återtagande och insamling av förbrukade bärbara batterier:

| a) | Det består av insamlingsplatser som inrättats av dem i samarbete med en eller flera av följande:






  i) | Distributörer i enlighet med artikel 62. |
| --- | --- | --- |

a)

Det består av insamlingsplatser som inrättats av dem i samarbete med en eller flera av följande:

i)

Distributörer i enlighet med artikel 62.

| ii) | Anläggningar för behandling av uttjänta fordon som omfattas av direktiv 2000/53/EG. |
| --- | --- |

ii)

Anläggningar för behandling av uttjänta fordon som omfattas av direktiv 2000/53/EG.

| iii) | Offentliga myndigheter, eller tredje parter som utför avfallshantering för deras räkning, i enlighet med artikel 66. |
| --- | --- |

iii)

Offentliga myndigheter, eller tredje parter som utför avfallshantering för deras räkning, i enlighet med artikel 66.

| iv) | Insamlingsplatser för frivillig insamling i enlighet med artikel 67. |
| --- | --- |

iv)

Insamlingsplatser för frivillig insamling i enlighet med artikel 67.

| v) | Anläggningar för behandling av avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning som omfattas av direktiv 2012/19/EU. |
| --- | --- |

v)

Anläggningar för behandling av avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning som omfattas av direktiv 2012/19/EU.

| b) | Det omfattar en medlemsstats hela territorium med beaktande av befolkningsstorlek, befolkningstäthet, förväntad volym av förbrukade bärbara batterier, tillgänglighet och närhet till slutanvändare, och begränsas inte till områden där insamling och efterföljande hantering av förbrukade bärbara batterier är lönsam. |
| --- | --- |

b)

Det omfattar en medlemsstats hela territorium med beaktande av befolkningsstorlek, befolkningstäthet, förväntad volym av förbrukade bärbara batterier, tillgänglighet och närhet till slutanvändare, och begränsas inte till områden där insamling och efterföljande hantering av förbrukade bärbara batterier är lönsam.

3.   Producenter av bärbara batterier, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, ska uppnå och varaktigt uppfylla åtminstone följande insamlingsmål för förbrukade bärbara batterier:

| a) | 45 % senast den 31 december 2023. |
| --- | --- |

a)

45 % senast den 31 december 2023.

| b) | 63 % senast den 31 december 2027. |
| --- | --- |

b)

63 % senast den 31 december 2027.

| c) | 73 % senast den 31 december 2030. |
| --- | --- |

c)

73 % senast den 31 december 2030.

Producenter, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, ska beräkna den insamlingsnivå som anges i denna punkt i enlighet med bilaga XI.

4.   Slutanvändare ska kunna göra sig av med förbrukade bärbara batterier vid de insamlingsplatser som avses i punkt 2 a och ska inte behöva betala avgifter eller vara skyldiga att köpa ett nytt batteri och inte heller ska de behöva ha köpt det bärbara batteriet från den producent som inrättat insamlingsplatsen.

5.   De insamlingsplatser som inrättas i enlighet med punkt 2 a i, iii och iv ska inte omfattas av registrerings- eller tillståndskraven i direktiv 2008/98/EG.

6.   Medlemsstaterna får vidta åtgärder för att kräva att de insamlingsplatser som avses i punkt 2 a i denna artikel får samla in förbrukade bärbara batterier endast om de har slutit ett avtal med producenterna eller med producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1.

7.   Med anledning av marknadens förväntade utveckling och ökningen av den förväntade livslängden för laddningsbara bärbara batterier och för att bättre säkerställa den faktiska volymen av förbrukade bärbara batterier som finns tillgängliga för insamling, ges kommissionen befogenhet att senast den 18 augusti 2027 anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 med avseende på att ändra metoden för att beräkna den insamlingsnivå för bärbara batterier som fastställs i bilaga XI och att ändra det insamlingsmål som föreskrivs i punkt 3 i denna artikel för att anpassa det insamlingsmålet till den nya metoden med bibehållande av en likvärdig ambitionsnivå och likvärdiga tidsfrister.

Artikel 60

Insamling av förbrukade batterier för lätta transportmedel

1.   Producenter av batterier för lätta transportmedel, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, ska säkerställa att alla förbrukade batterier för lätta transportmedel samlas in separat, oavsett typ, kemisk sammansättning, skick, märke eller ursprung, inom den medlemsstats territorium där de för första gången tillhandahåller batterierna på marknaden. I detta syfte ska de

| a) | inrätta ett system för återtagande och insamling av förbrukade batterier för lätta transportmedel, |
| --- | --- |

a)

inrätta ett system för återtagande och insamling av förbrukade batterier för lätta transportmedel,

| b) | erbjuda kostnadsfri insamling av förbrukade batterier för lätta transportmedel till de enheter som avses i punkt 2 a och ombesörja insamling av förbrukade batterier för lätta transportmedel från alla sådana enheter som utnyttjar erbjudandet (anslutna insamlingsplatser för batterier för lätta transportmedel), |
| --- | --- |

b)

erbjuda kostnadsfri insamling av förbrukade batterier för lätta transportmedel till de enheter som avses i punkt 2 a och ombesörja insamling av förbrukade batterier för lätta transportmedel från alla sådana enheter som utnyttjar erbjudandet (anslutna insamlingsplatser för batterier för lätta transportmedel),

| c) | tillhandahålla nödvändiga praktiska arrangemang för insamling och transport av förbrukade batterier för lätta transportmedel, inbegripet kostnadsfritt tillhandahållande av lämpliga insamlings- och transportbehållare som uppfyller kraven i direktiv 2008/68/EG till de anslutna insamlingsplatserna för batterier för lätta transportmedel, |
| --- | --- |

c)

tillhandahålla nödvändiga praktiska arrangemang för insamling och transport av förbrukade batterier för lätta transportmedel, inbegripet kostnadsfritt tillhandahållande av lämpliga insamlings- och transportbehållare som uppfyller kraven i direktiv 2008/68/EG till de anslutna insamlingsplatserna för batterier för lätta transportmedel,

| d) | kostnadsfritt samla in de förbrukade batterier för lätta transportmedel som samlas in vid de anslutna insamlingsplatserna för batterier för lätta transportmedel, med en frekvens som står i proportion till det område som omfattas och till volymen av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade batterier för lätta transportmedel som vanligtvis samlas in vid de aktuella insamlingsplatserna, |
| --- | --- |

d)

kostnadsfritt samla in de förbrukade batterier för lätta transportmedel som samlas in vid de anslutna insamlingsplatserna för batterier för lätta transportmedel, med en frekvens som står i proportion till det område som omfattas och till volymen av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade batterier för lätta transportmedel som vanligtvis samlas in vid de aktuella insamlingsplatserna,

| e) | s kostnadsfritt samla in de förbrukade batterier för lätta transportmedel som avlägsnas från avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning, med en frekvens som står i proportion till volymen av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade batterierna för lätta transportmedel, |
| --- | --- |

e)

s kostnadsfritt samla in de förbrukade batterier för lätta transportmedel som avlägsnas från avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning, med en frekvens som står i proportion till volymen av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade batterierna för lätta transportmedel,

| f) | säkerställa att de förbrukade batterier för lätta transportmedel som samlas in från de anslutna insamlingsplatserna för batterier för lätta transportmedel och avlägsnas från avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning genomgår efterföljande behandling i en godkänd anläggning, vilken ska utföras av en avfallshanteringsaktör i enlighet med artikel 70. |
| --- | --- |

f)

säkerställa att de förbrukade batterier för lätta transportmedel som samlas in från de anslutna insamlingsplatserna för batterier för lätta transportmedel och avlägsnas från avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning genomgår efterföljande behandling i en godkänd anläggning, vilken ska utföras av en avfallshanteringsaktör i enlighet med artikel 70.

2.   Producenter av batterier för lätta transportmedel, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, ska säkerställa att följande gäller för systemet för återtagande och insamling av förbrukade batterier för lätta transportmedel:

| a) | Det består av insamlingsplatser som inrättats av dem i samarbete med en eller flera av följande:






  i) | Distributörer i enlighet med artikel 62. |
| --- | --- | --- |

a)

Det består av insamlingsplatser som inrättats av dem i samarbete med en eller flera av följande:

i)

Distributörer i enlighet med artikel 62.

| ii) | Anläggningar för behandling av uttjänta fordon som omfattas av direktiv 2000/53/EG. |
| --- | --- |

ii)

Anläggningar för behandling av uttjänta fordon som omfattas av direktiv 2000/53/EG.

| iii) | Offentliga myndigheter, eller tredje parter som utför avfallshantering för deras räkning, i enlighet med artikel 66. |
| --- | --- |

iii)

Offentliga myndigheter, eller tredje parter som utför avfallshantering för deras räkning, i enlighet med artikel 66.

| iv) | Insamlingsplatser för frivillig insamling i enlighet med artikel 67. |
| --- | --- |

iv)

Insamlingsplatser för frivillig insamling i enlighet med artikel 67.

| v) | Anläggningar för behandling av avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning som omfattas av direktiv 2012/19/EU. |
| --- | --- |

v)

Anläggningar för behandling av avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning som omfattas av direktiv 2012/19/EU.

| b) | Det omfattar en medlemsstats hela territorium med beaktande av befolkningsstorlek, befolkningstäthet, förväntad volym av förbrukade batterier för lätta transportmedel, tillgänglighet och närhet till slutanvändare, och begränsas inte till områden där insamling och efterföljande hantering av förbrukade batterier för lätta transportmedel är lönsam. |
| --- | --- |

b)

Det omfattar en medlemsstats hela territorium med beaktande av befolkningsstorlek, befolkningstäthet, förväntad volym av förbrukade batterier för lätta transportmedel, tillgänglighet och närhet till slutanvändare, och begränsas inte till områden där insamling och efterföljande hantering av förbrukade batterier för lätta transportmedel är lönsam.

3.   Producenter av batterier för lätta transportmedel, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, ska som ett minimikrav uppnå och varaktigt uppfylla åtminstone följande insamlingsmål för förbrukade batterier för lätta transportmedel:

| a) | 51 % senast den 31 december 2028. |
| --- | --- |

a)

51 % senast den 31 december 2028.

| b) | 61 % senast den 31 december 2031. |
| --- | --- |

b)

61 % senast den 31 december 2031.

Producenter av batterier för lätta transportmedel, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, ska beräkna den insamlingsnivå som anges i denna punkt i enlighet med bilaga XI.

4.   Producenter av batterier för lätta transportmedel eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1 ska göra följande:

| a) | Inrätta de insamlingsplatser som avses i punkt 2 a, med lämplig infrastruktur för separat insamling av förbrukade batterier för lätta transportmedel, i enlighet med de tillämpliga säkerhetskraven, samt täcka de nödvändiga kostnader som insamlingsplatserna har för återtagandet. Behållarna för insamling och tillfällig lagring av sådana förbrukade batterier vid insamlingsplatsen ska vara lämpliga med hänsyn till volymen av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade batterier för lätta transportmedel som sannolikt kommer att samlas in på insamlingsplatserna. |
| --- | --- |

a)

Inrätta de insamlingsplatser som avses i punkt 2 a, med lämplig infrastruktur för separat insamling av förbrukade batterier för lätta transportmedel, i enlighet med de tillämpliga säkerhetskraven, samt täcka de nödvändiga kostnader som insamlingsplatserna har för återtagandet. Behållarna för insamling och tillfällig lagring av sådana förbrukade batterier vid insamlingsplatsen ska vara lämpliga med hänsyn till volymen av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade batterier för lätta transportmedel som sannolikt kommer att samlas in på insamlingsplatserna.

| b) | Samla in förbrukade batterier för lätta transportmedel från de insamlingsplatser som avses i punkt 2 a med en frekvens som står i proportion till hur mycket lagringskapacitet som finns i infrastrukturen för separat insamling och med hänsyn tagen till volymen av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade batterier som vanligtvis samlas in på insamlingsplatserna. |
| --- | --- |

b)

Samla in förbrukade batterier för lätta transportmedel från de insamlingsplatser som avses i punkt 2 a med en frekvens som står i proportion till hur mycket lagringskapacitet som finns i infrastrukturen för separat insamling och med hänsyn tagen till volymen av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade batterier som vanligtvis samlas in på insamlingsplatserna.

| c) | Sörja för att förbrukade batterier för lätta transportmedel som samlats in från de insamlingsplatser som avses i punkt 2 a i denna artikel levereras till godkända anläggningar för behandling i enlighet med artikel 70 och 73. |
| --- | --- |

c)

Sörja för att förbrukade batterier för lätta transportmedel som samlats in från de insamlingsplatser som avses i punkt 2 a i denna artikel levereras till godkända anläggningar för behandling i enlighet med artikel 70 och 73.

5.   Slutanvändare ska kunna göra sig av med förbrukade batterier för lätta transportmedel vid de insamlingsplatser som avses i punkt 2 a och ska inte behöva betala avgifter eller vara skyldiga att köpa ett nytt batteri för lätta transportmedel och inte heller ska de behöva ha köpt batteriet från den producent som inrättat insamlingsplatsen.

6.   De insamlingsplatser som inrättas i enlighet med punkt 2 a i, iii och iv ska inte omfattas av registrerings- eller tillståndskraven i direktiv 2008/98/EG.

7.   Medlemsstater får vidta åtgärder för att kräva att de insamlingsplatser som avses i punkt 2 a i denna artikel får samla in förbrukade batterier för lätta transportmedel endast om de har slutit ett avtal med producenterna eller med producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1.

8.   Med hänsyn till marknadens förväntade utveckling och ökningen av den förväntade livslängden för batterier för lätta transportmedel och för att bättre säkra den faktiska volymen av förbrukade batterier för lätta transportmedel som finns tillgängliga för insamling, ges kommissionen befogenhet att senast 18 augusti 2027 anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 med avseende på att ändra metoden för att beräkna den insamlingsnivå för batterier för lätta transportmedel som fastställs i bilaga XI och att ändra det insamlingsmål som föreskrivs i punkt 3 i denna artikel för att anpassa insamlingsmålet till den nya metoden med bibehållande av en likvärdig ambitionsnivå och likvärdiga tidsfrister.

Artikel 61

Insamling av förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier

1.   Producenter av startbatterier, industribatterier och elfordonsbatterier, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, ska kostnadsfritt och utan skyldighet för slutanvändaren att köpa ett nytt batteri eller att ha köpt batteriet från dem, återta, samt säkerställa att alla förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier, oavsett batteriernas natur, kemiska sammansättning, skick, märke eller ursprung, av den respektive kategori som de har tillhandahållit på marknaden för första gången på den aktuella medlemsstatens territorium samlas in separat. För detta ändamål ska de godta att återta förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier från slutanvändare eller från system för återtagande och insamling som omfattar insamlingsplatser som de inrättat i samarbete med

| a) | distributörer av startbatterier, industribatterier och elfordonsbatterier i enlighet med artikel 62.1, |
| --- | --- |

a)

distributörer av startbatterier, industribatterier och elfordonsbatterier i enlighet med artikel 62.1,

| b) | aktörer som utför återtillverkning eller ändamålsändring av startbatterier, industribatterier och elfordonsbatterier, |
| --- | --- |

b)

aktörer som utför återtillverkning eller ändamålsändring av startbatterier, industribatterier och elfordonsbatterier,

| c) | de anläggningar för behandling av avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning samt uttjänta fordon som avses i artikel 65 för det avfall i form av förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som genereras i driften av anläggningarna, |
| --- | --- |

c)

de anläggningar för behandling av avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning samt uttjänta fordon som avses i artikel 65 för det avfall i form av förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som genereras i driften av anläggningarna,

| d) | offentliga myndigheter, eller tredje parter som utför avfallshantering för deras räkning, i enlighet med artikel 66. |
| --- | --- |

d)

offentliga myndigheter, eller tredje parter som utför avfallshantering för deras räkning, i enlighet med artikel 66.

Medlemsstater får vidta åtgärder för att kräva att de enheter som avses i första stycket a–d får samla in förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier endast om de har slutit ett avtal med producenterna eller med producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1.

Om förbrukade industribatterier måste demonteras i förväg i privata, icke-kommersiella användares lokaler, ska producentens skyldighet att återta dessa förbrukade batterier inte medföra några kostnader för dessa användare för demonteringen och insamlingen av dessa förbrukade batterier.

2.   De arrangemang för att återta batterier som införs i enlighet med punkt 1 ska omfatta en medlemsstats hela territorium och arrangemangen ska utformas med beaktande av befolkningsstorlek och befolkningstäthet, förväntad volym av förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier, tillgänglighet och närhet till slutanvändare, och de ska inte begränsas till de områden där insamlingen och den efterföljande hanteringen av förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier är lönsam.

3.   Producenter av startbatterier, industribatterier och elfordonsbatterier, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, ska göra följande:

| a) | Utrusta de system för återtagande och insamling som avses i punkt 1 med lämplig infrastruktur för separat insamling av förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier, i enlighet med de tillämpliga säkerhetskraven, samt täcka de nödvändiga kostnader som systemen för återtagande och insamling har för återtagandet. Behållarna för insamling och tillfällig lagring av sådana förbrukade batterier i systemen för återtagande och insamling ska vara lämpliga med hänsyn till volymen av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som kommer att samlas in på insamlingsplatserna. |
| --- | --- |

a)

Utrusta de system för återtagande och insamling som avses i punkt 1 med lämplig infrastruktur för separat insamling av förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier, i enlighet med de tillämpliga säkerhetskraven, samt täcka de nödvändiga kostnader som systemen för återtagande och insamling har för återtagandet. Behållarna för insamling och tillfällig lagring av sådana förbrukade batterier i systemen för återtagande och insamling ska vara lämpliga med hänsyn till volymen av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som kommer att samlas in på insamlingsplatserna.

| b) | Samla in förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier från de system för återtagande och insamling som avses i punkt 1 med en frekvens som står i proportion till hur mycket lagringskapacitet som finns i infrastrukturen för separat insamling och med hänsyn tagen till de aktuella volymerna av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade batterier som vanligtvis kommer att samlas in vid systemen för återtagande och insamling. |
| --- | --- |

b)

Samla in förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier från de system för återtagande och insamling som avses i punkt 1 med en frekvens som står i proportion till hur mycket lagringskapacitet som finns i infrastrukturen för separat insamling och med hänsyn tagen till de aktuella volymerna av och farlighetsegenskaperna hos de förbrukade batterier som vanligtvis kommer att samlas in vid systemen för återtagande och insamling.

| c) | Sörja för att förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som samlats in från slutanvändare och från de system för återtagande och insamling som avses i punkt 1 i denna artikel levereras till godkända anläggningar för behandling i enlighet med artikel 70 och 73. |
| --- | --- |

c)

Sörja för att förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som samlats in från slutanvändare och från de system för återtagande och insamling som avses i punkt 1 i denna artikel levereras till godkända anläggningar för behandling i enlighet med artikel 70 och 73.

4.   De aktörer som avses i punkt 1 a–d i denna artikel får lämna över insamlade förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier till avfallshanteringsaktörer som valts ut i enlighet med artikel 57.8 för behandling i enlighet med artikel 70. I dessa fall ska producenters skyldighet enligt punkt 3 c i denna artikel anses vara uppfylld.

Artikel 62

Distributörers skyldigheter

1.   Distributörer ska återta förbrukade batterier från slutanvändaren utan kostnad och utan skyldighet för slutanvändaren att köpa eller att ha köpt ett nytt batteri, oavsett batteriernas kemiska sammansättning, märke eller ursprung enligt följande:

| a) | På distributörens försäljningsställe eller i dess omedelbara närhet, vad gäller förbrukade bärbara batterier. |
| --- | --- |

a)

På distributörens försäljningsställe eller i dess omedelbara närhet, vad gäller förbrukade bärbara batterier.

| b) | På eller i närheten av distributörens försäljningsställe, vad gäller förbrukade batterier för lätta transportmedel, förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier. |
| --- | --- |

b)

På eller i närheten av distributörens försäljningsställe, vad gäller förbrukade batterier för lätta transportmedel, förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier.

2.   Den skyldighet att återta batterier som föreskrivs i punkt 1

| a) | ska inte tillämpas på förbrukade produkter som innehåller batterier, |
| --- | --- |

a)

ska inte tillämpas på förbrukade produkter som innehåller batterier,

| b) | ska begränsas till de kategorier av förbrukade batterier som ingår eller har ingått i distributörens utbud av nya batterier, och när det gäller förbrukade bärbara batterier, till den mängd som icke-yrkesmässiga slutanvändare normalt gör sig av med. |
| --- | --- |

b)

ska begränsas till de kategorier av förbrukade batterier som ingår eller har ingått i distributörens utbud av nya batterier, och när det gäller förbrukade bärbara batterier, till den mängd som icke-yrkesmässiga slutanvändare normalt gör sig av med.

3.   Distributörer ska lämna över förbrukade batterier som de har tagit tillbaka till de producenter eller producentansvarsorganisationer som ansvarar för att säkerställa insamlingen av förbrukade batterier i enlighet med artiklarna 59, 60 och 61, eller till en avfallshanteringsaktör som utvalts i enlighet med artikel 57.8, för behandling i enlighet med artikel 70.

4.   Skyldigheterna enligt denna artikel ska i tillämpliga delar gälla för distributörer som levererar batterier genom distansavtal till slutanvändare. Dessa distributörer ska tillhandahålla ett tillräckligt antal insamlingsplatser över medlemsstatens hela territorium och ska därvid beakta faktorer som befolkningsstorlek och befolkningstäthet, förväntad volym av förbrukade bärbara batterier, förbrukade batterier för lätta transportmedel, förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier respektive förbrukade elfordonsbatterier samt tillgänglighet och närhet till slutanvändare, så att det är möjligt för slutanvändarna att lämna in batterierna.

5.   Vid försäljning med leverans ska distributörer erbjuda sig att kostnadsfritt återta förbrukade bärbara batterier, förbrukade batterier för lätta transportmedel, förbrukade industribatterier, förbrukade startbatterier och förbrukade elfordonsbatterier vid den plats där batteriet levereras till slutanvändaren eller vid en lokal insamlingsplats. Slutanvändaren ska i samband med beställningen av batteriet informeras om arrangemangen för återtagande av ett förbrukat batteri.

6.   För att uppfylla kraven i artikel 30.1 d och e i förordning (EU) 2022/2065 ska leverantörer av onlineplattformar som omfattas av kapitel III avsnitt 4 i den förordningen och som gör det möjligt för konsumenter att ingå distansavtal med producenter erhålla följande information från producenter som erbjuder batterier, inbegripet batterier som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon, till konsumenter i unionen:

| a) | Uppgifter om det producentregister som avses i artikel 55 och producentens registreringsnummer i det registret. |
| --- | --- |

a)

Uppgifter om det producentregister som avses i artikel 55 och producentens registreringsnummer i det registret.

| b) | En självcertifiering där producenten förbinder sig att endast erbjuda batterier, inbegripet sådana som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon, för vilka kraven på utökat producentansvar enligt artiklarna 56.1, 56.2, 56.3, 56.4, 57.1, 58.1, 58.2 och 58.7 är uppfyllda. |
| --- | --- |

b)

En självcertifiering där producenten förbinder sig att endast erbjuda batterier, inbegripet sådana som ingår i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon, för vilka kraven på utökat producentansvar enligt artiklarna 56.1, 56.2, 56.3, 56.4, 57.1, 58.1, 58.2 och 58.7 är uppfyllda.

Artikel 63

Pantsystem för batterier

Senast den 31 december 2027 ska kommissionen bedöma genomförbarheten av och de potentiella fördelarna med att inrätta pantsystem för batterier, särskilt för bärbara batterier för allmänt bruk. Kommissionen ska för detta ändamål överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet och överväga att vidta nödvändiga åtgärder, inbegripet antagande av lagstiftningsförslag.

Artikel 64

Slutanvändares skyldigheter

1.   Slutanvändare ska lämna förbrukade batterier till separat insamling, så att de skiljs från andra avfallsflöden, även från blandat kommunalt avfall.

2.   Slutanvändare ska göra sig av med förbrukade batterier vid anvisade separata insamlingsplatser som inrättats av producenten eller en producentansvarsorganisation eller i enlighet med de särskilda arrangemang som ingåtts med producenten eller en producentansvarsorganisation i enlighet med artiklarna 59, 60 och 61.

Artikel 65

Skyldigheter för aktörer som driver behandlingsanläggningar

1.   De aktörer som driver behandlingsanläggningar i enlighet med direktiv 2000/53/EG eller 2012/19/EU ska överlämna förbrukade batterier som härrör från behandlingen av uttjänta fordon eller avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk eller elektronisk utrustning till producenterna av batterikategorierna i fråga, eller till producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, eller till avfallshanteringsaktörer som valts ut i enlighet med artikel 57.8 för behandling i enlighet med artikel 70.

2.   De aktörer som driver behandlingsanläggningar som avses i punkt 1 ska föra register över dessa överlämningstransaktioner.

Artikel 66

Offentliga avfallshanteringsmyndigheters roll

1.   Förbrukade batterier från privata, icke-kommersiella slutanvändare får kasseras vid de separata insamlingsplatser som inrättats av offentliga avfallshanteringsmyndigheter.

2.   Offentliga avfallshanteringsmyndigheter ska säkerställa att insamlade förbrukade batterier behandlas i enlighet med artikel 70, genom att antingen

| a) | överlämna dem till producenter av den relevanta kategorin batterier, eller till producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, eller till avfallshanteringsaktörer som valts ut i enlighet med artikel 57.8, eller |
| --- | --- |

a)

överlämna dem till producenter av den relevanta kategorin batterier, eller till producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, eller till avfallshanteringsaktörer som valts ut i enlighet med artikel 57.8, eller

| b) | själva utföra behandlingen av de insamlade förbrukade batterierna i enlighet med artikel 68.2. |
| --- | --- |

b)

själva utföra behandlingen av de insamlade förbrukade batterierna i enlighet med artikel 68.2.

Artikel 67

Insamlingsplatsernas roll

1.   Insamlingsplatserna för frivillig insamling av förbrukade bärbara batterier ska överlämna insamlade förbrukade bärbara batterier till producenterna av bärbara batterier eller till de tredje parter som agerar för producenternas räkning, inbegripet producentansvarsorganisationer, eller till avfallshanteringsaktörer som valts ut i enlighet med artikel 57.8, för behandling i enlighet med artikel 70.

2.   Insamlingsplatserna för frivillig insamling av förbrukade batterier för lätta transportmedel ska överlämna insamlade förbrukade batterier för lätta transportmedel till producenterna av batterier för lätta transportmedel eller till de tredje parter som agerar för producenternas räkning, inbegripet producentansvarsorganisationer, eller till avfallshanteringsaktörer som valts ut i enlighet med artikel 57.8, för behandling i enlighet med artikel 70.

Artikel 68

Begränsningar avseende överlämning av förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel

1.   Medlemsstaterna får begränsa möjligheten för distributörer, aktörer som driver avfallsbehandlingsanläggningar som avses i artikel 65, offentliga avfallshanteringsmyndigheter som avses i artikel 66 och insamlingsplatser för frivillig insamling som avses i artikel 67 att överlämna förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel antingen till producenter eller producentansvarsorganisationer eller till en avfallshanteringsaktör för att utföra behandling i enlighet med artikel 70. Medlemsstaterna ska säkerställa att sådana begränsningar inte har negativ inverkan på insamlings- och materialåtervinningssystemen.

2.   Medlemsstaterna får också vidta åtgärder som tillåter sådana offentliga avfallshanteringsmyndigheter som avses i artikel 66 att själva utföra behandling i enlighet med artikel 70.

Artikel 69

Medlemsstaternas skyldigheter när det gäller insamlingsmål för förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel

1.   Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att producenter, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, ska uppnå de insamlingsmål som fastställs i artikel 59.3 första stycket a, b och c, med avseende på förbrukade bärbara batterier, och som fastställs i artikel 60.3 första stycket a och b, med avseende på förbrukade batterier för lätta transportmedel.

2.   I synnerhet ska medlemsstaterna regelbundet, och minst en gång om året, övervaka producenters insamlingsnivåer, eller insamlingsnivåerna för producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, för att kontrollera att de har vidtagit lämpliga åtgärder för att uppnå de insamlingsmål som fastställs i artikel 59.3 första stycket a, b och c med avseende på förbrukade bärbara batterier, och som fastställs i artikel 60.3 första stycket a och b med avseende på förbrukade batterier för lätta transportmedel. Denna övervakning ska särskilt baseras på den information som rapporteras till de behöriga myndigheterna i enlighet med artikel 75 och ska omfatta kontroll av denna information, och huruvida producenten har följt den beräkningsmetod som anges i bilaga XI och resultaten av den plockanalys som avses i punkt 5 i den här artikeln samt all annan information som medlemsstaten har tillgång till.

3.   Om en medlemsstat, på grundval av den övervakning som avses i punkt 2 i den här artikeln, konstaterar att en producent, eller en producentansvarsorganisation som utsetts i enlighet med artikel 57.1, inte har vidtagit åtgärder som är förenliga med uppnåendet av de insamlingsmål som fastställs i artikel 59.3 första stycket a, b och c med avseende på förbrukade bärbara batterier, eller som fastställs i artikel 60.3 första stycket a och b med avseende på förbrukade batterier för lätta transportmedel, ska den behöriga myndigheten i den medlemsstaten begära att producenten eller producentansvarsorganisationen vidtar lämpliga korrigerande åtgärder för att säkerställa att den kan uppnå de insamlingsmål som fastställs i endera av de artiklarna, beroende på vad som är tillämpligt.

4.   Utan att det påverkar systemet för egenkontroll enligt artikel 58.5 ska producenten, eller producentansvarsorganisationen som utsetts i enlighet med artikel 57.1, lägga fram ett utkast till plan för korrigerande åtgärder för den behöriga myndigheten inom tre månader från den begäran från den behöriga myndigheten som avses i punkt 3 i den här artikeln. Den behöriga myndigheten får lämna synpunkter på utkastet till plan och ska i meddela sådana synpunkter till producenten eller producentansvarsorganisationen inom en månad från mottagandet av utkastet till plan för korrigerande åtgärder.

Om den behöriga myndigheten meddelar sina synpunkter på utkastet till plan för korrigerande åtgärder ska producenten eller producentansvarsorganisationerna inom en månad från mottagandet av dessa synpunkter upprätta planen för korrigerande åtgärder, med beaktande av dessa synpunkter, och genomföra den i enlighet med detta.

Innehållet i planen för korrigerande åtgärder och producentens eller producentansvarsorganisationens efterlevnad av den ska beaktas vid bedömningen av om villkoren för registreringen enligt artikel 55 och i tillämpliga fall godkännandet enligt artikel 58 fortfarande är uppfyllda.

5.   Senast den 1 januari 2026 och vart femte år därefter ska medlemsstaterna genomföra en plockanalys avseende insamlat blandat kommunalt avfall och avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk eller elektronisk utrustning för föregående kalenderår, för att fastställa andelen förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel i avfallet. På grundval av dessa undersökningar får de behöriga myndigheterna kräva att producenter av bärbara batterier, producenter av batterier för lätta transportmedel eller de respektive producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, vidtar korrigerande åtgärder för att utöka sitt nätverk av anslutna insamlingspunkter och genomför informationskampanjer i enlighet med artikel 74.1.

Artikel 70

Behandling

1.   Insamlade förbrukade batterier får inte bortskaffas eller energiåtervinnas.

2.   Utan att det påverkar tillämpningen av direktiv 2010/75/EU ska godkända anläggningar säkerställa att behandling av förbrukade batterier som ett minimikrav uppfyller kraven i del A i bilaga XII till denna förordning och kraven på bästa tillgängliga teknik enligt definitionen i artikel 3.10 i direktiv 2010/75/EU.

3.   Om batterier samlas in medan de fortfarande sitter kvar i en förbrukad apparat, ett förbrukat lätt transportmedel eller ett uttjänt fordon, ska de avlägsnas från den förbrukade apparaten, det förbrukade lätta transportmedlet eller uttjänta fordonet i enlighet med, i tillämpliga fall, kraven i direktiv 2000/53/EG eller 2012/19/EU.

4.   Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 med avseende på att ändra de behandlingskrav för förbrukade batterier som fastställs i del A i bilaga XII mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen och framväxande ny teknik inom avfallshantering.

5.   Medlemsstaterna får inrätta incitamentssystem för ekonomiska aktörer som uppnår högre grad än målen i delarna B och C i bilaga XII för återvinningsgrad respektive resursåtervinning.

Artikel 71

Mål för materialåtervinningsgrad och resursåtervinning

1.   Varje godkänd anläggning ska säkerställa att alla förbrukade batterier som görs tillgängliga för den anläggningen godtas och genomgår förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller materialåtervinning.

2.   Materialåtervinnarna ska säkerställa att materialåtervinningen uppnår målen för materialåtervinningsgrad och målen för resursåtervinning som fastställs i delarna B och C i bilaga XII.

3.   Materialåtervinningsgraden och resursåtervinningsnivån ska beräknas i enlighet med de regler som fastställs i en delegerad akt som antas enligt punkt 4 i denna artikel.

4.   Kommissionen ska senast den 18 februari 2025 anta en delegerad akt i enlighet med artikel 89 för att komplettera denna förordning genom att fastställa metoden för beräkning och kontroll av materialåtervinningsgraden och resursåtervinningsnivån, i enlighet med del A i bilaga XII, och formatet för dokumentationen.

5.   Senast den 18 augusti 2026 och minst vart femte år därefter ska kommissionen bedöma huruvida det, på grund av marknadsutvecklingen, särskilt rörande batteriteknik som påverkar typen av återvunnet material och den befintliga och prognostiserade tillgången till kobolt, koppar, bly, litium eller nickel eller bristen därpå, och mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen, är lämpligt att se över de mål för materialåtervinningsgrad och resursåtervinning som anges i delarna B och C i bilaga XII. När det är motiverat och lämpligt på grundval av den bedömningen ges kommissionen befogenhet att anta en delegerad akt i enlighet med artikel 89 med avseende på att ändra de mål för materialåtervinningsgrad och resursåtervinning som anges i delarna B och C i bilaga XII.

6.   När så är lämpligt på grund av marknadsutveckling som påverkar den typ av material som kan återvinnas och mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen, inbegripet ny teknik för avfallshantering, ges kommissionen befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 med avseende på att ändra del C i bilaga XII genom att lägga till ytterligare material med specifika mål för resursåtervinning per specifikt material, och del B i bilaga XII genom att lägga till ytterligare batterikemikalier med specifika mål för materialåtervinningsgrad.

Artikel 72

Transport av förbrukade batterier

1.   Behandling får utföras utanför den berörda medlemsstaten eller utanför unionen, förutsatt att de förbrukade batterierna, eller fraktioner av dessa, transporteras i enlighet med kraven i förordningarna (EG) nr 1013/2006 och (EG) nr 1418/2007.

2.   För att skilja mellan begagnade batterier och förbrukade batterier får medlemsstaternas behöriga myndigheter inspektera transporter av begagnade batterier som misstänks vara förbrukade batterier för att se om de uppfyller minimikraven i bilaga XIV och övervaka sådana transporter i enlighet därmed.

Om de behöriga myndigheterna i en medlemsstat konstaterar att en planerad transport av begagnade batterier består av förbrukade batterier, får kostnaderna för lämpliga analyser, inspektioner och lagring av de begagnade batterierna som misstänks vara förbrukade debiteras producenterna av den relevanta kategorin batterier, tredje parter som agerar för producenternas räkning eller andra personer som organiserar transporten. Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 med avseende på komplettering av de minimikrav som anges i bilaga XIV, särskilt när det gäller hälsotillstånd, för att skilja mellan transport av begagnade batterier och förbrukade batterier.

3.   Förbrukade batterier, eller fraktioner av sådana, som exporteras från unionen i enlighet med punkt 1 i denna artikel ska medräknas vid fullgörandet av de skyldigheter, grader och mål som anges i artiklarna 70 och 71 endast om den som exporterar de förbrukade batterierna, eller fraktioner av dessa, tillhandahåller dokumentation som godkänts av den behöriga mottagarmyndigheten och som visar att behandlingen har ägt rum under förhållanden som motsvarar dem som krävs enligt denna förordning och i överensstämmelse med annan unionsrätt om människors hälsa och miljöskydd.

4.   Kommissionen ges befogenhet att anta en delegerad akt i enlighet med artikel 89 med avseende på att fastställa närmare bestämmelser som kompletterar bestämmelserna i punkt 3 i den här artikeln, genom att det fastställs kriterier för bedömningen av likvärdiga villkor.

Artikel 73

Förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring av förbrukade batterier för lätta transportmedel, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier

1.   För att dokumentera att ett förbrukat batteri för lätta transportmedel, ett förbrukat industribatteri och ett förbrukat elfordonsbatteri som genomgår förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring, inte längre är avfall, ska batteriinnehavaren på begäran av en behörig myndighet visa följande:

| a) | Bevis för att en hälsotillståndsbedömning eller hälsotillståndstestning har gjorts i en medlemsstat, i form av en kopia av dokumentationen som bekräftar att batteriet har den prestanda som behövs för dess användning efter förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring. |
| --- | --- |

a)

Bevis för att en hälsotillståndsbedömning eller hälsotillståndstestning har gjorts i en medlemsstat, i form av en kopia av dokumentationen som bekräftar att batteriet har den prestanda som behövs för dess användning efter förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring.

| b) | Bevis för fortsatt användning av batteriet som har behandlats för förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring, i form av en faktura, ett köpeavtal eller ett avtal om överföring av äganderätten för batteriet. |
| --- | --- |

b)

Bevis för fortsatt användning av batteriet som har behandlats för förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring, i form av en faktura, ett köpeavtal eller ett avtal om överföring av äganderätten för batteriet.

| c) | Bevis för att det säkerställts lämpligt skydd mot skador under transport, lastning och lossning, i synnerhet genom att förpackningen är tillräcklig och att lasten har staplats på lämpligt sätt. |
| --- | --- |

c)

Bevis för att det säkerställts lämpligt skydd mot skador under transport, lastning och lossning, i synnerhet genom att förpackningen är tillräcklig och att lasten har staplats på lämpligt sätt.

2.   Den information som avses i punkt 1 a ska göras tillgänglig för slutanvändarna och tredje parter som agerar för slutanvändarnas räkning, på lika villkor, som en del av den dokumentation som åtföljer det batteri som avses i punkt 1 när det släpps ut på marknaden eller tas i bruk.

3.   Tillhandahållandet av information i enlighet med punkterna 1 och 2 ska inte påverka skyldigheten att behandla kommersiellt känsliga uppgifter konfidentiellt enligt relevant unionsrätt och nationell rätt.

4.   Kommissionen ges befogenhet att anta en genomförandeakt med avseende på att fastställa detaljerade tekniska krav och kontrollkrav som förbrukade batterier för lätta transportmedel, förbrukade industribatterier eller förbrukade elfordonsbatteribatterier ska uppfylla för att upphöra att vara avfall. Den genomförandeakten ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3.

Artikel 74

Information om förebyggande av att batterier blir avfall och hantering av förbrukade batterier

1.   Utöver den information som avses i artikel 8a.2 i direktiv 2008/98/EG ska producenter, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1 ge slutanvändare och distributörer tillgång till följande information om åtgärder för att förebygga att batterier blir avfall och om hantering av förbrukade batterier för de kategorier av batterier som de levererar inom en medlemsstats territorium:

| a) | Information om hur slutanvändarna kan bidra till förebyggande av avfall, bland annat genom information om god praxis och rekommendationer avseende användningen av batterier så att de kan användas så länge som möjligt och om hur de kan återanvändas, förberedas för återanvändning, förberedas för ändamålsändring, behandlas för ändamålsändring och återtillverkas. |
| --- | --- |

a)

Information om hur slutanvändarna kan bidra till förebyggande av avfall, bland annat genom information om god praxis och rekommendationer avseende användningen av batterier så att de kan användas så länge som möjligt och om hur de kan återanvändas, förberedas för återanvändning, förberedas för ändamålsändring, behandlas för ändamålsändring och återtillverkas.

| b) | Information om slutanvändarnas roll för separat insamling av förbrukade batterier i enlighet med deras skyldigheter enligt artikel 64, så att de förbrukade batterierna kan behandlas. |
| --- | --- |

b)

Information om slutanvändarnas roll för separat insamling av förbrukade batterier i enlighet med deras skyldigheter enligt artikel 64, så att de förbrukade batterierna kan behandlas.

| c) | Information om tillgängliga platser för separat insamling, återtagande och insamling samt system för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring och behandling av förbrukade batterier. |
| --- | --- |

c)

Information om tillgängliga platser för separat insamling, återtagande och insamling samt system för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring och behandling av förbrukade batterier.

| d) | Nödvändiga säkerhetsanvisningar för hantering av förbrukade batterier, inbegripet information om riskerna med, och hanteringen av, batterier som innehåller litium. |
| --- | --- |

d)

Nödvändiga säkerhetsanvisningar för hantering av förbrukade batterier, inbegripet information om riskerna med, och hanteringen av, batterier som innehåller litium.

| e) | Information om innebörden av etiketterna och symbolerna på batterier i enlighet med artikel 13 eller som trycks på deras förpackningar eller i de medföljande dokumenten. |
| --- | --- |

e)

Information om innebörden av etiketterna och symbolerna på batterier i enlighet med artikel 13 eller som trycks på deras förpackningar eller i de medföljande dokumenten.

| f) | Information om hur de ämnen, särskilt farliga ämnen, som ingår i batterier påverkar miljön och människors hälsa eller enskilda personers säkerhet, särskilt i de fall då de förbrukade batterierna inte tas om hand på lämpligt sätt utan kastas som skräp i naturen eller som kommunalt avfall som inte sorteras. |
| --- | --- |

f)

Information om hur de ämnen, särskilt farliga ämnen, som ingår i batterier påverkar miljön och människors hälsa eller enskilda personers säkerhet, särskilt i de fall då de förbrukade batterierna inte tas om hand på lämpligt sätt utan kastas som skräp i naturen eller som kommunalt avfall som inte sorteras.

Informationen ska göras tillgänglig

| a) | med regelbundna tidsintervall för varje batterimodell från den tidpunkt då den berörda batterimodellen tillhandahålls på marknaden för första gången i en medlemsstat, åtminstone på försäljningsstället på ett sådant sätt att informationen är synlig, samt på onlineplattformar, och |
| --- | --- |

a)

med regelbundna tidsintervall för varje batterimodell från den tidpunkt då den berörda batterimodellen tillhandahålls på marknaden för första gången i en medlemsstat, åtminstone på försäljningsstället på ett sådant sätt att informationen är synlig, samt på onlineplattformar, och

| b) | på ett eller flera språk som lätt kan förstås av slutanvändare, i enlighet med vad som fastställs av den medlemsstat där batteriet ska tillhandahållas på marknaden. |
| --- | --- |

b)

på ett eller flera språk som lätt kan förstås av slutanvändare, i enlighet med vad som fastställs av den medlemsstat där batteriet ska tillhandahållas på marknaden.

2.   Producenter ska ge de distributörer och aktörer som avses i artiklarna 62, 65 och 66 och andra avfallshanteringsaktörer som utför förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, eller behandling, tillgång till information om de säkerhets- och skyddsåtgärder, inbegripet för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, som är tillämpliga på lagring och insamling av förbrukade batterier.

3.   Från och med den tidpunkt då ett batteri tillhandahålls inom en medlemsstats territorium ska producenter, på begäran, kostnadsfritt och på elektronisk väg, ge de avfallshanteringsaktörer som utför förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, eller behandling, tillgång till den batterimodellspecifika information som de behöver för sin verksamhet med information om korrekt och miljövänlig behandling av förbrukade batterier enligt följande:

| a) | Information om processerna för att säkerställa att lätta transportmedel, fordon och apparater demonteras på ett sätt som gör det möjligt att avlägsna inbyggda batterier. |
| --- | --- |

a)

Information om processerna för att säkerställa att lätta transportmedel, fordon och apparater demonteras på ett sätt som gör det möjligt att avlägsna inbyggda batterier.

| b) | Information om de säkerhets- och skyddsåtgärder, inbegripet för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen och brandskydd, som är tillämpliga på lagring, transport och behandling av förbrukade batterier. |
| --- | --- |

b)

Information om de säkerhets- och skyddsåtgärder, inbegripet för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen och brandskydd, som är tillämpliga på lagring, transport och behandling av förbrukade batterier.

Informationen enligt första stycket a och b ska anges vilka komponenter och material som ingår i batteriet samt var de farliga ämnena finns i batteriet, i den utsträckning som informationen är nödvändig för att de aktörer som utför förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, eller behandling ska kunna uppfylla kraven i denna förordning.

Denna information ska göras tillgänglig på ett eller flera språk som lätt kan förstås av de aktörer som avses i första stycket, i enlighet med vad som fastställs av den medlemsstat där batteriet ska tillhandahållas på marknaden.

4.   Distributörer som levererar batterier till slutanvändare ska på sina återförsäljningsställen permanent, och på ett lättillgängligt och väl synligt sätt för batteriernas slutanvändare, tillhandahålla den information som anges i punkterna 1 och 2 samt information om hur slutanvändare kan lämna in förbrukade batterier kostnadsfritt vid de respektive insamlingsplatser som inrättats vid återförsäljningsställena eller för en onlineplattforms räkning. Denna skyldighet ska begränsas till de batterikategorier som distributören eller återförsäljaren har eller har haft som nya batterier i sitt utbud.

Distributörer ska tillhandahålla den information som avses i punkterna 1 och 2 även när de säljer sina produkter via onlineplattformar som gör det möjligt för konsumenter att ingå distansavtal med näringsidkare.

5.   De kostnader som täcks av producenten i enlighet med artikel 56.4 a–d ska redovisas separat för slutanvändaren på försäljningsstället för ett nytt batteri.

6.   Producenter av den relevanta kategorin av batterier eller producentansvarsorganisationer ska genomföra informationskampanjer eller erbjuda incitament för att uppmuntra slutanvändare att göra sig av med förbrukade batterier på ett sätt som är i linje med den information som görs tillgänglig i enlighet med punkt 1 till slutanvändare om åtgärder för att förebygga att batterier blir avfall och om hantering av förbrukade batterier.

7.   Om information lämnas offentligt till slutanvändare enligt denna artikel ska kommersiellt känsliga uppgifter behandlas konfidentiellt i överensstämmelse med relevant unionsrätt och nationell rätt.

Artikel 75

Minimikrav för rapportering till de behöriga myndigheterna

1.   Producenter av bärbara batterier och producenter av batterier för lätta transportmedel eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1 ska för varje kalenderår rapportera åtminstone följande information till den behöriga myndigheten, uppdelad efter batteriernas och de förbrukade batteriernas kemiska sammansättning och kategoritillhörighet:

| a) | Mängden bärbara batterier och batterier för lätta transportmedel som för första gången tillhandahålls på marknaden inom en medlemsstats territorium, med undantag för batterier som lämnade medlemsstatens territorium under kalenderåret i fråga, utan att ha sålts till slutanvändare. |
| --- | --- |

a)

Mängden bärbara batterier och batterier för lätta transportmedel som för första gången tillhandahålls på marknaden inom en medlemsstats territorium, med undantag för batterier som lämnade medlemsstatens territorium under kalenderåret i fråga, utan att ha sålts till slutanvändare.

| b) | Mängden bärbara batterier för allmänt bruk som för första gången tillhandahålls på marknaden inom en medlemsstats territorium, med undantag för bärbara batterier för allmänt bruk som lämnade medlemsstatens territorium under kalenderåret i fråga, utan att ha sålts till slutanvändare. |
| --- | --- |

b)

Mängden bärbara batterier för allmänt bruk som för första gången tillhandahålls på marknaden inom en medlemsstats territorium, med undantag för bärbara batterier för allmänt bruk som lämnade medlemsstatens territorium under kalenderåret i fråga, utan att ha sålts till slutanvändare.

| c) | Mängden förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel som samlats in i enlighet med artiklarna 59 respektive 60. |
| --- | --- |

c)

Mängden förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel som samlats in i enlighet med artiklarna 59 respektive 60.

| d) | De insamlingsnivåer som uppnåtts av producenten eller producentansvarsorganisationen för förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel. |
| --- | --- |

d)

De insamlingsnivåer som uppnåtts av producenten eller producentansvarsorganisationen för förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel.

| e) | Mängden insamlade förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel som levererats till godkända anläggningar för behandling. |
| --- | --- |

e)

Mängden insamlade förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel som levererats till godkända anläggningar för behandling.

| f) | Mängden insamlade förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel som exporterats till tredjeländer för behandling, förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring. |
| --- | --- |

f)

Mängden insamlade förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel som exporterats till tredjeländer för behandling, förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring.

| g) | Mängden insamlade förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel som levererats till godkända anläggningar för förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring. |
| --- | --- |

g)

Mängden insamlade förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel som levererats till godkända anläggningar för förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring.

Om andra avfallshanteringsaktörer än producenter, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, samlar in förbrukade bärbara batterier eller förbrukade batterier för lätta transportmedel från distributörer eller andra insamlingsplatser för förbrukade bärbara batterier eller förbrukade batterier för lätta transportmedel, ska de för varje kalenderår till den behöriga myndigheten rapportera vilka mängder förbrukade bärbara batterier och förbrukade batterier för lätta transportmedel som har samlats in, uppdelat efter batteriernas kemiska sammansättning.

2.   Producenter av startbatterier, industribatterier och elfordonsbatterier, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, ska för varje kalenderår rapportera följande information till den behöriga myndigheten, uppdelad efter batteriernas kemiska sammansättning och kategorier av förbrukade batterier:

| a) | Mängden startbatterier, industribatterier och elfordonsbatterier som för första gången tillhandahålls på marknaden i en medlemsstat, med undantag för batterier som lämnade medlemsstatens territorium under kalenderåret i fråga, utan att ha sålts till slutanvändare. |
| --- | --- |

a)

Mängden startbatterier, industribatterier och elfordonsbatterier som för första gången tillhandahålls på marknaden i en medlemsstat, med undantag för batterier som lämnade medlemsstatens territorium under kalenderåret i fråga, utan att ha sålts till slutanvändare.

| b) | Mängden insamlade förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som levererats till godkända anläggningar för förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring. |
| --- | --- |

b)

Mängden insamlade förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som levererats till godkända anläggningar för förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring.

| c) | Mängden insamlade förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som levererats till godkända anläggningar för behandling. |
| --- | --- |

c)

Mängden insamlade förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som levererats till godkända anläggningar för behandling.

| d) | Mängden insamlade förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som exporterats till tredjeländer, för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller för behandling. |
| --- | --- |

d)

Mängden insamlade förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som exporterats till tredjeländer, för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller för behandling.

3.   Om avfallshanteringsaktörerna samlar in förbrukade batterier från distributörer, från andra insamlingsplatser för förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier eller från slutanvändare, ska de för varje kalenderår rapportera följande information till den behöriga myndigheten, uppdelat efter batteriernas kemiska sammansättning och kategorier av förbrukade batterier:

| a) | Mängden förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som samlats in. |
| --- | --- |

a)

Mängden förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som samlats in.

| b) | Mängden insamlade förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som levererats till godkända anläggningar för förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring. |
| --- | --- |

b)

Mängden insamlade förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som levererats till godkända anläggningar för förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring.

| c) | Mängden insamlade förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som levererats till godkända anläggningar för behandling. |
| --- | --- |

c)

Mängden insamlade förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som levererats till godkända anläggningar för behandling.

| d) | Mängden insamlade förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som exporterats till tredjeländer, förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller för behandling. |
| --- | --- |

d)

Mängden insamlade förbrukade startbatterier, förbrukade industribatterier och förbrukade elfordonsbatterier som exporterats till tredjeländer, förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller för behandling.

4.   Den information som avses i punkt 1 a–g i denna artikel ska omfatta information om batterier som ingår i fordon och apparater samt förbrukade batterier som avlägsnats från fordon och apparater i enlighet med artikel 65.

5.   De avfallshanteringsaktörer som utför behandling och materialåtervinnare ska för varje kalenderår och per medlemsstat där de förbrukade batterierna samlades in rapportera följande information till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där behandlingen av förbrukade batterier äger rum:

| a) | Mängden förbrukade batterier som tagits emot för behandling. |
| --- | --- |

a)

Mängden förbrukade batterier som tagits emot för behandling.

| b) | Mängden förbrukade batterier som börjat undergå förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller materialåtervinningsprocesser. |
| --- | --- |

b)

Mängden förbrukade batterier som börjat undergå förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring eller materialåtervinningsprocesser.

| c) | Uppgifter om materialåtervinningsgrad och resursåtervinning för förbrukade batterier och om destination och avkastning vad avser de slutliga utgående fraktionerna. |
| --- | --- |

c)

Uppgifter om materialåtervinningsgrad och resursåtervinning för förbrukade batterier och om destination och avkastning vad avser de slutliga utgående fraktionerna.

Rapporteringen om materialåtervinningsgraden och resursåtervinningen ska omfatta alla enskilda steg i materialåtervinningen och samtliga utgående fraktioner. Om materialåtervinningsåtgärder utförs vid fler än en anläggning ska den första materialåtervinnaren vara ansvarig för att samla in och vidarebefordra den informationen som krävs till de behöriga myndigheterna.

Den behöriga myndigheten i den medlemsstat där behandlingen av förbrukade batterier äger rum ska tillhandahålla den information som avses i denna punkt till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där batteriet samlats in, om den medlemsstaten är en annan.

Förbrukade batterier som sänds till en annan medlemsstat för behandling i den medlemsstaten ska inkluderas i uppgifterna om materialåtervinningsgrad och resursåtervinning och ska medräknas i uppnåendet av de mål som anges i bilaga XII av den medlemsstat där avfallet samlades in.

6.   Om andra avfallsinnehavare än de som avses i punkt 5 exporterar batterier för behandling ska de rapportera uppgifter om mängden separat insamlade förbrukade batterier som exporterats för behandling och de uppgifter som avses i punkt 5 b och c till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där de är lokaliserade.

7.   Producenter, eller producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, samt avfallshanteringsaktörer och avfallsinnehavare som avses i denna artikel ska rapportera inom sex månader efter utgången av det rapporteringsår för vilket uppgifterna samlas in. Den första rapporteringsperioden ska avse det första hela kalenderåret efter ikraftträdandet av den genomförandeakt där formatet för rapportering till kommissionen fastställs, i enlighet med artikel 76.5.

8.   De behöriga myndigheterna ska inrätta elektroniska system för uppgiftsrapporteringen och ange vilka format som ska användas.

9.   Medlemsstaterna får tillåta behöriga myndigheter att begära ytterliga information som krävs för att säkerställa att de uppgifter som rapporterats är tillförlitliga.

Artikel 76

Rapportering till kommissionen

1.   Medlemsstaterna ska för varje kalenderår offentliggöra, i aggregerad form och i det format som fastställts av kommissionen i den genomförandeakt som antas enligt punkt 5, följande uppgifter om bärbara batterier, batterier för lätta transportmedel, startbatterier, industribatterier och elfordonsbatterier, uppdelat efter kategori av batteri och kemisk sammansättning:

| a) | Mängden batterier som för första gången tillhandahållits på marknaden i en medlemsstat, inbegripet sådana som byggts in i apparater, fordon eller industriprodukter, med undantag för batterier som lämnade medlemsstatens territorium under året i fråga, innan de sålts till slutanvändare. |
| --- | --- |

a)

Mängden batterier som för första gången tillhandahållits på marknaden i en medlemsstat, inbegripet sådana som byggts in i apparater, fordon eller industriprodukter, med undantag för batterier som lämnade medlemsstatens territorium under året i fråga, innan de sålts till slutanvändare.

| b) | Mängden förbrukade batterier som samlats in i enlighet med artiklarna 59, 60 och 61, och insamlingsnivåer beräknade med den metod som anges i bilaga XI. |
| --- | --- |

b)

Mängden förbrukade batterier som samlats in i enlighet med artiklarna 59, 60 och 61, och insamlingsnivåer beräknade med den metod som anges i bilaga XI.

| c) | Mängden förbrukade industribatterier och mängden förbrukade elfordonsbatterier som samlats in och levererats till godkända anläggningar för förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring. |
| --- | --- |

c)

Mängden förbrukade industribatterier och mängden förbrukade elfordonsbatterier som samlats in och levererats till godkända anläggningar för förberedelse för återanvändning eller förberedelse för ändamålsändring.

| d) | Värden för uppnådda återvinningsgrader enligt del B i bilaga XII och värden för den uppnådda resursåtervinningen enligt del C i bilaga XII i fråga om de batterier som samlats in i den medlemsstaten. |
| --- | --- |

d)

Värden för uppnådda återvinningsgrader enligt del B i bilaga XII och värden för den uppnådda resursåtervinningen enligt del C i bilaga XII i fråga om de batterier som samlats in i den medlemsstaten.

Medlemsstaterna ska göra dessa uppgifter tillgängliga inom 18 månader efter utgången av det rapporteringsår för vilket uppgifterna samlas in. De ska offentliggöra dessa uppgifter på elektronisk väg, i det format som fastställts av kommissionen i enlighet med punkt 5, med hjälp av lättillgängliga datatjänster. Uppgifterna ska vara maskinläsbara, sorterbara och sökbara och 'ska följa öppna standarder, så att tredje part kan använda dem. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen när de uppgifter som avses i första stycket görs tillgängliga.

Den första rapporteringsperioden ska avse det första hela kalenderåret efter ikraftträdandet av den genomförandeakt där formatet för rapportering till kommissionen fastställs, i enlighet med punkt 5.

Utöver de skyldigheter som fastställs i direktiven 2000/53/EG och 2012/19/EU ska de uppgifter som avses i punkt 1 första stycket a–d i denna artikel inbegripa uppgifter om batterier som ingår i fordon och apparater, samt förbrukade batterier som avlägsnats från dessa fordon och apparater i enlighet med artikel 65.

2.   Rapporteringen om materialåtervinningsgraden och resursåtervinningen enligt punkt 1 första stycket d ska omfatta alla enskilda steg i materialåtervinningen och samtliga utgående fraktioner.

3.   De uppgifter som medlemsstaterna gör tillgängliga i enlighet med denna artikel ska åtföljas av en kvalitetskontrollrapport i det format som fastställts av kommissionen i enlighet med punkt 5.

4.   Kommissionen ska samla in och se över den information som görs tillgänglig i enlighet med denna artikel. Kommissionen ska offentliggöra en rapport som innehåller en bedömning av hur insamlingen av uppgifter är organiserad, av de uppgiftskällor och metoder som används i medlemsstaterna samt av dessa uppgifters fullständighet, tillförlitlighet, aktualitet och samstämmighet. Bedömningen får innehålla särskilda rekommendationer om förbättringar. Rapporten ska sammanställas inom sex månader efter medlemsstaternas första rapportering av uppgifter och vart fjärde år därefter.

5.   Kommissionen ska senast 18 augusti 2025 anta genomförandeakter för att fastställa formatet för de uppgifter och den information som ska rapporteras till kommissionen, samt för att fastställa bedömningsmetoder och villkor avseende insamling och behandling av förbrukade batterier för tillämpningen av punkterna 1 och 4 i denna artikel. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3.

KAPITEL IX

Digitalt batteripass

Artikel 77

Batteripass

1.   Från och med den 18 februari 2027 ska varje batteri för lätta transportmedel, varje industribatteri med en kapacitet på mer än 2 kWh och varje elfordonsbatteri som släpps ut på marknaden eller tas i bruk ha en elektronisk registrering (batteripass).

2.   Batteripasset ska innehålla information om batterimodellen och information som är specifik för det enskilda batteriet, inbegripet sådan som resulterar från användningen av batteriet, i enlighet med bilaga XIII.

Informationen i batteripasset ska omfatta

| a) | information som är tillgänglig för allmänheten i enlighet med punkt 1 i bilaga XIII, |
| --- | --- |

a)

information som är tillgänglig för allmänheten i enlighet med punkt 1 i bilaga XIII,

| b) | information som endast är tillgänglig för anmälda organ, marknadskontrollmyndigheter och kommissionen i enlighet med punkterna 2 och 3 i bilaga XIII, och |
| --- | --- |

b)

information som endast är tillgänglig för anmälda organ, marknadskontrollmyndigheter och kommissionen i enlighet med punkterna 2 och 3 i bilaga XIII, och

| c) | information som endast är tillgänglig för varje fysisk eller juridisk person som har ett legitimt intresse av att få tillgång till och behandla denna information för de ändamål som avses i tredje stycket a och b i enlighet med punkterna 2 och 4 i bilaga XIII. |
| --- | --- |

c)

information som endast är tillgänglig för varje fysisk eller juridisk person som har ett legitimt intresse av att få tillgång till och behandla denna information för de ändamål som avses i tredje stycket a och b i enlighet med punkterna 2 och 4 i bilaga XIII.

Syftet med tillgången till och behandlingen av den information som avses i andra stycket c ska

| a) | röra demontering av batteriet, inbegripet säkerhetsåtgärder som ska vidtas under demonteringen, och den detaljerade sammansättningen av batterimodellen, och vara avgörande för att reparatörer, återtillverkare, andrahandsaktörer och materialåtervinnare ska kunna bedriva sin respektive ekonomiska verksamhet i enlighet med denna förordning, eller |
| --- | --- |

a)

röra demontering av batteriet, inbegripet säkerhetsåtgärder som ska vidtas under demonteringen, och den detaljerade sammansättningen av batterimodellen, och vara avgörande för att reparatörer, återtillverkare, andrahandsaktörer och materialåtervinnare ska kunna bedriva sin respektive ekonomiska verksamhet i enlighet med denna förordning, eller

| b) | när det gäller enskilda batterier vara av avgörande betydelse för köparen av batteriet eller för de parter som agerar för köparens räkning, i syfte att göra det enskilda batteriet tillgängligt för oberoende energiaggregatorer eller aktörer på energimarknaden. |
| --- | --- |

b)

när det gäller enskilda batterier vara av avgörande betydelse för köparen av batteriet eller för de parter som agerar för köparens räkning, i syfte att göra det enskilda batteriet tillgängligt för oberoende energiaggregatorer eller aktörer på energimarknaden.

Den information som avses i andra stycket ska ingå i batteripasset i den mån det är tillämpligt för den berörda kategorin eller underkategorin av batterier.

Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 med avseende på att ändra bilaga XIII vad avser den information som ska ingå i batteripasset mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen.

3.   Batteripasset ska vara tillgängligt genom den QR-kod som avses i artikel 13.6 och som länkar till en unik identitetsbeteckning som den ekonomiska aktör som släpper ut batteriet på marknaden ska tilldela det.

QR-koden och den unika identitetsbeteckningen ska uppfylla ISO/IEC-standarderna 15459–1:2014, 15459–2:2015, 15459–3:2014, 15459–4:2014, 15459–5:2014 och 15459–6:2014 eller motsvarande.

Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 med avseende på att ändra andra stycket i denna punkt mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen genom att ersätta de standarder som avses i det stycket eller lägga till andra europeiska eller internationella standarder som QR-koden och den unika identitetsbeteckningen ska uppfylla.

4.   Den ekonomiska aktör som släpper ut batteriet på marknaden ska säkerställa att informationen i batteripasset är korrekt, fullständig och aktuell. Den får skriftligen bemyndiga varje annan aktör att agera på dess vägnar.

5.   All information i batteripasset ska baseras på öppna standarder och ska vara i ett driftskompatibelt format, kunna överföras via ett öppet kompatibelt nätverk för datautbyte utan inlåsningseffekter, vara maskinläsbar, strukturerad och sökbar, i enlighet med de väsentliga kraven i artikel 78.

6.   Tillgången till information i batteripasset ska regleras i enlighet med de väsentliga krav som fastställs i artikel 78.

7.   För ett batteri som har varit föremål för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, eller återtillverkning, ska ansvaret för fullgörandet av skyldigheterna enligt punkt 4 i denna artikel överföras till den ekonomiska aktör som har släppt ut det batteriet på marknaden eller som har tagit det i bruk. Ett sådant batteri ska ha ett nytt batteripass kopplat till det eller de ursprungliga batteriernas batteripass.

Om ett batteris status ändras till ett förbrukat batteri ska ansvaret för fullgörandet av skyldigheterna enligt punkt 4 i denna artikel överföras antingen till producenten, eller till den producentansvarsorganisation som utsetts i enlighet med artikel 57.1, eller till den avfallshanteringsaktör som valts ut i enlighet med artikel 57.8.

8.   Ett batteripass ska upphöra att existera efter det att batteriet har materialåtervunnits.

9.   Senast den 18 augusti 2026 ska kommissionen anta genomförandeakter som specificerar vilka personer som ska anses vara personer med ett legitimt intresse enligt punkterna 2 respektive 4 i bilaga XIII vid tillämpningen av punkt 2 c i denna artikel och vilken information som förtecknas i dessa punkter de ska ha tillgång till och i vilken utsträckning de kan ladda ned, dela, offentliggöra och återanvända denna information. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3.

Kriterierna för att specificera de personer som avses i punkt 2 c och för att fastställa i vilken utsträckning de kan ladda ned, dela, offentliggöra och återanvända den information som avses i punkterna 2 och 4 i bilaga XIII ska vara följande:

| a) | Behovet av sådan information för att utvärdera batteriets status och restvärde och dess kapacitet till fortsatt användning. |
| --- | --- |

a)

Behovet av sådan information för att utvärdera batteriets status och restvärde och dess kapacitet till fortsatt användning.

| b) | Behovet av sådan information för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, återtillverkning eller materialåtervinning av batteriet, eller för att välja mellan dessa åtgärder. |
| --- | --- |

b)

Behovet av sådan information för förberedelse för återanvändning, förberedelse för ändamålsändring, ändamålsändring, återtillverkning eller materialåtervinning av batteriet, eller för att välja mellan dessa åtgärder.

| c) | Behovet av att säkerställa att åtkomst till och behandling av information i batteripasset som är kommersiellt känslig begränsas till vad som är absolut nödvändigt i enlighet med tillämplig unionsrätt. |
| --- | --- |

c)

Behovet av att säkerställa att åtkomst till och behandling av information i batteripasset som är kommersiellt känslig begränsas till vad som är absolut nödvändigt i enlighet med tillämplig unionsrätt.

Artikel 78

Teknisk utformning och användning av batteripasset

Den tekniska utformningen och batteripassets funktion ska uppfylla följande väsentliga krav:

| a) | Batteripasset ska vara helt interoperabelt med andra digitala produktpass som krävs enligt unionsrätten om ekodesign med avseende på de tekniska, semantiska och organisatoriska aspekterna av end-to-end-kommunikation och dataöverföring. |
| --- | --- |

a)

Batteripasset ska vara helt interoperabelt med andra digitala produktpass som krävs enligt unionsrätten om ekodesign med avseende på de tekniska, semantiska och organisatoriska aspekterna av end-to-end-kommunikation och dataöverföring.

| b) | Konsumenter, ekonomiska aktörer och andra relevanta aktörer ska ha kostnadsfri tillgång till batteripasset på grundval av sina respektive åtkomsträttigheter enligt bilaga XIII och den genomförandeakt som antagits i enlighet med artikel 77.9. |
| --- | --- |

b)

Konsumenter, ekonomiska aktörer och andra relevanta aktörer ska ha kostnadsfri tillgång till batteripasset på grundval av sina respektive åtkomsträttigheter enligt bilaga XIII och den genomförandeakt som antagits i enlighet med artikel 77.9.

| c) | Uppgifterna i batteripasset ska lagras av den ekonomiska aktör som ansvarar för fullgörandet av skyldigheterna enligt artikel 77.4 eller 77.7, eller av aktörer som bemyndigats att agera på deras vägnar. |
| --- | --- |

c)

Uppgifterna i batteripasset ska lagras av den ekonomiska aktör som ansvarar för fullgörandet av skyldigheterna enligt artikel 77.4 eller 77.7, eller av aktörer som bemyndigats att agera på deras vägnar.

| d) | Om uppgifterna i batteripasset lagras eller på annat sätt behandlas av aktörer som är bemyndigade att agera på vägnar av den ekonomiska aktör som ansvarar för fullgörandet av skyldigheterna enligt artikel 77.4 eller 77.7, ska dessa aktörer inte tillåtas sälja, vidareutnyttja eller behandla sådana uppgifter, helt eller delvis, utöver vad som är nödvändigt för tillhandahållandet av relevanta lagrings- eller behandlingstjänster. |
| --- | --- |

d)

Om uppgifterna i batteripasset lagras eller på annat sätt behandlas av aktörer som är bemyndigade att agera på vägnar av den ekonomiska aktör som ansvarar för fullgörandet av skyldigheterna enligt artikel 77.4 eller 77.7, ska dessa aktörer inte tillåtas sälja, vidareutnyttja eller behandla sådana uppgifter, helt eller delvis, utöver vad som är nödvändigt för tillhandahållandet av relevanta lagrings- eller behandlingstjänster.

| e) | Batteripasset ska förbli tillgängligt efter det att den ekonomiska aktör som ansvarar för fullgörandet av skyldigheterna enligt artikel 77.4 eller 77.7 upphör att existera eller upphör med sin verksamhet i unionen. |
| --- | --- |

e)

Batteripasset ska förbli tillgängligt efter det att den ekonomiska aktör som ansvarar för fullgörandet av skyldigheterna enligt artikel 77.4 eller 77.7 upphör att existera eller upphör med sin verksamhet i unionen.

| f) | Rätten att få tillgång till, införa, ändra eller uppdatera information i batteripass ska begränsas på grundval av de åtkomsträttigheter som anges i bilaga XIII och den genomförandeakt som antagits i enlighet med artikel 77.9. |
| --- | --- |

f)

Rätten att få tillgång till, införa, ändra eller uppdatera information i batteripass ska begränsas på grundval av de åtkomsträttigheter som anges i bilaga XIII och den genomförandeakt som antagits i enlighet med artikel 77.9.

| g) | Uppgiftsautentisering, tillförlitlighet och integritet ska säkerställas. |
| --- | --- |

g)

Uppgiftsautentisering, tillförlitlighet och integritet ska säkerställas.

| h) | Batteripasset ska vara sådana att en hög säkerhets- och integritetsnivå säkerställs och bedrägerier undviks. |
| --- | --- |

h)

Batteripasset ska vara sådana att en hög säkerhets- och integritetsnivå säkerställs och bedrägerier undviks.

KAPITEL IX

Marknadskontroll i unionen och unionens skyddsförfaranden

Artikel 79

Förfarande på nationell nivå för att hantera batterier som utgör en risk

1.   Om en medlemsstats marknadskontrollmyndigheter har tillräckliga skäl att anta att ett batteri som omfattas av denna förordning utgör en risk för människors hälsa eller säkerhet, för egendom eller för miljön, ska de, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 19 i förordning (EU) 2019/1020, göra en utvärdering av det aktuella batteriet, vilken ska omfatta alla de relevanta krav som fastställs i denna förordning.

Om marknadskontrollmyndigheterna vid den utvärdering som avses i första stycket konstaterar att ett batteri inte uppfyller kraven i denna förordning (batteri som inte uppfyller kraven) ska de utan dröjsmål ålägga den berörda ekonomiska aktören att inom en rimlig period som marknadskontrollmyndigheterna fastställer i förhållande till typen av risk vidta alla lämpliga korrigerande åtgärder som krävs för att batteriet ska uppfylla dessa krav, dra tillbaka batteriet från marknaden eller återkalla det.

Marknadskontrollmyndigheterna ska informera det berörda anmälda organet om detta.

2.   Marknadskontrollmyndigheterna ska informera kommissionen och de andra medlemsstaterna om utvärderingsresultaten och om de åtgärder som de har ålagt ekonomiska aktörer att vidta.

3.   Den ekonomiska aktören ska säkerställa att alla lämpliga korrigerande åtgärder vidtas i fråga om alla de batterier som inte uppfyller kraven som den ekonomiska aktören har tillhandahållit på unionsmarknaden.

4.   Om den berörda ekonomiska aktören inte vidtar lämpliga korrigerande åtgärder inom den period som avses i punkt 1 andra stycket, ska marknadskontrollmyndigheterna vidta alla lämpliga provisoriska åtgärder för att förbjuda eller begränsa tillhandahållandet av batterier som inte uppfyller kraven på sin nationella marknad, dra tillbaka dessa batterier från den marknaden eller återkalla dem.

Marknadskontrollmyndigheterna ska utan dröjsmål informera kommissionen och de andra medlemsstaterna om dessa åtgärder.

5.   I den information som avses i punkt 4 andra stycket ska alla tillgängliga uppgifter ingå, särskilt de uppgifter som krävs för att kunna identifiera det batteri som inte uppfyller kraven, dess ursprung, vilken typ av bristande överensstämmelse som görs gällande och den risk batteriet utgör, vilken typ av nationell åtgärd som vidtagits och dess varaktighet samt den berörda ekonomiska aktörens synpunkter. Marknadskontrollmyndigheterna ska särskilt ange om den bristande överensstämmelsen beror på något av följande:

| a) | Batteriet överensstämmer inte med artiklarna 6–10 eller 12, 13 eller 14. |
| --- | --- |

a)

Batteriet överensstämmer inte med artiklarna 6–10 eller 12, 13 eller 14.

| b) | Det förekommer brister i de harmoniserade standarder som avses i artikel 15. |
| --- | --- |

b)

Det förekommer brister i de harmoniserade standarder som avses i artikel 15.

| c) | Det förekommer brister i de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16. |
| --- | --- |

c)

Det förekommer brister i de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16.

6.   Andra medlemsstater än den som inledde förfarandet enligt denna artikel ska utan dröjsmål informera kommissionen och de andra medlemsstaterna om vidtagna åtgärder och om eventuella kompletterande uppgifter som de har tillgång till med avseende på det berörda batteriets bristande överensstämmelse med kraven samt eventuella invändningar mot den vidtagna nationella åtgärden.

7.   Om varken en medlemsstat eller kommissionen inom tre månader från mottagandet av den information som avses i punkt 4 andra stycket har gjort invändningar mot en tillfällig åtgärd som vidtagits av marknadskontrollmyndigheter ska åtgärden anses vara berättigad.

8.   Medlemsstaterna ska säkerställa att lämpliga begränsande åtgärder, till exempel tillbakadragande av batteriet som inte uppfyller kraven från marknaden, utan dröjsmål vidtas i fråga om batteriet som inte uppfyller kraven.

Artikel 80

Unionsförfarande i fråga om skyddsåtgärder

1.   Om det, efter det att förfarandet i artikel 79.4, 79.6 och 79.7 har slutförts, görs invändningar mot en åtgärd som marknadskontrollmyndigheter vidtagit eller om kommissionen anser att en nationell åtgärd strider mot unionsrätten, ska kommissionen utan dröjsmål inleda samråd med medlemsstaten och den eller de berörda ekonomiska aktörerna och utvärdera den nationella åtgärden. Kommissionen ska sträva efter att slutföra denna utvärdering inom en månad.

På grundval av utvärderingsresultaten ska kommissionen anta en genomförandeakt genom vilken det fastställs om den nationella åtgärden är berättigad eller inte. Denna genomförandeakt ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3.

2.   Kommissionen ska rikta den genomförandeakt som avses i punkt 1 andra stycket till alla medlemsstater och omedelbart delge den till dem och till den eller de relevanta ekonomiska aktörerna.

Om den nationella åtgärden anses vara berättigad ska alla medlemsstater vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att det batteri som inte uppfyller kraven dras tillbaka från deras marknader och underrätta kommissionen om detta.

Om den nationella åtgärden anses oberättigad ska den berörda medlemsstaten återkalla åtgärden.

3.   Om den nationella åtgärden anses vara berättigad och batteriets bristande överensstämmelse tillskrivs brister i de harmoniserade standarder som avses i artikel 15 i denna förordning ska kommissionen tillämpa det förfarande som föreskrivs i artikel 11 i förordning (EU) nr 1025/2012.

4.   Om den nationella åtgärden anses vara berättigad och batteriets bristande uppfyllande av kraven tillskrivs brister i de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16, ska kommissionen utan dröjsmål anta en genomförandeakt om ändring eller upphävande av den gemensamma specifikationen i fråga. Denna genomförandeakt ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3.

Artikel 81

Batterier som uppfyller kraven men utgör en risk

1.   Om en medlemsstat, efter att ha utfört en utvärdering i enlighet med artikel 79.1, konstaterar att ett batteri visserligen uppfyller kraven i artiklarna 6–10 och artiklarna 12, 13 och 14, men utgör en risk för människors hälsa eller säkerhet, för egendom eller för miljön (batteri som uppfyller kraven men utgör en risk), ska den utan dröjsmål ålägga den berörda ekonomiska aktören att, inom en rimlig period som marknadskontrollmyndigheterna fastställer i förhållande till typen av risk, vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att batteriet som uppfyller kraven men utgör en risk när det tillhandahålls på marknaden inte längre utgör en sådan risk eller för att dra tillbaka batteriet från marknaden eller återkalla det.

2.   Den ekonomiska aktören ska säkerställa att det vidtas korrigerande åtgärder i fråga om alla de batterier som uppfyller kraven men utgör en risk som den ekonomiska aktören har tillhandahållit på unionsmarknaden.

3.   Medlemsstaten ska omedelbart underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om den situation som avses i punkt 1 uppstår. Informationen ska innehålla alla tillgängliga uppgifter, särskilt de uppgifter som krävs för att kunna identifiera de batterier som uppfyller kraven men utgör en risk, batteriernas ursprung och leveranskedja, den risk som batterierna utgör samt vilken typ av nationella åtgärder som vidtagits och deras varaktighet.

4.   Kommissionen ska utan dröjsmål inleda samråd med medlemsstaterna och den eller de berörda ekonomiska aktörerna och utvärdera de nationella åtgärderna. På grundval av utvärderingsresultaten ska kommissionen anta en genomförandeakt för att fastställa om den nationella åtgärden är berättigad eller inte och, vid behov, föreslå lämpliga åtgärder. Denna genomförandeakt ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 90.3.

5.   Vid vederbörligen motiverade och tvingande skäl till skyndsamhet med avseende på skyddet för människors hälsa och säkerhet eller skyddet för egendom eller miljön ska kommissionen anta en genomförandeakt med omedelbar verkan i enlighet med det förfarande som avses i artikel 90.4.

6.   Kommissionen ska rikta den genomförandeakt som avses i punkterna 4 och 5 till alla medlemsstater och omedelbart delge den till dem och till den eller de berörda ekonomiska aktörerna.

Artikel 82

Gemensamma aktiviteter

Marknadskontrollmyndigheterna får utföra gemensamma aktiviteter med organisationer som representerar ekonomiska aktörer eller slutanvändare. Sådana gemensamma aktiviteter kan inbegripa att medlemsstaterna eller marknadskontrollmyndigheterna inrättar kompetenscentrum för batterier, i syfte att främja överensstämmelse, identifiera bristande överensstämmelse, öka medvetenheten och ge vägledning med avseende på de krav som fastställs i denna förordning i enlighet med artikel 9 i förordning (EU) 2019/1020.

Artikel 83

Formell bristande överensstämmelse

1.   Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 79 ska en medlemsstat, om den konstaterar något av följande, kräva att den berörda ekonomiska aktören åtgärdar den bristande överensstämmelsen:

| a) | CE-märkningen har anbringats i strid med artikel 30 i förordning (EG) nr 765/2008 eller artikel 20 i den här förordningen. |
| --- | --- |

a)

CE-märkningen har anbringats i strid med artikel 30 i förordning (EG) nr 765/2008 eller artikel 20 i den här förordningen.

| b) | CE-märkningen har inte anbringats. |
| --- | --- |

b)

CE-märkningen har inte anbringats.

| c) | Det anmälda organets identifikationsnummer har, om detta krävs enligt bilaga VIII, anbringats i strid med artikel 20 eller har inte anbringats. |
| --- | --- |

c)

Det anmälda organets identifikationsnummer har, om detta krävs enligt bilaga VIII, anbringats i strid med artikel 20 eller har inte anbringats.

| d) | EU-försäkran om överensstämmelse har inte upprättats eller har inte upprättats på ett korrekt sätt. |
| --- | --- |

d)

EU-försäkran om överensstämmelse har inte upprättats eller har inte upprättats på ett korrekt sätt.

| e) | Den tekniska dokumentation som avses i bilaga VIII är antingen inte tillgänglig eller inte fullständig. |
| --- | --- |

e)

Den tekniska dokumentation som avses i bilaga VIII är antingen inte tillgänglig eller inte fullständig.

| f) | Den information som avses i artikel 38.7 eller artikel 41.3 saknas, är felaktig eller ofullständig. |
| --- | --- |

f)

Den information som avses i artikel 38.7 eller artikel 41.3 saknas, är felaktig eller ofullständig.

| g) | Något annat administrativt krav i artikel 38 eller artikel 41 har inte uppfyllts. |
| --- | --- |

g)

Något annat administrativt krav i artikel 38 eller artikel 41 har inte uppfyllts.

2.   Om den bristande överensstämmelsen enligt punkt 1 kvarstår ska den berörda medlemsstaten vidta lämpliga åtgärder för att begränsa eller förbjuda tillhandahållandet av batteriet på marknaden eller säkerställa att det dras tillbaka från marknaden eller återkallas.

Artikel 84

Bristande efterlevnad av skyldigheter avseende tillbörlig aktsamhet

1.   Om en medlemsstat konstaterar att en ekonomisk aktör inte fullgjort skyldigheter avseende tillbörlig aktsamhet enligt artiklarna 48, 49 och 50, ska den kräva att den berörda ekonomiska aktören åtgärdar den bristande överensstämmelsen i fråga.

2.   Om den bristande överensstämmelsen enligt punkt 1 kvarstår, och om det inte finns några andra effektiva medel för att få den bristande överensstämmelsen att upphöra, ska den berörda medlemsstaten vidta alla lämpliga åtgärder för att begränsa eller förbjuda tillhandahållandet på marknaden av batterier som de ekonomiska aktörer som avses i punkt 1 har tillhandahållit på marknaden och, om den bristande överensstämmelsen är allvarlig, säkerställa att de dras tillbaka från marknaden eller återkallas.

KAPITEL XI

Miljöanpassad offentlig upphandling och förfarande för att ändra begränsningar av ämnen

Artikel 85

Miljöanpassad offentlig upphandling

1.   Upphandlande myndigheter, enligt definitionen i artikel 2.1 1 i direktiv 2014/24/EU eller artikel 3.1 i direktiv 2014/25/EU, eller upphandlande enheter, enligt definitionen i artikel 4.1 i direktiv 2014/25/EU, ska, när de upphandlar batterier eller produkter som innehåller batterier i de situationer som omfattas av dessa direktiv, beakta den miljöpåverkan som de batterierna har under sin livscykel, i syfte att säkerställa att sådan påverkan begränsas till ett minimum.

2.   Från och med 12 månader efter dagen för ikraftträdande av den första delegerade akt som avses i punkt 3 i denna artikel och som fastställer tilldelningskriterier i upphandlingsförfaranden, ska den skyldighet som fastställs i punkt 1 i denna artikel uppfyllas genom tillämpning av dessa tilldelningskriterier. Varje upphandlingsförfarande som genomförs av upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter för inköp av batterier eller produkter som innehåller batterier som omfattas av artiklarna 7–10 ska i de tekniska specifikationerna och tilldelningskriterierna hänvisa till den första delegerade akten för att säkerställa att batterier eller produkter som innehåller batterier väljs ut som har betydligt lägre miljöpåverkan under livscykeln.

3.   Kommissionen ska, 12 månader efter antagandet av den senaste av de delegerade akter som avses i artikel 7.2 fjärde stycket a, artikel 8.1, artikel 9.2 och artikel 10.5, anta delegerade akter i enlighet med artikel 89 med avseende på att komplettera denna förordning genom att fastställa tilldelningskriterier för upphandlingsförfaranden för batterier, eller produkter som innehåller batterier, på grundval av hållbarhetskraven i artiklarna 7–10.

Artikel 86

Begränsningsförfarande avseende ämnen

1.   Om kommissionen anser att användningen av ett ämne vid tillverkningen av batterier eller förekomsten av ett visst ämne i batterierna när de släpps ut på marknaden, eller under de påföljande livscykelfaserna, inklusive under ändamålsändring eller behandling av förbrukade batterier, utgör en hälso- eller miljörisk som inte kontrolleras på ett adekvat sätt och som behöver hanteras på unionsnivå, ska kommissionen begära att kemikaliemyndigheten utarbetar dokumentation i begränsningsförfarandet som uppfyller kraven i bilaga XV till förordning (EG) 1907/2006. Dokumentationen i begränsningsförfarandet ska innehålla en samhällsekonomisk bedömning, inklusive en analys av möjliga alternativ.

2.   Inom tolv månader från mottagandet av kommissionens begäran enligt punkt 1 i denna artikel och om den dokumentation i begränsningsförfarandet som kemikaliemyndigheten sammanställt enligt den punkten visar att åtgärder på unionsnivå, utöver åtgärder som redan vidtagits, är nödvändiga, ska kemikaliemyndigheten föreslå begränsningar för att inleda det förfarande som beskrivs i punkterna 4–9 i denna artikel och i artiklarna 87 och 88.

3.   Om en medlemsstat anser att användningen av ett ämne vid tillverkningen av batterier eller förekomsten av ett visst ämne i batterierna när de släpps ut på marknaden, eller under de påföljande livscykelfaserna, inklusive under ändamålsändring eller behandling av förbrukade batterier, utgör en hälso- eller miljörisk som inte kontrolleras på ett adekvat sätt och som behöver hanteras på unionsnivå, ska den underrätta kemikaliemyndigheten om att den föreslår att dokumentation i begränsningsförfarandet utarbetas. Medlemsstaten ska utarbeta dokumentation i begränsningsförfarandet. Dokumentationen i begränsningsförfarandet ska innehålla en samhällsekonomisk bedömning, inklusive en analys av möjliga alternativ.

Om dokumentationen i begränsningsförfarandet visar att det krävs åtgärder på unionsnivå, utöver åtgärder som redan vidtagits, ska medlemsstaten överlämna dokumentationen till kemikaliemyndigheten i den form som anges i bilaga XV till förordning (EG) 1907/2006 för att därigenom inleda det förfarande som beskrivs i punkterna 4–9 i denna artikel och i artiklarna 87 och 88.

4.   Kemikaliemyndigheten eller medlemsstaterna ska beakta eventuell dokumentation och eventuella kemikaliesäkerhetsrapporter eller riskbedömningar som lämnats in till kemikaliemyndigheten eller en medlemsstat inom ramen för förordning (EG) nr 1907/2006 i dokumentationen i ett begränsningsförfarande och begränsningsförfarandet. Kemikaliemyndigheten eller medlemsstaterna ska även beakta all tillgänglig information och varje relevant riskbedömning som lämnats in vid tillämpningen av annan unionsrätt som omfattar livscykeln för det ämne som används i batteriet, inbegripet avfallsfasen. Andra organ som inrättats enligt unionsrätten och som har liknande uppgifter ska därför på begäran lämna information till kemikaliemyndigheten eller den berörda medlemsstaten.

5.   Tillgång till information som kemikaliemyndigheten förfogar över vid utförandet av de uppgifter som anges i artikel 6 i denna förordning och i denna artikel ska omfattas av artikel 118 i förordning (EG) nr 1907/2006.

6.   Kemikaliemyndigheten ska föra en förteckning över ämnen för vilka dokumentation i begränsningsförfaranden enligt denna artikel planeras eller har påbörjats av antingen kemikaliemyndigheten eller en medlemsstat.

7.   Riskbedömningskommittén, som inrättats enligt artikel 76.1 c i förordning (EG) nr 1907/2006, och kommittén för samhällsekonomisk analys, som inrättats enligt artikel 76.1 d i den förordningen, ska kontrollera huruvida den inlämnade dokumentationen i begränsningsförfarandet uppfyller kraven i bilaga XV till den förordningen. Respektive kommitté ska inom 30 dagar från mottagandet av dokumentationen meddela kemikaliemyndigheten eller den medlemsstat som föreslår begränsningar huruvida dokumentationen uppfyller kraven. Om dokumentationen inte uppfyller kraven ska kemikaliemyndigheten eller medlemsstaten få en skriftlig redogörelse för skälen till detta inom 45 dagar från mottagandet. Kemikaliemyndigheten eller medlemsstaten ska inom 60 dagar från mottagandet av respektive kommittés redogörelse komplettera dokumentationen så att den uppfyller kraven; i annat fall ska förfarandet enligt denna artikel avslutas.

8.   Kemikaliemyndigheten ska utan dröjsmål offentliggöra kommissionens eller medlemsstatens avsikt att inleda begränsningsförfarandet för ett ämne enligt denna artikel och informera berörda parter.

9.   Kemikaliemyndigheten ska utan dröjsmål offentliggöra dokumentationen i begränsningsförfarandet, inklusive de föreslagna begränsningarna enligt punkterna 2 och 3, på sin webbplats och tydligt ange datum för offentliggörandet. Kemikaliemyndigheten ska uppmana alla berörda parter att, enskilt eller tillsammans, inom fyra månader från dagen för offentliggörandet lämna in följande:

| a) | Synpunkter på dokumentationen i begränsningsförfarandet och de föreslagna begränsningarna. |
| --- | --- |

a)

Synpunkter på dokumentationen i begränsningsförfarandet och de föreslagna begränsningarna.

| b) | En samhällsekonomisk analys av de föreslagna begränsningarna, inbegripet en analys av alternativ, eller information som kan bidra till en sådan analys och deras för- och nackdelar. Denna analys ska uppfylla kraven i bilaga XVI till förordning (EG) nr 1907/2006. |
| --- | --- |

b)

En samhällsekonomisk analys av de föreslagna begränsningarna, inbegripet en analys av alternativ, eller information som kan bidra till en sådan analys och deras för- och nackdelar. Denna analys ska uppfylla kraven i bilaga XVI till förordning (EG) nr 1907/2006.

10.   De delegerade akter som avses i artikel 6.2 ska antas inom nio månader från mottagandet av yttrandet från kemikaliemyndighetens kommitté för samhällsekonomisk analys som avses i artikel 87.2. Om kommittén för samhällsekonomisk analys inte yttrar sig inom den tidsfrist som anges i artikel 87.2 eller 87.5, beroende på vad som är tillämpligt, ska kommissionen ta hänsyn till begränsningens samhällsekonomiska effekter, inbegripet tillgången till alternativ till ämnet, och ska anta en delegerad akt inom den tidsfrist som anges i artikel 87.2.

11.   Om utkastet till ändring av bilaga I avviker från det ursprungliga förslaget i dokumentationen i begränsningsförfarandet, utarbetat enligt förfarandet i denna artikel och i artiklarna 87 och 88, eller om det inte beaktar kemikaliemyndighetens yttranden, ska kommissionen bifoga en ingående redogörelse för skälen till skillnaderna.

Artikel 87

Yttrande från kemikaliemyndighetens kommittéer

1.   Inom tolv månader från det datum för offentliggörande som avses i artikel 86.9 ska riskbedömningskommittén anta ett yttrande om huruvida de föreslagna begränsningarna är lämpliga för att minska risken för människors hälsa eller miljön, på grundval av en bedömning av relevanta delar av dokumentationen i begränsningsförfarandet. I yttrandet ska hänsyn tas till den dokumentation i begränsningsförfarandet som utarbetats av kemikaliemyndigheten på begäran av kommissionen eller av medlemsstaten och till de synpunkter från berörda parter som avses i artikel 86.9 a.

2.   Inom 15 månader från det datum för offentliggörande som avses i artikel 86.9 ska kommittén för samhällsekonomisk analys anta ett yttrande om de föreslagna begränsningarna, på grundval av en bedömning av relevanta delar av dokumentationen i begränsningsförfarandet och de samhällsekonomiska konsekvenserna. Innan yttrandet antas ska kommittén för samhällsekonomisk analys ta fram ett utkast till yttrande om de föreslagna begränsningarna och om de samhällsekonomiska konsekvenserna därav, med hänsyn tagen till eventuella analyser och information enligt artikel 86.9 b.

3.   Kemikaliemyndigheten ska utan dröjsmål offentliggöra utkastet till yttrande från kommittén för samhällsekonomisk analys på sin webbplats och inbjuda berörda parter att lämna synpunkter på utkastet till yttrande senast 60 dagar efter det att utkastet till yttrande offentliggörs.

4.   Kommittén för samhällsekonomisk analys ska utan dröjsmål anta sitt yttrande, om lämpligt med beaktande av de ytterligare synpunkter som inkommit inom den fastställda tidsfristen enligt punkt 3 i denna artikel. Yttrandet ska beakta de synpunkter från berörda parter som lämnats in enligt artikel 86.9 b och punkt 3 i denna artikel.

5.   Om riskbedömningskommitténs yttrande avviker betydligt från de begränsningar som föreslagits i dokumentationen i begränsningsförfarandet ska kemikaliemyndigheten förlänga tidsfristen för yttrandet från kommittén för samhällsekonomisk analys med högst 90 dagar.

6.   Om riskbedömningskommittén och kommittén för samhällsekonomisk analys avger ett yttrande enligt punkterna 1 och 2 i den här artikeln ska de använda sig av föredragande enligt artikel 87 i förordning (EG) nr 1907/2006 och enligt de villkor som där föreskrivs.

Artikel 88

Inlämnande av ett yttrande till kommissionen

1.   Kemikaliemyndigheten ska utan dröjsmål till kommissionen överlämna yttrandena från riskbedömningskommittén och kommittén för samhällsekonomisk analys om begränsningar som föreslås enligt artikel 86. Om yttrandena från riskbedömningskommittén och kommittén för samhällsekonomisk analys avviker avsevärt från de begränsningar som föreslås ska kemikaliemyndigheten lämna en förklarande not till kommissionen med en detaljerad förklaring av skälen till dessa skillnader. Om en av kommittéerna inte yttrar sig inom den tidsfrist som anges i artikel 87.1 respektive 87.2 eller om ingen av dem gör det, ska kemikaliemyndigheten underrätta kommissionen om detta och ange skälen härför.

2.   Kemikaliemyndigheten ska utan dröjsmål offentliggöra de båda kommittéernas yttranden på sin webbplats.

3.   Kemikaliemyndigheten ska på begäran tillhandahålla kommissionen eller en medlemsstat alla dokument och alla fakta som den tagit emot eller beaktat.

KAPITEL XII

Delegerade befogenheter och kommittéförfarande

Artikel 89

Utövande av delegeringen

1.   Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.

2.   Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 6.2, 7.1, 7.2, 7.3, 8.1, 8.5, 9.2, 10.5, 10.6, 11.4, 12.3, 13.8, 14.4, 48.8, 53.3, 59.7, 60.8, 70.4, 71.4, 71.5, 71.6, 72.4, 77.2, 77.3 och 85.3 ska ges till kommissionen för en period på fem år från och med den 17 augusti 2023. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden på fem år. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.

3.   Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 6.2, 7.1, 7.2, 7.3, 8.1, 8.5, 9.2, 10.5, 10.6, 11.4, 12.3, 13.8, 14.4, 48.8, 53.3, 59.7, 60.8, 70.4, 71.4, 71.5, 71.6, 72.4, 77.2, 77.3 och 85.3 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.

4.   Innan kommissionen antar en delegerad akt, ska den samråda med experter som utsetts av varje medlemsstat i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning.

5.   Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.

6.   En delegerad akt som antas enligt artiklarna 6.2, 7.1, 7.2, 7.3, 8.1, 8.5, 9.2, 10.5, 10.6, 11.4, 12.3, 13.8, 14.4, 48.8, 53.3, 59.7, 60.8, 70.4, 71.4, 71.5, 71.6, 72.4, 77.2, 77.3 eller 85.3 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på tre månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.

Artikel 90

Kommittéförfarande

1.   Kommissionen ska biträdas av den kommitté som inrättats genom artikel 39 i direktiv 2008/98/EG. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.

2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 4 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.

3.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.

Om kommittén inte avger något yttrande, ska kommissionen inte anta utkastet till genomförandeakt och artikel 5.4 tredje stycket i förordning (EU) nr 182/2011 ska tillämpas.

4.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 8 i förordning (EU) nr 182/2011 jämförd med artikel 5 i den förordningen tillämpas.

KAPITEL XIII

Ändringar

Artikel 91

Ändringar av förordning (EU) 2019/1020

Förordning (EU) 2019/1020 ska ändras på följande sätt:

| 1. | I artikel 4.5 ska texten ”(EU) 2016/42535 och (EU) 2016/42636” ersättas med följande:

  ”(EU) 2016/425 (*1), (EU) 2016/426 (*2) och (EU) 2023/1542 (*3)


  (*1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/425 av den 9 mars 2016 om personlig skyddsutrustning och om upphävande av rådets direktiv 89/686/EEG (EUT L 81, 31.3.2016, s. 51)."


  (*2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/426 av den 9 mars 2016 om anordningar för förbränning av gasformiga bränslen och om upphävande av direktiv 2009/142/EG (EUT L 81, 31.3.2016, s. 99)."


  (*3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1542 av den 12 juli 2023 om batterier och förbrukade batterier, om ändring av direktiv 2008/98/EG och förordning (EU) 2019/1020 och om upphävande av direktiv 2006/66/EG (EUT L 191, 28.7.2023, s. 1).”
  " |
| --- | --- |

1.

I artikel 4.5 ska texten ”(EU) 2016/42535 och (EU) 2016/42636” ersättas med följande:

35

36

”(EU) 2016/425 (*1), (EU) 2016/426 (*2) och (EU) 2023/1542 (*3)

*1

*2

*3

(*1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/425 av den 9 mars 2016 om personlig skyddsutrustning och om upphävande av rådets direktiv 89/686/EEG (EUT L 81, 31.3.2016, s. 51)."

*1

(*2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/426 av den 9 mars 2016 om anordningar för förbränning av gasformiga bränslen och om upphävande av direktiv 2009/142/EG (EUT L 81, 31.3.2016, s. 99)."

*2

(*3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1542 av den 12 juli 2023 om batterier och förbrukade batterier, om ändring av direktiv 2008/98/EG och förordning (EU) 2019/1020 och om upphävande av direktiv 2006/66/EG (EUT L 191, 28.7.2023, s. 1).”
  "

*3

| 2. | I bilaga I ska punkt 21 i förteckningen över harmoniserad unionslagstiftning ersättas med följande:






  ”21. | Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1542 av den 12 juli 2023 om batterier och förbrukade batterier, om ändring av direktiv 2008/98/EG och förordning (EU) 2019/1020 och om upphävande av direktiv 2006/66/EG (EUT L 191, 28.7.2023, s. 1) .” |
| --- | --- | --- |

2.

I bilaga I ska punkt 21 i förteckningen över harmoniserad unionslagstiftning ersättas med följande:

”21.

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1542 av den 12 juli 2023 om batterier och förbrukade batterier, om ändring av direktiv 2008/98/EG och förordning (EU) 2019/1020 och om upphävande av direktiv 2006/66/EG (EUT L 191, 28.7.2023, s. 1) .”

Artikel 92

Ändring av direktiv 2008/98/EG

I artikel 8a.7 i direktiv 2008/98/EG ska följande stycke läggas till:

”För batterier enligt definitionen i artikel 2.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1542 (*4) ska medlemsstaterna vidta åtgärder för att säkerställa att system för utökat producentansvar som har inrättats före den 4 juli 2018 uppfyller kraven i denna artikel senast den ... 18 augusti 2025.

KAPITEL XIV

Slutbestämmelser

Artikel 93

Sanktioner

Medlemsstaterna ska senast den 18 augusti 2025 fastställa regler om sanktioner för överträdelse av denna förordning och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de tillämpas. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska till kommissionen anmäla dessa regler och åtgärder utan dröjsmål samt utan dröjsmål eventuella ändringar som berör dem.

Artikel 94

Översyn

1.   Kommissionen ska senast den 30 juni 2031 se över och utarbeta en rapport om tillämpningen av denna förordning och dess konsekvenser för miljön, människors hälsa och den inre marknadens funktion samt lägga fram den för Europaparlamentet och rådet.

2.   Kommissionen ska, med hänsyn tagen till den tekniska utvecklingen och de praktiska erfarenheter som har gjorts i medlemsstaterna, i sin rapport inkludera en utvärdering av följande aspekter av denna förordning:

| a) | Förteckningen över gemensamma format som omfattas av definitionen av bärbart batteri för allmänt bruk. |
| --- | --- |

a)

Förteckningen över gemensamma format som omfattas av definitionen av bärbart batteri för allmänt bruk.

| b) | De hållbarhets- och säkerhetskrav som anges i kapitel II, inbegripet det eventuella behovet av att införa ett exportförbud för batterier som inte uppfyller de begränsningar som anges i bilaga I. |
| --- | --- |

b)

De hållbarhets- och säkerhetskrav som anges i kapitel II, inbegripet det eventuella behovet av att införa ett exportförbud för batterier som inte uppfyller de begränsningar som anges i bilaga I.

| c) | De etiketterings- och informationskrav som anges i kapitel III. |
| --- | --- |

c)

De etiketterings- och informationskrav som anges i kapitel III.

| d) | De krav på tillbörlig aktsamhet avseende batterier som anges i artiklarna 48–53. |
| --- | --- |

d)

De krav på tillbörlig aktsamhet avseende batterier som anges i artiklarna 48–53.

| e) | De åtgärder för hantering av förbrukade batterier som anges i kapitel VIII, inbegripet möjligheten att införa två underkategorier av bärbara batterier nämligen laddningsbara och icke-laddningsbara batterier bärbara batterier, med skilda insamlingsmål, och att införa ett separat insamlingsmål för bärbara batterier för allmänt bruk. |
| --- | --- |

e)

De åtgärder för hantering av förbrukade batterier som anges i kapitel VIII, inbegripet möjligheten att införa två underkategorier av bärbara batterier nämligen laddningsbara och icke-laddningsbara batterier bärbara batterier, med skilda insamlingsmål, och att införa ett separat insamlingsmål för bärbara batterier för allmänt bruk.

| f) | De åtgärder avseende batteripasset som anges i kapitel IX. |
| --- | --- |

f)

De åtgärder avseende batteripasset som anges i kapitel IX.

| g) | Överträdelser samt effektiviteten, proportionaliteten och den avskräckande karaktären hos sanktionerna enligt artikel 93. |
| --- | --- |

g)

Överträdelser samt effektiviteten, proportionaliteten och den avskräckande karaktären hos sanktionerna enligt artikel 93.

| h) | Analys av denna förordnings inverkan på batterisektorns konkurrenskraft och investeringarna i densamma samt av den administrativa bördan som följder av denna förordning. |
| --- | --- |

h)

Analys av denna förordnings inverkan på batterisektorns konkurrenskraft och investeringarna i densamma samt av den administrativa bördan som följder av denna förordning.

Den rapport som avses i punkt 1 ska när så är lämpligt åtföljas av ett lagstiftningsförslag om ändring av relevanta bestämmelser i denna förordning.

3.   Kommissionen ska, med beaktande av översynen av förordning (EG) nr 1907/2006, i sin rapport inkludera en särskild utvärdering av behovet av ett lagstiftningsförslag om ändring av artiklarna 6, 86, 87 och 88 i denna förordning.

4.   Kommissionen ska bedöma om någon ändring av kapitel VII är nödvändig mot bakgrund av antagandet av eventuella unionslagstiftningsakter som fastställer regler om hållbar företagsstyrning och tillbörlig aktsamhet, inbegripet skyldigheter för företag när det gäller negativa konsekvenser för de mänskliga rättigheterna och negativa konsekvenser för miljön i förhållande till deras egen verksamhet, deras dotterbolags och filialers verksamhet och deras verksamhet i värdekedjan.

Kommissionen ska offentliggöra en rapport med resultaten av en sådan bedömning senast 12 månader efter dagen för ikraftträdande av någon av de lagstiftningsakter som avses i första stycket, eller senast den 30 juni 2031, beroende på vilket som inträffar först. Vid behov ska kommissionen låta sin rapport åtföljas av ett lagstiftningsförslag om ändring av kapitel VII.

5.   Senast den 30 juni 2031 ska kommissionen lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet med en bedömning av genomförbarheten och de tekniska konsekvenserna av en utvidgning av tillämpningsområdet för definitionen av batterier för lätta transportmedel i artikel 3.11, särskilt genom att inkludera batterier som driver icke-hjulförsedda fordon. Rapporten ska vid behov åtföljas av ett lagstiftningsförslag.

6.   Senast den 1 januari 2025 ska kommissionen bedöma hur man på bästa sätt kan införa harmoniserade standarder för en gemensam laddare för laddningsbara batterier som är utformade för lätta transportmedel och för laddningsbara batterier som ingår i specifika kategorier av elektrisk och elektronisk utrustning som omfattas av direktiv 2012/19/EU. Laddningsenheter för kategorier och klasser av radioutrustning enligt artikel 3.4 i direktiv 2014/53/EU ska undantas från den bedömningen.

Artikel 95

Upphävande och övergångsbestämmelser

Direktiv 2006/66/EU ska upphöra att gälla med verkan från och med den 18 augusti 2025.

Följande bestämmelser ska emellertid fortsatt vara tillämpliga enligt följande:

| a) | Artikel 11 till och med den 18 februari 2027. |
| --- | --- |

a)

Artikel 11 till och med den 18 februari 2027.

| b) | Artikel 12.4 och 12.5 till och med den 31 december 2025, utom vad gäller bestämmelsen om överföring av uppgifter till kommissionen vilka ska fortsätta att gälla till och med den 30 juni 2027. |
| --- | --- |

b)

Artikel 12.4 och 12.5 till och med den 31 december 2025, utom vad gäller bestämmelsen om överföring av uppgifter till kommissionen vilka ska fortsätta att gälla till och med den 30 juni 2027.

| c) | Artikel 21.2 med den 18 augusti 2026. |
| --- | --- |

c)

Artikel 21.2 med den 18 augusti 2026.

Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till den här förordningen.

Artikel 96

Ikraftträdande och tillämpning

1.   Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

2.   Den ska tillämpas från och med den 18 februari 2024, förutom så som föreskrivs i andra stycket och i andra bestämmelser i denna förordning.

Följande bestämmelser ska tillämpas enligt följande:

| a) | Artikel 11 ska tillämpas från och med den 18 februari 2027. |
| --- | --- |

a)

Artikel 11 ska tillämpas från och med den 18 februari 2027.

| b) | Artikel 17 och kapitel VI ska tillämpas från och med den 18 augusti 2024, med undantag för artikel 17.2 som ska tillämpas från och med 12 månader efter dagen för det första offentliggörande av den förteckning som avses i artikel 30.2. |
| --- | --- |

b)

Artikel 17 och kapitel VI ska tillämpas från och med den 18 augusti 2024, med undantag för artikel 17.2 som ska tillämpas från och med 12 månader efter dagen för det första offentliggörande av den förteckning som avses i artikel 30.2.

| c) | Kapitel VIII ska tillämpas från och med den 18 augusti 2025. |
| --- | --- |

c)

Kapitel VIII ska tillämpas från och med den 18 augusti 2025.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Strasbourg den 12 juli 2023.

På Europaparlamentets vägnar

R. METSOLA

Ordförande

På rådets vägnar

P. NAVARRO RÍOS

Ordförande

---

(1)  
  EUT C 220, 9.6.2021, s. 128.

1

(2)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 14 juni 2023 (ännu inte offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 28 juni 2023.

2

(3)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/66/EG av den 6 september 2006 om batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer och om upphävande av direktiv 91/157/EEG (EUT L 266, 26.9.2006, s. 1).

3

(4)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/48/EG av den 18 juni 2009 om leksakers säkerhet (EUT L 170, 30.6.2009, s. 1).

4

(5)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/771 av den 20 maj 2019 om vissa aspekter på avtal om försäljning av varor, om ändring av förordning (EU) 2017/2394 och direktiv 2009/22/EG samt om upphävande av direktiv 1999/44/EG (EUT L 136, 22.5.2019, s. 28).

5

(6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/858 av den 30 maj 2018 om godkännande av och marknadskontroll över motorfordon och släpfordon till dessa fordon samt av system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon, om ändring av förordningarna (EG) nr 715/2007 och (EG) nr 595/2009 samt om upphävande av direktiv 2007/46/EG (EUT L 151, 14.6.2018, s. 1).

6

(7)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av den 18 december 2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv 1999/45/EG och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv 76/769/EEG och kommissionens direktiv 91/155/EEG, 93/67/EEG, 93/105/EG och 2000/21/EG (EUT L 396, 30.12.2006, s. 1).

7

(8)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 av den 16 december 2008 om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar, ändring och upphävande av direktiven 67/548/EEG och 1999/45/EG samt ändring av förordning (EG) nr 1907/2006 (EUT L 353, 31.12.2008, s. 1).

8

(9)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/53/EG av den 18 september 2000 om uttjänta fordon (EGT L 269, 21.10.2000, s. 34).

9

(10)  Kommissionens förordning (EU) nr 617/2013 av den 26 juni 2013 om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/125/EG vad gäller krav på ekodesign för datorer och datorservrar (EUT L 175, 27.6.2013, s. 13).

10

(11)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/125/EG av den 21 oktober 2009 om upprättande av en ram för att fastställa krav på ekodesign för energirelaterade produkter (EUT L 285, 31.10.2009, s. 10).

11

(12)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/745 av den 5 april 2017 om medicintekniska produkter, om ändring av direktiv 2001/83/EG, förordning (EG) nr 178/2002 och förordning (EG) nr 1223/2009 och om upphävande av rådets direktiv 90/385/EEG och 93/42/EEG (EUT L 117, 5.5.2017, s. 1).

12

(13)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/746 av den 5 april 2017 om medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik och om upphävande av direktiv 98/79/EG och kommissionens beslut 2010/227/EU (EUT L 117, 5.5.2017, s. 176).

13

in vitro

(14)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/2144 av den 27 november 2019 om krav för typgodkännande av motorfordon och deras släpvagnar samt de system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon, med avseende på deras allmänna säkerhet och skydd för personer i fordonet och oskyddade trafikanter, om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/858 och om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 78/2009, (EG) nr 79/2009 och (EG) nr 661/2009 samt kommissionens förordningar (EG) nr 631/2009, (EU) nr 406/2010, (EU) nr 672/2010, (EU) nr 1003/2010, (EU) nr 1005/2010, (EU) nr 1008/2010, (EU) nr 1009/2010, (EU) nr 19/2011, (EU) nr 109/2011, (EU) nr 458/2011, (EU) nr 65/2012, (EU) nr 130/2012, (EU) nr 347/2012, (EU) nr 351/2012, (EU) nr 1230/2012 och (EU) 2015/166 (EUT L 325, 16.12.2019, s. 1).

14

(15)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/95/EG av den 3 december 2001 om allmän produktsäkerhet (EGT L 11, 15.1.2002, s. 4).

15

(16)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/53/EU av den 16 april 2014 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhandahållande på marknaden av radioutrustning och om upphävande av direktiv 1999/5/EG (EUT L 153, 22.5.2014, s. 62).

16

(17)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/882 av den 17 april 2019 om tillgänglighetskrav för produkter och tjänster (EUT L 151, 7.6.2019, s. 70).

17

(18)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/944 av den 5 juni 2019 om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om ändring av direktiv 2012/27/EU (EUT L 158, 14.6.2019, s. 125).

18

(19)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1025/2012 av den 25 oktober 2012 om europeisk standardisering och om ändring av rådets direktiv 89/686/EEG och 93/15/EEG samt av Europaparlamentets och rådets direktiv 94/9/EG, 94/25/EG, 95/16/EG, 97/23/EG, 98/34/EG, 2004/22/EG, 2007/23/EG, 2009/23/EG och 2009/105/EG samt om upphävande av rådets beslut 87/95/EEG och Europaparlamentets och rådets beslut nr 1673/2006/EG (EUT L 316, 14.11.2012, s. 12).

19

(20)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av den 9 juli 2008 om krav för ackreditering och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93 (EUT L 218, 13.8.2008, s. 30).

20

(21)  Europaparlamentets och rådets beslut nr 768/2008/EG av den 9 juli 2008 om en gemensam ram för saluföring av produkter och upphävande av rådets beslut 93/465/EEG (EUT L 218, 13.8.2008, s. 82).

21

(22)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1020 av den 20 juni 2019 om marknadskontroll och överensstämmelse för produkter och om ändring av direktiv 2004/42/EG och förordningarna (EG) nr 765/2008 och (EU) nr 305/2011 (EUT L 169, 25.6.2019, s. 1).

22

(23)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/821 av den 17 maj 2017 om fastställande av skyldigheter avseende tillbörlig aktsamhet i leveranskedjan för unionsimportörer av tenn, tantal och volfram, malmer av dessa metaller, samt guld med ursprung i konfliktdrabbade områden och högriskområden (EUT L 130, 19.5.2017, s. 1).

23

(24)  
  EUT L 282, 19.10.2016, s. 4.

24

(25)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG av den 19 november 2008 om avfall och om upphävande av vissa direktiv (EUT L 312, 22.11.2008, s. 3).

25

(26)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/19/EU av den 4 juli 2012 om avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning (WEEE) (EUT L 197, 24.7.2012, s. 38).

26

(27)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/83/EU av den 25 oktober 2011 om konsumenträttigheter och om ändring av rådets direktiv 93/13/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/44/EG och om upphävande av rådets direktiv 85/577/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG (EUT L 304, 22.11.2011, s. 64).

27

(28)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/2065 av den 19 oktober 2022 om en inre marknad för digitala tjänster och om ändring av direktiv 2000/31/EG (förordningen om digitala tjänster) (EUT L 277, 27.10.2022, s. 1).

28

(29)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1059/2003 av den 26 maj 2003 om inrättande av en gemensam nomenklatur för statistiska territoriella enheter (Nuts) (EUT L 154, 21.6.2003, s. 1).

29

(30)  Rådets direktiv 1999/31/EG av den 26 april 1999 om deponering av avfall (EGT L 182, 16.7.1999, s. 1).

30

(31)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU av den 24 november 2010 om industriutsläpp (samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar) (EUT L 334, 17.12.2010, s. 17).

31

(32)  Kommissionens förordning (EU) nr 493/2012 av den 11 juni 2012 om fastställande enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/66/EG av närmare bestämmelser om beräkning av återvinningsgraden i återvinningsprocesserna för förbrukade batterier och ackumulatorer (EUT L 151, 12.6.2012, s. 9).

32

(33)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1221/2009 av den 25 november 2009 om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (Emas) och om upphävande av förordning (EG) nr 761/2001 och kommissionens beslut 2001/681/EG och 2006/193/EG (EUT L 342, 22.12.2009, s. 1).

33

(34)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 av den 14 juni 2006 om transport av avfall (EUT L 190, 12.7.2006, s. 1).

34

(35)  Kommissionens förordning (EG) nr 1418/2007 av den 29 november 2007 om export för återvinning av visst avfall som förtecknas i bilaga III eller IIIA till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 till vissa länder som inte omfattas av OECD-beslutet om kontroll av gränsöverskridande transporter av avfall (EUT L 316, 4.12.2007, s. 6).

35

(36)  Kommissionens beslut 2000/532/EG av den 3 maj 2000 om ersättning av beslut 94/3/EG om en förteckning över avfall i enlighet med artikel 1 a i rådets direktiv 75/442/EEG om avfall, och rådets beslut 94/904/EG om upprättande av en förteckning över farligt avfall i enlighet med artikel 1.4 i rådets direktiv 91/689/EEG om farligt avfall (EGT L 226, 6.9.2000, s. 3).

36

(37)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2022/1267 av den 20 juli 2022 om fastställande av förfaranden för utseende av unionsprovningsanläggningar för marknadskontroll och kontroll av produktöverensstämmelse i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1020 (EUT L 192, 21.7.2022, s. 21).

37

(38)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/24/EU av den 26 februari 2014 om offentlig upphandling och om upphävande av direktiv 2004/18/EG (EUT L 94, 28.3.2014, s. 65).

38

(39)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/25/EU av den 26 februari 2014 om upphandling av enheter som är verksamma på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster och om upphävande av direktiv 2004/17/EG (EUT L 94, 28.3.2014, s. 243).

39

(40)  
  EUT L 123, 12.5.2016, s. 1.

40

(41)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).

41

(42)  Rådets direktiv 2009/71/Euratom av den 25 juni 2009 om upprättande av ett gemenskapsramverk för kärnsäkerhet vid kärntekniska anläggningar (EUT L 172, 2.7.2009, s. 18).

42

(43)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 168/2013 av den 15 januari 2013 om godkännande av och marknadstillsyn för två- och trehjuliga fordon och fyrhjulingar (EUT L 60, 2.3.2013, s. 52).

43

(44)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG av den 15 december 2004 om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv 2001/34/EG (EUT L 390, 31.12.2004, s. 38).

44

(45)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/943 av den 5 juni 2019 om den inre marknaden för el (EUT L 158, 14.6.2019, s. 54).

45

(46)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/68/EG av den 24 september 2008 om transport av farligt gods på väg, järnväg och inre vattenvägar (EUT L 260, 30.9.2008, s. 13).

46

---

BILAGA I

BEGRÄNSNING AV ÄMNEN

| Kolumn 1
  Ämnets eller ämnesgruppens beteckning | Kolumn 2
  Villkor för begränsningen |
| --- | --- |
| 1. | Kvicksilver
  CAS-nr 7439-97-6
  EG-nr 231-106-7 och dess föreningar |

Kolumn 1

Ämnets eller ämnesgruppens beteckning

Kolumn 2

Villkor för begränsningen

1.

Kvicksilver

CAS-nr 7439-97-6

EG-nr 231-106-7 och dess föreningar

Batterier får inte, oavsett om de är integrerade i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon eller inte, innehålla mer än 0,0005 viktprocent kvicksilver (uttryckt som kvicksilvermetall).

| 2. | Kadmium
  CAS-nr 7440-43-9
  EG-nr 231-152-8 och dess föreningar |
| --- | --- |

2.

Kadmium

CAS-nr 7440-43-9

EG-nr 231-152-8 och dess föreningar

Bärbara batterier får inte, oavsett om de är integrerade i apparater, lätta transportmedel eller andra fordon eller inte, innehålla mer än 0,002 viktprocent kadmium (uttryckt som kadmiummetall).

| 3. | Bly
  CAS-nr 7439-92-1
  EG-nr 231-100-4 och dess föreningar |
| --- | --- |

3.

Bly

CAS-nr 7439-92-1

EG-nr 231-100-4 och dess föreningar

| 1. | Från och med den 18 augusti 2024 får bärbara batterier inte, oavsett om de ingår i apparater eller inte, innehålla mer än 0,01 viktprocent bly (uttryckt som blymetall). |
| --- | --- |

1.

Från och med den 18 augusti 2024 får bärbara batterier inte, oavsett om de ingår i apparater eller inte, innehålla mer än 0,01 viktprocent bly (uttryckt som blymetall).

| 2. | Den begränsning som anges i punkt 1 ska inte tillämpas på bärbara zink-luft-knappcellsbatterier förrän den 18 augusti 2028. |
| --- | --- |

2.

Den begränsning som anges i punkt 1 ska inte tillämpas på bärbara zink-luft-knappcellsbatterier förrän den 18 augusti 2028.

---

BILAGA II

KOLDIOXIDAVTRYCK

1.   Tillämpningsområde

Denna bilaga innehåller grundläggande uppgifter om hur koldioxidavtrycket ska beräknas.

Den metod för beräkning och kontroll av koldioxidavtrycket som ska föreskrivas genom den delegerade akt som antas enligt artikel 7 ska bygga på de väsentliga delarna i denna bilaga, överensstämma med den senaste versionen av kommissionens metod för produkters miljöavtryck (PEF) och relevanta regler för produktkategoriers miljöavtryck (PEFCR) samt återspegla internationella avtal och tekniska och vetenskapliga framsteg på området livscykelanalys.

Beräkningen av koldioxidavtrycket under livscykeln ska omfatta den materiallista, den energi och de hjälpmaterial som används i en viss tillverkningsanläggning för att producera en viss batterimodell. I synnerhet måste de elektroniska komponenterna, till exempel ska batterihanteringsenheter och säkerhetsenheter, och katodmaterialen identifieras på ett korrekt sätt, eftersom de kan bli den viktigaste bidragande faktorn för batteriets koldioxidavtryck.

2.   Definitioner

I denna bilaga gäller följande definitioner:

| a) | aktivitetsuppgifter: information kopplad till processer för modellering av livscykelinventeringar (LCI), där varje aggregerat LCI-resultat från de processkedjor som motsvarar aktiviteterna för en process multipliceras med motsvarande aktivitetsuppgifter och därefter läggs samman för att få fram processens koldioxidavtryck. |
| --- | --- |

a)

aktivitetsuppgifter: information kopplad till processer för modellering av livscykelinventeringar (LCI), där varje aggregerat LCI-resultat från de processkedjor som motsvarar aktiviteterna för en process multipliceras med motsvarande aktivitetsuppgifter och därefter läggs samman för att få fram processens koldioxidavtryck.

| b) | materiallista: förteckning över de råmaterial, underenheter, intermediära enheter, delkomponenter och delar, och de mängder av varje som behövs för att tillverka batteriet. |
| --- | --- |

b)

materiallista: förteckning över de råmaterial, underenheter, intermediära enheter, delkomponenter och delar, och de mängder av varje som behövs för att tillverka batteriet.

| c) | företagsspecifika uppgifter: direkt uppmätta eller insamlade uppgifter från en eller flera anläggningar (anläggningsspecifika uppgifter) som är representativa för företagets verksamhet; sådana uppgifter kallas också primäruppgifter. |
| --- | --- |

c)

företagsspecifika uppgifter: direkt uppmätta eller insamlade uppgifter från en eller flera anläggningar (anläggningsspecifika uppgifter) som är representativa för företagets verksamhet; sådana uppgifter kallas också primäruppgifter.

| d) | funktionell enhet: kvalitativa och kvantitativa aspekter av de funktioner, tjänster, eller båda, som batteriet levererar. |
| --- | --- |

d)

funktionell enhet: kvalitativa och kvantitativa aspekter av de funktioner, tjänster, eller båda, som batteriet levererar.

| e) | livscykel: de på varandra följande och sammanhängande stadierna i ett produktsystem, från anskaffning av råmaterial eller utvinning ur naturresurser till slutligt bortskaffande (ISO 14040:2006 eller en motsvarande standard). |
| --- | --- |

e)

livscykel: de på varandra följande och sammanhängande stadierna i ett produktsystem, från anskaffning av råmaterial eller utvinning ur naturresurser till slutligt bortskaffande (ISO 14040:2006 eller en motsvarande standard).

| f) | livscykelinventering, (LCI): den sammanlagda mängden av utbyten mellan elementärflöden, avfallsflöden och produktflöden i ett LCI-dataset. |
| --- | --- |

f)

livscykelinventering, (LCI): den sammanlagda mängden av utbyten mellan elementärflöden, avfallsflöden och produktflöden i ett LCI-dataset.

| g) | dataset för livscykelinventering, (LCI-dataset): ett dokument eller en fil med livscykelinformation för en specificerad produkt eller annan referens, webbplats eller process, som kan omfatta beskrivande metadata och kvantitativ livscykelinventering; det omfattar ett dataset för en enhetsprocess, ett delvis aggregerat dataset eller ett aggregerat dataset. |
| --- | --- |

g)

dataset för livscykelinventering, (LCI-dataset): ett dokument eller en fil med livscykelinformation för en specificerad produkt eller annan referens, webbplats eller process, som kan omfatta beskrivande metadata och kvantitativ livscykelinventering; det omfattar ett dataset för en enhetsprocess, ett delvis aggregerat dataset eller ett aggregerat dataset.

| h) | referensflöde: ett mått för de utflöden från processer i ett visst produktsystem som krävs för att uppfylla den funktion som uttrycks av den funktionella enheten (baserat på ISO 14040:2006 eller en motsvarande standard). |
| --- | --- |

h)

referensflöde: ett mått för de utflöden från processer i ett visst produktsystem som krävs för att uppfylla den funktion som uttrycks av den funktionella enheten (baserat på ISO 14040:2006 eller en motsvarande standard).

| i) | sekundära uppgifter: uppgifter som inte direkt samlas in eller mäts från en specifik process inom försörjningskedjan för företaget eller uppskattas av det företaget utan hämtas från en tredjeparts LCI-databas eller andra källor. Sådana uppgifter omfattar genomsnittliga industriuppgifter, till exempel offentliggjorda produktionsuppgifter, statlig statistik och statistik från branschorganisationer, liksom litteraturstudier, tekniska studier och patent, och kan också baseras på finansiella uppgifter och innehålla indirekta uppgifter och andra generiska data samt också innefattar primäruppgifter som genomgår ett horisontellt aggregeringssteg. |
| --- | --- |

i)

sekundära uppgifter: uppgifter som inte direkt samlas in eller mäts från en specifik process inom försörjningskedjan för företaget eller uppskattas av det företaget utan hämtas från en tredjeparts LCI-databas eller andra källor. Sådana uppgifter omfattar genomsnittliga industriuppgifter, till exempel offentliggjorda produktionsuppgifter, statlig statistik och statistik från branschorganisationer, liksom litteraturstudier, tekniska studier och patent, och kan också baseras på finansiella uppgifter och innehålla indirekta uppgifter och andra generiska data samt också innefattar primäruppgifter som genomgår ett horisontellt aggregeringssteg.

| j) | systemgräns: de aspekter som ingår i eller utesluts ur livscykelfaserna. |
| --- | --- |

j)

systemgräns: de aspekter som ingår i eller utesluts ur livscykelfaserna.

Dessutom ska de harmoniserade reglerna för beräkning av batteriers koldioxidavtryck omfatta alla ytterligare definitioner som behövs för tolkningen av dem.

3.   Funktionell enhet och referensflöde

Den funktionella enheten definieras som en kWh (kilowattimme) av den totala energi som batterisystemet levererar under batteriets livslängd, mätt i kWh. Den totala energin erhålls genom att antalet cykler multipliceras med mängden levererad energi under varje cykel.

Referensflödet är den batterivikt som batteriet behövs för att fylla en angiven funktion och ska mätas i kg batteri per kWh av den totala energi som batteriet levererar under sin livslängd. De kvantitativa inflödes- och utflödesuppgifter som samlas in av tillverkaren för att kvantifiera koldioxidavtrycket ska beräknas i relation till referensflödet.

Genom undantag från första stycket definieras, för reservbatterier vilkas primära funktion är att säkerställa en kraftkällas kontinuitet, den funktionella enheten som förmågan att tillhandahålla en kWmin (kilowattminut) reservkraftskapacitet när som helst under batteriets livslängd. Följaktligen är referensflödet för reservbatterier den batterivikt som behövs för att fylla en angiven funktion och ska mätas i kg batteri per kWmin reservkraftskapacitet dividerat med batteriets livslängd i år. De kvantitativa inflödes- och utflödesuppgifter som samlas in av tillverkarna av reservbatterier för att kvantifiera koldioxidavtrycket ska beräknas i relation till detta referensflöde.

I undantagsfall, såsom för batterier för elhybridfordon, kan en annan funktionell enhet komma att definieras genom metoden.

4.   Systemgräns

Följande livscykelfaser och berörda processer ska ingå i systemgränsen:

| Livscykelfas | Processer som ingår |
| --- | --- |
| Anskaffning och förbearbetning av råmaterial | Häri ingår gruvdrift och annan relevant anskaffning, förbehandling och transport av aktiva material, fram till tillverkning av komponenter till battericeller och batterikomponent (aktiva material, separatorer, elektrolyter, höljen, aktiva och passiva batterikomponenter) och elektriska eller elektroniska komponenter. |
| Tillverkning av huvudprodukten | Montering av battericeller och montering av batterier med battericeller och elektriska eller elektroniska komponenter |
| Distribution | Transport till försäljningsstället |
| Förbrukade produkter och återvinning | Insamling, demontering och återvinning |

Livscykelfas

Processer som ingår

Anskaffning och förbearbetning av råmaterial

Häri ingår gruvdrift och annan relevant anskaffning, förbehandling och transport av aktiva material, fram till tillverkning av komponenter till battericeller och batterikomponent (aktiva material, separatorer, elektrolyter, höljen, aktiva och passiva batterikomponenter) och elektriska eller elektroniska komponenter.

Tillverkning av huvudprodukten

Montering av battericeller och montering av batterier med battericeller och elektriska eller elektroniska komponenter

Distribution

Transport till försäljningsstället

Förbrukade produkter och återvinning

Insamling, demontering och återvinning

Följande processer som ingår i livscykelfaserna ska undantas från systemgränsen:

| — | Tillverkning av utrustning för montering och materialåtervinning av batterier, eftersom koldioxidsavtryckseffekterna har beräknats som försumbara i PEFCR-reglerna för uppladdningsbara batterier med hög energitäthet för mobila tillämpningar. |
| --- | --- |

—

Tillverkning av utrustning för montering och materialåtervinning av batterier, eftersom koldioxidsavtryckseffekterna har beräknats som försumbara i PEFCR-reglerna för uppladdningsbara batterier med hög energitäthet för mobila tillämpningar.

| — | Batterimontering som använder systemkomponenter från tillverkaren av originalutrustningen (OEM-tillverkaren); denna process motsvarar huvudsakligen mekanisk montering inom ramen för OEM-tillverkarens monteringslinje för utrustning eller fordon; den specifika energi- eller materialförbrukningen för denna specifika process är försumbar jämfört med tillverkningsprocessen för OEM-komponenter. |
| --- | --- |

—

Batterimontering som använder systemkomponenter från tillverkaren av originalutrustningen (OEM-tillverkaren); denna process motsvarar huvudsakligen mekanisk montering inom ramen för OEM-tillverkarens monteringslinje för utrustning eller fordon; den specifika energi- eller materialförbrukningen för denna specifika process är försumbar jämfört med tillverkningsprocessen för OEM-komponenter.

Användningsfasen ska undantas från beräkningen av livscykelns koldioxidavtryck, eftersom den inte direkt påverkas av tillverkarna, såvida det inte kan visas att de val som görs av batteritillverkare i konstruktionsskedet kan bidra på ett icke försumbart sätt till det koldioxidavtrycket.

5.   Användning av företagsspecifika och sekundära dataset

På grund av det stora antalet batterikomponenter och tillverkningsprocessernas komplexitet ska den ekonomiska aktören, när så är motiverat, begränsa användningen av företagsspecifika uppgifter i analysen av processer och komponenter till de batterispecifika delarna.

Alla aktivitetsuppgifter som rör batteriets anod, katod, elektrolyt, separator och cellhölje ska avse en specifik batterimodell som produceras i en viss produktionsanläggning. Således ska standardaktivitetsuppgifter inte användas. Batterispecifika aktivitetsuppgifter ska användas i kombination med relevanta sekundära dataset.

Eftersom deklarationen om koldioxidavtryck är specifik för en batterimodell som tillverkas i en definierad produktionsanläggning ska det inte vara tillåtet att använda uppgifter som samlats in från andra anläggningar som producerar samma batterimodell.

När det sker en ändring av den materiallista eller energimix som används för att tillverka en batterimodell ska det göras en ny beräkning av batterimodellens koldioxidavtryck.

I de harmoniserade regler som föreskrivs genom en delegerad akt som avses i artikel 7.1 ska ingå detaljerade modeller avseende följande livscykelfaser:

| — | Anskaffning och förbearbetning för råmaterial. |
| --- | --- |

—

Anskaffning och förbearbetning för råmaterial.

| — | Produktion. |
| --- | --- |

—

Produktion.

| — | Distribution. |
| --- | --- |

—

Distribution.

| — | Egen elproduktion. |
| --- | --- |

—

Egen elproduktion.

| — | Batterierna är förbrukade. |
| --- | --- |

—

Batterierna är förbrukade.

6.   Konsekvensbedömning avseende koldioxidavtryck

Batteriets koldioxidavtryck ska beräknas med hjälp av den metod för påverkansbedömning avseende klimatförändringar som rekommenderas i 2019 års rapport från gemensamma forskningscentrumet med titeln Suggestions for updating the Product Environmental Footprint (PEF) method (ej översatt till svenska).:

Resultaten ska redovisas som karakteriserade resultat utan normalisering och viktning. Förteckningen över de karakteriseringsfaktorer som ska användas finns på europeiska plattformen för livscykelanalys

7.   Kompensationer

Kompensationerna beräknas i förhållande till en baslinje som representerar ett hypotetiskt scenario för de utsläpp som hade förekommit utan de lindringsåtgärder som genererar kompensationerna.

Kompensationer ska inte tas med i koldioxidavtrycksdeklarationen, men får rapporteras separat som ytterligare miljöinformation och användas för kommunikationsändamål.

8.   Prestandaklasser för koldioxidavtryck

Beroende på fördelningen av värdena i koldioxidavtrycksdeklarationerna för batterier som släpps ut på marknaden, ska ett lämpligt antal prestandaklasser att fastställas, där kategori A är den bästa klassen med lägst koldioxidavtryck under livscykeln, för att möjliggöra marknadsdifferentiering av batterikategorierna i artikel 7.1.

Tröskelvärdet för varje prestandaklass och dess omfattning ska fastställas på grundval av fördelningen av prestanda för de batterikategorier i artikel 7.1 som släppts ut på marknaden under de senaste tre åren, de förväntade tekniska förbättringarna och andra tekniska faktorer.

9.   Högsta tröskelvärden för koldioxidavtryck

På grundval av den information som samlas in genom koldioxidavtrycksdeklarationerna och den relativa fördelningen av prestandaklasserna för koldioxidavtryck för batterimodeller som har släppts ut på marknaden, och med beaktande av den vetenskapliga och tekniska utvecklingen på området, ska kommissionen fastställa högsta tröskelvärden för koldioxidavtryck under hela livscykeln för batterikategorierna i artikel 7.1, efter att ha gjort en särskild konsekvensbedömning för att fastställa dessa tröskelvärden.

När kommissionen fastställer högsta tröskelvärden för koldioxidavtryck under hela livscykeln enligt första stycket ska den ta hänsyn till hur koldioxidavtrycksvärdena fördelas mellan de batterier som finns på marknaden, hur stora framsteg som har gjorts med att minska koldioxidavtrycket från batterier som släpps ut på marknaden och hur tröskelvärden för koldioxidavtryck under hela livscykeln faktiskt har bidragit och potentiellt kan bidra till unionens mål om hållbar rörlighet och klimatneutralitet senast 2050.

---

BILAGA III

PARAMETRAR FÖR ELEKTROKEMISK PRESTANDA OCH HÅLLBARHET FÖR BÄRBARA BATTERIER FÖR ALLMÄNT BRUK

Del A

Parametrar för icke-laddningsbara batterier

| 1. | Minsta genomsnittliga batteritid: minsta genomsnittliga urladdningstid uppmätt hos ett urval av batterier som används under specifika förhållanden, såsom temperatur och relativ luftfuktighet. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Prestanda vid fördröjd urladdning: den relativa minskningen av den minsta genomsnittliga batteritiden, med den ursprungligen uppmätta minsta genomsnittliga batteritiden som referens, efter en viss tidsperiod och under specifika förhållanden (temperatur och relativ luftfuktighet). |
| --- | --- |

2.

| 3. | Läckageresistens: resistens mot oplanerat läckage av elektrolyt, gas eller annat material. |
| --- | --- |

3.

Del B

Parametrar för laddningsbara batterier

| 1. | Nominell kapacitet: kapacitetsvärde för ett batteri under specifika förhållanden som temperatur och relativ luftfuktighet enligt uppgift från tillverkaren. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Laddningsretention (kapacitetsretention) (1): den kapacitet som ett batteri kan leverera efter lagring under specifika förhållanden (temperatur och relativ luftfuktighet), för en specifik tidsperiod utan påföljande laddning och uttryckt som en procentandel av den nominella kapaciteten. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Laddning (kapacitet) efter återhämtning: den kapacitet som ett batteri kan leverera efter en lagring med påföljande laddning, under specifika förhållanden som temperatur och relativ luftfuktighet, för en specifik tidsperiod och som en procentandel av den nominella kapaciteten. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Uthållighet i cykler: det antal laddnings- och urladdningscykler som ett batteri kan genomgå under specifika förhållanden som temperatur och relativ luftfuktighet innan kapaciteten sjunker under en angiven andel av den nominella kapaciteten. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Läckageresistens: resistens mot oplanerat läckage av elektrolyt, gas eller annat material. |
| --- | --- |

5.

---

(1)  IEC nämner laddning och kapacitet. Båda uttrycker samma fysiska mängd (laddning), med den enda skillnaden att laddning uttrycks i C = A*s medan kapacitet uttrycks i A*h. I praktiken används kapacitet i de flesta fall.

---

BILAGA IV

KRAV AVSEENDE ELEKTROKEMISK PRESTANDA OCH HÅLLBARHET FÖR BATTERIER FÖR LÄTTA TRANSPORTMEDEL, INDUSTRIBATTERIER MED EN STÖRRE KAPACITET ÄN 2 KWH OCH ELFORDONSBATTERIER

I denna bilaga gäller följande definitioner:

| 1. | Nominell kapacitet: det totala antalet amperetimmar (Ah) som ett fulladdat batteri kan leverera under referensförhållanden. |
| --- | --- |

1.

Nominell kapacitet: det totala antalet amperetimmar (Ah) som ett fulladdat batteri kan leverera under referensförhållanden.

| 2. | Kapacitetsminskning: minskning av energimängden, över tid och vid användning, som ett batteri kan leverera vid märkspänningen, i förhållande till den ursprungliga nominella kapaciteten. |
| --- | --- |

2.

Kapacitetsminskning: minskning av energimängden, över tid och vid användning, som ett batteri kan leverera vid märkspänningen, i förhållande till den ursprungliga nominella kapaciteten.

| 3. | Effekt: den mängd energi som ett batteri kan tillhandahålla under en viss period under referensförhållanden. |
| --- | --- |

3.

Effekt: den mängd energi som ett batteri kan tillhandahålla under en viss period under referensförhållanden.

| 4. | Effektavmattning: minskning över tid och vid användning av den effekt som ett batteri kan leverera vid märkspänningen. |
| --- | --- |

4.

Effektavmattning: minskning över tid och vid användning av den effekt som ett batteri kan leverera vid märkspänningen.

| 5. | Inre resistans: motståndet mot strömflödet i en cell eller ett batteri under referensförhållanden, dvs. summan av elektroners och joners andel av den totala effektiva resistansen, inklusive induktiva/kapacitiva egenskaper. |
| --- | --- |

5.

Inre resistans: motståndet mot strömflödet i en cell eller ett batteri under referensförhållanden, dvs. summan av elektroners och joners andel av den totala effektiva resistansen, inklusive induktiva/kapacitiva egenskaper.

| 6. | Energiverkningsgrad under en upp- och urladdningscykel (round trip-verkningsgrad): förhållandet mellan den nettoenergi som ett batteri levererar under ett urladdningsprov och den totala energi som krävs för att återställa det ursprungliga laddningstillståndet genom en standardladdning. |
| --- | --- |

6.

Energiverkningsgrad under en upp- och urladdningscykel (round trip-verkningsgrad): förhållandet mellan den nettoenergi som ett batteri levererar under ett urladdningsprov och den totala energi som krävs för att återställa det ursprungliga laddningstillståndet genom en standardladdning.

Del A

Parametrar för elektrokemisk prestanda och hållbarhet

| 1. | Nominell kapacitet (Ah) och kapacitetsminskning (%). |
| --- | --- |

1.

| 2. | Effekt (W) och effektavmattning (%). |
| --- | --- |

2.

| 3. | Inre resistans (Ω) och ökning av inre resistans (%). |
| --- | --- |

3.

| 4. | I tillämpliga fall energiverkningsgrad under en upp- och urladdningscykel (round trip-verkningsgrad) och dess försämring (%). |
| --- | --- |

4.

| 5. | Batteriets förväntade livslängd under de referensförhållanden för vilka batterierna har konstruerats, i cykler, utom vad gäller icke-cykliska tillämpningar, och kalenderår. |
| --- | --- |

5.

Del B

Förtydliganden avseende de mätningar avseende de parametrar som förtecknas i del A

| 1. | Tillämpad urladdningstakt och laddningstakt. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Förhållande mellan nominell batterieffekt (W) och batterienergi (Wh). |
| --- | --- |

2.

| 3. | Urladdningsnivå i livscykelprovning. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Effektförmåga vid 80 % och 20 % laddningsstatus. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Eventuella beräkningar som utförts med de uppmätta parametrarna, i förekommande fall. |
| --- | --- |

5.

---

BILAGA V

SÄKERHETSPARAMETRAR

1.   Termisk chock- och temperaturcykelprovning

Denna provning ska utformas för att utvärdera förändringar i batteriets integritet till följd av expansion och sammandragning av cellkomponenter vid exponering för extrema och plötsliga temperaturförändringar och potentiella konsekvenser av sådana förändringar. Under en termisk chock ska batteriet utsättas för två temperaturgränser och hållas kvar vid varje temperaturgräns under en viss period.

2.   Externt kortslutningsskydd

Denna provning ska utvärdera ett batteris säkerhetsprestanda vid extern kortslutning. Provningen kan bedöma aktiveringen av överströmsskyddsanordningen eller cellernas förmåga att motstå strömmen utan att nå en farlig situation (t.ex. termisk rusning, explosion, brand). De viktigaste riskfaktorerna är värmealstring på cellnivå och bågurladdning som kan skada elkretsar eller leda till minskat isoleringsmotstånd.

3.   Överladdningsskydd

Denna provning ska utvärdera ett batteris säkerhetsprestanda i överladdningssituationer. De största säkerhetsriskerna vid överladdning är nedbrytning av elektrolyt, katod och anod, exoterm nedbrytning av SEI-skiktet (solid electrolyte interphase), nedbrytning av separator och litiumplätering, vilket kan leda till självupphettning av batteriet och termisk rusning. De faktorer som påverkar provningsresultatet ska som ett minimum omfatta laddningsnivån och den laddningsstatus som slutligen uppnås. Skyddet kan säkerställas genom antingen spänningsreglering (avbrott efter det att maximal laddningsspänning uppnåtts) eller strömstyrning (avbrott efter överskridande av maximal laddningsström).

4.   Överurladdningsskydd

Denna provning ska utvärdera ett batteris säkerhetsprestanda vid överurladdning. Säkerhetsriskerna vid överurladdning omfattar omvändning av polaritet som leder till oxidering av anodströmupptagaren (koppar) och till plätering på katodsidan. Även mindre överurladdning kan orsaka dendritbildning och slutligen kortslutning.

5.   Överhettningsskydd

Denna provning ska utvärdera effekten av temperaturregulatorfel eller fel på andra skyddsanordningar med avseende på intern överhettning under drift.

6.   Värmespridningsskydd

Denna provning ska utvärdera ett batteris säkerhetsprestanda vid värmespridning. En termisk rusning i en cell kan orsaka en kaskadreaktion genom hela batteriet, vilket kan bestå av flera celler. Det kan få allvarliga konsekvenser, som omfattande gasutsläpp. Provningen ska ta hänsyn till de tester som håller på att utarbetas för transporttillämpningar inom ramen för ISO och FN:s globala tekniska föreskrifter.

7.   Mekanisk skada orsakad av yttre krafter

Dessa provningar ska simulera en eller flera situationer där ett batteri oavsiktligt utsätts för mekaniska påfrestningar och det förblir funktionsdugligt för det ändamål för vilket det utformades. Kriterierna för simulering av dessa situationer bör återspegla den verkliga användningen.

8.   Intern kortslutning

Denna provning ska utvärdera ett batteris säkerhetsprestanda vid intern kortslutning. Förekomsten av interna kortslutningar, som är ett av batteritillverkarnas största bekymmer, kan leda till utluftning, termisk rusning, samt till gnistor som kan antända elektrolytångor från cellen. Sådan intern kortslutning kan utlösas på grund av tillverkningsfel, orenheter i cellerna eller dendritisk tillväxt av litium, och orsakar de flesta säkerhetsincidenterna när det gäller batterier. Flera scenarier med intern kortslutning är möjliga (t.ex. elektrisk kontakt mellan katod/anod, aluminiumströmavtagare/kopparströmavtagare och aluminiumströmavtagare/anod), var och en med olika övergångsresistans.

9.   Termisk belastning

Under denna provning ska batteriet utsättas för höga temperaturer (enligt IEC 62619 temperaturer över 85 °C) som kan utlösa exoterma nedbrytningsreaktioner och leda till termisk rusning i cellen.

10.   Brandprovning

Explosionsrisken ska bedömas genom att batteriet utsätts för brand.

11.   Utsläpp av gaser

Batterier kan innehålla betydande mängder potentiellt farliga material, till exempel mycket brandfarliga elektrolyter och frätande och giftiga komponenter. Under vissa omständigheter kan batteriets integritet äventyras, och resultera i att giftiga gaser läcker ut. Det är därför viktigt att identifiera utsläpp av gaser från ämnen från batteriet under provningar. För alla de säkerhetsparametrar som anges i punkterna 1–10 ska vederbörlig hänsyn tas till risken för att giftiga gaser släpps ut från icke-vattenhaltiga elektrolyter.

---

BILAGA VI

ETIKETTERINGS-, MÄRKNINGS- OCH INFORMATIONSKRAV

Del A: Allmän information om batterier

Informationen på ett batteris etikett ska innehålla följande information rörande batteriet:

| 1. | Information som identifierar tillverkaren i enlighet med artikel 38.7. |
| --- | --- |

1.

Information som identifierar tillverkaren i enlighet med artikel 38.7.

| 2. | Batteriets kategori och information som identifierar batteriet i enlighet med artikel 38.6. |
| --- | --- |

2.

Batteriets kategori och information som identifierar batteriet i enlighet med artikel 38.6.

| 3. | Tillverkningsort (batteritillverkningsanläggningens geografiska position). |
| --- | --- |

3.

Tillverkningsort (batteritillverkningsanläggningens geografiska position).

| 4. | Tillverkningsdatum (månad och år). |
| --- | --- |

4.

Tillverkningsdatum (månad och år).

| 5. | Vikt. |
| --- | --- |

5.

Vikt.

| 6. | Kapacitet. |
| --- | --- |

6.

Kapacitet.

| 7. | Kemisk sammansättning. |
| --- | --- |

7.

Kemisk sammansättning.

| 8. | Andra farliga ämnen i batteriet än kvicksilver, kadmium eller bly. |
| --- | --- |

8.

Andra farliga ämnen i batteriet än kvicksilver, kadmium eller bly.

| 9. | Användbart släckningsmedel. |
| --- | --- |

9.

Användbart släckningsmedel.

| 10. | Råmaterial av avgörande betydelse som ingår i batteriet i en koncentration över 0,1 viktprocent. |
| --- | --- |

10.

Råmaterial av avgörande betydelse som ingår i batteriet i en koncentration över 0,1 viktprocent.

Del B: Symbol för separat insamling av batterier

Del C: QR-kod

QR-koden ska ha en hög kontrast mot bakgrundsfärgen och en storlek som lätt kan avläsas av en allmänt tillgänglig QR-läsare, t.ex. sådana som är integrerade i handhållna kommunikationsenheter.

---

BILAGA VII

PARAMETRAR FÖR BESTÄMNING AV BATTERIERS HÄLSOTILLSTÅND OCH FÖRVÄNTADE LIVSLÄNGD

Del A

Parametrar för bestämning av hälsotillstånd för elfordonsbatterier, stationära batterienergilagringssystem och batterier för lätta transportmedel:

För elfordonsbatterier:

status för certifierad energi (state of certified energy, SOCE).

För stationära batterienergilagringssystem och batterier för lätta transportmedel:

| 1. | Återstående kapacitet. |
| --- | --- |

1.

Återstående kapacitet.

| 2. | Om möjligt återstående effektförmåga. |
| --- | --- |

2.

Om möjligt återstående effektförmåga.

| 3. | Om möjligt återstående round trip-verkningsgrad. |
| --- | --- |

3.

Om möjligt återstående round trip-verkningsgrad.

| 4. | Utvecklingen av självurladdningsgraden. |
| --- | --- |

4.

Utvecklingen av självurladdningsgraden.

| 5. | Om möjligt ohmsk resistans. |
| --- | --- |

5.

Om möjligt ohmsk resistans.

Del B

Parametrar för bestämning av den förväntade livslängden för stationära batterienergilagringssystem och batterier för lätta transportmedel:

| 1. | Batteriets tillverkningsdatum och, i förekommande fall, datum då det togs i bruk. |
| --- | --- |

1.

Batteriets tillverkningsdatum och, i förekommande fall, datum då det togs i bruk.

| 2. | Energigenomströmning. |
| --- | --- |

2.

Energigenomströmning.

| 3. | Kapacitetsgenomströmning. |
| --- | --- |

3.

Kapacitetsgenomströmning.

| 4. | Spårning av skadliga händelser, som antal fullständiga urladdningar, genomgången tid i extremtemperaturer och genomgången laddningstid i extremtemperaturer. |
| --- | --- |

4.

Spårning av skadliga händelser, som antal fullständiga urladdningar, genomgången tid i extremtemperaturer och genomgången laddningstid i extremtemperaturer.

| 5. | Antal fullständiga likvärdiga cykler av laddning-urladdning. |
| --- | --- |

5.

Antal fullständiga likvärdiga cykler av laddning-urladdning.

---

BILAGA VIII

FÖRFARANDEN FÖR BEDÖMNING AV ÖVERENSSTÄMMELSE

Del A

MODUL A – INTERN TILLVERKNINGSKONTROLL

1.   Beskrivning av modulen

Intern tillverkningskontroll är det förfarande för bedömning av överensstämmelse genom vilket tillverkaren fullgör de skyldigheter som fastställs i punkterna 2, 3 och 4 samt säkerställer och försäkrar, på eget ansvar, att de berörda batterierna uppfyller de tillämpliga kraven i artiklarna 6, 9, 10, 12, 13 och 14.

2.   Teknisk dokumentation

Tillverkaren ska utarbeta den tekniska dokumentationen. Dokumentationen ska göra det möjligt att bedöma om ett batteri överensstämmer med de relevanta kraven enligt punkt 1 och ska innehålla en adekvat analys och bedömning av riskerna.

Den tekniska dokumentationen ska innehålla de tillämpliga kraven och, i den mån det krävs för bedömningen, en beskrivning av batteriets konstruktion, tillverkning och funktion. Den tekniska dokumentationen ska, i tillämpliga fall, innehålla minst följande:

| a) | En allmän beskrivning av batteriet och dess avsedda användning. |
| --- | --- |

a)

En allmän beskrivning av batteriet och dess avsedda användning.

| b) | Konstruktions- och produktionsritningar samt scheman över komponenter, underenheter och kretsar. |
| --- | --- |

b)

Konstruktions- och produktionsritningar samt scheman över komponenter, underenheter och kretsar.

| c) | Beskrivningar och förklaringar som behövs för att förstå de ritningar och scheman som avses i led b och hur batteriet fungerar. |
| --- | --- |

c)

Beskrivningar och förklaringar som behövs för att förstå de ritningar och scheman som avses i led b och hur batteriet fungerar.

| d) | Ett prov på den etikettering som krävs enligt artikel 13. |
| --- | --- |

d)

Ett prov på den etikettering som krävs enligt artikel 13.

| e) | En förteckning över de harmoniserade standarder som avses i artikel 15 och som tillämpas helt eller delvis, inbegripet uppgift om vilka delar som har tillämpats, en förteckning över de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16 och som tillämpas helt eller delvis, inbegripet uppgift om vilka delar som har tillämpats, och en förteckning över andra relevanta tekniska specifikationer som används för mätnings- eller beräkningsändamål. |
| --- | --- |

e)

En förteckning över de harmoniserade standarder som avses i artikel 15 och som tillämpas helt eller delvis, inbegripet uppgift om vilka delar som har tillämpats, en förteckning över de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16 och som tillämpas helt eller delvis, inbegripet uppgift om vilka delar som har tillämpats, och en förteckning över andra relevanta tekniska specifikationer som används för mätnings- eller beräkningsändamål.

| f) | Om de harmoniserade standarder och de gemensamma specifikationer som avses i e inte har tillämpats eller inte är tillgängliga, en beskrivning av de lösningar som valts för att uppfylla de tillämpliga kraven i artiklarna 6, 9,10, 12, 13 och 14 eller för att kontrollera att batterierna uppfyller dessa krav. |
| --- | --- |

f)

Om de harmoniserade standarder och de gemensamma specifikationer som avses i e inte har tillämpats eller inte är tillgängliga, en beskrivning av de lösningar som valts för att uppfylla de tillämpliga kraven i artiklarna 6, 9,10, 12, 13 och 14 eller för att kontrollera att batterierna uppfyller dessa krav.

| g) | Resultat av konstruktionsberäkningar och undersökningar som genomförts, samt tekniska eller styrkande handlingar som använts. |
| --- | --- |

g)

Resultat av konstruktionsberäkningar och undersökningar som genomförts, samt tekniska eller styrkande handlingar som använts.

| h) | Provningsrapporter. |
| --- | --- |

h)

Provningsrapporter.

3.   Tillverkning

Tillverkaren ska vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att tillverkningen och övervakningen av densamma leder till att batterierna överensstämmer med den tekniska dokumentation som avses i punkt 2 och med de tillämpliga kraven i punkt 1.

4.   CE-märkning och EU-försäkran om överensstämmelse

Tillverkaren ska anbringa CE-märkningen på varje enskilt batteri som uppfyller de tillämpliga krav som avses i punkt 1, eller, om detta inte är möjligt eller lämpligt på grund av batteriets art, på förpackningen och i de dokument som medföljer batteriet.

Tillverkaren ska upprätta en EU-försäkran om överensstämmelse för varje batterityp i enlighet med artikel 18 och ska kunna uppvisa denna tillsammans med den tekniska dokumentationen för de nationella myndigheterna i tio år efter det att det sista batteriet av den aktuella batterimodellen har släppts ut på marknaden. I EU-försäkran om överensstämmelse ska det anges för vilken batterimodell den har upprättats.

En kopia av EU-försäkran om överensstämmelse ska på begäran göras tillgänglig för de nationella myndigheterna.

5.   Tillverkarens bemyndigade företrädare

Tillverkarens behöriga ombud får fullgöra tillverkarens skyldigheter enligt punkt 4 för dennes räkning och på dennes ansvar, förutsatt att de specificeras i fullmakten.

Del B

MODUL D1 – KVALITETSSÄKRING AV PRODUKTIONSPROCESSEN

1.   Beskrivning av modulen

Kvalitetssäkring av produktionsprocessen är ett förfarande för bedömning av överensstämmelse där tillverkaren fullgör skyldigheterna i punkterna 2, 4 och 7, och säkerställer och försäkrar på eget ansvar, utan att det påverkar andra ekonomiska aktörers skyldigheter i enlighet med denna förordning, att de berörda batterierna uppfyller de tillämpliga kraven i artiklarna 7 och 8 eller, om tillverkaren väljer detta alternativ, alla tillämpliga krav i artiklarna 6–10 och 12, 13 och 14.

2.   Teknisk dokumentation

Tillverkaren ska utarbeta den tekniska dokumentationen. Den tekniska dokumentationen ska göra det möjligt att bedöma om batteriet uppfyller de relevanta kraven enligt led 1 och ska innehålla en adekvat analys och bedömning av riskerna.

Den tekniska dokumentationen ska specificera de tillämpliga kraven och, i den mån det krävs för bedömningen, omfatta batteriets konstruktion, tillverkning och funktion. Den tekniska dokumentationen ska, i tillämpliga fall, innehålla minst följande:

| a) | En allmän beskrivning av batteriet och dess avsedda användning. |
| --- | --- |

a)

En allmän beskrivning av batteriet och dess avsedda användning.

| b) | Konstruktions- och produktionsritningar samt scheman över komponenter, underenheter och kretsar. |
| --- | --- |

b)

Konstruktions- och produktionsritningar samt scheman över komponenter, underenheter och kretsar.

| c) | Beskrivningar och förklaringar som behövs för att förstå de ritningar och scheman som avses i led b och hur batteriet fungerar. |
| --- | --- |

c)

Beskrivningar och förklaringar som behövs för att förstå de ritningar och scheman som avses i led b och hur batteriet fungerar.

| d) | Ett prov på den etikettering som krävs enligt artikel 13. |
| --- | --- |

d)

Ett prov på den etikettering som krävs enligt artikel 13.

| e) | En förteckning över de harmoniserade standarder som avses i artikel 15, de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16 eller båda som tillämpas och, i händelse av delvis tillämpade harmoniserade standarder, gemensamma specifikationer eller båda, uppgift om vilka delar som har tillämpats. |
| --- | --- |

e)

En förteckning över de harmoniserade standarder som avses i artikel 15, de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16 eller båda som tillämpas och, i händelse av delvis tillämpade harmoniserade standarder, gemensamma specifikationer eller båda, uppgift om vilka delar som har tillämpats.

| f) | En förteckning över andra relevanta tekniska specifikationer som används för mätnings- eller beräkningsändamål och beskrivningar av de lösningar som valts för att uppfylla de tillämpliga krav som fastställs i artiklarna 6–10 samt 12,13 och 14 eller för att kontrollera att batterierna uppfyller dessa krav, om harmoniserade standarder, gemensamma specifikationer eller båda inte har tillämpats eller inte är tillgängliga. |
| --- | --- |

f)

En förteckning över andra relevanta tekniska specifikationer som används för mätnings- eller beräkningsändamål och beskrivningar av de lösningar som valts för att uppfylla de tillämpliga krav som fastställs i artiklarna 6–10 samt 12,13 och 14 eller för att kontrollera att batterierna uppfyller dessa krav, om harmoniserade standarder, gemensamma specifikationer eller båda inte har tillämpats eller inte är tillgängliga.

| g) | Resultat av konstruktionsberäkningar, och undersökningar som genomförts samt tekniska eller styrkande handlingar som använts. |
| --- | --- |

g)

Resultat av konstruktionsberäkningar, och undersökningar som genomförts samt tekniska eller styrkande handlingar som använts.

| h) | En undersökning som ligger till grund för de värden för koldioxidavtryck som avses i artikel 7.1 och den prestandaklass för koldioxidavtryck som avses i artikel 7.2, innehållande de beräkningar som gjorts i enlighet med metoden i den delegerade akt som antagits enligt artikel 7.1 fjärde stycket a och de bevis och den information där inflödesdata för dessa beräkningar fastställs. |
| --- | --- |

h)

En undersökning som ligger till grund för de värden för koldioxidavtryck som avses i artikel 7.1 och den prestandaklass för koldioxidavtryck som avses i artikel 7.2, innehållande de beräkningar som gjorts i enlighet med metoden i den delegerade akt som antagits enligt artikel 7.1 fjärde stycket a och de bevis och den information där inflödesdata för dessa beräkningar fastställs.

| i) | En undersökning som ligger till grund för den andel återvunnet material som avses i artikel 8, innehållande de beräkningar som gjorts i enlighet med metoden i den delegerade akt som antagits enligt artikel 8.1 andra stycket och de handlingar och den information där inflödesdata för dessa beräkningar fastställs. |
| --- | --- |

i)

En undersökning som ligger till grund för den andel återvunnet material som avses i artikel 8, innehållande de beräkningar som gjorts i enlighet med metoden i den delegerade akt som antagits enligt artikel 8.1 andra stycket och de handlingar och den information där inflödesdata för dessa beräkningar fastställs.

| j) | Provningsrapporter. |
| --- | --- |

j)

Provningsrapporter.

3.   Den tekniska dokumentationens tillgänglighet

Tillverkaren ska hålla den tekniska dokumentationen tillgänglig för de nationella myndigheterna i tio år efter det att batteriet har släppts ut på marknaden.

4.   Tillverkning

Tillverkaren ska tillämpa ett godkänt kvalitetssystem för tillverkning, slutkontroll och provning av de berörda batterierna i enlighet med punkt 5 och ska kontrolleras i enlighet med punkt 6.

5.   Kvalitetssystem

| 1. | Tillverkaren ska hos ett valfritt anmält organ ansöka om att få sitt kvalitetssystem för de berörda batterierna bedömt.
  Ansökan ska innehålla följande uppgifter:






  a) | Tillverkarens namn och adress och, om ansökan lämnas in av tillverkarens bemyndigade företrädare, även dennes namn och adress. |
| --- | --- | --- |

1.

Ansökan ska innehålla följande uppgifter:

a)

Tillverkarens namn och adress och, om ansökan lämnas in av tillverkarens bemyndigade företrädare, även dennes namn och adress.

| b) | En skriftlig försäkran om att samma ansökan inte har lämnats in till något annat anmält organ. |
| --- | --- |

b)

En skriftlig försäkran om att samma ansökan inte har lämnats in till något annat anmält organ.

| c) | All relevant information avseende den aktuella batterikategorin. |
| --- | --- |

c)

All relevant information avseende den aktuella batterikategorin.

| d) | Den dokumentation om kvalitetssystemet som avses i punkt 5.2. |
| --- | --- |

d)

Den dokumentation om kvalitetssystemet som avses i punkt 5.2.

| e) | Den tekniska dokumentation som avses i punkt 2. |
| --- | --- |

e)

Den tekniska dokumentation som avses i punkt 2.

| 2. | Kvalitetssystemet ska säkerställa att batterierna överensstämmer med de tillämpliga kraven som föreskrivs i artiklarna 6–10 samt 12, 13 och 14.
  Alla faktorer, krav och bestämmelser som tillverkaren tagit hänsyn till ska dokumenteras på ett systematiskt och överskådligt sätt i form av skriftliga riktlinjer, förfaranden och anvisningar. Dokumentationen om kvalitetssystemet ska möjliggöra en enhetlig tolkning av kvalitetsrelaterade program, planer, manualer och protokoll.
  Kvalitetssystemets dokumentation ska särskilt omfatta en fullgod beskrivning av






  a) | uppsatta kvalitetsmål samt ledningens organisatoriska struktur, ansvar och befogenheter när det gäller produktkvalitet, |
| --- | --- | --- |

2.

Alla faktorer, krav och bestämmelser som tillverkaren tagit hänsyn till ska dokumenteras på ett systematiskt och överskådligt sätt i form av skriftliga riktlinjer, förfaranden och anvisningar. Dokumentationen om kvalitetssystemet ska möjliggöra en enhetlig tolkning av kvalitetsrelaterade program, planer, manualer och protokoll.

Kvalitetssystemets dokumentation ska särskilt omfatta en fullgod beskrivning av

a)

uppsatta kvalitetsmål samt ledningens organisatoriska struktur, ansvar och befogenheter när det gäller produktkvalitet,

| b) | förfarandena för dokumentation och övervakning av de parametrar och uppgifter som krävs för beräkning och uppdatering av den andel återvunnet innehåll som avses i artikel 8 och, i tillämpliga fall, de värden och den prestandaklass för koldioxidavtryck som avses i artikel 7, |
| --- | --- |

b)

förfarandena för dokumentation och övervakning av de parametrar och uppgifter som krävs för beräkning och uppdatering av den andel återvunnet innehåll som avses i artikel 8 och, i tillämpliga fall, de värden och den prestandaklass för koldioxidavtryck som avses i artikel 7,

| c) | de motsvarande metoder, processer och systematiska förfaranden för tillverkning, kvalitetskontroll och kvalitetssäkring som kommer att användas, |
| --- | --- |

c)

de motsvarande metoder, processer och systematiska förfaranden för tillverkning, kvalitetskontroll och kvalitetssäkring som kommer att användas,

| d) | de undersökningar, beräkningar, mätningar och provningar som ska utföras före, under och efter tillverkningen, och hur ofta de kommer att utföras, |
| --- | --- |

d)

de undersökningar, beräkningar, mätningar och provningar som ska utföras före, under och efter tillverkningen, och hur ofta de kommer att utföras,

| e) | kvalitetsdokumenten, t.ex. kontrollrapporter och uppgifter om beräkningar, mätningar, provning och kalibrering samt redogörelser för den berörda personalens kvalifikationer, |
| --- | --- |

e)

kvalitetsdokumenten, t.ex. kontrollrapporter och uppgifter om beräkningar, mätningar, provning och kalibrering samt redogörelser för den berörda personalens kvalifikationer,

| f) | metoder för övervakning av att den erforderliga produktkvaliteten uppnås och att kvalitetssystemet fungerar väl. |
| --- | --- |

f)

metoder för övervakning av att den erforderliga produktkvaliteten uppnås och att kvalitetssystemet fungerar väl.

| 3. | Det anmälda organet ska bedöma kvalitetssystemet för att avgöra om det uppfyller kraven i punkt 5.2.
  Det ska förutsätta att dessa krav är uppfyllda i fråga om de delar av kvalitetssystemet som överensstämmer med motsvarande specifikationer i relevant harmoniserad standard.
  Utöver erfarenhet av kvalitetsledningssystem ska minst en av revisionsgruppens medlemmar ha erfarenhet av bedömning av det aktuella produktområdet och den berörda produkttekniken, och känna till de tillämpliga krav som föreskrivs i artiklarna 6–10 samt 12, 13 och 14.
  Revisionen ska omfatta en inspektion i tillverkarens lokaler.
  Revisionsgruppen ska granska den tekniska dokumentation som avses i punkt 2 för att kontrollera att tillverkaren kan identifiera de tillämpliga krav som föreskrivs i artiklarna 6–10 samt 12, 13 och 14 och utföra de undersökningar, beräkningar, mätningar och provningar som krävs för att säkerställa att batteriet överensstämmer med dessa krav. Revisionsgruppen ska kontrollera tillförlitligheten av de uppgifter som används i beräkningen av den andel återvunnet innehåll som avses i artikel 8 och, i tillämpliga fall, de värden och den prestandaklass för koldioxidavtryck som avses i artikel 7 samt att den relevanta beräkningsmetoden används på rätt sätt.
  Efter att ha bedömt kvalitetssystemet ska det anmälda organet underrätta tillverkaren om sitt beslut. Underrättelsen ska innehålla slutsatserna från revisionen samt skälen för det beslutet. |
| --- | --- |

3.

Det ska förutsätta att dessa krav är uppfyllda i fråga om de delar av kvalitetssystemet som överensstämmer med motsvarande specifikationer i relevant harmoniserad standard.

Utöver erfarenhet av kvalitetsledningssystem ska minst en av revisionsgruppens medlemmar ha erfarenhet av bedömning av det aktuella produktområdet och den berörda produkttekniken, och känna till de tillämpliga krav som föreskrivs i artiklarna 6–10 samt 12, 13 och 14.

Revisionen ska omfatta en inspektion i tillverkarens lokaler.

Revisionsgruppen ska granska den tekniska dokumentation som avses i punkt 2 för att kontrollera att tillverkaren kan identifiera de tillämpliga krav som föreskrivs i artiklarna 6–10 samt 12, 13 och 14 och utföra de undersökningar, beräkningar, mätningar och provningar som krävs för att säkerställa att batteriet överensstämmer med dessa krav. Revisionsgruppen ska kontrollera tillförlitligheten av de uppgifter som används i beräkningen av den andel återvunnet innehåll som avses i artikel 8 och, i tillämpliga fall, de värden och den prestandaklass för koldioxidavtryck som avses i artikel 7 samt att den relevanta beräkningsmetoden används på rätt sätt.

Efter att ha bedömt kvalitetssystemet ska det anmälda organet underrätta tillverkaren om sitt beslut. Underrättelsen ska innehålla slutsatserna från revisionen samt skälen för det beslutet.

| 4. | Tillverkaren ska åta sig att fullgöra de skyldigheter som är förenade med det godkända kvalitetssystemet och att underhålla det så att det förblir ändamålsenligt och effektivt. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Tillverkaren ska informera det anmälda organ som har godkänt kvalitetssystemet om alla planerade ändringar av systemet.
  Det anmälda organet ska bedöma de föreslagna ändringarna och avgöra om det ändrade kvalitetssystemet fortfarande uppfyller kraven i punkt 5.2 eller om en ny bedömning är nödvändig.
  Det anmälda organet ska underrätta tillverkaren om sitt beslut. Meddelandet ska innehålla slutsatserna av granskningen och det motiverade bedömningsbeslutet. |
| --- | --- |

5.

Det anmälda organet ska bedöma de föreslagna ändringarna och avgöra om det ändrade kvalitetssystemet fortfarande uppfyller kraven i punkt 5.2 eller om en ny bedömning är nödvändig.

Det anmälda organet ska underrätta tillverkaren om sitt beslut. Meddelandet ska innehålla slutsatserna av granskningen och det motiverade bedömningsbeslutet.

| 6. | Kontroll under det anmälda organets ansvar






  1. | Syftet med kontrollen är att säkerställa att tillverkaren fullgör de skyldigheter som är förenade med det godkända kvalitetssystemet. |
| --- | --- | --- |

6.

1.

Syftet med kontrollen är att säkerställa att tillverkaren fullgör de skyldigheter som är förenade med det godkända kvalitetssystemet.

| 2. | För att möjliggöra en bedömning ska tillverkaren ge det anmälda organet tillträde till anläggningar för tillverkning, kontroll, provning och förvaring samt tillhandahålla all nödvändig information, särskilt i fråga om följande:






  a) | Den dokumentation om kvalitetssystemet som avses i punkt 5.2. |
| --- | --- | --- |

2.

För att möjliggöra en bedömning ska tillverkaren ge det anmälda organet tillträde till anläggningar för tillverkning, kontroll, provning och förvaring samt tillhandahålla all nödvändig information, särskilt i fråga om följande:

a)

Den dokumentation om kvalitetssystemet som avses i punkt 5.2.

| b) | Den tekniska dokumentation som avses i punkt 2. |
| --- | --- |

b)

Den tekniska dokumentation som avses i punkt 2.

| c) | Kvalitetsdokumenten, t.ex. kontrollrapporter och uppgifter om beräkningar, mätningar, provning och kalibrering samt redogörelser för den berörda personalens kvalifikationer. |
| --- | --- |

c)

Kvalitetsdokumenten, t.ex. kontrollrapporter och uppgifter om beräkningar, mätningar, provning och kalibrering samt redogörelser för den berörda personalens kvalifikationer.

| 3. | Det anmälda organet ska med jämna mellanrum genomföra revisioner för att se till att tillverkaren underhåller och tillämpar kvalitetssystemet, samt överlämna en revisionsrapport till tillverkaren. Under sådana revisioner ska det anmälda organet åtminstone kontrollera tillförlitligheten av de uppgifter som används i beräkningen av den andel återvunnet innehåll som avses i artikel 8 och, i tillämpliga fall, de värden och den prestandaklass för koldioxidavtryck som avses i artikel 7 samt att den relevanta beräkningsmetoden används på rätt sätt. |
| --- | --- |

3.

Det anmälda organet ska med jämna mellanrum genomföra revisioner för att se till att tillverkaren underhåller och tillämpar kvalitetssystemet, samt överlämna en revisionsrapport till tillverkaren. Under sådana revisioner ska det anmälda organet åtminstone kontrollera tillförlitligheten av de uppgifter som används i beräkningen av den andel återvunnet innehåll som avses i artikel 8 och, i tillämpliga fall, de värden och den prestandaklass för koldioxidavtryck som avses i artikel 7 samt att den relevanta beräkningsmetoden används på rätt sätt.

| 4. | Det anmälda organet får dessutom göra oanmälda besöka hos tillverkaren. I samband med sådana besök får det anmälda organet vid behov utföra eller låta utföra undersökningar, beräkningar, mätningar och provningar för att kontrollera att kvalitetssystemet fungerar korrekt. Det anmälda organet ska ge tillverkaren en besöksrapport och, om provningar har utförts, en provningsrapport. |
| --- | --- |

4.

Det anmälda organet får dessutom göra oanmälda besöka hos tillverkaren. I samband med sådana besök får det anmälda organet vid behov utföra eller låta utföra undersökningar, beräkningar, mätningar och provningar för att kontrollera att kvalitetssystemet fungerar korrekt. Det anmälda organet ska ge tillverkaren en besöksrapport och, om provningar har utförts, en provningsrapport.

| 7. | CE-märkning och EU-försäkran om överensstämmelse






  1. | Tillverkaren ska anbringa CE-märkningen och, under ansvar av det anmälda organ som avses i punkt 5.1, organets identifikationsnummer på varje enskilt batteri som uppfyller de tillämpliga kraven i punkt 1 eller, om detta inte är möjligt eller lämpligt på grund av batteriets art, på förpackningen och i de medföljande dokumenten. |
| --- | --- | --- |

7.

1.

Tillverkaren ska anbringa CE-märkningen och, under ansvar av det anmälda organ som avses i punkt 5.1, organets identifikationsnummer på varje enskilt batteri som uppfyller de tillämpliga kraven i punkt 1 eller, om detta inte är möjligt eller lämpligt på grund av batteriets art, på förpackningen och i de medföljande dokumenten.

| 2. | Tillverkaren ska upprätta en EU-försäkran om överensstämmelse för varje batterimodell i enlighet med artikel 18 och ska kunna uppvisa denna för de nationella myndigheterna i tio år efter det att det sista batteriet av den aktuella batterimodellen har släppts ut på marknaden. I EU-försäkran om överensstämmelse ska det anges för vilken batterimodell den har upprättats. |
| --- | --- |

2.

Tillverkaren ska upprätta en EU-försäkran om överensstämmelse för varje batterimodell i enlighet med artikel 18 och ska kunna uppvisa denna för de nationella myndigheterna i tio år efter det att det sista batteriet av den aktuella batterimodellen har släppts ut på marknaden. I EU-försäkran om överensstämmelse ska det anges för vilken batterimodell den har upprättats.

En kopia av EU-försäkran om överensstämmelse ska på begäran göras tillgänglig för de nationella myndigheterna.

| 8. | Tillgång till dokumentationen om kvalitetssystemet
  Tillverkaren ska under tio år efter det att batteriet har släppts ut på marknaden kunna uppvisa följande för de nationella myndigheterna:






  a) | Den dokumentation om kvalitetssystemet som avses i punkt 5.2. |
| --- | --- | --- |

8.

Tillverkaren ska under tio år efter det att batteriet har släppts ut på marknaden kunna uppvisa följande för de nationella myndigheterna:

a)

Den dokumentation om kvalitetssystemet som avses i punkt 5.2.

| b) | Sådana godkända ändringar som avses i punkt 5.5. |
| --- | --- |

b)

Sådana godkända ändringar som avses i punkt 5.5.

| c) | Sådana beslut och rapporter från det anmälda organet som avses i punkterna 5.5, 6.3 och 6.4. |
| --- | --- |

c)

Sådana beslut och rapporter från det anmälda organet som avses i punkterna 5.5, 6.3 och 6.4.

| 9. | Det anmälda organets informationsskyldighet
  Varje anmält organ ska informera sin anmälande myndighet om de godkännanden av kvalitetssystem som det har utfärdat eller dragit tillbaka och ska regelbundet eller på begäran ge sin anmälande myndighet tillgång till förteckningen över de godkännanden av kvalitetssystem som det har avslagit, tillfälligt upphävt eller på annat sätt belagt med restriktioner.
  Varje anmält organ ska informera de övriga anmälda organen om de godkännanden av kvalitetssystem som det har avslagit, dragit tillbaka, tillfälligt upphävt eller på annat sätt belagt med restriktioner och, på begäran, om de godkännanden av kvalitetssystem som det har utfärdat. |
| --- | --- |

9.

Varje anmält organ ska informera sin anmälande myndighet om de godkännanden av kvalitetssystem som det har utfärdat eller dragit tillbaka och ska regelbundet eller på begäran ge sin anmälande myndighet tillgång till förteckningen över de godkännanden av kvalitetssystem som det har avslagit, tillfälligt upphävt eller på annat sätt belagt med restriktioner.

Varje anmält organ ska informera de övriga anmälda organen om de godkännanden av kvalitetssystem som det har avslagit, dragit tillbaka, tillfälligt upphävt eller på annat sätt belagt med restriktioner och, på begäran, om de godkännanden av kvalitetssystem som det har utfärdat.

| 10. | Tillverkarens bemyndigade företrädare
  Tillverkarens skyldigheter enligt punkterna 3, 5.1, 5.5, 7 och 8 får fullgöras, för dennes räkning och på dennes ansvar, av tillverkarens bemyndigade företrädare, förutsatt att dessa skyldigheter specificeras i fullmakten. |
| --- | --- |

10.

Tillverkarens skyldigheter enligt punkterna 3, 5.1, 5.5, 7 och 8 får fullgöras, för dennes räkning och på dennes ansvar, av tillverkarens bemyndigade företrädare, förutsatt att dessa skyldigheter specificeras i fullmakten.

Del C

MODUL G – ÖVERENSSTÄMMELSE SOM GRUNDAR SIG PÅ KONTROLL AV ENSKILDA PRODUKTER

1.   Beskrivning av modulen

Överensstämmelse som grundar sig på kontroll av enskilda produkter är ett förfarande för bedömning av överensstämmelse där tillverkaren fullgör de skyldigheter som fastställs i punkterna 2, 3 och 5, och säkerställer och försäkrar på eget ansvar, utan att det påverkar andra ekonomiska aktörers skyldigheter i enlighet med denna förordning, att det berörda batteriet, som har genomgått kontroll i enlighet med punkt 4, uppfyller de tillämpliga kraven i artiklarna 7 och 8 eller, om tillverkaren väljer detta alternativ, alla tillämpliga krav i artiklarna 6–10 och 12, 13 och 14.

2.   Teknisk dokumentation

| 1. | Tillverkaren ska utarbeta den tekniska dokumentationen och göra den tillgänglig för det anmälda organ som avses i punkt 4. Den tekniska dokumentationen ska göra det möjligt att bedöma om batteriet uppfyller de relevanta kraven enligt punkt 1 och ska innehålla en adekvat analys och bedömning av riskerna.
  Den tekniska dokumentationen ska specificera de tillämpliga kraven och, i den mån det krävs för bedömningen, omfatta batteriets konstruktion, tillverkning och funktion.
  Den tekniska dokumentationen ska, i tillämpliga fall, innehålla minst följande:






  a) | En allmän beskrivning av batteriet och dess avsedda användning. |
| --- | --- | --- |

1.

Den tekniska dokumentationen ska specificera de tillämpliga kraven och, i den mån det krävs för bedömningen, omfatta batteriets konstruktion, tillverkning och funktion.

Den tekniska dokumentationen ska, i tillämpliga fall, innehålla minst följande:

a)

En allmän beskrivning av batteriet och dess avsedda användning.

| b) | Konstruktions- och produktionsritningar samt scheman över komponenter, underenheter och kretsar. |
| --- | --- |

b)

Konstruktions- och produktionsritningar samt scheman över komponenter, underenheter och kretsar.

| c) | Beskrivningar och förklaringar som behövs för att förstå de ritningar och scheman som avses i led b och hur batteriet fungerar. |
| --- | --- |

c)

Beskrivningar och förklaringar som behövs för att förstå de ritningar och scheman som avses i led b och hur batteriet fungerar.

| d) | Ett prov på den märkning som krävs i enlighet med artikel 13. |
| --- | --- |

d)

Ett prov på den märkning som krävs i enlighet med artikel 13.

| e) | En förteckning över de harmoniserade standarder som avses i artikel 15, de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16 eller båda som tillämpas och, i händelse av delvis tillämpade harmoniserade standarder, gemensamma specifikationer eller båda, uppgift om vilka delar som har tillämpats. |
| --- | --- |

e)

En förteckning över de harmoniserade standarder som avses i artikel 15, de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16 eller båda som tillämpas och, i händelse av delvis tillämpade harmoniserade standarder, gemensamma specifikationer eller båda, uppgift om vilka delar som har tillämpats.

| f) | En förteckning över andra relevanta tekniska specifikationer som används för mätnings- eller beräkningsändamål och beskrivningar av de lösningar som valts för att uppfylla de tillämpliga krav som avses i punkt 1 eller för att kontrollera att batterierna överensstämmer med dessa krav, om harmoniserade standarder, gemensamma specifikationer eller båda inte har tillämpats eller inte är tillgängliga. |
| --- | --- |

f)

En förteckning över andra relevanta tekniska specifikationer som används för mätnings- eller beräkningsändamål och beskrivningar av de lösningar som valts för att uppfylla de tillämpliga krav som avses i punkt 1 eller för att kontrollera att batterierna överensstämmer med dessa krav, om harmoniserade standarder, gemensamma specifikationer eller båda inte har tillämpats eller inte är tillgängliga.

| g) | Resultat av konstruktionsberäkningar och undersökningar som genomförts och tekniska eller styrkande handlingar som använts. |
| --- | --- |

g)

Resultat av konstruktionsberäkningar och undersökningar som genomförts och tekniska eller styrkande handlingar som använts.

| h) | En undersökning som ligger till grund för de värden och den klassificering avseende koldioxidavtryck som avses i artikel 7, innehållande de beräkningar som gjorts i enlighet med metoden i den delegerade akt som antagits i enlighet med artikel 7.1 fjärde stycket a och de handlingar och den information där inflödesdata för dessa beräkningar fastställs. |
| --- | --- |

h)

En undersökning som ligger till grund för de värden och den klassificering avseende koldioxidavtryck som avses i artikel 7, innehållande de beräkningar som gjorts i enlighet med metoden i den delegerade akt som antagits i enlighet med artikel 7.1 fjärde stycket a och de handlingar och den information där inflödesdata för dessa beräkningar fastställs.

| i) | En undersökning som ligger till grund för den andel återvunnet material som avses i artikel 8, innehållande de beräkningar som gjorts i enlighet med metoden i den delegerade akt som antagits i enlighet med artikel 8.1 andra stycket och de handlingar och den information där inflödesdata för dessa beräkningar fastställs. |
| --- | --- |

i)

En undersökning som ligger till grund för den andel återvunnet material som avses i artikel 8, innehållande de beräkningar som gjorts i enlighet med metoden i den delegerade akt som antagits i enlighet med artikel 8.1 andra stycket och de handlingar och den information där inflödesdata för dessa beräkningar fastställs.

| j) | Provningsrapporter. |
| --- | --- |

j)

Provningsrapporter.

| 2. | Tillverkaren ska hålla den tekniska dokumentationen tillgänglig för de nationella myndigheterna i tio år efter det att batteriet har släppts ut på marknaden. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Tillverkning
  Tillverkaren ska vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att tillverkningen och övervakningen av denna leder till att det tillverkade batteriet överensstämmer med de tillämpliga kraven i punkt 1. |
| --- | --- |

3.

Tillverkaren ska vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att tillverkningen och övervakningen av denna leder till att det tillverkade batteriet överensstämmer med de tillämpliga kraven i punkt 1.

| 4. | Kontroll






  1. | Ett anmält organ som tillverkaren valt ska utföra eller låta utföra lämpliga undersökningar, beräkningar, mätningar och provningar som fastställs i de relevanta harmoniserade standarder som avses i artikel 15, de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16 eller båda eller likvärdiga provningar för att kontrollera att batteriet uppfyller de tillämpliga kraven i punkt 1. Om det inte finns någon sådan harmoniserad standard eller gemensam specifikation ska det berörda anmälda organet besluta vilka lämpliga undersökningar, beräkningar, mätningar och provningar som ska utföras.
  Det anmälda organet ska utfärda ett intyg om överensstämmelse i fråga om de utförda undersökningarna, beräkningarna, mätningarna och provningarna och ska anbringa sitt identifikationsnummer på det godkända batteriet, eller låta anbringa det under sitt ansvar. |
| --- | --- | --- |

4.

1.

Ett anmält organ som tillverkaren valt ska utföra eller låta utföra lämpliga undersökningar, beräkningar, mätningar och provningar som fastställs i de relevanta harmoniserade standarder som avses i artikel 15, de gemensamma specifikationer som avses i artikel 16 eller båda eller likvärdiga provningar för att kontrollera att batteriet uppfyller de tillämpliga kraven i punkt 1. Om det inte finns någon sådan harmoniserad standard eller gemensam specifikation ska det berörda anmälda organet besluta vilka lämpliga undersökningar, beräkningar, mätningar och provningar som ska utföras.

Det anmälda organet ska utfärda ett intyg om överensstämmelse i fråga om de utförda undersökningarna, beräkningarna, mätningarna och provningarna och ska anbringa sitt identifikationsnummer på det godkända batteriet, eller låta anbringa det under sitt ansvar.

| 2. | Tillverkaren ska hålla intyget om överensstämmelse tillgängligt för de nationella myndigheterna i tio år efter det att batteriet har släppts ut på marknaden. |
| --- | --- |

2.

Tillverkaren ska hålla intyget om överensstämmelse tillgängligt för de nationella myndigheterna i tio år efter det att batteriet har släppts ut på marknaden.

| 5. | CE-märkning och EU-försäkran om överensstämmelse
  Tillverkaren ska anbringa CE-märkningen och, under ansvar av det anmälda organ som avses i punkt 4, organets identifikationsnummer på varje batteri som uppfyller de tillämpliga kraven i punkt 1 eller, om detta inte är möjligt eller lämpligt på grund av batteriets art, på förpackningen och i de medföljande dokumenten.
  Tillverkaren ska upprätta en EU-försäkran om överensstämmelse i enlighet med artikel 18 för varje batteri och ska kunna uppvisa denna för de nationella myndigheterna i tio år efter det att batteriet har släppts ut på marknaden. I EU-försäkran om överensstämmelse ska det anges för vilket batteri den har upprättats.
  En kopia av EU-försäkran om överensstämmelse ska på begäran göras tillgänglig för de nationella myndigheterna. |
| --- | --- |

5.

Tillverkaren ska anbringa CE-märkningen och, under ansvar av det anmälda organ som avses i punkt 4, organets identifikationsnummer på varje batteri som uppfyller de tillämpliga kraven i punkt 1 eller, om detta inte är möjligt eller lämpligt på grund av batteriets art, på förpackningen och i de medföljande dokumenten.

Tillverkaren ska upprätta en EU-försäkran om överensstämmelse i enlighet med artikel 18 för varje batteri och ska kunna uppvisa denna för de nationella myndigheterna i tio år efter det att batteriet har släppts ut på marknaden. I EU-försäkran om överensstämmelse ska det anges för vilket batteri den har upprättats.

En kopia av EU-försäkran om överensstämmelse ska på begäran göras tillgänglig för de nationella myndigheterna.

| 6. | Tillverkarens bemyndigade företrädare
  Tillverkarens skyldigheter enligt punkterna 2.2, 4.2 och 5 får fullgöras, för dennes räkning och på dennes ansvar, av tillverkarens bemyndigade företrädare, förutsatt att dessa skyldigheter specificeras i fullmakten. |
| --- | --- |

6.

Tillverkarens skyldigheter enligt punkterna 2.2, 4.2 och 5 får fullgöras, för dennes räkning och på dennes ansvar, av tillverkarens bemyndigade företrädare, förutsatt att dessa skyldigheter specificeras i fullmakten.

---

BILAGA IX

EU-FÖRSÄKRAN OM ÖVERENSSTÄMMELSE nr* ...

- (identifikationsnummer för försäkran)

| 1. | Batterimodell (produkt, kategori och parti- eller serienummer): |
| --- | --- |

1.

| 2. | Tillverkarens namn och adress och i tillämpliga fall namn och adress för dennes bemyndigade företrädare: |
| --- | --- |

2.

| 3. | Denna försäkran om överensstämmelse utfärdas på tillverkarens eget ansvar. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Föremål för försäkran (beskrivning av batteriet och identifiering så att det kan spåras, och som vid behov kan innehålla en bild av batteriet):. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Föremålet för försäkran i punkt 4 är i överensstämmelse med relevant harmoniserad unionslagstiftning: ... (hänvisning till andra unionsakter som har tillämpats). |
| --- | --- |

5.

| 6. | Hänvisningar till de tillämpliga harmoniserade standarder eller till de gemensamma specifikationer som använts eller hänvisningar till de andra tekniska specifikationer enligt vilka överensstämmelsen försäkras: |
| --- | --- |

6.

| 7. | Det anmälda organet ... (namn, adress, nummer) ... har utfört ... (beskrivning av åtgärden) ... och utfärdat intyget/intygen: ... (närmare uppgifter, inklusive datum, och, i förekommande fall, information om giltighetstid och giltighetsvillkor). |
| --- | --- |

7.

| 8. | Ytterligare information
  Undertecknat för:
  (Ort och datum för utfärdande):
  (Namn, befattning) (Namnteckning) |
| --- | --- |

8.

Undertecknat för:

(Ort och datum för utfärdande):

(Namn, befattning) (Namnteckning)

---

BILAGA X

FÖRTECKNING ÖVER RÅMATERIAL OCH RISKKATEGORIER

| 1. | Råmaterial:






  a) | kobolt, |
| --- | --- | --- |

1.

a)

kobolt,

| b) | naturlig grafit, |
| --- | --- |

b)

naturlig grafit,

| c) | litium, |
| --- | --- |

c)

litium,

| d) | nickel, |
| --- | --- |

d)

nickel,

| e) | kemiska föreningar baserade på de råmaterial som anges i leden a–d och som är nödvändiga för framställning av de aktiva materialen i batterier. |
| --- | --- |

e)

kemiska föreningar baserade på de råmaterial som anges i leden a–d och som är nödvändiga för framställning av de aktiva materialen i batterier.

| 2. | Sociala och miljömässiga riskkategorier:






  a) | Miljön, klimatet och människors hälsa med beaktande av direkta, indirekta och kumulativa effekter, inbegripet






  i) | luft, inbegripet luftföroreningar, däribland växthusgasutsläpp, |
| --- | --- | --- | --- |

2.

a)

Miljön, klimatet och människors hälsa med beaktande av direkta, indirekta och kumulativa effekter, inbegripet

i)

luft, inbegripet luftföroreningar, däribland växthusgasutsläpp,

| ii) | vatten, inbegripet havsbottnen och den marina miljön och inbegripet vattenföroreningar, vattenanvändning, vattenmängder (översvämning eller torka) och tillgång till vatten, |
| --- | --- |

ii)

vatten, inbegripet havsbottnen och den marina miljön och inbegripet vattenföroreningar, vattenanvändning, vattenmängder (översvämning eller torka) och tillgång till vatten,

| iii) | mark, inbegripet markförorening, markerosion, markanvändning och markförstöring, |
| --- | --- |

iii)

mark, inbegripet markförorening, markerosion, markanvändning och markförstöring,

| iv) | biologisk mångfald, inbegripet skador på livsmiljöer, vilda djur och växter, flora och ekosystem, inbegripet ekosystemtjänster, |
| --- | --- |

iv)

biologisk mångfald, inbegripet skador på livsmiljöer, vilda djur och växter, flora och ekosystem, inbegripet ekosystemtjänster,

| v) | farliga ämnen, |
| --- | --- |

v)

farliga ämnen,

| vi) | buller och vibrationer, |
| --- | --- |

vi)

buller och vibrationer,

| vii) | anläggningssäkerhet, |
| --- | --- |

vii)

anläggningssäkerhet,

| viii) | energianvändning, |
| --- | --- |

viii)

energianvändning,

| ix) | avfall och rester, |
| --- | --- |

ix)

avfall och rester,

| b) | mänskliga rättigheter, arbetstagares rättigheter och förhållandet mellan arbetsmarknadens parter, inbegripet






  i) | hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, |
| --- | --- | --- |

b)

mänskliga rättigheter, arbetstagares rättigheter och förhållandet mellan arbetsmarknadens parter, inbegripet

i)

hälsa och säkerhet på arbetsplatsen,

| ii) | barnarbete, |
| --- | --- |

ii)

barnarbete,

| iii) | tvångsarbete, |
| --- | --- |

iii)

tvångsarbete,

| iv) | diskriminering, |
| --- | --- |

iv)

diskriminering,

| v) | fackföreningsfrihet, |
| --- | --- |

v)

fackföreningsfrihet,

| c) | samhällslivet, inklusive bland ursprungsbefolkningar. |
| --- | --- |

c)

samhällslivet, inklusive bland ursprungsbefolkningar.

| 3. | De internationella instrument som täcker de risker som avses i punkt 2 omfattar följande:






  a) | De tio principerna i FN:s Global Compact-initiativ. |
| --- | --- | --- |

3.

a)

De tio principerna i FN:s Global Compact-initiativ.

| b) | FN:s miljöprograms riktlinjer för bedömning av varors sociala livscykelkostnader. |
| --- | --- |

b)

FN:s miljöprograms riktlinjer för bedömning av varors sociala livscykelkostnader.

| c) | Konventionen om biologisk mångfald, särskilt beslut COP VIII/28 – Voluntary guidelines on Biodiversity-Inclusive impact assessment. |
| --- | --- |

c)

Konventionen om biologisk mångfald, särskilt beslut COP VIII/28 – Voluntary guidelines on Biodiversity-Inclusive impact assessment.

| d) | FN:s Parisavtal. |
| --- | --- |

d)

FN:s Parisavtal.

| e) | De åtta grundläggande ILO-konventionerna enligt definitionen i ILO:s deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet. |
| --- | --- |

e)

De åtta grundläggande ILO-konventionerna enligt definitionen i ILO:s deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet.

| f) | Varje annan internationell miljökonvention som är bindande för unionen eller dess medlemsstater. |
| --- | --- |

f)

Varje annan internationell miljökonvention som är bindande för unionen eller dess medlemsstater.

| g) | ILO:s deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet. |
| --- | --- |

g)

ILO:s deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet.

| h) | Det internationella regelverket för mänskliga rättigheter, inbegripet den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter samt den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. |
| --- | --- |

h)

Det internationella regelverket för mänskliga rättigheter, inbegripet den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter samt den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter.

| 4. | De internationellt erkända instrument för tillbörlig aktsamhet som gäller för kraven på tillbörlig aktsamhet enligt kapitel VII i denna förordning:






  a) | Det internationella regelverket för mänskliga rättigheter, inbegripet den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter samt den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. |
| --- | --- | --- |

4.

a)

Det internationella regelverket för mänskliga rättigheter, inbegripet den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter samt den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter.

| b) | FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter. |
| --- | --- |

b)

FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter.

| c) | OECD:s riktlinjer för multinationella företag. |
| --- | --- |

c)

OECD:s riktlinjer för multinationella företag.

| d) | ILO:s trepartsdeklaration om principer som rör multinationella företag och socialpolitik. |
| --- | --- |

d)

ILO:s trepartsdeklaration om principer som rör multinationella företag och socialpolitik.

| e) | OECD:s riktlinjer om tillbörlig aktsamhet inom ansvarsfullt företagande. |
| --- | --- |

e)

OECD:s riktlinjer om tillbörlig aktsamhet inom ansvarsfullt företagande.

| f) | OECD Due Diligence Guidance for Responsible Supply Chains of Minerals from Conflict-Affected and High-Risk Areas (OECD:s vägledning om tillbörlig aktsamhet för ansvarsfulla leveranskedjor för mineraler från konfliktdrabbade områden och högriskområden). |
| --- | --- |

f)

OECD Due Diligence Guidance for Responsible Supply Chains of Minerals from Conflict-Affected and High-Risk Areas (OECD:s vägledning om tillbörlig aktsamhet för ansvarsfulla leveranskedjor för mineraler från konfliktdrabbade områden och högriskområden).

---

BILAGA XI

BERÄKNING AV INSAMLINGSNIVÅER FÖR FÖRBRUKADE BÄRBARA BATTERIER OCH FÖRBRUKADE BATTERIER FÖR LÄTTA TRANSPORTMEDEL

| 1. | Producenter av den relevanta kategorin batterier, eller de producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, och medlemsstaterna ska beräkna insamlingsnivån som den procentandel som erhålls genom att vikten för de förbrukade batterier, som samlats in i enlighet med artikel 59, artikel 60 respektive artikel 69 under ett visst kalenderår i en medlemsstat, divideras med den genomsnittliga vikten av sådana batterier som producenter antingen tillhandahåller på marknaden direkt till slutanvändare eller levererar till tredje parter som tillhandahåller dem på marknaden till slutanvändare i medlemsstaten under de tre föregående kalenderåren. Dessa insamlingsnivåer ska beräknas för bärbara batterier i enlighet med artikel 59 respektive för batterier för lätta transportmedel i enlighet med artikel 60.









  År | Uppgiftsinsamling | Beräkning | Rapporteringskrav |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| År 1 | Försäljning år 1 (S1) | | | |
| År 2 | Försäljning år 2 (S2) | | | |
| År 3 | Försäljning år 3 (S3) | | | |
| År 4 | Försäljning år 4 (S4) | Insamling år 4 (C4) | Insamlingsnivå (CR4) = 3*C4/(S1+S2+S3) | CR4 |
| År 5 | Försäljning år 5 (S5) | Insamling år 5 (C5) | Insamlingsnivå (CR5) = 3*C5/(S2+S3+S4) | CR5 |
| Osv. | Osv. | Osv. | Osv. | |

1.

År

Uppgiftsinsamling

Beräkning

Rapporteringskrav

År 1

Försäljning år 1 (S1)

År 2

Försäljning år 2 (S2)

År 3

Försäljning år 3 (S3)

År 4

Försäljning år 4 (S4)

Insamling år 4 (C4)

Insamlingsnivå (CR4) = 3*C4/(S1+S2+S3)

CR4

År 5

Försäljning år 5 (S5)

Insamling år 5 (C5)

Insamlingsnivå (CR5) = 3*C5/(S2+S3+S4)

CR5

Osv.

Osv.

Osv.

Osv.

| 2. | Producenter av den relevanta kategorin batterier, eller de producentansvarsorganisationer som utsetts i enlighet med artikel 57.1, och medlemsstaterna, ska beräkna den årliga försäljningen av batterier till slutanvändare under ett givet år, som vikten av sådana batterier som för första gången släppts ut på marknaden på medlemsstatens territorium under det givna året, med undantag för batterier som under samma år lämnade medlemsstatens territorium utan att ha sålts till slutanvändare. Dessa försäljningar beräknas separat för bärbara batterier respektive för batterier för lätta transportmedel. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Ett batteri ska endast räknas med första gången det tillhandahålls på marknaden i en medlemsstat. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Den beräkning som avses i punkterna 1 och 2 ska grundas på insamlade uppgifter eller statistiskt signifikanta uppskattningar grundade på insamlade uppgifter. |
| --- | --- |

4.

---

BILAGA XII

KRAV PÅ LAGRING OCH BEHANDLING, INKLUSIVE MATERIALÅTERVINNING

Del A: Krav på lagring och behandling

| 1. | Behandlingen ska minst omfatta avlägsnandet av alla vätskor och syror. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Behandling och all lagring, inklusive tillfällig lagring, i behandlingsanläggningar, inklusive materialåtervinningsanläggningar, ska ske på platser med ogenomträngliga ytor och ändamålsenlig väderbeständig täckning eller i lämpliga behållare. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Förbrukade batterier i behandlingsanläggningar, inklusive materialåtervinningsanläggningar, ska lagras på ett sådant sätt att de inte blandas med avfall från ledande eller brännbara material. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Särskilda försiktighetsåtgärder och säkerhetsåtgärder ska vidtas vid behandling av förbrukade litiumbaserade batterier under hantering, sortering och lagring. Sådana åtgärder ska innefatta skydd från exponering för






  a) | alltför hög värme såsom höga temperaturer, eld eller direkt solljus, |
| --- | --- | --- |

4.

a)

alltför hög värme såsom höga temperaturer, eld eller direkt solljus,

| b) | vatten såsom från nederbörd och översvämning, |
| --- | --- |

b)

vatten såsom från nederbörd och översvämning,

| c) | krossning eller fysiska skador. |
| --- | --- |

c)

krossning eller fysiska skador.

Förbrukade litiumbaserade batterier ska förvaras i sin normala installationsriktning det vill säga aldrig omvänt på en väl ventilerad plats och de ska vara övertäckta med högspänningsisolering i gummi. Lagringsanläggningar för förbrukade litiumbaserade batterier ska förses med en varning.

| 5. | Kvicksilver ska under behandlingen avskiljas i ett identifierbart flöde, som på ett säkert sätt immobiliseras och bortskaffas och inte kan orsaka skadliga effekter på människors hälsa eller miljön. |
| --- | --- |

5.

| 6. | Kadmium ska under behandlingen avskiljas i ett identifierbart flöde, som tilldelas en säker destination och inte kan orsaka skadliga effekter på människors hälsa eller miljön. |
| --- | --- |

6.

Del B: Mål för materialåtervinningsgrad

| 1. | Senast den 31 december 2025 ska materialåtervinningen uppnå åtminstone följande mål för materialåtervinningsgrad:






  a) | Materialåtervinning av 75 % av genomsnittsvikten av blybatterier. |
| --- | --- | --- |

1.

a)

Materialåtervinning av 75 % av genomsnittsvikten av blybatterier.

| b) | Materialåtervinning av 65 % av genomsnittsvikten av litiumbaserade batterier. |
| --- | --- |

b)

Materialåtervinning av 65 % av genomsnittsvikten av litiumbaserade batterier.

| c) | Materialåtervinning av 80 % av genomsnittsvikten av nickelkadmiumbatterier. |
| --- | --- |

c)

Materialåtervinning av 80 % av genomsnittsvikten av nickelkadmiumbatterier.

| d) | Materialåtervinning av 50 % av genomsnittsvikten av andra förbrukade batterier. |
| --- | --- |

d)

Materialåtervinning av 50 % av genomsnittsvikten av andra förbrukade batterier.

| 2. | Senast den 31 december 2030 ska materialåtervinningen uppnå åtminstone följande mål för materialåtervinningsgrad:






  a) | Materialåtervinning av 80 % av genomsnittsvikten av blybatterier. |
| --- | --- | --- |

2.

a)

Materialåtervinning av 80 % av genomsnittsvikten av blybatterier.

| b) | Materialåtervinning av 70 % av genomsnittsvikten av litiumbaserade batterier. |
| --- | --- |

b)

Materialåtervinning av 70 % av genomsnittsvikten av litiumbaserade batterier.

Del C: Mål förresursåtervinning

| 1. | Senast den 31 december 2027 ska all materialåtervinning uppnå åtminstone följande mål förresursåtervinning:






  a) | 90 % för kobolt. |
| --- | --- | --- |

1.

a)

90 % för kobolt.

| b) | 90 % för koppar. |
| --- | --- |

b)

90 % för koppar.

| c) | 90 % för bly. |
| --- | --- |

c)

90 % för bly.

| d) | 50 % för litium. |
| --- | --- |

d)

50 % för litium.

| e) | 90 % för nickel. |
| --- | --- |

e)

90 % för nickel.

| 2. | Senast den 31 december 2031 ska all materialåtervinning uppnå åtminstone följande mål för resursåtervinning:






  a) | 95 % för kobolt. |
| --- | --- | --- |

2.

a)

95 % för kobolt.

| b) | 95 % för koppar. |
| --- | --- |

b)

95 % för koppar.

| c) | 95 % för bly. |
| --- | --- |

c)

95 % för bly.

| d) | 80 % för litium. |
| --- | --- |

d)

80 % för litium.

| e) | 95 % för nickel. |
| --- | --- |

e)

95 % för nickel.

---

BILAGA XIII

INFORMATION SOM SKA INKLUDERAS I BATTERIPASSET

1.   ALLMÄNT TILLGÄNGLIG INFORMATION OM BATTERIMODELLEN

Ett batteripass ska innehålla följande information om batterimodellen, som ska vara tillgänglig för allmänheten:

| a) | Den information som anges i del A i bilaga VI. |
| --- | --- |

a)

Den information som anges i del A i bilaga VI.

| b) | Batteriets materialsammansättning, inbegripet dess kemiska sammansättning, andra farliga ämnen i batteriet än kvicksilver, kadmium och bly samt kritiska råmaterial som ingår i batteriet. |
| --- | --- |

b)

Batteriets materialsammansättning, inbegripet dess kemiska sammansättning, andra farliga ämnen i batteriet än kvicksilver, kadmium och bly samt kritiska råmaterial som ingår i batteriet.

| c) | Information om koldioxidavtryck enligt artikel 7.1 och 7.2. |
| --- | --- |

c)

Information om koldioxidavtryck enligt artikel 7.1 och 7.2.

| d) | Information om ansvarsfull anskaffning enligt vad som anges i den rapport om policyn för tillbörlig aktsamhet avseende batterier som avses i artikel 52.3. |
| --- | --- |

d)

Information om ansvarsfull anskaffning enligt vad som anges i den rapport om policyn för tillbörlig aktsamhet avseende batterier som avses i artikel 52.3.

| e) | Information om materialåtervunnet innehåll enligt vad som anges i den dokumentation som avses i artikel 8.1. |
| --- | --- |

e)

Information om materialåtervunnet innehåll enligt vad som anges i den dokumentation som avses i artikel 8.1.

| f) | Andelen förnybart innehåll. |
| --- | --- |

f)

Andelen förnybart innehåll.

| g) | Nominell kapacitet (Ah). |
| --- | --- |

g)

Nominell kapacitet (Ah).

| h) | Lägsta, nominell och högsta spänning samt temperaturintervall när så är relevant. |
| --- | --- |

h)

Lägsta, nominell och högsta spänning samt temperaturintervall när så är relevant.

| i) | Ursprunglig effektförmåga (i watt) och gränsvärden samt temperaturintervall när så är relevant. |
| --- | --- |

i)

Ursprunglig effektförmåga (i watt) och gränsvärden samt temperaturintervall när så är relevant.

| j) | Batteriets förväntade livslängd uttryckt i cykler (och referenstest som använts). |
| --- | --- |

j)

Batteriets förväntade livslängd uttryckt i cykler (och referenstest som använts).

| k) | Kapacitetströskel för utarmning (endast för elfordonsbatterier). |
| --- | --- |

k)

Kapacitetströskel för utarmning (endast för elfordonsbatterier).

| l) | Temperaturintervall som batteriet tål när det inte används (referenstest). |
| --- | --- |

l)

Temperaturintervall som batteriet tål när det inte används (referenstest).

| m) | Period under vilken den kommersiella garantin för batteriets livslängd gäller. |
| --- | --- |

m)

Period under vilken den kommersiella garantin för batteriets livslängd gäller.

| n) | Energiverkningsgrad under upp- och urladdningscykeln (round trip-verkningsgrad): i början av livscykeln och vid 50 % av livscykeln |
| --- | --- |

n)

Energiverkningsgrad under upp- och urladdningscykeln (round trip-verkningsgrad): i början av livscykeln och vid 50 % av livscykeln

| o) | Inre resistans i battericellen och batteripacket. |
| --- | --- |

o)

Inre resistans i battericellen och batteripacket.

| p) | C-värde för relevant livscykelprovning. |
| --- | --- |

p)

C-värde för relevant livscykelprovning.

| q) | De krav på märkning som anges i artikel 13.3 och 13.4. |
| --- | --- |

q)

De krav på märkning som anges i artikel 13.3 och 13.4.

| r) | EU-försäkran om överensstämmelse enligt artikel 18. |
| --- | --- |

r)

EU-försäkran om överensstämmelse enligt artikel 18.

| s) | Information om åtgärder för att motverka att batterier blir avfall och om hantering av förbrukade batterier enligt artikel 74.1 a–f. |
| --- | --- |

s)

Information om åtgärder för att motverka att batterier blir avfall och om hantering av förbrukade batterier enligt artikel 74.1 a–f.

2.   INFORMATION OM BATTERIMODELLEN SOM ENDAST ÄR TILLGÄNGLIG FÖR PERSONER MED ETT LEGITIMT INTRESSE OCH FÖR KOMMISSIONEN

Ett batteripass ska innehålla följande information om batterimodellen, som ska vara tillgänglig endast för personer med ett legitimt intresse och för kommissionen:

| a) | Detaljerad sammansättning, inklusive material som används i katod, anod och elektrolyt. |
| --- | --- |

a)

Detaljerad sammansättning, inklusive material som används i katod, anod och elektrolyt.

| b) | Artikelnummer för komponenter och kontaktuppgifter för källor för reservdelar. |
| --- | --- |

b)

Artikelnummer för komponenter och kontaktuppgifter för källor för reservdelar.

| c) | Demonteringsinformation, som minst ska omfatta följande:






  — | Sprängskisser över batterisystemet som visar battericellernas placering. |
| --- | --- | --- |

c)

Demonteringsinformation, som minst ska omfatta följande:

—

Sprängskisser över batterisystemet som visar battericellernas placering.

| — | Demonteringssekvenser. |
| --- | --- |

—

Demonteringssekvenser.

| — | Typ av och antal fästanordningar som ska öppnas. |
| --- | --- |

—

Typ av och antal fästanordningar som ska öppnas.

| — | Verktyg som krävs för demontering. |
| --- | --- |

—

Verktyg som krävs för demontering.

| — | Varningar om det finns risk för att skada delar. |
| --- | --- |

—

Varningar om det finns risk för att skada delar.

| — | Antal använda celler och layout. |
| --- | --- |

—

Antal använda celler och layout.

| d) | Säkerhetsåtgärder. |
| --- | --- |

d)

Säkerhetsåtgärder.

3.   INFORMATION SOM ENDAST ÄR TILLGÄNGLIG FÖR ANMÄLDA ORGAN, MARKNADSKONTROLLMYNDIGHETER OCH KOMMISSIONEN

Ett batteripass ska innehålla följande information om batterimodellen, som ska vara tillgänglig endast för anmälda organ, marknadskontrollmyndigheter och kommissionen:

| — | Resultat av provningsrapporter som visar att kraven i denna förordning eller i en delegerad akt eller genomförandeakt som antagits enligt denna förordning uppfylls. |
| --- | --- |

—

Resultat av provningsrapporter som visar att kraven i denna förordning eller i en delegerad akt eller genomförandeakt som antagits enligt denna förordning uppfylls.

4.   INFORMATION OCH UPPGIFTER OM ETT ENSKILT BATTERI SOM ENDAST ÄR TILLGÄNGLIGA FÖR PERSONER MED ETT LEGITIMT INTRESSE

Ett batteripass ska innehålla följande specifika information och uppgifter avseende batterimodellen, som ska vara tillgänglig endast för personer med ett legitimt intresse:

| a) | Värdena på de prestanda- och hållbarhetsparametrar som avses i artikel 10.1 när batteriet släpps ut på marknaden och när dess status ändras. |
| --- | --- |

a)

Värdena på de prestanda- och hållbarhetsparametrar som avses i artikel 10.1 när batteriet släpps ut på marknaden och när dess status ändras.

| b) | Information om batteriets hälsotillstånd i enlighet med artikel 14. |
| --- | --- |

b)

Information om batteriets hälsotillstånd i enlighet med artikel 14.

| c) | Information om batteriets status, definierad som ”ursprungligt”, ”ändamålsändring”, ”återanvänt”, ”återtillverkat” eller ”avfall”. |
| --- | --- |

c)

Information om batteriets status, definierad som ”ursprungligt”, ”ändamålsändring”, ”återanvänt”, ”återtillverkat” eller ”avfall”.

| d) | Information och uppgifter som härrör från dess användning, inbegripet antal laddnings- och urladdningscykler och negativa händelser såsom olyckor, samt regelbundet dokumenterad information om miljömässiga driftsförhållanden, inbegripet temperatur, och laddningsstatus. |
| --- | --- |

d)

Information och uppgifter som härrör från dess användning, inbegripet antal laddnings- och urladdningscykler och negativa händelser såsom olyckor, samt regelbundet dokumenterad information om miljömässiga driftsförhållanden, inbegripet temperatur, och laddningsstatus.

---

BILAGA XIV

MINIMIKRAV FÖR TRANSPORTER AV BEGAGNADE BATTERIER

| 1. | Om innehavaren, dvs. den fysiska eller juridiska person som förfogar över de begagnade eller förbrukade batterierna, hävdar att den avser att transportera eller håller på att transportera begagnade batterier och inte förbrukade batterier, ska det, i syfte att skilja mellan begagnade och förbrukade batterier, krävas att innehavaren kan uppvisa följande för att styrka sitt påstående:






  a) | En kopia av fakturan och köpeavtalet eller avtalet om försäljning eller överföring av äganderätten för batterier, i vilket det ska anges att utrustningen är avsedd för direkt återanvändning och att de är fullt fungerande. |
| --- | --- | --- |

1.

a)

En kopia av fakturan och köpeavtalet eller avtalet om försäljning eller överföring av äganderätten för batterier, i vilket det ska anges att utrustningen är avsedd för direkt återanvändning och att de är fullt fungerande.

| b) | Bevis för den bedömning eller provning som har gjorts, i form av en kopia av resultaten såsom provningsintyg, funktionsbevis för varje produkt som ingår i ett batteri eller fraktion därav i sändningen och protokollet som innehåller all dokumentation i enlighet med punkt 3. |
| --- | --- |

b)

Bevis för den bedömning eller provning som har gjorts, i form av en kopia av resultaten såsom provningsintyg, funktionsbevis för varje produkt som ingår i ett batteri eller fraktion därav i sändningen och protokollet som innehåller all dokumentation i enlighet med punkt 3.

| c) | En försäkran från innehavarenatt inte något av det material eller den utrustning som ingår i sändningen är avfall enligt definitionen i artikel 3.1 i direktiv 2008/98/EG. |
| --- | --- |

c)

En försäkran från innehavarenatt inte något av det material eller den utrustning som ingår i sändningen är avfall enligt definitionen i artikel 3.1 i direktiv 2008/98/EG.

| d) | Adekvat skydd mot skador under transport, lastning och lossning, i synnerhet genom att förpackningen är tillräcklig och att lasten är staplad på lämpligt sätt. |
| --- | --- |

d)

Adekvat skydd mot skador under transport, lastning och lossning, i synnerhet genom att förpackningen är tillräcklig och att lasten är staplad på lämpligt sätt.

| 2. | Punkt 1 a och b samt punkt 3 ska inte tillämpas när det visas genom dokumenterade bevis att transporten äger rum inom ramen för ett överföringsavtal mellan företag och att






  a) | det begagnade batteriet skickas tillbaka till producenten eller en tredje part som agerar för dennes räkning, som för reparation enligt garantin med avsikten att återanvända det, eller |
| --- | --- | --- |

2.

a)

det begagnade batteriet skickas tillbaka till producenten eller en tredje part som agerar för dennes räkning, som för reparation enligt garantin med avsikten att återanvända det, eller

| b) | det begagnade batteriet för yrkesmässig användning skickas till producenten eller en tredje part som agerar för dennes räkning eller tredjepartsanläggningar i länder som omfattas av OECD-rådets beslut C(2001)107/slutligt om kontroll av gränsöverskridande transporter av avfall avsett för återvinning, för renovering eller reparation enligt gällande avtal med avsikten att återanvända det, eller |
| --- | --- |

b)

det begagnade batteriet för yrkesmässig användning skickas till producenten eller en tredje part som agerar för dennes räkning eller tredjepartsanläggningar i länder som omfattas av OECD-rådets beslut C(2001)107/slutligt om kontroll av gränsöverskridande transporter av avfall avsett för återvinning, för renovering eller reparation enligt gällande avtal med avsikten att återanvända det, eller

| c) | det begagnade batteriet för yrkesmässig användning och är defekt skickas till producenten eller en tredje part som agerar för dennes räkning för analys av de grundläggande problemen enligt gällande avtal, när en sådan analys endast kan utföras av producenten eller tredje part som agerar för dennes räkning. |
| --- | --- |

c)

det begagnade batteriet för yrkesmässig användning och är defekt skickas till producenten eller en tredje part som agerar för dennes räkning för analys av de grundläggande problemen enligt gällande avtal, när en sådan analys endast kan utföras av producenten eller tredje part som agerar för dennes räkning.

| 3. | I syfte att visa att batterierna som transporteras utgör begagnade batterier och inte förbrukade batterier ska innehavaren gå igenom följande steg för provning och dokumentation: | Steg 1: Provning






  a) | Batteriets hälsotillstånd ska provas och förekomsten av farliga ämnen ska utvärderas. |
| --- | --- | --- | --- |

3.

Steg 1: Provning

a)

Batteriets hälsotillstånd ska provas och förekomsten av farliga ämnen ska utvärderas.

| b) | Resultaten av utvärderingen och provningen enligt led a ska dokumenteras. |
| --- | --- |

b)

Resultaten av utvärderingen och provningen enligt led a ska dokumenteras.

| | Steg 2: Dokumentation






  a) | Dokumentationen ska fästas på ett säkert men inte permanent sätt antingen på det begagnade batteriet i fråga, om det begagnade batteriet inte harförpackats, eller på förpackningen på ett sådant sätt att dokumentationen kan läsas utan att förpackningen behöver avlägsnas. |
| --- | --- | --- |

Steg 2: Dokumentation

a)

Dokumentationen ska fästas på ett säkert men inte permanent sätt antingen på det begagnade batteriet i fråga, om det begagnade batteriet inte harförpackats, eller på förpackningen på ett sådant sätt att dokumentationen kan läsas utan att förpackningen behöver avlägsnas.

| b) | Dokumentationen ska innehålla följande uppgifter:






  — | Batteriets eller fraktionens namn. |
| --- | --- | --- |

b)

Dokumentationen ska innehålla följande uppgifter:

—

Batteriets eller fraktionens namn.

| — | Batteriets eller fraktionens identifikationsnummer, i tillämpliga fall. |
| --- | --- |

—

Batteriets eller fraktionens identifikationsnummer, i tillämpliga fall.

| — | Produktionsår, om det är tillgängligt. |
| --- | --- |

—

Produktionsår, om det är tillgängligt.

| — | Namn och adress till det företag som ansvarar för att prova hälsotillståndet. |
| --- | --- |

—

Namn och adress till det företag som ansvarar för att prova hälsotillståndet.

| — | Vilken typ av provning som utförts för steg 1. |
| --- | --- |

—

Vilken typ av provning som utförts för steg 1.

| — | Resultat av de provningar som utförts i steg 1 inbegripet provningsdatum. |
| --- | --- |

—

Resultat av de provningar som utförts i steg 1 inbegripet provningsdatum.

| 4. | Utöver den dokumentation som krävs enligt punkterna 1, 2 och 3 ska varje sändning t.ex. varje container eller lastbil med begagnade batterier åtföljas av följande:






  a) | Ett relevant transportdokument. |
| --- | --- | --- |

4.

a)

Ett relevant transportdokument.

| b) | En ansvarsförsäkran från den som är ansvarig. |
| --- | --- |

b)

En ansvarsförsäkran från den som är ansvarig.

| 5. | Om det varken finns bevis på att ett föremål inte är ett begagnat batteri, och inte ett förbrukat batteri, i form av den dokumentation som krävs enligt punkterna 1, 2, 3 och 4, eller lämpligt skydd mot skador under transport, lastning och lossning, i synnerhet genom att förpackningen är tillräcklig och att lasten är staplad på lämpligt sätt, vilket den som har organiserat transporten är skyldig att göra, ska föremålet anses vara avfall och det ska förutsättas att transporten är olaglig. I sådana fall ska sändningen hanteras i enlighet med artiklarna 24 och 25 i förordning (EG) nr 1013/2006. |
| --- | --- |

5.

---

BILAGA XV

JÄMFÖRELSETABELL

| Direktiv 2006/66/EG | Denna förordning |
| --- | --- |
| Artikel 1 | Artikel 1 |
| Artikel 1 första stycket led 1 | Artikel 1.1 |
| Artikel 1 första stycket led 2 | Artikel 1.1 |
| Artikel 1 andra stycket | — |
| Artikel 2 | Artikel 1.3, 1.4 och 1.5 |
| Artikel 2.1 | Artikel 1.3 och 1.4 |
| Artikel 2.2 | Artikel 1.5 |
| Artikel 2.2 a | Artikel 1.5 a |
| Artikel 2.2 b | Artikel 1.5 a |
| Artikel 3 | Artikel 3 |
| Artikel 3.1 | Artikel 3.1.1 |
| Artikel 3.2 | Artikel 3.1.2 |
| Artikel 3.3 | Artikel 3.1.9 |
| Artikel 3.4 | — |
| Artikel 3.5 | Artikel 3.1.12 |
| Artikel 3.6 | Artikel 3.1.13 |
| Artikel 3.7 | Artikel 3.1.50 |
| Artikel 3.8 | Artikel 3.2 a |
| Artikel 3.9 | — |
| Artikel 3.10 | Artikel 3.1.53 |
| Artikel 3.11 | Artikel 3.1.26 |
| Artikel 3.12 | Artikel 3.1.47 |
| Artikel 3.13 | Artikel 3.1.65 |
| Artikel 3.14 | Artikel 3.1.16 |
| Artikel 3.15 | Artikel 3.1.22 |
| Artikel 3.16 | — |
| Artikel 3.17 | — |
| Artikel 4 | Artikel 6 |
| Artikel 4.1 | Bilaga I |
| Artikel 4.1 a | Bilaga I, post 1 |
| Artikel 4.1 b | Bilaga I, post 2 |
| Artikel 4.2 | — |
| Artikel 4.3 | — |
| Artikel 4.3 a | — |
| Artikel 4.3 b | — |
| Artikel 4.3 c | — |
| Artikel 4.4 | — |
| Artikel 5 | — |
| Artikel 6 | Artikel 4 |
| Artikel 6.1 | Artikel 4.1 |
| Artikel 6.2 | — |
| Artikel 7 | Artikel 2 |
| Artikel 8 | Artiklarna 59–62 och 64–67 |
| Artikel 8.1 | Artikel 59 |
| Artikel 8.1 första stycket a | Artikel 59.1 a Artikel 59.1 b |
| Artikel 8.1 första stycket b | Artikel 62 |
| Artikel 8.1 första stycket c | Artikel 61.1 Artikel 62.1 |
| Artikel 8.1 första stycket d | Artikel 59.2 a ii Artikel 61.1 c |
| Artikel 8.1 andra stycket | Artikel 59.5 |
| Artikel 8.2 | Artikel 59.1 och 59.2 |
| Artikel 8.2 a | Artikel 59.1 och 59.2 |
| Artikel 8.2 b | Artikel 59.2 |
| Artikel 8.2 c | — |
| Artikel 8.3 | Artikel 61 |
| Artikel 8.4 | Artikel 61 |
| Artikel 9 | — |
| Artikel 10 | Artiklarna 59, 60 och 69 |
| Artikel 10.1 | — |
| Artikel 10.1 andra stycket | Artikel 75.4 |
| Artikel 10.2 | Artiklarna 59 och 60 |
| Artikel 10.2 a | — |
| Artikel 10.2 b | Artikel 59.3, artikel 60.3 |
| Artikel 10.3 | Artikel 69.2 och artikel 76.1 andra stycket |
| Artikel 10.4 | — |
| Artikel 11 | Artikel 11 |
| Artikel 11 första stycket | Artikel 11.1 |
| Artikel 11 andra stycket | Artikel 11.3 |
| Artikel 12 | Artikel 70 |
| Artikel 12.1 | Artikel 70.2 |
| Artikel 12.1 första stycket a | Artikel 59.1 f, artikel 60.1 f och artikel 61.3 c |
| Artikel 12.1 första stycket b | Artikel 71.1 |
| Artikel 12.1 andra stycket | — |
| Artikel 12.1 tredje stycket | — |
| Artikel 12.2 | Artikel 71.4 |
| Artikel 12.3 | Artikel 70.3 |
| Artikel 12.4 | Artikel 71.2 och 71.3 |
| Artikel 12.5 | Artikel 75.5 c och artikel 76.1 d |
| Artikel 12.6 | Artikel 71.4 |
| Artikel 13 | — |
| Artikel 13.1 | — |
| Artikel 13.2 | — |
| Artikel 14 | Artikel 70.1 |
| Artikel 15 | Artikel 72 |
| Artikel 15.1 | Artikel 72.1 |
| Artikel 15.2 | Artikel 72.3 |
| Artikel 15.3 | Artikel 72.4 |
| Artikel 16 | Artikel 56 |
| Artikel 16.1 | Artikel 56.1 och 56.4 |
| Artikel 16.1 a | Artikel 56.4 a |
| Artikel 16.1 b | Artikel 56.4 a |
| Artikel 16.2 | — |
| Artikel 16.3 | Artikel 56.1 c |
| Artikel 16.4 | Artikel 74.5 |
| Artikel 16.5 | — |
| Artikel 16.6 | — |
| Artikel 17 | Artikel 55 |
| Artikel 18 | Artikel 57.2 c |
| Artikel 18.1 | — |
| Artikel 18.2 | — |
| Artikel 18.3 | — |
| Artikel 19 | Artiklarna 59.1, 60.1, 61.1, 62 och 64–67 |
| Artikel 19.1 | Artiklarna 59.2, 60.2, 61.1, 62, 65, 66 och 67 |
| Artikel 19.2 | Artikel 57.2 c |
| Artikel 20 | Artikel 74 |
| Artikel 20.1 | Artikel 74.1 |
| Artikel 20.1 a | Artikel 74.1 f |
| Artikel 20.1 b | Artikel 74.1 b |
| Artikel 20.1 c | Artikel 74.1 c |
| Artikel 20.1 d | Artikel 74.1 b |
| Artikel 20.1 e | Artikel 74.1 e |
| Artikel 20.2 | Artikel 74 |
| Artikel 20.3 | Artikel 74.4 |
| Artikel 21 | Artikel 20 Artikel 13, bilaga VI delarna A, B och C |
| Artikel 21.1 | Artikel 13.4 |
| Artikel 21.2 | Artikel 13.2 |
| Artikel 21.3 | Artikel 13.5 |
| Artikel 21.4 | Artikel 13.4 |
| Artikel 21.5 | Artikel 13.4 |
| Artikel 21.6 | — |
| Artikel 21.7 | — |
| Artikel 22a | — |
| Artikel 23 | Artikel 94 |
| Artikel 23.1 | Artikel 94.1 |
| Artikel 23.2 | Artikel 94.2 |
| Artikel 23.2 a | — |
| Artikel 23.2 b | Artikel 94.2 första stycket e |
| Artikel 23.2 c | Artikel 71.5 och 6 |
| Artikel 23.3 | Artikel 94.2 andra stycket |
| Artikel 23a | Artikel 89 |
| Artikel 23a.1 | Artikel 89.1 |
| Artikel 23a.2 | Artikel 89.2 |
| Artikel 23a.3 | Artikel 89.3 |
| Artikel 23a.4 | Artikel 89.5 |
| Artikel 23a.5 | Artikel 89.6 |
| Artikel 24 | Artikel 90 |
| Artikel 24.1 | Artikel 90.1 |
| Artikel 24.2 | Artikel 90.3 |
| Artikel 24.2 andra stycket | Artikel 90.3 andra stycket |
| Artikel 25 | Artikel 93 |
| Artikel 26 | — |
| Artikel 27 | — |
| Artikel 28 | Artikel 95 |
| Artikel 29 | Artikel 96 |
| Artikel 30 | — |
| Bilaga I | Bilaga XI |
| Bilaga II | Bilaga VI del B |
| Bilaga III | Bilaga XII |
| Bilaga III del A | Bilaga XII del A |
| Bilaga III del B | Bilaga XII del B |
| Bilaga IV | Artikel 55 |

Direktiv 2006/66/EG

Denna förordning

Artikel 1

Artikel 1

Artikel 1 första stycket led 1

Artikel 1.1

Artikel 1 första stycket led 2

Artikel 1.1

Artikel 1 andra stycket

—

Artikel 2

Artikel 1.3, 1.4 och 1.5

Artikel 2.1

Artikel 1.3 och 1.4

Artikel 2.2

Artikel 1.5

Artikel 2.2 a

Artikel 1.5 a

Artikel 2.2 b

Artikel 1.5 a

Artikel 3

Artikel 3

Artikel 3.1

Artikel 3.1.1

Artikel 3.2

Artikel 3.1.2

Artikel 3.3

Artikel 3.1.9

Artikel 3.4

—

Artikel 3.5

Artikel 3.1.12

Artikel 3.6

Artikel 3.1.13

Artikel 3.7

Artikel 3.1.50

Artikel 3.8

Artikel 3.2 a

Artikel 3.9

—

Artikel 3.10

Artikel 3.1.53

Artikel 3.11

Artikel 3.1.26

Artikel 3.12

Artikel 3.1.47

Artikel 3.13

Artikel 3.1.65

Artikel 3.14

Artikel 3.1.16

Artikel 3.15

Artikel 3.1.22

Artikel 3.16

—

Artikel 3.17

—

Artikel 4

Artikel 6

Artikel 4.1

Bilaga I

Artikel 4.1 a

Bilaga I, post 1

Artikel 4.1 b

Bilaga I, post 2

Artikel 4.2

—

Artikel 4.3

—

Artikel 4.3 a

—

Artikel 4.3 b

—

Artikel 4.3 c

—

Artikel 4.4

—

Artikel 5

—

Artikel 6

Artikel 4

Artikel 6.1

Artikel 4.1

Artikel 6.2

—

Artikel 7

Artikel 2

Artikel 8

Artiklarna 59–62 och 64–67

Artikel 8.1

Artikel 59

Artikel 8.1 första stycket a

Artikel 59.1 a Artikel 59.1 b

Artikel 8.1 första stycket b

Artikel 62

Artikel 8.1 första stycket c

Artikel 61.1 Artikel 62.1

Artikel 8.1 första stycket d

Artikel 59.2 a ii Artikel 61.1 c

Artikel 8.1 andra stycket

Artikel 59.5

Artikel 8.2

Artikel 59.1 och 59.2

Artikel 8.2 a

Artikel 59.1 och 59.2

Artikel 8.2 b

Artikel 59.2

Artikel 8.2 c

—

Artikel 8.3

Artikel 61

Artikel 8.4

Artikel 61

Artikel 9

—

Artikel 10

Artiklarna 59, 60 och 69

Artikel 10.1

—

Artikel 10.1 andra stycket

Artikel 75.4

Artikel 10.2

Artiklarna 59 och 60

Artikel 10.2 a

—

Artikel 10.2 b

Artikel 59.3, artikel 60.3

Artikel 10.3

Artikel 69.2 och artikel 76.1 andra stycket

Artikel 10.4

—

Artikel 11

Artikel 11

Artikel 11 första stycket

Artikel 11.1

Artikel 11 andra stycket

Artikel 11.3

Artikel 12

Artikel 70

Artikel 12.1

Artikel 70.2

Artikel 12.1 första stycket a

Artikel 59.1 f, artikel 60.1 f och artikel 61.3 c

Artikel 12.1 första stycket b

Artikel 71.1

Artikel 12.1 andra stycket

—

Artikel 12.1 tredje stycket

—

Artikel 12.2

Artikel 71.4

Artikel 12.3

Artikel 70.3

Artikel 12.4

Artikel 71.2 och 71.3

Artikel 12.5

Artikel 75.5 c och artikel 76.1 d

Artikel 12.6

Artikel 71.4

Artikel 13

—

Artikel 13.1

—

Artikel 13.2

—

Artikel 14

Artikel 70.1

Artikel 15

Artikel 72

Artikel 15.1

Artikel 72.1

Artikel 15.2

Artikel 72.3

Artikel 15.3

Artikel 72.4

Artikel 16

Artikel 56

Artikel 16.1

Artikel 56.1 och 56.4

Artikel 16.1 a

Artikel 56.4 a

Artikel 16.1 b

Artikel 56.4 a

Artikel 16.2

—

Artikel 16.3

Artikel 56.1 c

Artikel 16.4

Artikel 74.5

Artikel 16.5

—

Artikel 16.6

—

Artikel 17

Artikel 55

Artikel 18

Artikel 57.2 c

Artikel 18.1

—

Artikel 18.2

—

Artikel 18.3

—

Artikel 19

Artiklarna 59.1, 60.1, 61.1, 62 och 64–67

Artikel 19.1

Artiklarna 59.2, 60.2, 61.1, 62, 65, 66 och 67

Artikel 19.2

Artikel 57.2 c

Artikel 20

Artikel 74

Artikel 20.1

Artikel 74.1

Artikel 20.1 a

Artikel 74.1 f

Artikel 20.1 b

Artikel 74.1 b

Artikel 20.1 c

Artikel 74.1 c

Artikel 20.1 d

Artikel 74.1 b

Artikel 20.1 e

Artikel 74.1 e

Artikel 20.2

Artikel 74

Artikel 20.3

Artikel 74.4

Artikel 21

Artikel 20 Artikel 13, bilaga VI delarna A, B och C

Artikel 21.1

Artikel 13.4

Artikel 21.2

Artikel 13.2

Artikel 21.3

Artikel 13.5

Artikel 21.4

Artikel 13.4

Artikel 21.5

Artikel 13.4

Artikel 21.6

—

Artikel 21.7

—

Artikel 22a

—

Artikel 23

Artikel 94

Artikel 23.1

Artikel 94.1

Artikel 23.2

Artikel 94.2

Artikel 23.2 a

—

Artikel 23.2 b

Artikel 94.2 första stycket e

Artikel 23.2 c

Artikel 71.5 och 6

Artikel 23.3

Artikel 94.2 andra stycket

Artikel 23a

Artikel 89

Artikel 23a.1

Artikel 89.1

Artikel 23a.2

Artikel 89.2

Artikel 23a.3

Artikel 89.3

Artikel 23a.4

Artikel 89.5

Artikel 23a.5

Artikel 89.6

Artikel 24

Artikel 90

Artikel 24.1

Artikel 90.1

Artikel 24.2

Artikel 90.3

Artikel 24.2 andra stycket

Artikel 90.3 andra stycket

Artikel 25

Artikel 93

Artikel 26

—

Artikel 27

—

Artikel 28

Artikel 95

Artikel 29

Artikel 96

Artikel 30

—

Bilaga I

Bilaga XI

Bilaga II

Bilaga VI del B

Bilaga III

Bilaga XII

Bilaga III del A

Bilaga XII del A

Bilaga III del B

Bilaga XII del B

Bilaga IV

Artikel 55

---

| 28.7.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 191/118 |
| --- | --- | --- | --- |

28.7.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 191/118

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2023/1543

av den 12 juli 2023

om europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder för elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden och för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd till följd av straffrättsliga förfaranden

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 82.1,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och

av följande skäl:

| (1) | Unionen har satt som mål att bevara och utveckla ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. I syfte att gradvis upprätta ett sådant område ska unionen besluta om åtgärder rörande straffrättsligt samarbete på grundval av principen om ömsesidigt erkännande av domar och rättsliga avgöranden, vilken sedan Europeiska rådets möte i Tammerfors den 15 och 16 oktober 1999 allmänt anses vara en hörnsten i det straffrättsliga samarbetet inom unionen. |
| --- | --- |

(1)

Unionen har satt som mål att bevara och utveckla ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. I syfte att gradvis upprätta ett sådant område ska unionen besluta om åtgärder rörande straffrättsligt samarbete på grundval av principen om ömsesidigt erkännande av domar och rättsliga avgöranden, vilken sedan Europeiska rådets möte i Tammerfors den 15 och 16 oktober 1999 allmänt anses vara en hörnsten i det straffrättsliga samarbetet inom unionen.

| (2) | Åtgärder för att inhämta och bevara elektroniska bevis är allt viktigare för brottsutredningar och åtal i hela unionen. Effektiva förfaranden för att inhämta elektroniska bevis är av yttersta vikt för att bekämpa brottslighet, och sådana förfaranden bör omfattas av villkor och skyddsåtgärder som säkerställer full efterlevnad av de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (stadgan), i synnerhet principerna om nödvändighet och proportionalitet, rättssäkerhet, integritetsskydd och skydd av personuppgifter samt konfidentialitet vid kommunikation. |
| --- | --- |

(2)

Åtgärder för att inhämta och bevara elektroniska bevis är allt viktigare för brottsutredningar och åtal i hela unionen. Effektiva förfaranden för att inhämta elektroniska bevis är av yttersta vikt för att bekämpa brottslighet, och sådana förfaranden bör omfattas av villkor och skyddsåtgärder som säkerställer full efterlevnad av de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (stadgan), i synnerhet principerna om nödvändighet och proportionalitet, rättssäkerhet, integritetsskydd och skydd av personuppgifter samt konfidentialitet vid kommunikation.

| (3) | I det gemensamma uttalandet av den 24 mars 2016 från EU:s ministrar med ansvar för rättsliga och inrikes frågor och företrädare för unionsinstitutionerna om terrorattackerna i Bryssel poängterades behovet av att, som en prioritering, snabbare och effektivare säkra och inhämta digitala bevis samt fastställa konkreta åtgärder för att göra detta. |
| --- | --- |

(3)

I det gemensamma uttalandet av den 24 mars 2016 från EU:s ministrar med ansvar för rättsliga och inrikes frågor och företrädare för unionsinstitutionerna om terrorattackerna i Bryssel poängterades behovet av att, som en prioritering, snabbare och effektivare säkra och inhämta digitala bevis samt fastställa konkreta åtgärder för att göra detta.

| (4) | I rådets slutsatser av den 9 juni 2016 betonades den allt större betydelsen av elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden samt vikten av att skydda cyberrymden från oegentligheter och brottslig verksamhet, för våra ekonomiers och samhällens skull, och därmed behovet inom brottsbekämpande myndigheter och rättsliga myndigheter av effektiva verktyg för att utreda och lagföra it-relaterade brott. |
| --- | --- |

(4)

I rådets slutsatser av den 9 juni 2016 betonades den allt större betydelsen av elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden samt vikten av att skydda cyberrymden från oegentligheter och brottslig verksamhet, för våra ekonomiers och samhällens skull, och därmed behovet inom brottsbekämpande myndigheter och rättsliga myndigheter av effektiva verktyg för att utreda och lagföra it-relaterade brott.

| (5) | I det gemensamma meddelandet från kommissionen och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik till Europaparlamentet och rådet av den 13 september 2017 om resiliens, avskräckning och försvar: ett starkt cyberförsvar för EU betonade kommissionen att en effektiv utredning och lagföring av cyberbrott är en viktig faktor för att avskräcka från cyberbrott, och att dagens förfaranden måste anpassas bättre till internetåldern. Cyberangreppen kan ibland överväldiga dagens förfaranden och därmed skapa särskilda behov av snabbt samarbete över gränserna. |
| --- | --- |

(5)

I det gemensamma meddelandet från kommissionen och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik till Europaparlamentet och rådet av den 13 september 2017 om resiliens, avskräckning och försvar: ett starkt cyberförsvar för EU betonade kommissionen att en effektiv utredning och lagföring av cyberbrott är en viktig faktor för att avskräcka från cyberbrott, och att dagens förfaranden måste anpassas bättre till internetåldern. Cyberangreppen kan ibland överväldiga dagens förfaranden och därmed skapa särskilda behov av snabbt samarbete över gränserna.

| (6) | I Europaparlamentets resolution av den 3 oktober 2017 om kampen mot it-brottslighet (3) underströks behovet av att finna sätt att snabbare säkra och inhämta elektroniska bevis samt betydelsen av ett nära samarbete mellan brottsbekämpande myndigheter, tredjeländer och tjänsteleverantörer som är verksamma på europeiskt territorium, i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (4) och Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 (5), och befintliga avtal om ömsesidig rättslig hjälp. I Europaparlamentets resolution betonades också att det befintliga fragmenterade regelverket kan skapa problem för tjänsteleverantörer som försöker svara på framställningar på brottsbekämpningsområdet, och kommissionen uppmanades att lägga fram ett förslag till en europeisk rättslig ram för elektroniska bevis, med lämpliga skyddsåtgärder för alla berörda parters rättigheter och friheter, samtidigt som kommissionens pågående arbete välkomnades för att skapa en samarbetsplattform med en säker kommunikationskanal för digitalt utbyte av europeiska utredningsorder för elektroniska bevis och svar mellan rättsliga myndigheter i unionen. |
| --- | --- |

(6)

I Europaparlamentets resolution av den 3 oktober 2017 om kampen mot it-brottslighet (3) underströks behovet av att finna sätt att snabbare säkra och inhämta elektroniska bevis samt betydelsen av ett nära samarbete mellan brottsbekämpande myndigheter, tredjeländer och tjänsteleverantörer som är verksamma på europeiskt territorium, i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (4) och Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 (5), och befintliga avtal om ömsesidig rättslig hjälp. I Europaparlamentets resolution betonades också att det befintliga fragmenterade regelverket kan skapa problem för tjänsteleverantörer som försöker svara på framställningar på brottsbekämpningsområdet, och kommissionen uppmanades att lägga fram ett förslag till en europeisk rättslig ram för elektroniska bevis, med lämpliga skyddsåtgärder för alla berörda parters rättigheter och friheter, samtidigt som kommissionens pågående arbete välkomnades för att skapa en samarbetsplattform med en säker kommunikationskanal för digitalt utbyte av europeiska utredningsorder för elektroniska bevis och svar mellan rättsliga myndigheter i unionen.

| (7) | Nätverksbaserade tjänster kan tillhandahållas från vilken plats som helst och kräver inte fysisk infrastruktur, lokaler eller personal i det land där den relevanta tjänsten erbjuds. Därför lagras relevanta elektroniska bevis ofta utanför den utredande staten eller av en tjänsteleverantör som har ett verksamhetsställe utanför den staten, vilket skapar utmaningar när det gäller insamling av elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden. |
| --- | --- |

(7)

Nätverksbaserade tjänster kan tillhandahållas från vilken plats som helst och kräver inte fysisk infrastruktur, lokaler eller personal i det land där den relevanta tjänsten erbjuds. Därför lagras relevanta elektroniska bevis ofta utanför den utredande staten eller av en tjänsteleverantör som har ett verksamhetsställe utanför den staten, vilket skapar utmaningar när det gäller insamling av elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden.

| (8) | På grund av det sätt på vilket nätverksbaserade tjänster tillhandahålls riktas framställningar om rättsligt samarbete ofta till stater där många tjänsteleverantörer är etablerade. Dessutom har antalet framställningar ökat mångfaldigt på grund av att användningen av nätverksbaserade tjänster ökar. Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/41/EU (6) gör det möjligt att utfärda en europeisk utredningsorder för insamling av bevis i en annan medlemsstat. I den konvention som upprättats av rådet i enlighet med artikel 34 i fördraget om Europeiska unionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater (7) (konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål) föreskrivs också en möjlighet att begära bevis från en annan medlemsstat. De förfaranden och tidsfrister som föreskrivs i direktiv 2014/41/EU om en europeisk utredningsorder och i konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål är inte alltid lämpliga för elektroniska bevis, som är mer flyktiga till sin natur och lättare och snabbare kan komma att raderas. Det tar ofta lång tid att inhämta elektroniska bevis genom kanaler för rättsligt samarbete, vilket leder till situationer där de ledtrådar bevisen kan ge kanske inte längre är tillgängliga. Dessutom finns ingen harmoniserad ram för samarbete med tjänsteleverantörer, samtidigt som vissa leverantörer i tredjeländer tar emot direkta framställningar om andra uppgifter än innehållsdata i enlighet med vad som tillåts enligt deras tillämpliga nationella rätt. Följaktligen förlitar sig medlemsstater i allt högre grad på kanaler för frivilligt direkt samarbete med tjänsteleverantörer när sådana finns, och de tillämpar olika nationella verktyg, villkor och förfaranden. Vissa medlemsstater har vidtagit ensidiga åtgärder för innehållsdata, medan andra fortfarande förlitar sig på rättsligt samarbete. |
| --- | --- |

(8)

På grund av det sätt på vilket nätverksbaserade tjänster tillhandahålls riktas framställningar om rättsligt samarbete ofta till stater där många tjänsteleverantörer är etablerade. Dessutom har antalet framställningar ökat mångfaldigt på grund av att användningen av nätverksbaserade tjänster ökar. Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/41/EU (6) gör det möjligt att utfärda en europeisk utredningsorder för insamling av bevis i en annan medlemsstat. I den konvention som upprättats av rådet i enlighet med artikel 34 i fördraget om Europeiska unionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater (7) (konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål) föreskrivs också en möjlighet att begära bevis från en annan medlemsstat. De förfaranden och tidsfrister som föreskrivs i direktiv 2014/41/EU om en europeisk utredningsorder och i konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål är inte alltid lämpliga för elektroniska bevis, som är mer flyktiga till sin natur och lättare och snabbare kan komma att raderas. Det tar ofta lång tid att inhämta elektroniska bevis genom kanaler för rättsligt samarbete, vilket leder till situationer där de ledtrådar bevisen kan ge kanske inte längre är tillgängliga. Dessutom finns ingen harmoniserad ram för samarbete med tjänsteleverantörer, samtidigt som vissa leverantörer i tredjeländer tar emot direkta framställningar om andra uppgifter än innehållsdata i enlighet med vad som tillåts enligt deras tillämpliga nationella rätt. Följaktligen förlitar sig medlemsstater i allt högre grad på kanaler för frivilligt direkt samarbete med tjänsteleverantörer när sådana finns, och de tillämpar olika nationella verktyg, villkor och förfaranden. Vissa medlemsstater har vidtagit ensidiga åtgärder för innehållsdata, medan andra fortfarande förlitar sig på rättsligt samarbete.

| (9) | Det fragmenterade regelverket skapar problem för brottsbekämpande myndigheter och rättsliga myndigheter samt för tjänsteleverantörer som försöker svara på rättsliga framställningar om elektroniska bevis, eftersom de i allt större utsträckning ställs inför osäkerhet om rättsläget och, potentiellt, lagkonflikter. Därför finns det ett behov av att fastställa särskilda regler för gränsöverskridande rättsligt samarbete för bevarande och utlämnande av elektroniska bevis, som tar hänsyn till den särskilda karaktären hos elektroniska bevis. Sådana regler bör inbegripa en skyldighet för tjänsteleverantörer som omfattas av denna förordnings tillämpningsområde att svara direkt på framställningar från myndigheter i en annan medlemsstat. Denna förordning kommer därför att komplettera befintlig unionsrätt och klargöra de regler som är tillämpliga på brottsbekämpande myndigheter och rättsliga myndigheter samt på tjänsteleverantörer på området för elektroniska bevis, samtidigt som full efterlevnad av de grundläggande rättigheterna säkerställs. |
| --- | --- |

(9)

Det fragmenterade regelverket skapar problem för brottsbekämpande myndigheter och rättsliga myndigheter samt för tjänsteleverantörer som försöker svara på rättsliga framställningar om elektroniska bevis, eftersom de i allt större utsträckning ställs inför osäkerhet om rättsläget och, potentiellt, lagkonflikter. Därför finns det ett behov av att fastställa särskilda regler för gränsöverskridande rättsligt samarbete för bevarande och utlämnande av elektroniska bevis, som tar hänsyn till den särskilda karaktären hos elektroniska bevis. Sådana regler bör inbegripa en skyldighet för tjänsteleverantörer som omfattas av denna förordnings tillämpningsområde att svara direkt på framställningar från myndigheter i en annan medlemsstat. Denna förordning kommer därför att komplettera befintlig unionsrätt och klargöra de regler som är tillämpliga på brottsbekämpande myndigheter och rättsliga myndigheter samt på tjänsteleverantörer på området för elektroniska bevis, samtidigt som full efterlevnad av de grundläggande rättigheterna säkerställs.

| (10) | Denna förordning är förenlig med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns i artikel 6 i EU-fördraget och i stadgan, i internationell rätt och i internationella avtal i vilka unionen eller samtliga medlemsstater är part, inbegripet Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, samt i medlemsstaternas konstitutioner inom deras respektive tillämpningsområde. Sådana rättigheter och principer omfattar särskilt rätten till frihet och säkerhet, respekten för privatlivet och familjelivet, skyddet av personuppgifter, näringsfriheten, rätten till egendom, rätten till ett effektivt rättsmedel och till en opartisk domstol, presumtionen för oskuld och rätten till försvar, principerna om laglighet och proportionalitet samt rätten att i straffrättsliga förfaranden inte bli dömd eller straffad två gånger för samma brott. |
| --- | --- |

(10)

Denna förordning är förenlig med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns i artikel 6 i EU-fördraget och i stadgan, i internationell rätt och i internationella avtal i vilka unionen eller samtliga medlemsstater är part, inbegripet Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, samt i medlemsstaternas konstitutioner inom deras respektive tillämpningsområde. Sådana rättigheter och principer omfattar särskilt rätten till frihet och säkerhet, respekten för privatlivet och familjelivet, skyddet av personuppgifter, näringsfriheten, rätten till egendom, rätten till ett effektivt rättsmedel och till en opartisk domstol, presumtionen för oskuld och rätten till försvar, principerna om laglighet och proportionalitet samt rätten att i straffrättsliga förfaranden inte bli dömd eller straffad två gånger för samma brott.

| (11) | Ingenting i denna förordning bör tolkas som ett förbud för en verkställande myndighet att vägra en europeisk utlämnandeorder om det på grundval av objektiva faktorer finns skäl att tro att den europeiska utlämnandeordern har utfärdats för att lagföra eller straffa en person på grund av dennes kön, ras eller etniska ursprung, religion, sexuella läggning eller könsidentitet, nationalitet, språk eller politiska uppfattning eller att den berörda personens ställning skulle kunna skadas av något av dessa skäl. |
| --- | --- |

(11)

Ingenting i denna förordning bör tolkas som ett förbud för en verkställande myndighet att vägra en europeisk utlämnandeorder om det på grundval av objektiva faktorer finns skäl att tro att den europeiska utlämnandeordern har utfärdats för att lagföra eller straffa en person på grund av dennes kön, ras eller etniska ursprung, religion, sexuella läggning eller könsidentitet, nationalitet, språk eller politiska uppfattning eller att den berörda personens ställning skulle kunna skadas av något av dessa skäl.

| (12) | Förfarandet med en europeisk utlämnandeorder och en europeisk bevarandeorder för elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden bygger på principen om ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna och en presumtion om att medlemsstaterna respekterar unionsrätten, rättsstatens principer och i synnerhet de grundläggande rättigheterna, som utgör avgörande delar av unionens område med frihet, säkerhet och rättvisa. Ett sådant förfarande gör det möjligt för nationella behöriga myndigheter att översända sådana order direkt till tjänsteleverantörer. |
| --- | --- |

(12)

Förfarandet med en europeisk utlämnandeorder och en europeisk bevarandeorder för elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden bygger på principen om ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna och en presumtion om att medlemsstaterna respekterar unionsrätten, rättsstatens principer och i synnerhet de grundläggande rättigheterna, som utgör avgörande delar av unionens område med frihet, säkerhet och rättvisa. Ett sådant förfarande gör det möjligt för nationella behöriga myndigheter att översända sådana order direkt till tjänsteleverantörer.

| (13) | Respekten för privatlivet och familjelivet samt skyddet av fysiska personer när det gäller behandling av personuppgifter utgör grundläggande rättigheter. I enlighet med artiklarna 7 och 8.1 i stadgan har var och en rätt till respekt för sitt privatliv och familjeliv, sin bostad och sina kommunikationer samt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne. |
| --- | --- |

(13)

Respekten för privatlivet och familjelivet samt skyddet av fysiska personer när det gäller behandling av personuppgifter utgör grundläggande rättigheter. I enlighet med artiklarna 7 och 8.1 i stadgan har var och en rätt till respekt för sitt privatliv och familjeliv, sin bostad och sina kommunikationer samt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne.

| (14) | Vid genomförandet av denna förordning bör medlemsstaterna säkerställa att personuppgifter skyddas och behandlas i enlighet med förordning (EU) 2016/679 och direktiv (EU) 2016/680 samt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG (8), inbegripet vid ytterligare användning, överföring och vidarebefordran av de uppgifter som inhämtats. |
| --- | --- |

(14)

Vid genomförandet av denna förordning bör medlemsstaterna säkerställa att personuppgifter skyddas och behandlas i enlighet med förordning (EU) 2016/679 och direktiv (EU) 2016/680 samt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG (8), inbegripet vid ytterligare användning, överföring och vidarebefordran av de uppgifter som inhämtats.

| (15) | Personuppgifter som inhämtas enligt denna förordning bör behandlas endast om det är nödvändigt och på ett sätt som är proportionellt i förhållande till ändamålen förebyggande, utredning, upptäckt och lagföring av brott eller verkställighet av straffrättsliga påföljder och utövande av rätten till försvar. Medlemsstaterna bör i synnerhet säkerställa att lämpliga strategier och åtgärder för dataskydd tillämpas på översändandet av personuppgifter från behöriga myndigheter till tjänsteleverantörer vid tillämpningen av denna förordning, inbegripet åtgärder för att säkerställa uppgifternas säkerhet. Tjänsteleverantörerna bör säkerställa att samma skyddsåtgärder tillämpas vid översändandet av personuppgifter till behöriga myndigheter. Endast behöriga personer bör ha tillgång till information som innehåller personuppgifter, vilket kan uppnås genom förfaranden för autentisering. |
| --- | --- |

(15)

Personuppgifter som inhämtas enligt denna förordning bör behandlas endast om det är nödvändigt och på ett sätt som är proportionellt i förhållande till ändamålen förebyggande, utredning, upptäckt och lagföring av brott eller verkställighet av straffrättsliga påföljder och utövande av rätten till försvar. Medlemsstaterna bör i synnerhet säkerställa att lämpliga strategier och åtgärder för dataskydd tillämpas på översändandet av personuppgifter från behöriga myndigheter till tjänsteleverantörer vid tillämpningen av denna förordning, inbegripet åtgärder för att säkerställa uppgifternas säkerhet. Tjänsteleverantörerna bör säkerställa att samma skyddsåtgärder tillämpas vid översändandet av personuppgifter till behöriga myndigheter. Endast behöriga personer bör ha tillgång till information som innehåller personuppgifter, vilket kan uppnås genom förfaranden för autentisering.

| (16) | De processuella rättigheter i straffrättsliga förfaranden som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/64/EU (9), 2012/13/EU (10), 2013/48/EU (11), (EU) 2016/343 (12), (EU) 2016/800 (13) och (EU) 2016/1919 (14) bör, inom dessa direktivs tillämpningsområden, tillämpas på straffrättsliga förfaranden som omfattas av denna förordning med avseende på de medlemsstater som är bundna av dessa direktiv. Rättssäkerhetsgarantierna enligt stadgan bör också tillämpas. |
| --- | --- |

(16)

De processuella rättigheter i straffrättsliga förfaranden som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/64/EU (9), 2012/13/EU (10), 2013/48/EU (11), (EU) 2016/343 (12), (EU) 2016/800 (13) och (EU) 2016/1919 (14) bör, inom dessa direktivs tillämpningsområden, tillämpas på straffrättsliga förfaranden som omfattas av denna förordning med avseende på de medlemsstater som är bundna av dessa direktiv. Rättssäkerhetsgarantierna enligt stadgan bör också tillämpas.

| (17) | För att garantera full respekt för de grundläggande rättigheterna bör värdet av bevis som har samlats in vid tillämpningen av denna förordning bedömas av den behöriga rättsliga myndigheten vid en rättegång, i enlighet med nationell rätt och i framförallt i överensstämmelse med rätten till en opartisk domstol och rätten till försvar. |
| --- | --- |

(17)

För att garantera full respekt för de grundläggande rättigheterna bör värdet av bevis som har samlats in vid tillämpningen av denna förordning bedömas av den behöriga rättsliga myndigheten vid en rättegång, i enlighet med nationell rätt och i framförallt i överensstämmelse med rätten till en opartisk domstol och rätten till försvar.

| (18) | I denna förordning fastställs regler enligt vilka en behörig rättslig myndighet i unionen, i straffrättsliga förfaranden eller för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd till följd av straffrättsliga förfaranden, inbegripet brottsutredningar, i enlighet med denna förordning, kan beordra en tjänsteleverantör som erbjuder tjänster i unionen att lämna ut eller bevara elektroniska bevis genom en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder. Denna förordning bör tillämpas i samtliga gränsöverskridande fall när en tjänsteleverantör har sitt utsedda verksamhetsställe eller rättsliga ombud i en annan medlemsstat. Denna förordning påverkar inte de nationella myndigheternas befogenheter att rikta framställningar till tjänsteleverantörer som har ett verksamhetsställe eller är representerade på deras territorium i syfte att säkerställa att dessa följer liknande nationella bestämmelser. |
| --- | --- |

(18)

I denna förordning fastställs regler enligt vilka en behörig rättslig myndighet i unionen, i straffrättsliga förfaranden eller för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd till följd av straffrättsliga förfaranden, inbegripet brottsutredningar, i enlighet med denna förordning, kan beordra en tjänsteleverantör som erbjuder tjänster i unionen att lämna ut eller bevara elektroniska bevis genom en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder. Denna förordning bör tillämpas i samtliga gränsöverskridande fall när en tjänsteleverantör har sitt utsedda verksamhetsställe eller rättsliga ombud i en annan medlemsstat. Denna förordning påverkar inte de nationella myndigheternas befogenheter att rikta framställningar till tjänsteleverantörer som har ett verksamhetsställe eller är representerade på deras territorium i syfte att säkerställa att dessa följer liknande nationella bestämmelser.

| (19) | Denna förordning bör endast reglera insamling av uppgifter som lagras av en tjänsteleverantör vid den tidpunkt då en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder tas emot. Den bör inte föreskriva någon allmän datalagringsskyldighet för tjänsteleverantörer och bör inte leda till någon allmän och odifferentierad lagring av data. Denna förordning bör inte heller ge rätt till dataavlyssning eller inhämtande av uppgifter som har lagrats efter mottagandet av en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder. |
| --- | --- |

(19)

Denna förordning bör endast reglera insamling av uppgifter som lagras av en tjänsteleverantör vid den tidpunkt då en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder tas emot. Den bör inte föreskriva någon allmän datalagringsskyldighet för tjänsteleverantörer och bör inte leda till någon allmän och odifferentierad lagring av data. Denna förordning bör inte heller ge rätt till dataavlyssning eller inhämtande av uppgifter som har lagrats efter mottagandet av en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder.

| (20) | Tillämpningen av denna förordning bör inte påverka tjänsteleverantörernas eller deras användares användning av kryptering. Uppgifter som begärs genom en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder bör tillhandahållas eller bevaras oavsett om de är krypterade eller inte. Denna förordning bör dock inte föreskriva någon skyldighet för tjänsteleverantörer att dekryptera uppgifter. |
| --- | --- |

(20)

Tillämpningen av denna förordning bör inte påverka tjänsteleverantörernas eller deras användares användning av kryptering. Uppgifter som begärs genom en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder bör tillhandahållas eller bevaras oavsett om de är krypterade eller inte. Denna förordning bör dock inte föreskriva någon skyldighet för tjänsteleverantörer att dekryptera uppgifter.

| (21) | I många fall lagras uppgifter, eller behandlas på annat sätt, inte längre i användarens utrustning, utan via en molnbaserad infrastruktur som är tillgänglig var som helst. För att driva sådana tjänster måste tjänsteleverantörer inte ha ett verksamhetsställe eller servrar i en viss jurisdiktion. Därför bör tillämpningen av denna förordning inte vara beroende av den faktiska platsen för tjänsteleverantörens verksamhet eller den lokal där uppgifterna behandlas eller lagras. |
| --- | --- |

(21)

I många fall lagras uppgifter, eller behandlas på annat sätt, inte längre i användarens utrustning, utan via en molnbaserad infrastruktur som är tillgänglig var som helst. För att driva sådana tjänster måste tjänsteleverantörer inte ha ett verksamhetsställe eller servrar i en viss jurisdiktion. Därför bör tillämpningen av denna förordning inte vara beroende av den faktiska platsen för tjänsteleverantörens verksamhet eller den lokal där uppgifterna behandlas eller lagras.

| (22) | Denna förordning påverkar inte myndigheternas utredningsbefogenheter i civilrättsliga eller administrativa förfaranden, inte heller då sådana förfaranden kan leda till sanktioner. |
| --- | --- |

(22)

Denna förordning påverkar inte myndigheternas utredningsbefogenheter i civilrättsliga eller administrativa förfaranden, inte heller då sådana förfaranden kan leda till sanktioner.

| (23) | Eftersom förfaranden för ömsesidig rättslig hjälp kan betraktas som straffrättsliga förfaranden i enlighet med tillämplig nationell rätt i medlemsstaterna bör det tydliggöras att en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder inte bör utfärdas för tillhandahållande av ömsesidig rättslig hjälp till en annan medlemsstat eller ett tredjeland. I sådana fall bör framställningar om ömsesidig rättslig hjälp ställas till den medlemsstat eller det tredjeland som kan tillhandahålla ömsesidig rättslig hjälp enligt nationell rätt. |
| --- | --- |

(23)

Eftersom förfaranden för ömsesidig rättslig hjälp kan betraktas som straffrättsliga förfaranden i enlighet med tillämplig nationell rätt i medlemsstaterna bör det tydliggöras att en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder inte bör utfärdas för tillhandahållande av ömsesidig rättslig hjälp till en annan medlemsstat eller ett tredjeland. I sådana fall bör framställningar om ömsesidig rättslig hjälp ställas till den medlemsstat eller det tredjeland som kan tillhandahålla ömsesidig rättslig hjälp enligt nationell rätt.

| (24) | Inom ramen för straffrättsliga förfaranden bör en europeisk utlämnandeorder och en europeisk bevarandeorder endast utfärdas för specifika straffrättsliga förfaranden rörande ett specifikt brott som redan har ägt rum, efter en individuell bedömning av nödvändigheten och proportionaliteten av en sådan order i varje enskilt fall, med beaktande av den misstänkta eller tilltalade personens rättigheter. |
| --- | --- |

(24)

Inom ramen för straffrättsliga förfaranden bör en europeisk utlämnandeorder och en europeisk bevarandeorder endast utfärdas för specifika straffrättsliga förfaranden rörande ett specifikt brott som redan har ägt rum, efter en individuell bedömning av nödvändigheten och proportionaliteten av en sådan order i varje enskilt fall, med beaktande av den misstänkta eller tilltalade personens rättigheter.

| (25) | Denna förordning bör också tillämpas på förfaranden som inleds av en utfärdande myndighet för att lokalisera en dömd person som har undandragit sig lagföring, i syfte att verkställa fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd till följd av straffrättsliga förfaranden. Om fängelsestraffet eller den andra frihetsberövande åtgärden beslutats genom en dom där personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen bör det emellertid inte vara möjligt att utfärda en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder eftersom medlemsstaternas nationella rätt avseende sådana domar varierar avsevärt inom unionen. |
| --- | --- |

(25)

Denna förordning bör också tillämpas på förfaranden som inleds av en utfärdande myndighet för att lokalisera en dömd person som har undandragit sig lagföring, i syfte att verkställa fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd till följd av straffrättsliga förfaranden. Om fängelsestraffet eller den andra frihetsberövande åtgärden beslutats genom en dom där personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen bör det emellertid inte vara möjligt att utfärda en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder eftersom medlemsstaternas nationella rätt avseende sådana domar varierar avsevärt inom unionen.

| (26) | Denna förordning bör tillämpas på tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster i unionen, och det bör vara möjligt att utfärda de order som föreskrivs i denna förordning endast för uppgifter som hänför sig till tjänster som erbjuds i unionen. Tjänster som erbjuds uteslutande utanför unionen bör inte omfattas av denna förordnings tillämpningsområde, även om tjänsteleverantören har ett verksamhetsställe i unionen. Därför bör denna förordning inte tillåta åtkomst till andra uppgifter än uppgifter som rör de tjänster som erbjuds användaren i unionen av dessa tjänsteleverantörer. |
| --- | --- |

(26)

Denna förordning bör tillämpas på tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster i unionen, och det bör vara möjligt att utfärda de order som föreskrivs i denna förordning endast för uppgifter som hänför sig till tjänster som erbjuds i unionen. Tjänster som erbjuds uteslutande utanför unionen bör inte omfattas av denna förordnings tillämpningsområde, även om tjänsteleverantören har ett verksamhetsställe i unionen. Därför bör denna förordning inte tillåta åtkomst till andra uppgifter än uppgifter som rör de tjänster som erbjuds användaren i unionen av dessa tjänsteleverantörer.

| (27) | De tjänsteleverantörer som är mest relevanta när det gäller insamling av bevis i straffrättsliga förfaranden är leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster och specifika leverantörer av sådana informationssamhällets tjänster som underlättar interaktion mellan användare. Båda grupperna bör därför omfattas av denna förordning. Elektroniska kommunikationstjänster definieras i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1972 (15), och omfattar interpersonella kommunikationstjänster såsom VoIP, meddelandetjänster och e-posttjänster. Denna förordning bör också vara tillämplig på leverantörer av informationssamhällets tjänster i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 (16) som inte kan klassas som leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster, men som erbjuder sina användare möjligheten att kommunicera med varandra eller erbjuder sina användare tjänster som kan användas för att lagra eller på annat sätt behandla uppgifter för deras räkning. Detta skulle vara i linje med de termer som används i Europarådets konvention om it-brottslighet (ETS nr 185) (Budapestkonventionen), upprättad i Budapest den 23 november 2001. Uppgiftsbehandling bör förstås i teknisk mening, alltså som skapande eller manipulation av uppgifter, dvs. teknisk bearbetning för att framställa eller ändra uppgifter med hjälp av datorernas bearbetningskapacitet. De kategorier av tjänsteleverantörer som omfattas av denna förordning bör exempelvis inkludera marknadsplatser online som ger konsumenter och företag möjlighet att kommunicera med varandra och andra värdtjänster, även när tjänsten tillhandahålls via molntjänster, liksom plattformar för onlinespel. Om en leverantör av informationssamhällets tjänster inte ger sina användare möjlighet att kommunicera med varandra utan endast med tjänsteleverantören, eller inte ger en möjlighet att lagra eller på annat sätt behandla uppgifter, eller om lagringen av uppgifter inte är en avgörande komponent, det vill säga en väsentlig del, av den tjänst som tillhandahålls användarna, såsom rättsliga tjänster, dataarkitekturtjänster och bokföringstjänster som tillhandahålls online på distans, bör den inte omfattas av definitionen av tjänsteleverantör i denna förordning, även om de tjänster som tillhandahålls av den tjänsteleverantören är informationssamhällets tjänster i den mening som avses i direktiv (EU) 2015/1535. |
| --- | --- |

(27)

De tjänsteleverantörer som är mest relevanta när det gäller insamling av bevis i straffrättsliga förfaranden är leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster och specifika leverantörer av sådana informationssamhällets tjänster som underlättar interaktion mellan användare. Båda grupperna bör därför omfattas av denna förordning. Elektroniska kommunikationstjänster definieras i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1972 (15), och omfattar interpersonella kommunikationstjänster såsom VoIP, meddelandetjänster och e-posttjänster. Denna förordning bör också vara tillämplig på leverantörer av informationssamhällets tjänster i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 (16) som inte kan klassas som leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster, men som erbjuder sina användare möjligheten att kommunicera med varandra eller erbjuder sina användare tjänster som kan användas för att lagra eller på annat sätt behandla uppgifter för deras räkning. Detta skulle vara i linje med de termer som används i Europarådets konvention om it-brottslighet (ETS nr 185) (Budapestkonventionen), upprättad i Budapest den 23 november 2001. Uppgiftsbehandling bör förstås i teknisk mening, alltså som skapande eller manipulation av uppgifter, dvs. teknisk bearbetning för att framställa eller ändra uppgifter med hjälp av datorernas bearbetningskapacitet. De kategorier av tjänsteleverantörer som omfattas av denna förordning bör exempelvis inkludera marknadsplatser online som ger konsumenter och företag möjlighet att kommunicera med varandra och andra värdtjänster, även när tjänsten tillhandahålls via molntjänster, liksom plattformar för onlinespel. Om en leverantör av informationssamhällets tjänster inte ger sina användare möjlighet att kommunicera med varandra utan endast med tjänsteleverantören, eller inte ger en möjlighet att lagra eller på annat sätt behandla uppgifter, eller om lagringen av uppgifter inte är en avgörande komponent, det vill säga en väsentlig del, av den tjänst som tillhandahålls användarna, såsom rättsliga tjänster, dataarkitekturtjänster och bokföringstjänster som tillhandahålls online på distans, bör den inte omfattas av definitionen av tjänsteleverantör i denna förordning, även om de tjänster som tillhandahålls av den tjänsteleverantören är informationssamhällets tjänster i den mening som avses i direktiv (EU) 2015/1535.

| (28) | Leverantörer av infrastrukturtjänster som rör tilldelning av namn och nummer, såsom domännamnsregister och domännamnsregistratorer samt leverantörer av integritetstjänster och proxytjänster eller regionala internetregister för IP-adresser, är särskilt relevanta när det gäller att identifiera aktörer bakom skadliga eller komprometterade webbplatser. De innehar uppgifter som skulle kunna göra det möjligt att identifiera en person eller enhet som ligger bakom en webbplats som används för brottslig verksamhet, eller offret för en brottslig verksamhet. |
| --- | --- |

(28)

Leverantörer av infrastrukturtjänster som rör tilldelning av namn och nummer, såsom domännamnsregister och domännamnsregistratorer samt leverantörer av integritetstjänster och proxytjänster eller regionala internetregister för IP-adresser, är särskilt relevanta när det gäller att identifiera aktörer bakom skadliga eller komprometterade webbplatser. De innehar uppgifter som skulle kunna göra det möjligt att identifiera en person eller enhet som ligger bakom en webbplats som används för brottslig verksamhet, eller offret för en brottslig verksamhet.

| (29) | För att fastställa om en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i unionen krävs en bedömning av huruvida tjänsteleverantören gör det möjligt för fysiska eller juridiska personer i en eller flera medlemsstater att använda dess tjänster. Enbart det faktum att ett onlinegränssnitt är tillgängligt i unionen, till exempel genom en tjänsteleverantörs eller en mellanhands webbplats eller en e-postadress eller andra kontaktuppgifter, bör dock inte i sig anses vara tillräckligt för att fastställa att en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i unionen i den mening som avses i denna förordning. |
| --- | --- |

(29)

För att fastställa om en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i unionen krävs en bedömning av huruvida tjänsteleverantören gör det möjligt för fysiska eller juridiska personer i en eller flera medlemsstater att använda dess tjänster. Enbart det faktum att ett onlinegränssnitt är tillgängligt i unionen, till exempel genom en tjänsteleverantörs eller en mellanhands webbplats eller en e-postadress eller andra kontaktuppgifter, bör dock inte i sig anses vara tillräckligt för att fastställa att en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i unionen i den mening som avses i denna förordning.

| (30) | En betydande anknytning till unionen bör också vara relevant för att fastställa huruvida en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i unionen. En sådan betydande anknytning till unionen bör anses föreligga om tjänsteleverantören har ett verksamhetsställe i unionen. I avsaknad av ett sådant verksamhetsställe bör kriteriet avseende en betydande anknytning baseras på specifika faktiska kriterier som att det finns ett betydande antal användare i en eller flera medlemsstater, eller att verksamheten är inriktad på en eller flera medlemsstater. Huruvida verksamheten är inriktad på en eller flera medlemsstater bör fastställas på grundval av alla relevanta omständigheter, inbegripet faktorer som användningen av ett språk eller en valuta som allmänt används i den medlemsstaten, eller möjligheten att beställa varor eller tjänster. Att verksamheten är inriktad på en medlemsstat skulle också kunna härledas från det faktum att det finns en app i den berörda nationella appbutiken, att lokal marknadsföring eller reklam görs på det språk som allmänt används i den medlemsstaten eller att kundkontakter, till exempel kundtjänst, sköts på det språk som allmänt används i den medlemsstaten. En betydande anknytning bör också anses föreligga när en tjänsteleverantör riktar sin verksamhet mot en eller flera medlemsstater enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 (17). Däremot bör tillhandahållande av en tjänst enbart i syfte att efterleva det förbud mot diskriminering som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/302 (18) inte utan ytterligare skäl anses innebära att verksamheten är inriktad på ett visst territorium inom unionen. Samma överväganden bör tillämpas för att fastställa huruvida en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i en medlemsstat. |
| --- | --- |

(30)

En betydande anknytning till unionen bör också vara relevant för att fastställa huruvida en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i unionen. En sådan betydande anknytning till unionen bör anses föreligga om tjänsteleverantören har ett verksamhetsställe i unionen. I avsaknad av ett sådant verksamhetsställe bör kriteriet avseende en betydande anknytning baseras på specifika faktiska kriterier som att det finns ett betydande antal användare i en eller flera medlemsstater, eller att verksamheten är inriktad på en eller flera medlemsstater. Huruvida verksamheten är inriktad på en eller flera medlemsstater bör fastställas på grundval av alla relevanta omständigheter, inbegripet faktorer som användningen av ett språk eller en valuta som allmänt används i den medlemsstaten, eller möjligheten att beställa varor eller tjänster. Att verksamheten är inriktad på en medlemsstat skulle också kunna härledas från det faktum att det finns en app i den berörda nationella appbutiken, att lokal marknadsföring eller reklam görs på det språk som allmänt används i den medlemsstaten eller att kundkontakter, till exempel kundtjänst, sköts på det språk som allmänt används i den medlemsstaten. En betydande anknytning bör också anses föreligga när en tjänsteleverantör riktar sin verksamhet mot en eller flera medlemsstater enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 (17). Däremot bör tillhandahållande av en tjänst enbart i syfte att efterleva det förbud mot diskriminering som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/302 (18) inte utan ytterligare skäl anses innebära att verksamheten är inriktad på ett visst territorium inom unionen. Samma överväganden bör tillämpas för att fastställa huruvida en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i en medlemsstat.

| (31) | Denna förordning bör omfatta uppgiftskategorierna abonnentuppgifter, trafikuppgifter och innehållsdata. Sådana kategoriseringar är i linje med många medlemsstaters rätt och unionsrätten, såsom direktiv 2002/58/EG och domstolens rättspraxis samt internationell rätt, särskilt Budapestkonventionen. |
| --- | --- |

(31)

Denna förordning bör omfatta uppgiftskategorierna abonnentuppgifter, trafikuppgifter och innehållsdata. Sådana kategoriseringar är i linje med många medlemsstaters rätt och unionsrätten, såsom direktiv 2002/58/EG och domstolens rättspraxis samt internationell rätt, särskilt Budapestkonventionen.

| (32) | IP-adresser samt åtkomstnummer och relaterad information kan utgöra en avgörande utgångspunkt för brottsutredningar där en misstänkt persons identitet inte är känd. De registreras vanligen som en del av registreringen av en händelse, också kallat en serverlogg, som anger när en användares åtkomst till en tjänst inleds och avslutas. De utgörs ofta av en enskild IP-adress, antingen statisk eller dynamisk, eller annan identifierare som utpekar det nätverksgränssnitt som använts under åtkomstsessionen. Relaterad information om när användares åtkomst till en tjänst såsom källportar och tidsstämpel inleds och avslutas behövs eftersom IP-adresser ofta delas mellan användarna, till exempel när det finns Carrier Grade Network Address Translation (CGN) eller tekniska motsvarigheter. I enlighet med unionens regelverk ska IP-adresser dock betraktas som personuppgifter och åtnjuta fullständigt skydd enligt unionens dataskyddsregelverk. Dessutom kan IP-adresser under vissa omständigheter betraktas som trafikuppgifter. Åtkomstnummer och relaterad information betraktas också som trafikuppgifter i vissa medlemsstater. I samband med en viss brottsutredning kan dock brottsbekämpande myndigheter tvingas begära en IP-adress samt åtkomstnummer och relaterad information med det enda syftet att identifiera användaren innan abonnentuppgifter avseende den identifieraren kan begäras från tjänsteleverantören. I sådana fall är det lämpligt att tillämpa samma ordning som för abonnentuppgifter enligt definitionen i denna förordning. |
| --- | --- |

(32)

IP-adresser samt åtkomstnummer och relaterad information kan utgöra en avgörande utgångspunkt för brottsutredningar där en misstänkt persons identitet inte är känd. De registreras vanligen som en del av registreringen av en händelse, också kallat en serverlogg, som anger när en användares åtkomst till en tjänst inleds och avslutas. De utgörs ofta av en enskild IP-adress, antingen statisk eller dynamisk, eller annan identifierare som utpekar det nätverksgränssnitt som använts under åtkomstsessionen. Relaterad information om när användares åtkomst till en tjänst såsom källportar och tidsstämpel inleds och avslutas behövs eftersom IP-adresser ofta delas mellan användarna, till exempel när det finns Carrier Grade Network Address Translation (CGN) eller tekniska motsvarigheter. I enlighet med unionens regelverk ska IP-adresser dock betraktas som personuppgifter och åtnjuta fullständigt skydd enligt unionens dataskyddsregelverk. Dessutom kan IP-adresser under vissa omständigheter betraktas som trafikuppgifter. Åtkomstnummer och relaterad information betraktas också som trafikuppgifter i vissa medlemsstater. I samband med en viss brottsutredning kan dock brottsbekämpande myndigheter tvingas begära en IP-adress samt åtkomstnummer och relaterad information med det enda syftet att identifiera användaren innan abonnentuppgifter avseende den identifieraren kan begäras från tjänsteleverantören. I sådana fall är det lämpligt att tillämpa samma ordning som för abonnentuppgifter enligt definitionen i denna förordning.

| (33) | När IP-adresser, åtkomstnummer och relaterad information inte begärs med det enda syftet att identifiera användaren i en specifik brottsutredning, begärs de i allmänhet för inhämtande av information som i högre grad inkräktar på den personliga integriteten, såsom användarens kontakter och vistelseort. De skulle därmed kunna användas för att fastställa en omfattande profil för en berörd person, men kan samtidigt behandlas och analyseras lättare än innehållsdata eftersom de presenteras i ett strukturerat och standardiserat format. I sådana situationer är det därför viktigt att IP-adresser, åtkomstnummer och relaterad information som inte begärs med det enda syftet att identifiera användaren i en specifik brottsutredning behandlas som trafikuppgifter och begärs enligt samma ordning som för innehållsdata, enligt definitionen i denna förordning. |
| --- | --- |

(33)

När IP-adresser, åtkomstnummer och relaterad information inte begärs med det enda syftet att identifiera användaren i en specifik brottsutredning, begärs de i allmänhet för inhämtande av information som i högre grad inkräktar på den personliga integriteten, såsom användarens kontakter och vistelseort. De skulle därmed kunna användas för att fastställa en omfattande profil för en berörd person, men kan samtidigt behandlas och analyseras lättare än innehållsdata eftersom de presenteras i ett strukturerat och standardiserat format. I sådana situationer är det därför viktigt att IP-adresser, åtkomstnummer och relaterad information som inte begärs med det enda syftet att identifiera användaren i en specifik brottsutredning behandlas som trafikuppgifter och begärs enligt samma ordning som för innehållsdata, enligt definitionen i denna förordning.

| (34) | Alla uppgiftskategorier innehåller personuppgifter och omfattas därmed av skyddsåtgärder enligt unionens dataskyddsregelverk. Graden av inverkan på de grundläggande rättigheterna varierar dock mellan kategorierna, i synnerhet mellan abonnentuppgifter och uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, å ena sidan, och trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, och innehållsdata, å andra sidan. Abonnentuppgifter och IP-adresser, åtkomstnummer och relaterad information, om de begärts med det enda syftet att identifiera användaren, kan vara användbara för att vid en utredning få de första ledtrådarna om en misstänkt persons identitet, men trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, och innehållsdata är i många fall mer relevanta som bevismaterial. Det är därför viktigt att alla dessa uppgiftskategorier omfattas av denna förordning. På grund av den varierande graden av ingrepp i de grundläggande rättigheterna bör det införas lämpliga skyddsåtgärder och villkor för inhämtande av sådana uppgifter. |
| --- | --- |

(34)

Alla uppgiftskategorier innehåller personuppgifter och omfattas därmed av skyddsåtgärder enligt unionens dataskyddsregelverk. Graden av inverkan på de grundläggande rättigheterna varierar dock mellan kategorierna, i synnerhet mellan abonnentuppgifter och uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, å ena sidan, och trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, och innehållsdata, å andra sidan. Abonnentuppgifter och IP-adresser, åtkomstnummer och relaterad information, om de begärts med det enda syftet att identifiera användaren, kan vara användbara för att vid en utredning få de första ledtrådarna om en misstänkt persons identitet, men trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, och innehållsdata är i många fall mer relevanta som bevismaterial. Det är därför viktigt att alla dessa uppgiftskategorier omfattas av denna förordning. På grund av den varierande graden av ingrepp i de grundläggande rättigheterna bör det införas lämpliga skyddsåtgärder och villkor för inhämtande av sådana uppgifter.

| (35) | Situationer där det föreligger ett överhängande hot mot en persons liv, fysiska integritet eller säkerhet bör behandlas som nödsituationer och medge kortare tidsfrister för tjänsteleverantören och den verkställande myndigheten. Om en driftsstörning vid eller en förstörelse av kritisk infrastruktur enligt definitionen i rådets direktiv 2008/114/EG (19) skulle innebära ett sådant hot, inbegripet genom allvarlig skada på tillhandahållandet av basförnödenheter till befolkningen eller på utövandet av statens kärnfunktioner, bör en sådan situation också behandlas som en nödsituation, i enlighet med unionsrätten. |
| --- | --- |

(35)

Situationer där det föreligger ett överhängande hot mot en persons liv, fysiska integritet eller säkerhet bör behandlas som nödsituationer och medge kortare tidsfrister för tjänsteleverantören och den verkställande myndigheten. Om en driftsstörning vid eller en förstörelse av kritisk infrastruktur enligt definitionen i rådets direktiv 2008/114/EG (19) skulle innebära ett sådant hot, inbegripet genom allvarlig skada på tillhandahållandet av basförnödenheter till befolkningen eller på utövandet av statens kärnfunktioner, bör en sådan situation också behandlas som en nödsituation, i enlighet med unionsrätten.

| (36) | När en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder utfärdas bör en rättslig myndighet alltid delta i antingen utfärdandet eller godkännandet av ordern. Med tanke på den mer känsliga karaktären hos trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, och hos innehållsdata, kräver utfärdande eller godkännande av en europeisk utlämnandeorder för att inhämta dessa uppgiftskategorier prövning av en domare. Eftersom abonnentuppgifter och uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, är mindre känsliga, kan en europeisk utlämnandeorder för att inhämta sådana uppgifter dessutom utfärdas eller godkännas av en behörig allmän åklagare. I enlighet med rätten till en opartisk domstol, som skyddas av stadgan och Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, ska allmänna åklagare utöva sitt ansvar på ett objektivt sätt och fatta beslut om utfärdande eller godkännande av en europeiska utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder enbart på grundval av de faktiska omständigheterna i ärendet och med beaktande av all bevisning som talar till den berörda personens för- och nackdel. |
| --- | --- |

(36)

När en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder utfärdas bör en rättslig myndighet alltid delta i antingen utfärdandet eller godkännandet av ordern. Med tanke på den mer känsliga karaktären hos trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, och hos innehållsdata, kräver utfärdande eller godkännande av en europeisk utlämnandeorder för att inhämta dessa uppgiftskategorier prövning av en domare. Eftersom abonnentuppgifter och uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, är mindre känsliga, kan en europeisk utlämnandeorder för att inhämta sådana uppgifter dessutom utfärdas eller godkännas av en behörig allmän åklagare. I enlighet med rätten till en opartisk domstol, som skyddas av stadgan och Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, ska allmänna åklagare utöva sitt ansvar på ett objektivt sätt och fatta beslut om utfärdande eller godkännande av en europeiska utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder enbart på grundval av de faktiska omständigheterna i ärendet och med beaktande av all bevisning som talar till den berörda personens för- och nackdel.

| (37) | För att säkerställa att de grundläggande rättigheterna fullt ut skyddas bör rättsliga myndigheters godkännanden av europeiska utlämnandeorder eller europeiska bevarandeorder i princip erhållas innan den berörda ordern utfärdas. Undantag från den principen bör göras endast i vederbörligen motiverade nödsituationer när det gäller utlämnande av abonnentuppgifter eller uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för bevarande av uppgifter, om det inte är möjligt att erhålla förhandsgodkännande från den rättsliga myndigheten i tid, särskilt om anledningen är att den godkännande myndigheten inte kan nås för att lämna ett godkännande och hotet är så överhängande att omedelbara åtgärder måste vidtas. Sådana undantag bör dock göras endast om den myndighet som utfärdar den berörda ordern skulle kunna utfärda en order i ett liknande inhemskt ärende enligt nationell rätt utan förhandsgodkännande. |
| --- | --- |

(37)

För att säkerställa att de grundläggande rättigheterna fullt ut skyddas bör rättsliga myndigheters godkännanden av europeiska utlämnandeorder eller europeiska bevarandeorder i princip erhållas innan den berörda ordern utfärdas. Undantag från den principen bör göras endast i vederbörligen motiverade nödsituationer när det gäller utlämnande av abonnentuppgifter eller uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för bevarande av uppgifter, om det inte är möjligt att erhålla förhandsgodkännande från den rättsliga myndigheten i tid, särskilt om anledningen är att den godkännande myndigheten inte kan nås för att lämna ett godkännande och hotet är så överhängande att omedelbara åtgärder måste vidtas. Sådana undantag bör dock göras endast om den myndighet som utfärdar den berörda ordern skulle kunna utfärda en order i ett liknande inhemskt ärende enligt nationell rätt utan förhandsgodkännande.

| (38) | En europeisk utlämnandeorder bör utfärdas endast om det är nödvändigt, proportionellt, lämpligt och relevant i det berörda fallet. Den utfärdande myndigheten bör beakta den misstänktes eller tilltalades rättigheter i förfaranden som rör ett brott och bör utfärda en europeisk utlämnandeorder endast om en sådan order skulle ha kunnat utfärdas på samma villkor i ett liknande inhemskt ärende. Vid bedömningen av huruvida en europeisk utlämnandeorder ska utfärdas bör hänsyn tas till om ordern är begränsad till vad som är strikt nödvändigt för att uppnå det legitima målet att inhämta de uppgifter som är relevanta och nödvändiga som bevis i det enskilda fallet. |
| --- | --- |

(38)

En europeisk utlämnandeorder bör utfärdas endast om det är nödvändigt, proportionellt, lämpligt och relevant i det berörda fallet. Den utfärdande myndigheten bör beakta den misstänktes eller tilltalades rättigheter i förfaranden som rör ett brott och bör utfärda en europeisk utlämnandeorder endast om en sådan order skulle ha kunnat utfärdas på samma villkor i ett liknande inhemskt ärende. Vid bedömningen av huruvida en europeisk utlämnandeorder ska utfärdas bör hänsyn tas till om ordern är begränsad till vad som är strikt nödvändigt för att uppnå det legitima målet att inhämta de uppgifter som är relevanta och nödvändiga som bevis i det enskilda fallet.

| (39) | Om en europeisk utlämnandeorder utfärdas för inhämtande av olika uppgiftskategorier bör den utfärdande myndigheten säkerställa att villkor och förfaranden, såsom anmälan till den verkställande myndigheten, iakttas för var och en av dessa uppgiftskategorier. |
| --- | --- |

(39)

Om en europeisk utlämnandeorder utfärdas för inhämtande av olika uppgiftskategorier bör den utfärdande myndigheten säkerställa att villkor och förfaranden, såsom anmälan till den verkställande myndigheten, iakttas för var och en av dessa uppgiftskategorier.

| (40) | Med tanke på den mer känsliga karaktären hos trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, och innehållsdata, bör en avgränsning göras avseende det materiella tillämpningsområdet för denna förordning. Det bör vara möjligt att utfärda en europeisk utlämnandeorder för att inhämta abonnentuppgifter eller uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, för alla brott; en europeisk utlämnandeorder för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för att inhämta innehållsdata bör vara föremål för striktare krav med tanke på att dessa uppgifter är känsligare. Denna förordning bör föreskriva ett tröskelvärde med avseende på dess tillämpningsområde, för att möjliggöra en mer proportionell ansats, tillsammans med ett antal andra förhands- och efterhandsvillkor och skyddsåtgärder för att säkerställa respekt för proportionalitetsprincipen och de berörda personernas rättigheter. Samtidigt bör ett sådant tröskelvärde inte begränsa denna förordnings effektivitet och tillämparnas användning av den. Genom att tillåta utfärdande av europeiska utlämnandeorder i straffrättsliga förfaranden endast för brott med maximistraff på minst tre års fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd begränsas denna förordnings tillämpningsområde till allvarligare brott, utan att i alltför hög grad påverka aktörernas möjligheter att använda den. Den begränsningen skulle utesluta ett betydande antal brott som medlemsstaterna anser vara mindre allvarliga från tillämpningsområdet för denna förordning, vilket uttrycks genom kortare maximistraff. Den begränsningen har också fördelen att den är lätt att tillämpa i praktiken. |
| --- | --- |

(40)

Med tanke på den mer känsliga karaktären hos trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, och innehållsdata, bör en avgränsning göras avseende det materiella tillämpningsområdet för denna förordning. Det bör vara möjligt att utfärda en europeisk utlämnandeorder för att inhämta abonnentuppgifter eller uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, för alla brott; en europeisk utlämnandeorder för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för att inhämta innehållsdata bör vara föremål för striktare krav med tanke på att dessa uppgifter är känsligare. Denna förordning bör föreskriva ett tröskelvärde med avseende på dess tillämpningsområde, för att möjliggöra en mer proportionell ansats, tillsammans med ett antal andra förhands- och efterhandsvillkor och skyddsåtgärder för att säkerställa respekt för proportionalitetsprincipen och de berörda personernas rättigheter. Samtidigt bör ett sådant tröskelvärde inte begränsa denna förordnings effektivitet och tillämparnas användning av den. Genom att tillåta utfärdande av europeiska utlämnandeorder i straffrättsliga förfaranden endast för brott med maximistraff på minst tre års fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd begränsas denna förordnings tillämpningsområde till allvarligare brott, utan att i alltför hög grad påverka aktörernas möjligheter att använda den. Den begränsningen skulle utesluta ett betydande antal brott som medlemsstaterna anser vara mindre allvarliga från tillämpningsområdet för denna förordning, vilket uttrycks genom kortare maximistraff. Den begränsningen har också fördelen att den är lätt att tillämpa i praktiken.

| (41) | Vid vissa typer av brott finns bevisen vanligen tillgängliga endast i elektronisk form, vilket innebär att de till sin natur är flyktiga. Detta är fallet när det gäller it-relaterade brott – även sådana som inte kan betraktas som allvarliga i sig, men som skulle kunna orsaka omfattande eller betydande skador, särskilt brott med liten enskild inverkan men stor volym och total skadeverkan. I de flesta fall där brottet har begåtts med hjälp av ett informationssystem skulle en tillämpning av samma tröskelvärde som för andra typer av brott i stor utsträckning leda till straffrihet. Detta motiverar att denna förordning tillämpas på sådana brott även om maximistraffet är fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd på mindre än tre års fängelse. Terrorismrelaterade brott i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/541 (20) och brott i fråga om sexuella övergrepp mot och sexuell exploatering av barn i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU (21) bör inte kräva att det lägsta maximistraffet är fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd i tre år. |
| --- | --- |

(41)

Vid vissa typer av brott finns bevisen vanligen tillgängliga endast i elektronisk form, vilket innebär att de till sin natur är flyktiga. Detta är fallet när det gäller it-relaterade brott – även sådana som inte kan betraktas som allvarliga i sig, men som skulle kunna orsaka omfattande eller betydande skador, särskilt brott med liten enskild inverkan men stor volym och total skadeverkan. I de flesta fall där brottet har begåtts med hjälp av ett informationssystem skulle en tillämpning av samma tröskelvärde som för andra typer av brott i stor utsträckning leda till straffrihet. Detta motiverar att denna förordning tillämpas på sådana brott även om maximistraffet är fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd på mindre än tre års fängelse. Terrorismrelaterade brott i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/541 (20) och brott i fråga om sexuella övergrepp mot och sexuell exploatering av barn i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU (21) bör inte kräva att det lägsta maximistraffet är fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd i tre år.

| (42) | Som utgångspunkt bör en europeisk utlämnandeorder ställas till tjänsteleverantörer som agerar som personuppgiftsansvariga. Under vissa omständigheter kan det dock vara särskilt svårt att avgöra om en tjänsteleverantör har rollen som personuppgiftsansvarig eller personuppgiftsbiträde, särskilt när flera tjänsteleverantörer är involverade i behandlingen av uppgifter eller när tjänsteleverantörer behandlar uppgifterna på en fysisk persons vägnar. För att skilja mellan den personuppgiftsansvariges och personuppgiftsbiträdets roller när det gäller en viss uppsättning uppgifter krävs inte bara specialkunskaper om det rättsliga sammanhanget, utan det kan också kräva en tolkning av i många fall mycket komplexa avtalsramar som i ett specifikt fall ger olika tjänsteleverantörer olika uppgifter och roller med avseende på en viss uppsättning uppgifter. När tjänsteleverantörer behandlar uppgifter på en fysisk persons vägnar kan det i vissa fall vara svårt att fastställa vem som är personuppgiftsansvarig, även om bara en tjänsteleverantör är involverad. Om de berörda uppgifterna lagras eller på annat sätt behandlas av en tjänsteleverantör och det trots rimliga ansträngningar från den utfärdande myndighetens sida inte råder klarhet om vem som är personuppgiftsansvarig, bör det därför vara möjligt att ställa en europeisk utlämnandeorder direkt till den tjänsteleverantören. I vissa fall skulle det dessutom kunna vara till skada för utredningen i det berörda fallet att rikta sig till den personuppgiftsansvarige, till exempel på grund av att den personuppgiftsansvarige är en misstänkt, tilltalad eller dömd person eller att det finns tecken på att den personuppgiftsansvarige skulle kunna agera i den persons intresse som är föremål för utredningen. Även i dessa fall bör det vara möjligt att ställa en europeisk utlämnandeorder direkt till den tjänsteleverantör som behandlar uppgifterna på den personuppgiftsansvariges vägnar. Detta bör inte påverka den utfärdande myndighetens rätt att beordra tjänsteleverantören att bevara uppgifterna. |
| --- | --- |

(42)

Som utgångspunkt bör en europeisk utlämnandeorder ställas till tjänsteleverantörer som agerar som personuppgiftsansvariga. Under vissa omständigheter kan det dock vara särskilt svårt att avgöra om en tjänsteleverantör har rollen som personuppgiftsansvarig eller personuppgiftsbiträde, särskilt när flera tjänsteleverantörer är involverade i behandlingen av uppgifter eller när tjänsteleverantörer behandlar uppgifterna på en fysisk persons vägnar. För att skilja mellan den personuppgiftsansvariges och personuppgiftsbiträdets roller när det gäller en viss uppsättning uppgifter krävs inte bara specialkunskaper om det rättsliga sammanhanget, utan det kan också kräva en tolkning av i många fall mycket komplexa avtalsramar som i ett specifikt fall ger olika tjänsteleverantörer olika uppgifter och roller med avseende på en viss uppsättning uppgifter. När tjänsteleverantörer behandlar uppgifter på en fysisk persons vägnar kan det i vissa fall vara svårt att fastställa vem som är personuppgiftsansvarig, även om bara en tjänsteleverantör är involverad. Om de berörda uppgifterna lagras eller på annat sätt behandlas av en tjänsteleverantör och det trots rimliga ansträngningar från den utfärdande myndighetens sida inte råder klarhet om vem som är personuppgiftsansvarig, bör det därför vara möjligt att ställa en europeisk utlämnandeorder direkt till den tjänsteleverantören. I vissa fall skulle det dessutom kunna vara till skada för utredningen i det berörda fallet att rikta sig till den personuppgiftsansvarige, till exempel på grund av att den personuppgiftsansvarige är en misstänkt, tilltalad eller dömd person eller att det finns tecken på att den personuppgiftsansvarige skulle kunna agera i den persons intresse som är föremål för utredningen. Även i dessa fall bör det vara möjligt att ställa en europeisk utlämnandeorder direkt till den tjänsteleverantör som behandlar uppgifterna på den personuppgiftsansvariges vägnar. Detta bör inte påverka den utfärdande myndighetens rätt att beordra tjänsteleverantören att bevara uppgifterna.

| (43) | I enlighet med förordning (EU) 2016/679 bör det personuppgiftsbiträde som lagrar eller på annat sätt behandlar uppgifterna på den personuppgiftsansvariges vägnar informera den personuppgiftsansvarige om utlämnandet av uppgifterna, såvida inte den utfärdande myndigheten har begärt att tjänsteleverantören ska avstå från att informera den personuppgiftsansvarige, under så lång tid som det är nödvändigt och proportionellt, för att inte hindra de relevanta straffrättsliga förfarandena. I det fallet bör den utfärdande myndigheten i ärendet ange skälen till fördröjningen med att informera den personuppgiftsansvarige, och en kort motivering bör också läggas till i det åtföljande intyg som översänds till mottagaren. |
| --- | --- |

(43)

I enlighet med förordning (EU) 2016/679 bör det personuppgiftsbiträde som lagrar eller på annat sätt behandlar uppgifterna på den personuppgiftsansvariges vägnar informera den personuppgiftsansvarige om utlämnandet av uppgifterna, såvida inte den utfärdande myndigheten har begärt att tjänsteleverantören ska avstå från att informera den personuppgiftsansvarige, under så lång tid som det är nödvändigt och proportionellt, för att inte hindra de relevanta straffrättsliga förfarandena. I det fallet bör den utfärdande myndigheten i ärendet ange skälen till fördröjningen med att informera den personuppgiftsansvarige, och en kort motivering bör också läggas till i det åtföljande intyg som översänds till mottagaren.

| (44) | Om uppgifterna lagras eller på annat sätt behandlas som en del av en infrastruktur som en tjänsteleverantör tillhandahåller en offentlig myndighet bör det vara möjligt att utfärda en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder endast om den offentliga myndighet för vilken uppgifterna lagras eller på annat sätt behandlas är belägen i den utfärdande staten. |
| --- | --- |

(44)

Om uppgifterna lagras eller på annat sätt behandlas som en del av en infrastruktur som en tjänsteleverantör tillhandahåller en offentlig myndighet bör det vara möjligt att utfärda en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder endast om den offentliga myndighet för vilken uppgifterna lagras eller på annat sätt behandlas är belägen i den utfärdande staten.

| (45) | I fall där uppgifter som omfattas av sekretess eller tystnadsplikt enligt den utfärdande statens rätt lagras eller på annat sätt behandlas av en tjänsteleverantör som en del av en infrastruktur som tillhandahålls yrkesutövare som omfattas av sekretess eller tystnadsplikt inom ramen för deras verksamhet, bör det vara möjligt att utfärda en europeisk utlämnandeorder endast för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för att inhämta innehållsdata om den yrkesutövare som omfattas av sekretess eller tystnadsplikt är bosatt i den utfärdande staten, om det skulle kunna vara till skada för utredningen att rikta sig till den yrkesutövare som omfattas av sekretesskydd eller om undantag gjorts från sekretessen eller tystnadsplikten i enlighet med tillämplig rätt. |
| --- | --- |

(45)

I fall där uppgifter som omfattas av sekretess eller tystnadsplikt enligt den utfärdande statens rätt lagras eller på annat sätt behandlas av en tjänsteleverantör som en del av en infrastruktur som tillhandahålls yrkesutövare som omfattas av sekretess eller tystnadsplikt inom ramen för deras verksamhet, bör det vara möjligt att utfärda en europeisk utlämnandeorder endast för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för att inhämta innehållsdata om den yrkesutövare som omfattas av sekretess eller tystnadsplikt är bosatt i den utfärdande staten, om det skulle kunna vara till skada för utredningen att rikta sig till den yrkesutövare som omfattas av sekretesskydd eller om undantag gjorts från sekretessen eller tystnadsplikten i enlighet med tillämplig rätt.

| (46) | Principen ne bis in idem är en grundläggande rättsprincip i unionen som erkänns i stadgan och vidareutvecklas i Europeiska unionens domstols rättspraxis. Om den utfärdande myndigheten har skäl att anta att parallella straffrättsliga förfaranden kan pågå i en annan medlemsstat bör den samråda med myndigheterna i den medlemsstaten i enlighet med rådets rambeslut 2009/948/RIF (22). Under alla omständigheter ska en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder inte utfärdas om den utfärdande myndigheten har skäl att anta att detta skulle strida mot principen ne bis in idem. |
| --- | --- |

(46)

Principen ne bis in idem är en grundläggande rättsprincip i unionen som erkänns i stadgan och vidareutvecklas i Europeiska unionens domstols rättspraxis. Om den utfärdande myndigheten har skäl att anta att parallella straffrättsliga förfaranden kan pågå i en annan medlemsstat bör den samråda med myndigheterna i den medlemsstaten i enlighet med rådets rambeslut 2009/948/RIF (22). Under alla omständigheter ska en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder inte utfärdas om den utfärdande myndigheten har skäl att anta att detta skulle strida mot principen ne bis in idem.

| (47) | I andra instrument för ömsesidigt erkännande, såsom direktiv 2014/41/EU om en europeisk utredningsorder, hänvisas det till immunitet och privilegier, som kan avse kategorier av personer, till exempel diplomater, eller särskilt skyddade förhållanden, till exempel rätten till förtrolig kommunikation mellan advokat och klient eller journalisters rätt att inte röja sina källor. Omfattningen och effekterna av immunitet och privilegier varierar beroende på den tillämpliga nationella rätt som bör beaktas vid tidpunkten för utfärdandet av en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder, eftersom den utfärdande myndigheten bör kunna utfärda ordern endast om den skulle ha kunnat utfärdas på samma villkor i ett liknande inhemskt fall. Det finns ingen gemensam definition av vad som utgör immunitet eller privilegier i unionsrätten. Den exakta definitionen av dessa begrepp överlåts därför till nationell rätt, och definitionen kan omfatta skydd som är tillämpligt på exempelvis medicinska och juridiska yrken, även när specialiserade plattformar används inom dessa yrken. Den exakta definitionen av immunitet och privilegier kan också omfatta regler om fastställande och begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier. |
| --- | --- |

(47)

I andra instrument för ömsesidigt erkännande, såsom direktiv 2014/41/EU om en europeisk utredningsorder, hänvisas det till immunitet och privilegier, som kan avse kategorier av personer, till exempel diplomater, eller särskilt skyddade förhållanden, till exempel rätten till förtrolig kommunikation mellan advokat och klient eller journalisters rätt att inte röja sina källor. Omfattningen och effekterna av immunitet och privilegier varierar beroende på den tillämpliga nationella rätt som bör beaktas vid tidpunkten för utfärdandet av en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder, eftersom den utfärdande myndigheten bör kunna utfärda ordern endast om den skulle ha kunnat utfärdas på samma villkor i ett liknande inhemskt fall. Det finns ingen gemensam definition av vad som utgör immunitet eller privilegier i unionsrätten. Den exakta definitionen av dessa begrepp överlåts därför till nationell rätt, och definitionen kan omfatta skydd som är tillämpligt på exempelvis medicinska och juridiska yrken, även när specialiserade plattformar används inom dessa yrken. Den exakta definitionen av immunitet och privilegier kan också omfatta regler om fastställande och begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier.

| (48) | Om den utfärdande myndigheten försöker inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för att inhämta innehållsdata, genom att utfärda en europeisk utlämnandeorder och har rimliga skäl att anta att de begärda uppgifterna skyddas av immunitet eller privilegier som beviljas enligt den verkställande statens rätt, eller att dessa uppgifter i den staten omfattas av regler om fastställande och begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier, bör den utfärdande myndigheten kunna begära klargöranden innan den europeiska utlämnandeordern utfärdas, inbegripet genom samråd med de behöriga myndigheterna i den verkställande staten, antingen direkt eller via Eurojust eller det europeiska rättsliga nätverket. |
| --- | --- |

(48)

Om den utfärdande myndigheten försöker inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för att inhämta innehållsdata, genom att utfärda en europeisk utlämnandeorder och har rimliga skäl att anta att de begärda uppgifterna skyddas av immunitet eller privilegier som beviljas enligt den verkställande statens rätt, eller att dessa uppgifter i den staten omfattas av regler om fastställande och begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier, bör den utfärdande myndigheten kunna begära klargöranden innan den europeiska utlämnandeordern utfärdas, inbegripet genom samråd med de behöriga myndigheterna i den verkställande staten, antingen direkt eller via Eurojust eller det europeiska rättsliga nätverket.

| (49) | Det bör vara möjligt att utfärda en europeisk bevarandeorder för alla brott. Den utfärdande myndigheten bör beakta den misstänktes eller tilltalades rättigheter i förfaranden som rör ett brott och bör utfärda en europeisk bevarandeorder endast om en sådan order skulle ha kunnat utfärdas på samma villkor i ett liknande inhemskt fall och om det är nödvändigt, proportionellt, lämpligt och relevant i det berörda fallet. Vid bedömningen av huruvida en europeisk bevarandeorder ska utfärdas bör hänsyn tas till om ordern är begränsad till vad som är strikt nödvändigt för att uppnå det legitima syftet att förhindra avlägsnande, radering eller ändring av uppgifter som är relevanta och nödvändiga som bevis i ett enskilt fall i situationer där utlämnandet av dessa uppgifter skulle kunna ta längre tid. |
| --- | --- |

(49)

Det bör vara möjligt att utfärda en europeisk bevarandeorder för alla brott. Den utfärdande myndigheten bör beakta den misstänktes eller tilltalades rättigheter i förfaranden som rör ett brott och bör utfärda en europeisk bevarandeorder endast om en sådan order skulle ha kunnat utfärdas på samma villkor i ett liknande inhemskt fall och om det är nödvändigt, proportionellt, lämpligt och relevant i det berörda fallet. Vid bedömningen av huruvida en europeisk bevarandeorder ska utfärdas bör hänsyn tas till om ordern är begränsad till vad som är strikt nödvändigt för att uppnå det legitima syftet att förhindra avlägsnande, radering eller ändring av uppgifter som är relevanta och nödvändiga som bevis i ett enskilt fall i situationer där utlämnandet av dessa uppgifter skulle kunna ta längre tid.

| (50) | Europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder bör ställas direkt till det utsedda verksamhetsstället eller till det rättsliga ombud som utsetts av tjänsteleverantören enligt Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2023/1544 (23). I nödsituationer enligt definitionen i denna förordning, där en tjänsteleverantörs utsedda verksamhetsställe eller rättsliga ombud inte reagerar på det åtföljande intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder inom tidsfristerna eller inte har utsetts inom de tidsfrister som anges i direktiv (EU) 2023/1544, bör det undantagsvis vara möjligt att ställa intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder till något annat av tjänsteleverantörens verksamhetsställen eller rättsliga ombud i unionen samtidigt som eller i stället för att begära fullföljande av den ursprungliga ordern i enlighet med denna förordning. Med hänsyn till dessa olika möjliga scenarier används den allmänna termen mottagare i bestämmelserna i denna förordning. |
| --- | --- |

(50)

Europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder bör ställas direkt till det utsedda verksamhetsstället eller till det rättsliga ombud som utsetts av tjänsteleverantören enligt Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2023/1544 (23). I nödsituationer enligt definitionen i denna förordning, där en tjänsteleverantörs utsedda verksamhetsställe eller rättsliga ombud inte reagerar på det åtföljande intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder inom tidsfristerna eller inte har utsetts inom de tidsfrister som anges i direktiv (EU) 2023/1544, bör det undantagsvis vara möjligt att ställa intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder till något annat av tjänsteleverantörens verksamhetsställen eller rättsliga ombud i unionen samtidigt som eller i stället för att begära fullföljande av den ursprungliga ordern i enlighet med denna förordning. Med hänsyn till dessa olika möjliga scenarier används den allmänna termen mottagare i bestämmelserna i denna förordning.

| (51) | Med tanke på den mer känsliga karaktären hos en europeisk utlämnandeorder för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för att inhämta innehållsdata, är det lämpligt att införa ett anmälningsförfarande för europeiska utlämnandeorder för att inhämta dessa uppgiftskategorier. Det anmälningsförfarandet bör involvera en verkställande myndighet och utgöras av översändandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder till den myndigheten samtidigt som intyget om en europeisk utlämnandeorder översänds till mottagaren. Om en europeisk utlämnandeorder utfärdas för att inhämta elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden med betydande och starka kopplingar till den utfärdande staten bör det dock inte krävas någon anmälan till den verkställande myndigheten. Sådana kopplingar bör antas föreligga om den utfärdande myndigheten vid tidpunkten för utfärdandet av den europeiska utlämnandeordern har rimliga skäl att anta att brottet har begåtts, är på väg att begås eller sannolikt kommer att begås i den utfärdande staten, och om den person vars uppgifter begärs är bosatt i den utfärdande staten. |
| --- | --- |

(51)

Med tanke på den mer känsliga karaktären hos en europeisk utlämnandeorder för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för att inhämta innehållsdata, är det lämpligt att införa ett anmälningsförfarande för europeiska utlämnandeorder för att inhämta dessa uppgiftskategorier. Det anmälningsförfarandet bör involvera en verkställande myndighet och utgöras av översändandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder till den myndigheten samtidigt som intyget om en europeisk utlämnandeorder översänds till mottagaren. Om en europeisk utlämnandeorder utfärdas för att inhämta elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden med betydande och starka kopplingar till den utfärdande staten bör det dock inte krävas någon anmälan till den verkställande myndigheten. Sådana kopplingar bör antas föreligga om den utfärdande myndigheten vid tidpunkten för utfärdandet av den europeiska utlämnandeordern har rimliga skäl att anta att brottet har begåtts, är på väg att begås eller sannolikt kommer att begås i den utfärdande staten, och om den person vars uppgifter begärs är bosatt i den utfärdande staten.

| (52) | Vid tillämpningen av denna förordning bör ett brott anses ha begåtts, vara på väg att begås eller sannolikt komma att begås i den utfärdande staten om detta anses vara fallet i enlighet med den utfärdande statens nationella rätt. I vissa fall, särskilt när det gäller it-brottslighet, är vissa faktiska omständigheter, såsom brottsoffrets bosättningsort, vanligtvis viktiga indikationer att beakta vid fastställandet av var brottet har begåtts. Till exempel kan brott som begås med utpressningsprogram (ransomware) ofta anses ha begåtts där offret för ett sådant brott är bosatt, även om det är osäkert exakt var brottet som begås med utpressningsprogrammet har inletts. Fastställandet av den plats där brottet begicks bör inte påverka tillämpningen av bestämmelserna om behörighet för de relevanta brotten enligt tillämplig nationell rätt. |
| --- | --- |

(52)

Vid tillämpningen av denna förordning bör ett brott anses ha begåtts, vara på väg att begås eller sannolikt komma att begås i den utfärdande staten om detta anses vara fallet i enlighet med den utfärdande statens nationella rätt. I vissa fall, särskilt när det gäller it-brottslighet, är vissa faktiska omständigheter, såsom brottsoffrets bosättningsort, vanligtvis viktiga indikationer att beakta vid fastställandet av var brottet har begåtts. Till exempel kan brott som begås med utpressningsprogram (ransomware) ofta anses ha begåtts där offret för ett sådant brott är bosatt, även om det är osäkert exakt var brottet som begås med utpressningsprogrammet har inletts. Fastställandet av den plats där brottet begicks bör inte påverka tillämpningen av bestämmelserna om behörighet för de relevanta brotten enligt tillämplig nationell rätt.

| (53) | Det är den utfärdande myndigheten som, vid tidpunkten för utfärdandet av den europeiska utlämnandeordern för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för att inhämta innehållsdata, och på grundval av det material som den har tillgång till, ska bedöma om det finns rimliga skäl att anta att den person vars uppgifter begärs är bosatt i den utfärdande staten. I detta avseende kan olika objektiva omständigheter som kan tyda på att den berörda personen har etablerat eller har för avsikt att etablera sina huvudsakliga intressen i en viss medlemsstat vara relevanta. Det följer av behovet av en enhetlig tillämpning av unionsrätten och av principen om likabehandling att begreppet bosättning i detta särskilda sammanhang bör ges en enhetlig tolkning i hela unionen. Det kan finnas rimliga skäl att anta att en person är bosatt i en utfärdande stat, särskilt om en person är registrerad som bosatt i en utfärdande stat, vilket framgår genom innehav av ett identitetskort eller ett uppehållstillstånd eller av en registrering i ett officiellt bosättningsregister. I avsaknad av registrering i den utfärdande staten skulle bosättningsorten kunna indikeras av att en person har uttryckt sin avsikt att bosätta sig i den medlemsstaten eller, efter en stadig vistelse under en viss tid i den medlemsstaten, har fått en sådan anknytning till denna medlemsstat som kan jämställas med sådan anknytning som följer av att personen är formellt bosatt i den medlemsstaten. För att avgöra huruvida det i en specifik situation föreligger tillräcklig anknytning mellan den berörda personen och den utfärdande staten som ger upphov till rimliga skäl att anta att den berörda personen är bosatt i den staten, kan olika objektiva omständigheter som kännetecknar denna persons situation beaktas, särskilt inbegripet varaktigheten för, arten av och villkoren för personens vistelse i den utfärdande staten eller de familjeband eller ekonomiska band som personen har till denna medlemsstat. Ett registrerat fordon, ett bankkonto, det faktum att personens vistelse i den utfärdande staten har varit oavbruten eller andra objektiva faktorer kan vara av betydelse för att fastställa att det finns rimliga skäl att anta att den berörda personen är bosatt i den utfärdande staten. Ett kort besök, en semestervistelse, även i en semesterbostad, eller en liknande vistelse i den utfärdande staten utan ytterligare betydande anknytning är inte tillräckligt för ett antagande om bosättning i den medlemsstaten. I fall där den utfärdande myndigheten vid tidpunkten för utfärdandet av den europeiska utlämnandeordern för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för att inhämta innehållsdata, inte har rimliga skäl att anta att den person vars uppgifter begärs är bosatt i den utfärdande staten, bör den utfärdande myndigheten anmäla detta till den verkställande myndigheten. |
| --- | --- |

(53)

Det är den utfärdande myndigheten som, vid tidpunkten för utfärdandet av den europeiska utlämnandeordern för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för att inhämta innehållsdata, och på grundval av det material som den har tillgång till, ska bedöma om det finns rimliga skäl att anta att den person vars uppgifter begärs är bosatt i den utfärdande staten. I detta avseende kan olika objektiva omständigheter som kan tyda på att den berörda personen har etablerat eller har för avsikt att etablera sina huvudsakliga intressen i en viss medlemsstat vara relevanta. Det följer av behovet av en enhetlig tillämpning av unionsrätten och av principen om likabehandling att begreppet bosättning i detta särskilda sammanhang bör ges en enhetlig tolkning i hela unionen. Det kan finnas rimliga skäl att anta att en person är bosatt i en utfärdande stat, särskilt om en person är registrerad som bosatt i en utfärdande stat, vilket framgår genom innehav av ett identitetskort eller ett uppehållstillstånd eller av en registrering i ett officiellt bosättningsregister. I avsaknad av registrering i den utfärdande staten skulle bosättningsorten kunna indikeras av att en person har uttryckt sin avsikt att bosätta sig i den medlemsstaten eller, efter en stadig vistelse under en viss tid i den medlemsstaten, har fått en sådan anknytning till denna medlemsstat som kan jämställas med sådan anknytning som följer av att personen är formellt bosatt i den medlemsstaten. För att avgöra huruvida det i en specifik situation föreligger tillräcklig anknytning mellan den berörda personen och den utfärdande staten som ger upphov till rimliga skäl att anta att den berörda personen är bosatt i den staten, kan olika objektiva omständigheter som kännetecknar denna persons situation beaktas, särskilt inbegripet varaktigheten för, arten av och villkoren för personens vistelse i den utfärdande staten eller de familjeband eller ekonomiska band som personen har till denna medlemsstat. Ett registrerat fordon, ett bankkonto, det faktum att personens vistelse i den utfärdande staten har varit oavbruten eller andra objektiva faktorer kan vara av betydelse för att fastställa att det finns rimliga skäl att anta att den berörda personen är bosatt i den utfärdande staten. Ett kort besök, en semestervistelse, även i en semesterbostad, eller en liknande vistelse i den utfärdande staten utan ytterligare betydande anknytning är inte tillräckligt för ett antagande om bosättning i den medlemsstaten. I fall där den utfärdande myndigheten vid tidpunkten för utfärdandet av den europeiska utlämnandeordern för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för att inhämta innehållsdata, inte har rimliga skäl att anta att den person vars uppgifter begärs är bosatt i den utfärdande staten, bör den utfärdande myndigheten anmäla detta till den verkställande myndigheten.

| (54) | För att påskynda förfarandet bör bedömningen av huruvida det finns ett behov av anmälan till den verkställande myndigheten ske vid tidpunkten för utfärdandet av den europeiska utlämnandeordern. Eventuella senare ändringar av bosättning bör inte påverka förfarandet. Den berörda personen bör kunna åberopa sina rättigheter samt reglerna om fastställande och begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier under hela det straffrättsliga förfarandet, och den verkställande myndigheten bör kunna åberopa en vägransgrund om det i undantagsfall, på grundval av specifika och objektiva uppgifter, finns goda skäl att anta att ett fullföljande av ordern, mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i ärendet, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet enligt artikel 6 i EU-fördraget och stadgan. Dessutom bör det vara möjligt att åberopa dessa grunder under verkställighetsförfarandet. |
| --- | --- |

(54)

För att påskynda förfarandet bör bedömningen av huruvida det finns ett behov av anmälan till den verkställande myndigheten ske vid tidpunkten för utfärdandet av den europeiska utlämnandeordern. Eventuella senare ändringar av bosättning bör inte påverka förfarandet. Den berörda personen bör kunna åberopa sina rättigheter samt reglerna om fastställande och begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier under hela det straffrättsliga förfarandet, och den verkställande myndigheten bör kunna åberopa en vägransgrund om det i undantagsfall, på grundval av specifika och objektiva uppgifter, finns goda skäl att anta att ett fullföljande av ordern, mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i ärendet, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet enligt artikel 6 i EU-fördraget och stadgan. Dessutom bör det vara möjligt att åberopa dessa grunder under verkställighetsförfarandet.

| (55) | En europeisk utlämnandeorder bör översändas genom ett intyg om en europeisk utlämnandeorder, och en europeisk bevarandeorder bör översändas genom ett intyg om en europeisk bevarandeorder. Om det behövs bör intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder översättas till ett av unionens officiella språk som godtas av mottagaren. Om tjänsteleverantören inte har angett något språk bör intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder översättas till ett officiellt språk i den medlemsstat där det utsedda verksamhetsstället eller tjänsteleverantörens rättsliga ombud befinner sig, eller till ett annat officiellt språk som det utsedda verksamhetsstället eller tjänsteleverantörens rättsliga ombud har uppgett att det godtar. Om en anmälan till den verkställande myndigheten krävs enligt denna förordning bör det intyg om en europeisk utlämnandeorder som ska översändas till den myndigheten översättas till ett officiellt språk i den verkställande staten eller till ett annat av unionens officiella språk som godtas av den staten. I detta avseende bör varje medlemsstat uppmuntras att när som helst i en skriftlig förklaring till kommissionen ange om och på vilket eller vilka av unionens officiella språk utöver det eller de officiella språken i den egna medlemsstaten som de godtar översättningar av intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder. Kommissionen bör göra sådana förklaringar tillgängliga för samtliga medlemsstater och för det europeiska rättsliga nätverket. |
| --- | --- |

(55)

En europeisk utlämnandeorder bör översändas genom ett intyg om en europeisk utlämnandeorder, och en europeisk bevarandeorder bör översändas genom ett intyg om en europeisk bevarandeorder. Om det behövs bör intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder översättas till ett av unionens officiella språk som godtas av mottagaren. Om tjänsteleverantören inte har angett något språk bör intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder översättas till ett officiellt språk i den medlemsstat där det utsedda verksamhetsstället eller tjänsteleverantörens rättsliga ombud befinner sig, eller till ett annat officiellt språk som det utsedda verksamhetsstället eller tjänsteleverantörens rättsliga ombud har uppgett att det godtar. Om en anmälan till den verkställande myndigheten krävs enligt denna förordning bör det intyg om en europeisk utlämnandeorder som ska översändas till den myndigheten översättas till ett officiellt språk i den verkställande staten eller till ett annat av unionens officiella språk som godtas av den staten. I detta avseende bör varje medlemsstat uppmuntras att när som helst i en skriftlig förklaring till kommissionen ange om och på vilket eller vilka av unionens officiella språk utöver det eller de officiella språken i den egna medlemsstaten som de godtar översättningar av intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder. Kommissionen bör göra sådana förklaringar tillgängliga för samtliga medlemsstater och för det europeiska rättsliga nätverket.

| (56) | Om ett intyg om en europeisk utlämnandeorder har utfärdats och en anmälan till den verkställande myndigheten inte krävs enligt denna förordning bör mottagaren vid mottagandet av intyget säkerställa att de begärda uppgifterna översänds direkt till den utfärdande myndigheten eller de i intyget angivna brottsbekämpande myndigheterna senast tio dagar efter mottagandet av intyget. Om det enligt denna förordning krävs en anmälan till den verkställande myndigheten vid mottagandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder bör tjänsteleverantören agera skyndsamt för att bevara uppgifterna. Om den verkställande myndigheten inte har åberopat några vägransgrunder enligt denna förordning inom tio dagar efter mottagandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder bör mottagaren säkerställa att de begärda uppgifterna direkt översänds till den utfärdande myndigheten eller de i intyget angivna brottsbekämpande myndigheterna vid utgången av den tiodagarsperioden. Om den verkställande myndigheten, redan före utgången av tiodagarsperioden, bekräftar för den utfärdande myndigheten och mottagaren att den inte kommer att åberopa någon vägransgrund bör mottagaren agera så snart som möjligt efter en sådan bekräftelse och senast vid utgången av denna tiodagarsperiod. De kortare tidsfrister som är tillämpliga i nödsituationer enligt definitionen i denna förordning bör respekteras av mottagaren och, i tillämpliga fall, av den verkställande myndigheten. Mottagaren och, i tillämpliga fall, den verkställande myndigheten bör fullfölja intyget om en europeisk utlämnandeorder så snart som möjligt, inom de tidsfrister som fastställs i denna förordning, med största möjliga beaktande av de processuella tidsfrister och andra tidsfrister som anges av den utfärdande staten. |
| --- | --- |

(56)

Om ett intyg om en europeisk utlämnandeorder har utfärdats och en anmälan till den verkställande myndigheten inte krävs enligt denna förordning bör mottagaren vid mottagandet av intyget säkerställa att de begärda uppgifterna översänds direkt till den utfärdande myndigheten eller de i intyget angivna brottsbekämpande myndigheterna senast tio dagar efter mottagandet av intyget. Om det enligt denna förordning krävs en anmälan till den verkställande myndigheten vid mottagandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder bör tjänsteleverantören agera skyndsamt för att bevara uppgifterna. Om den verkställande myndigheten inte har åberopat några vägransgrunder enligt denna förordning inom tio dagar efter mottagandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder bör mottagaren säkerställa att de begärda uppgifterna direkt översänds till den utfärdande myndigheten eller de i intyget angivna brottsbekämpande myndigheterna vid utgången av den tiodagarsperioden. Om den verkställande myndigheten, redan före utgången av tiodagarsperioden, bekräftar för den utfärdande myndigheten och mottagaren att den inte kommer att åberopa någon vägransgrund bör mottagaren agera så snart som möjligt efter en sådan bekräftelse och senast vid utgången av denna tiodagarsperiod. De kortare tidsfrister som är tillämpliga i nödsituationer enligt definitionen i denna förordning bör respekteras av mottagaren och, i tillämpliga fall, av den verkställande myndigheten. Mottagaren och, i tillämpliga fall, den verkställande myndigheten bör fullfölja intyget om en europeisk utlämnandeorder så snart som möjligt, inom de tidsfrister som fastställs i denna förordning, med största möjliga beaktande av de processuella tidsfrister och andra tidsfrister som anges av den utfärdande staten.

| (57) | Om mottagaren, enbart på grundval av informationen i intyget om en europeisk utlämnandeorder eller i intyget om en europeisk bevarandeorder, anser att fullföljandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder skulle kunna inkräkta på immunitet eller privilegier, eller på regler om fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier, enligt rätten i den verkställande staten, bör mottagaren informera den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten. När det gäller intyg om en europeisk utlämnandeorder bör den utfärdande myndigheten, om ingen anmälan till den verkställande myndigheten har skett enligt denna förordning, beakta den information som mottagits från mottagaren och, på eget initiativ eller på begäran av den verkställande myndigheten, besluta huruvida den europeiska utlämnandeordern ska återkallas, anpassas eller upprätthållas. Om en anmälan till den verkställande myndigheten har skett enligt denna förordning bör den utfärdande myndigheten beakta den information som mottagits från mottagaren och besluta huruvida den europeiska utlämnandeordern ska återkallas, anpassas eller upprätthållas. Det bör också vara möjligt för den verkställande myndigheten att åberopa de vägransgrunder som anges i denna förordning. |
| --- | --- |

(57)

Om mottagaren, enbart på grundval av informationen i intyget om en europeisk utlämnandeorder eller i intyget om en europeisk bevarandeorder, anser att fullföljandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder skulle kunna inkräkta på immunitet eller privilegier, eller på regler om fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier, enligt rätten i den verkställande staten, bör mottagaren informera den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten. När det gäller intyg om en europeisk utlämnandeorder bör den utfärdande myndigheten, om ingen anmälan till den verkställande myndigheten har skett enligt denna förordning, beakta den information som mottagits från mottagaren och, på eget initiativ eller på begäran av den verkställande myndigheten, besluta huruvida den europeiska utlämnandeordern ska återkallas, anpassas eller upprätthållas. Om en anmälan till den verkställande myndigheten har skett enligt denna förordning bör den utfärdande myndigheten beakta den information som mottagits från mottagaren och besluta huruvida den europeiska utlämnandeordern ska återkallas, anpassas eller upprätthållas. Det bör också vara möjligt för den verkställande myndigheten att åberopa de vägransgrunder som anges i denna förordning.

| (58) | För att göra det möjligt för mottagaren att hantera formella problem med ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller ett intyg om en europeisk bevarandeorder är det nödvändigt att upprätta ett kommunikationsförfarande mellan mottagaren och den utfärdande myndigheten samt, om en anmälan till den verkställande myndigheten har gjorts enligt denna förordning, mellan mottagaren och den verkställande myndigheten, i de fall där intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder är ofullständigt, innehåller uppenbara fel eller inte innehåller tillräcklig information för att fullfölja den berörda ordern. Om mottagaren av andra skäl inte tillhandahåller informationen på ett uttömmande sätt eller inom angiven tid, till exempel eftersom den anser att det strider mot en skyldighet enligt rätten i ett tredjeland eller eftersom den anser att den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern inte har utfärdats i enlighet med de villkor som fastställs i denna förordning, bör den informera den utfärdande myndigheten samt, om en anmälan till den verkställande myndigheten gjorts, den verkställande myndigheten och tillhandahålla motiveringar till att intyget om den europeiska utlämnandeordern eller intyget om den europeiska bevarandeordern inte fullföljts inom angiven tid. Kommunikationsförfarandet bör alltså göra det möjligt för den utfärdande myndigheten att korrigera eller ompröva den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern i ett tidigt skede. För att garantera att de begärda uppgifterna finns tillgängliga bör mottagaren bevara dessa uppgifter om den mottagaren kan identifiera dessa uppgifter. |
| --- | --- |

(58)

För att göra det möjligt för mottagaren att hantera formella problem med ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller ett intyg om en europeisk bevarandeorder är det nödvändigt att upprätta ett kommunikationsförfarande mellan mottagaren och den utfärdande myndigheten samt, om en anmälan till den verkställande myndigheten har gjorts enligt denna förordning, mellan mottagaren och den verkställande myndigheten, i de fall där intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder är ofullständigt, innehåller uppenbara fel eller inte innehåller tillräcklig information för att fullfölja den berörda ordern. Om mottagaren av andra skäl inte tillhandahåller informationen på ett uttömmande sätt eller inom angiven tid, till exempel eftersom den anser att det strider mot en skyldighet enligt rätten i ett tredjeland eller eftersom den anser att den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern inte har utfärdats i enlighet med de villkor som fastställs i denna förordning, bör den informera den utfärdande myndigheten samt, om en anmälan till den verkställande myndigheten gjorts, den verkställande myndigheten och tillhandahålla motiveringar till att intyget om den europeiska utlämnandeordern eller intyget om den europeiska bevarandeordern inte fullföljts inom angiven tid. Kommunikationsförfarandet bör alltså göra det möjligt för den utfärdande myndigheten att korrigera eller ompröva den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern i ett tidigt skede. För att garantera att de begärda uppgifterna finns tillgängliga bör mottagaren bevara dessa uppgifter om den mottagaren kan identifiera dessa uppgifter.

| (59) | Mottagaren bör inte vara skyldig att efterleva den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern om det föreligger en faktisk omöjlighet till följd av omständigheter som inte beror på mottagaren eller, om den inte är densamme, tjänsteleverantören vid den tidpunkt då den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern mottogs. En faktisk omöjlighet ska anses föreligga om den person vars uppgifter begärs inte är kund hos tjänsteleverantören eller inte kan identifieras som kund ens efter en framställan om ytterligare information till den utfärdande myndigheten, eller om uppgifterna lagenligt raderades innan ordern mottogs. |
| --- | --- |

(59)

Mottagaren bör inte vara skyldig att efterleva den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern om det föreligger en faktisk omöjlighet till följd av omständigheter som inte beror på mottagaren eller, om den inte är densamme, tjänsteleverantören vid den tidpunkt då den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern mottogs. En faktisk omöjlighet ska anses föreligga om den person vars uppgifter begärs inte är kund hos tjänsteleverantören eller inte kan identifieras som kund ens efter en framställan om ytterligare information till den utfärdande myndigheten, eller om uppgifterna lagenligt raderades innan ordern mottogs.

| (60) | Vid mottagande av ett intyg om en europeisk bevarandeorder bör mottagaren bevara de begärda uppgifterna i högst 60 dagar, såvida inte den utfärdande myndigheten bekräftar att en efterföljande framställan om utlämnande har utfärdats, varvid bevarandet bör fortsätta. Den utfärdande myndigheten bör kunna förlänga bevarandeperioden med ytterligare 30 dagar om det är nödvändigt för att göra det möjligt att utfärda en efterföljande framställan om utlämnande, med hjälp av det formulär som anges i denna förordning. Om den utfärdande myndigheten under tidsperioden för bevarande bekräftar att en efterföljande framställan om utlämnande har utfärdats bör mottagaren bevara uppgifterna så länge som det krävs för att lämna ut uppgifterna när den efterföljande framställan om utlämnande har mottagits. En sådan bekräftelse bör sändas till mottagaren inom den relevanta tidsfristen, på ett av den verkställande statens officiella språk eller på något annat språk som godtas av mottagaren, med hjälp av det formulär som anges i denna förordning. För att förhindra att bevarandet upphör bör det vara tillräckligt att den efterföljande framställan om utlämnande har utfärdats och att bekräftelsen har skickats av den utfärdande myndigheten. Det bör inte vara nödvändigt att fullgöra ytterligare formaliteter som krävs för översändandet, såsom översättning av handlingar, vid den tidpunkten. Om det inte längre är nödvändigt att bevara uppgifterna bör den utfärdande myndigheten informera mottagaren utan onödigt dröjsmål, varvid bevarandeskyldigheten på grundval av den europeiska bevarandeorderns bör upphöra. |
| --- | --- |

(60)

Vid mottagande av ett intyg om en europeisk bevarandeorder bör mottagaren bevara de begärda uppgifterna i högst 60 dagar, såvida inte den utfärdande myndigheten bekräftar att en efterföljande framställan om utlämnande har utfärdats, varvid bevarandet bör fortsätta. Den utfärdande myndigheten bör kunna förlänga bevarandeperioden med ytterligare 30 dagar om det är nödvändigt för att göra det möjligt att utfärda en efterföljande framställan om utlämnande, med hjälp av det formulär som anges i denna förordning. Om den utfärdande myndigheten under tidsperioden för bevarande bekräftar att en efterföljande framställan om utlämnande har utfärdats bör mottagaren bevara uppgifterna så länge som det krävs för att lämna ut uppgifterna när den efterföljande framställan om utlämnande har mottagits. En sådan bekräftelse bör sändas till mottagaren inom den relevanta tidsfristen, på ett av den verkställande statens officiella språk eller på något annat språk som godtas av mottagaren, med hjälp av det formulär som anges i denna förordning. För att förhindra att bevarandet upphör bör det vara tillräckligt att den efterföljande framställan om utlämnande har utfärdats och att bekräftelsen har skickats av den utfärdande myndigheten. Det bör inte vara nödvändigt att fullgöra ytterligare formaliteter som krävs för översändandet, såsom översättning av handlingar, vid den tidpunkten. Om det inte längre är nödvändigt att bevara uppgifterna bör den utfärdande myndigheten informera mottagaren utan onödigt dröjsmål, varvid bevarandeskyldigheten på grundval av den europeiska bevarandeorderns bör upphöra.

| (61) | Utan hinder av principen om ömsesidigt förtroende bör det vara möjligt för den verkställande myndigheten att åberopa skäl för att vägra en europeisk utlämnandeorder, om en anmälan till den verkställande myndigheten har skett enligt denna förordning, på grundval av den förteckning över vägransgrunder som föreskrivs i denna förordning. Om en anmälan till den verkställande myndigheten, eller verkställigheten, sker i enlighet med denna förordning, kan den verkställande staten föreskriva i nationell rätt att verkställigheten av en europeisk utlämnandeorder skulle kunna kräva att en domstol involveras i förfarandet i den verkställande staten. |
| --- | --- |

(61)

Utan hinder av principen om ömsesidigt förtroende bör det vara möjligt för den verkställande myndigheten att åberopa skäl för att vägra en europeisk utlämnandeorder, om en anmälan till den verkställande myndigheten har skett enligt denna förordning, på grundval av den förteckning över vägransgrunder som föreskrivs i denna förordning. Om en anmälan till den verkställande myndigheten, eller verkställigheten, sker i enlighet med denna förordning, kan den verkställande staten föreskriva i nationell rätt att verkställigheten av en europeisk utlämnandeorder skulle kunna kräva att en domstol involveras i förfarandet i den verkställande staten.

| (62) | Om den verkställande myndigheten mottar en anmälan om en europeisk utlämnandeorder för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för att inhämta innehållsdata, bör den ha rätt att bedöma den information som anges i ordern och, i förekommande fall, vägra ordern om den, på grundval av en obligatorisk och vederbörlig analys av informationen i den ordern och i enlighet med tillämpliga regler i unionens primärrätt, särskilt stadgan, bedömer att en eller flera av de vägransgrunder som föreskrivs i denna förordning kan åberopas. Nödvändigheten av att respektera de rättsliga myndigheternas oberoende kräver att dessa myndigheter ges ett visst utrymme för skönsmässig bedömning när de fattar beslut om vägransgrunderna. |
| --- | --- |

(62)

Om den verkställande myndigheten mottar en anmälan om en europeisk utlämnandeorder för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i denna förordning, eller för att inhämta innehållsdata, bör den ha rätt att bedöma den information som anges i ordern och, i förekommande fall, vägra ordern om den, på grundval av en obligatorisk och vederbörlig analys av informationen i den ordern och i enlighet med tillämpliga regler i unionens primärrätt, särskilt stadgan, bedömer att en eller flera av de vägransgrunder som föreskrivs i denna förordning kan åberopas. Nödvändigheten av att respektera de rättsliga myndigheternas oberoende kräver att dessa myndigheter ges ett visst utrymme för skönsmässig bedömning när de fattar beslut om vägransgrunderna.

| (63) | Det bör vara möjligt för den verkställande myndigheten, om den mottar en anmälan enligt denna förordning, att vägra en europeisk utlämnandeorder om de uppgifter som begärs skyddas av immunitet eller privilegier som beviljas enligt den verkställande statens rätt och som förhindrar att den europeiska utlämnandeordern fullföljs eller verkställs, eller de begärda uppgifterna omfattas av reglerna för fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier och som förhindrar att den europeiska utlämnandeordern fullföljs eller verkställs. |
| --- | --- |

(63)

Det bör vara möjligt för den verkställande myndigheten, om den mottar en anmälan enligt denna förordning, att vägra en europeisk utlämnandeorder om de uppgifter som begärs skyddas av immunitet eller privilegier som beviljas enligt den verkställande statens rätt och som förhindrar att den europeiska utlämnandeordern fullföljs eller verkställs, eller de begärda uppgifterna omfattas av reglerna för fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier och som förhindrar att den europeiska utlämnandeordern fullföljs eller verkställs.

| (64) | Det bör i undantagsfall vara möjligt för den verkställande myndigheten att vägra en order, om det finns goda skäl att anta, på grundval av precisa och objektiva uppgifter, att fullföljandet av den europeiska utlämnandeordern, mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i ärendet, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet enligt artikel 6 i EU-fördraget och stadgan. Vid bedömningen av denna vägransgrund, om den verkställande myndigheten förfogar över bevis eller uppgifter, till exempel uppgifter som återfinns i ett motiverat förslag från en tredjedel av medlemsstaterna, Europaparlamentet eller kommissionen som antagits enligt artikel 7.1 i EU-fördraget, som visar att det finns en verklig risk, om ordern fullföljs, för ett allvarligt åsidosättande av den grundläggande rätten till ett effektivt rättsmedel och till en opartisk domstol enligt artikel 47 i stadgan, på grund av systematiska eller allmänna brister i fråga om domstolsväsendets oavhängighet i den utfärdande staten, bör den verkställande myndigheten i synnerhet göra en konkret, precis prövning av om det med hänsyn till den berörda personens personliga situation samt arten av det brott för vilket det straffrättsliga förfarandet genomförs och de faktiska förhållanden som ligger till grund för ordern, och mot bakgrund av de uppgifter som lämnats av den utfärdande myndigheten, finns välgrundade skäl att anta att det föreligger en verklig risk att en persons rätt till en opartisk domstol åsidosätts. |
| --- | --- |

(64)

Det bör i undantagsfall vara möjligt för den verkställande myndigheten att vägra en order, om det finns goda skäl att anta, på grundval av precisa och objektiva uppgifter, att fullföljandet av den europeiska utlämnandeordern, mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i ärendet, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet enligt artikel 6 i EU-fördraget och stadgan. Vid bedömningen av denna vägransgrund, om den verkställande myndigheten förfogar över bevis eller uppgifter, till exempel uppgifter som återfinns i ett motiverat förslag från en tredjedel av medlemsstaterna, Europaparlamentet eller kommissionen som antagits enligt artikel 7.1 i EU-fördraget, som visar att det finns en verklig risk, om ordern fullföljs, för ett allvarligt åsidosättande av den grundläggande rätten till ett effektivt rättsmedel och till en opartisk domstol enligt artikel 47 i stadgan, på grund av systematiska eller allmänna brister i fråga om domstolsväsendets oavhängighet i den utfärdande staten, bör den verkställande myndigheten i synnerhet göra en konkret, precis prövning av om det med hänsyn till den berörda personens personliga situation samt arten av det brott för vilket det straffrättsliga förfarandet genomförs och de faktiska förhållanden som ligger till grund för ordern, och mot bakgrund av de uppgifter som lämnats av den utfärdande myndigheten, finns välgrundade skäl att anta att det föreligger en verklig risk att en persons rätt till en opartisk domstol åsidosätts.

| (65) | Det bör vara möjligt för den verkställande myndigheten att vägra en order ifall fullföljandet av en sådan order skulle strida mot principen ne bis in idem. |
| --- | --- |

(65)

Det bör vara möjligt för den verkställande myndigheten att vägra en order ifall fullföljandet av en sådan order skulle strida mot principen ne bis in idem.

| (66) | Det bör vara möjligt för den verkställande myndigheten, om den mottar en anmälan enligt denna förordning, att vägra en europeisk utlämnandeorder om den gärning för vilken ordern har utfärdats inte utgör ett brott enligt den verkställande statens rätt, såvida det inte gäller ett brott som förtecknas i de brottskategorier som anges i en bilaga till denna förordning, enligt uppgift från den utfärdande myndigheten i intyget om en europeisk utlämnandeorder, om maximistraffet för gärningen i fråga i den utfärdande staten är fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd i minst tre år. |
| --- | --- |

(66)

Det bör vara möjligt för den verkställande myndigheten, om den mottar en anmälan enligt denna förordning, att vägra en europeisk utlämnandeorder om den gärning för vilken ordern har utfärdats inte utgör ett brott enligt den verkställande statens rätt, såvida det inte gäller ett brott som förtecknas i de brottskategorier som anges i en bilaga till denna förordning, enligt uppgift från den utfärdande myndigheten i intyget om en europeisk utlämnandeorder, om maximistraffet för gärningen i fråga i den utfärdande staten är fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd i minst tre år.

| (67) | Eftersom information till den person vars uppgifter begärs är en nödvändig förutsättning när det gäller att upprätthålla rätten till skydd av personuppgifter och rätten till försvar, för att få till stånd effektiv granskning och rättslig prövning, i enlighet med artikel 6 i EU-fördraget och stadgan, bör den utfärdande myndigheten utan onödigt dröjsmål informera den person vars uppgifter begärs om utlämnandet av uppgifter på grundval av en europeisk utlämnandeorder. Den utfärdande myndigheten bör dock, i enlighet med nationell rätt, kunna skjuta upp eller begränsa informationen eller underlåta att informera den person vars uppgifter begärs, i den mån och så länge som villkoren i direktiv (EU) 2016/680 är uppfyllda, i vilket fall den utfärdande myndigheten i ärendet bör ange skälen till uppskjutandet, begränsningen eller underlåtelsen och lägga till en kort motivering i intyget om en europeisk utlämnandeorder. Mottagarna och, om de inte är desamma, tjänsteleverantörerna bör vidta de senaste operativa och tekniska åtgärder som krävs för att säkerställa konfidentialiteten, sekretessen och integriteten för intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder och för de uppgifter som lämnas ut eller bevaras. |
| --- | --- |

(67)

Eftersom information till den person vars uppgifter begärs är en nödvändig förutsättning när det gäller att upprätthålla rätten till skydd av personuppgifter och rätten till försvar, för att få till stånd effektiv granskning och rättslig prövning, i enlighet med artikel 6 i EU-fördraget och stadgan, bör den utfärdande myndigheten utan onödigt dröjsmål informera den person vars uppgifter begärs om utlämnandet av uppgifter på grundval av en europeisk utlämnandeorder. Den utfärdande myndigheten bör dock, i enlighet med nationell rätt, kunna skjuta upp eller begränsa informationen eller underlåta att informera den person vars uppgifter begärs, i den mån och så länge som villkoren i direktiv (EU) 2016/680 är uppfyllda, i vilket fall den utfärdande myndigheten i ärendet bör ange skälen till uppskjutandet, begränsningen eller underlåtelsen och lägga till en kort motivering i intyget om en europeisk utlämnandeorder. Mottagarna och, om de inte är desamma, tjänsteleverantörerna bör vidta de senaste operativa och tekniska åtgärder som krävs för att säkerställa konfidentialiteten, sekretessen och integriteten för intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder och för de uppgifter som lämnas ut eller bevaras.

| (68) | Det bör vara möjligt för en tjänsteleverantör att begära ersättning för sina kostnader för att svara på en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder från den utfärdande staten, om denna möjlighet föreskrivs i den utfärdande statens nationella rätt för inhemska förelägganden i liknande situationer, i enlighet med den statens nationella rätt. Medlemsstaterna bör informera kommissionen om sina nationella regler för ersättning, och kommissionen bör offentliggöra dem. I denna förordning föreskrivs särskilda regler för ersättning av kostnader i samband med det decentraliserade it-systemet. |
| --- | --- |

(68)

Det bör vara möjligt för en tjänsteleverantör att begära ersättning för sina kostnader för att svara på en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder från den utfärdande staten, om denna möjlighet föreskrivs i den utfärdande statens nationella rätt för inhemska förelägganden i liknande situationer, i enlighet med den statens nationella rätt. Medlemsstaterna bör informera kommissionen om sina nationella regler för ersättning, och kommissionen bör offentliggöra dem. I denna förordning föreskrivs särskilda regler för ersättning av kostnader i samband med det decentraliserade it-systemet.

| (69) | Utan att det påverkar tillämpningen av nationell rätt som föreskriver straffrättsliga påföljder bör medlemsstaterna fastställa regler om sanktionsavgifter som är tillämpliga på överträdelser av denna förordning och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de genomförs. Medlemsstaterna bör säkerställa att sanktionsavgifter enligt deras nationella rätt är effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna bör utan dröjsmål meddela kommissionen dessa regler och åtgärder och utan dröjsmål informera den om eventuella ändringar som berör dem. |
| --- | --- |

(69)

Utan att det påverkar tillämpningen av nationell rätt som föreskriver straffrättsliga påföljder bör medlemsstaterna fastställa regler om sanktionsavgifter som är tillämpliga på överträdelser av denna förordning och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de genomförs. Medlemsstaterna bör säkerställa att sanktionsavgifter enligt deras nationella rätt är effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna bör utan dröjsmål meddela kommissionen dessa regler och åtgärder och utan dröjsmål informera den om eventuella ändringar som berör dem.

| (70) | Vid bedömningen av lämpliga sanktionsavgifter i ett enskilt fall bör den behöriga myndigheten beakta alla relevanta omständigheter, såsom överträdelsens art, allvarlighetsgrad och varaktighet, huruvida den begicks uppsåtligen eller genom försummelse, huruvida tjänsteleverantören har hållits ansvarig för liknande tidigare överträdelser och den finansiella styrkan hos den tjänsteleverantör som hålls ansvarig. I undantagsfall kan den bedömningen leda till att den verkställande myndigheten beslutar att avstå från att ålägga sanktionsavgifter. I detta avseende ska särskild hänsyn tas till mikroföretag som underlåter att efterleva en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder i en nödsituation på grund av bristande personalresurser utanför kontorstid, om uppgifterna överförs utan onödigt dröjsmål. |
| --- | --- |

(70)

Vid bedömningen av lämpliga sanktionsavgifter i ett enskilt fall bör den behöriga myndigheten beakta alla relevanta omständigheter, såsom överträdelsens art, allvarlighetsgrad och varaktighet, huruvida den begicks uppsåtligen eller genom försummelse, huruvida tjänsteleverantören har hållits ansvarig för liknande tidigare överträdelser och den finansiella styrkan hos den tjänsteleverantör som hålls ansvarig. I undantagsfall kan den bedömningen leda till att den verkställande myndigheten beslutar att avstå från att ålägga sanktionsavgifter. I detta avseende ska särskild hänsyn tas till mikroföretag som underlåter att efterleva en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder i en nödsituation på grund av bristande personalresurser utanför kontorstid, om uppgifterna överförs utan onödigt dröjsmål.

| (71) | Utan att det påverkar deras dataskyddsskyldigheter bör tjänsteleverantörer inte hållas ansvariga i medlemsstaterna för olägenheter som orsakas deras användare eller tredje parter uteslutande till följd av att de i god tro efterlever ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller ett intyg om en europeisk bevarandeorder. Ansvaret för att säkerställa att den berörda ordern är laglig, särskilt att den är nödvändig och proportionell, bör ligga hos den utfärdande myndigheten. |
| --- | --- |

(71)

Utan att det påverkar deras dataskyddsskyldigheter bör tjänsteleverantörer inte hållas ansvariga i medlemsstaterna för olägenheter som orsakas deras användare eller tredje parter uteslutande till följd av att de i god tro efterlever ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller ett intyg om en europeisk bevarandeorder. Ansvaret för att säkerställa att den berörda ordern är laglig, särskilt att den är nödvändig och proportionell, bör ligga hos den utfärdande myndigheten.

| (72) | Om mottagaren inte efterlever intyget om en europeisk utlämnandeorder inom tidsfristen eller intyget om en europeisk bevarandeorder utan att ange orsaker som godtas av den utfärdande myndigheten, och, i tillämpliga fall, om den verkställande myndigheten inte har åberopat någon av vägransgrunderna enligt denna förordning, bör det vara möjligt för den utfärdande myndigheten att begära att den verkställande myndigheten verkställer den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern. I detta syfte bör den utfärdande myndigheten översända den berörda ordern, det relevanta formulär som föreskrivs i denna förordning ifyllt av mottagaren och alla relevanta handlingar till den verkställande myndigheten. Den utfärdande myndigheten bör översätta den berörda ordern och alla handlingar som ska översändas till ett av de språk som godtas av den verkställande staten och bör informera mottagaren om översändandet. Den staten bör verkställa den berörda ordern i enlighet med sin nationella rätt. |
| --- | --- |

(72)

Om mottagaren inte efterlever intyget om en europeisk utlämnandeorder inom tidsfristen eller intyget om en europeisk bevarandeorder utan att ange orsaker som godtas av den utfärdande myndigheten, och, i tillämpliga fall, om den verkställande myndigheten inte har åberopat någon av vägransgrunderna enligt denna förordning, bör det vara möjligt för den utfärdande myndigheten att begära att den verkställande myndigheten verkställer den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern. I detta syfte bör den utfärdande myndigheten översända den berörda ordern, det relevanta formulär som föreskrivs i denna förordning ifyllt av mottagaren och alla relevanta handlingar till den verkställande myndigheten. Den utfärdande myndigheten bör översätta den berörda ordern och alla handlingar som ska översändas till ett av de språk som godtas av den verkställande staten och bör informera mottagaren om översändandet. Den staten bör verkställa den berörda ordern i enlighet med sin nationella rätt.

| (73) | Verkställighetsförfarandet bör göra det möjligt för mottagaren att åberopa skäl mot verkställigheten på grundval av en förteckning över särskilda grunder som anges i denna förordning, inbegripet att den berörda ordern inte har utfärdats eller godkänts av en behörig myndighet enligt denna förordning, eller om ordern inte avser uppgifter som lagrats av tjänsteleverantören eller på dennes vägnar vid tidpunkten för mottagandet av det relevanta intyget. Den verkställande myndigheten bör kunna vägra att erkänna och verkställa en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder på samma grunder och även, i undantagsfall, på grund av ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet enligt artikel 6 i EU-fördraget och stadgan. Den verkställande myndigheten bör samråda med den utfärdande myndigheten innan den beslutar att inte erkänna eller inte verkställa ordern på dessa grunder. Om mottagaren inte fullgör sina skyldigheter enligt en erkänd europeisk utlämnandeorder eller europeisk bevarandeorder vars verkställbarhet har bekräftats av den verkställande myndigheten, bör den myndigheten ålägga en sanktionsavgift. Sanktionsavgiften bör vara proportionella, i synnerhet med tanke på särskilda omständigheter såsom upprepad eller systematisk bristande efterlevnad. |
| --- | --- |

(73)

Verkställighetsförfarandet bör göra det möjligt för mottagaren att åberopa skäl mot verkställigheten på grundval av en förteckning över särskilda grunder som anges i denna förordning, inbegripet att den berörda ordern inte har utfärdats eller godkänts av en behörig myndighet enligt denna förordning, eller om ordern inte avser uppgifter som lagrats av tjänsteleverantören eller på dennes vägnar vid tidpunkten för mottagandet av det relevanta intyget. Den verkställande myndigheten bör kunna vägra att erkänna och verkställa en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder på samma grunder och även, i undantagsfall, på grund av ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet enligt artikel 6 i EU-fördraget och stadgan. Den verkställande myndigheten bör samråda med den utfärdande myndigheten innan den beslutar att inte erkänna eller inte verkställa ordern på dessa grunder. Om mottagaren inte fullgör sina skyldigheter enligt en erkänd europeisk utlämnandeorder eller europeisk bevarandeorder vars verkställbarhet har bekräftats av den verkställande myndigheten, bör den myndigheten ålägga en sanktionsavgift. Sanktionsavgiften bör vara proportionella, i synnerhet med tanke på särskilda omständigheter såsom upprepad eller systematisk bristande efterlevnad.

| (74) | Efterlevnad av en europeisk utlämnandeorder skulle kunna strida mot en skyldighet enligt ett tredjelands tillämpliga rätt. För att säkerställa samförstånd i fråga om tredjeländers suveräna intressen, skydda den berörda personen och hantera tjänsteleverantörers motstridiga skyldigheter, föreskriver denna förordning en särskild mekanism för rättslig prövning om efterlevnad av en europeisk utlämnandeorder skulle hindra en tjänsteleverantör från att fullgöra rättsliga skyldigheter enligt rätten i ett tredjeland. |
| --- | --- |

(74)

Efterlevnad av en europeisk utlämnandeorder skulle kunna strida mot en skyldighet enligt ett tredjelands tillämpliga rätt. För att säkerställa samförstånd i fråga om tredjeländers suveräna intressen, skydda den berörda personen och hantera tjänsteleverantörers motstridiga skyldigheter, föreskriver denna förordning en särskild mekanism för rättslig prövning om efterlevnad av en europeisk utlämnandeorder skulle hindra en tjänsteleverantör från att fullgöra rättsliga skyldigheter enligt rätten i ett tredjeland.

| (75) | Om en mottagare som anser att en europeisk utlämnandeorder i ett visst fall skulle medföra en överträdelse av en rättslig skyldighet enligt rätten i ett tredjeland bör den informera den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten om grunderna till att inte fullfölja ordern genom en motiverad invändning med hjälp av det formulär som tillhandahålls i denna förordning. Den utfärdande myndigheten bör ompröva den europeiska utlämnandeordern mot bakgrund av den motiverade invändningen och eventuella synpunkter från den verkställande staten, med beaktande av samma kriterier som behörig domstol i den utfärdande staten skulle tvingas följa. Om den utfärdande myndigheten har för avsikt att upprätthålla ordern bör den begära granskning av behörig domstol i den utfärdande staten, enligt den berörda medlemsstatens anmälan, som bör granska ordern. |
| --- | --- |

(75)

Om en mottagare som anser att en europeisk utlämnandeorder i ett visst fall skulle medföra en överträdelse av en rättslig skyldighet enligt rätten i ett tredjeland bör den informera den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten om grunderna till att inte fullfölja ordern genom en motiverad invändning med hjälp av det formulär som tillhandahålls i denna förordning. Den utfärdande myndigheten bör ompröva den europeiska utlämnandeordern mot bakgrund av den motiverade invändningen och eventuella synpunkter från den verkställande staten, med beaktande av samma kriterier som behörig domstol i den utfärdande staten skulle tvingas följa. Om den utfärdande myndigheten har för avsikt att upprätthålla ordern bör den begära granskning av behörig domstol i den utfärdande staten, enligt den berörda medlemsstatens anmälan, som bör granska ordern.

| (76) | När den behöriga domstolen avgör om det föreligger en motstridig skyldighet i de särskilda omständigheterna i det aktuella ärendet kan den förlita sig på lämplig extern sakkunskap när så behövs, till exempel om tolkningen av rätten i det berörda tredjelandet. I detta syfte skulle den behöriga domstolen till exempel kunna samråda med centralmyndigheten i tredjelandet, med beaktande av direktiv (EU) 2016/680. Den utfärdande staten bör särskilt begära information från den behöriga myndigheten i tredjelandet om konflikten rör grundläggande rättigheter eller andra grundläggande intressen i tredjelandet som rör nationell säkerhet och försvar. |
| --- | --- |

(76)

När den behöriga domstolen avgör om det föreligger en motstridig skyldighet i de särskilda omständigheterna i det aktuella ärendet kan den förlita sig på lämplig extern sakkunskap när så behövs, till exempel om tolkningen av rätten i det berörda tredjelandet. I detta syfte skulle den behöriga domstolen till exempel kunna samråda med centralmyndigheten i tredjelandet, med beaktande av direktiv (EU) 2016/680. Den utfärdande staten bör särskilt begära information från den behöriga myndigheten i tredjelandet om konflikten rör grundläggande rättigheter eller andra grundläggande intressen i tredjelandet som rör nationell säkerhet och försvar.

| (77) | Sakkunskap om tolkning skulle också kunna tillhandahållas genom expertutlåtanden, om sådana finns tillgängliga. Information och rättspraxis avseende tolkningen av ett tredjelands rätt och om förfaranden för lagvalskonflikter i medlemsstaterna bör göras tillgänglig på en central plattform såsom Sirius-projektet eller det europeiska rättsliga nätverket, för att göra det möjligt att dra nytta av erfarenheter och sakkunskap som samlats in om samma eller liknande frågor. Tillgången till sådan information på en central plattform bör inte förhindra ett förnyat samråd med tredjelandet i tillämpliga fall. |
| --- | --- |

(77)

Sakkunskap om tolkning skulle också kunna tillhandahållas genom expertutlåtanden, om sådana finns tillgängliga. Information och rättspraxis avseende tolkningen av ett tredjelands rätt och om förfaranden för lagvalskonflikter i medlemsstaterna bör göras tillgänglig på en central plattform såsom Sirius-projektet eller det europeiska rättsliga nätverket, för att göra det möjligt att dra nytta av erfarenheter och sakkunskap som samlats in om samma eller liknande frågor. Tillgången till sådan information på en central plattform bör inte förhindra ett förnyat samråd med tredjelandet i tillämpliga fall.

| (78) | Vid bedömningen av huruvida motstridiga skyldigheter föreligger bör den behöriga domstolen avgöra om tredjelandets rätt är tillämplig och, om så är fallet, om tredjelandets rätt förhindrar röjande av de berörda uppgifterna. Om den behöriga domstolen anser att tredjelandets rätt förhindrar röjande av de berörda uppgifterna bör den domstolen bedöma huruvida den europeiska utlämnandeordern ska upprätthållas eller upphävas, genom att väga ett antal element som är avsedda att avgöra hur stark anknytningen till endera av de två berörda jurisdiktionerna, intressena av att inhämta respektive förhindra röjandet av uppgifterna samt möjliga konsekvenser för mottagaren eller för tjänsteleverantören om den rättar sig efter ordern. Det bör läggas särskild betydelse och vikt vid skyddet av de grundläggande rättigheterna enligt tredjelandets relevanta rätt och andra grundläggande intressen, såsom tredjelandets nationella säkerhetsintressen och graden av anknytning mellan brottmålet och endera av de två jurisdiktionerna när bedömningen genomförs. Om domstolen beslutar att upphäva ordern bör den informera den utfärdande myndigheten och mottagaren. Om den behöriga myndigheten beslutar att ordern ska upprätthållas bör den informera den utfärdande myndigheten och mottagaren, och den mottagaren bör fullfölja ordern i fråga. Den utfärdande myndigheten bör informera den verkställande myndigheten om resultatet av prövningsförfarandet. |
| --- | --- |

(78)

Vid bedömningen av huruvida motstridiga skyldigheter föreligger bör den behöriga domstolen avgöra om tredjelandets rätt är tillämplig och, om så är fallet, om tredjelandets rätt förhindrar röjande av de berörda uppgifterna. Om den behöriga domstolen anser att tredjelandets rätt förhindrar röjande av de berörda uppgifterna bör den domstolen bedöma huruvida den europeiska utlämnandeordern ska upprätthållas eller upphävas, genom att väga ett antal element som är avsedda att avgöra hur stark anknytningen till endera av de två berörda jurisdiktionerna, intressena av att inhämta respektive förhindra röjandet av uppgifterna samt möjliga konsekvenser för mottagaren eller för tjänsteleverantören om den rättar sig efter ordern. Det bör läggas särskild betydelse och vikt vid skyddet av de grundläggande rättigheterna enligt tredjelandets relevanta rätt och andra grundläggande intressen, såsom tredjelandets nationella säkerhetsintressen och graden av anknytning mellan brottmålet och endera av de två jurisdiktionerna när bedömningen genomförs. Om domstolen beslutar att upphäva ordern bör den informera den utfärdande myndigheten och mottagaren. Om den behöriga myndigheten beslutar att ordern ska upprätthållas bör den informera den utfärdande myndigheten och mottagaren, och den mottagaren bör fullfölja ordern i fråga. Den utfärdande myndigheten bör informera den verkställande myndigheten om resultatet av prövningsförfarandet.

| (79) | De villkor som anges i denna förordning för fullföljande av ett intyg om en europeisk utlämnandeorder bör även tillämpas i händelse av motstridiga skyldigheter som följer av ett tredjelands rätt. Under den rättsliga prövningen, i fall där efterlevnaden av en europeisk utlämnandeorder skulle hindra tjänsteleverantörer från att fullgöra en rättslig skyldighet som följer av ett tredjelands rätt, bör därför de uppgifter som begärs i den ordern bevaras. Om den behöriga domstolen efter en rättslig prövning beslutar att upphäva en europeisk utlämnandeorder bör det vara möjligt att utfärda en europeisk bevarandeorder för att göra det möjligt för den utfärdande myndigheten att begära utlämnande av uppgifterna via andra kanaler, såsom ömsesidig rättslig hjälp. |
| --- | --- |

(79)

De villkor som anges i denna förordning för fullföljande av ett intyg om en europeisk utlämnandeorder bör även tillämpas i händelse av motstridiga skyldigheter som följer av ett tredjelands rätt. Under den rättsliga prövningen, i fall där efterlevnaden av en europeisk utlämnandeorder skulle hindra tjänsteleverantörer från att fullgöra en rättslig skyldighet som följer av ett tredjelands rätt, bör därför de uppgifter som begärs i den ordern bevaras. Om den behöriga domstolen efter en rättslig prövning beslutar att upphäva en europeisk utlämnandeorder bör det vara möjligt att utfärda en europeisk bevarandeorder för att göra det möjligt för den utfärdande myndigheten att begära utlämnande av uppgifterna via andra kanaler, såsom ömsesidig rättslig hjälp.

| (80) | Det är viktigt att alla personer vars uppgifter begärs inom ramen för brottsutredningar eller straffrättsliga förfaranden har tillgång till ett effektivt rättsmedel i enlighet med artikel 47 i stadgan. I linje med det kravet och utan att det påverkar andra rättsmedel som finns att tillgå enligt nationell rätt bör varje person vars uppgifter har begärts genom en europeisk utlämnandeorder ha rätt till effektiva rättsmedel mot den ordern. Om personen i fråga är en misstänkt eller tilltalad bör vederbörande ha rätt till effektiva rättsmedel under det straffrättsliga förfarande i vilket uppgifterna används som bevis. Rätten till effektiva rättsmedel bör utövas vid en domstol i den utfärdande staten i enlighet med dess nationella rätt och bör inbegripa möjligheten att ifrågasätta åtgärdens lagenlighet, inklusive dess nödvändighet och proportionalitet, utan att det påverkar garantierna för de grundläggande rättigheterna i den verkställande staten, eller andra rättsmedel i enlighet med nationell rätt. Denna förordning bör inte begränsa de möjliga skälen att ifrågasätta lagenligheten av en order. Den rätt till effektiva rättsmedel som föreskrivs i denna förordning bör inte påverka rätten att söka rättsmedel enligt förordning (EU) 2016/679 och direktiv (EU) 2016/680. Information bör ges i god tid om möjligheterna enligt nationell rätt att söka rättsmedel, och det bör säkerställas att de kan utövas på ett effektivt sätt. |
| --- | --- |

(80)

Det är viktigt att alla personer vars uppgifter begärs inom ramen för brottsutredningar eller straffrättsliga förfaranden har tillgång till ett effektivt rättsmedel i enlighet med artikel 47 i stadgan. I linje med det kravet och utan att det påverkar andra rättsmedel som finns att tillgå enligt nationell rätt bör varje person vars uppgifter har begärts genom en europeisk utlämnandeorder ha rätt till effektiva rättsmedel mot den ordern. Om personen i fråga är en misstänkt eller tilltalad bör vederbörande ha rätt till effektiva rättsmedel under det straffrättsliga förfarande i vilket uppgifterna används som bevis. Rätten till effektiva rättsmedel bör utövas vid en domstol i den utfärdande staten i enlighet med dess nationella rätt och bör inbegripa möjligheten att ifrågasätta åtgärdens lagenlighet, inklusive dess nödvändighet och proportionalitet, utan att det påverkar garantierna för de grundläggande rättigheterna i den verkställande staten, eller andra rättsmedel i enlighet med nationell rätt. Denna förordning bör inte begränsa de möjliga skälen att ifrågasätta lagenligheten av en order. Den rätt till effektiva rättsmedel som föreskrivs i denna förordning bör inte påverka rätten att söka rättsmedel enligt förordning (EU) 2016/679 och direktiv (EU) 2016/680. Information bör ges i god tid om möjligheterna enligt nationell rätt att söka rättsmedel, och det bör säkerställas att de kan utövas på ett effektivt sätt.

| (81) | Lämpliga kanaler bör utvecklas för att säkerställa att alla parter på ett effektivt sätt kan samarbeta digitalt genom ett decentraliserat it-system som möjliggör ett snabbt, direkt, interoperabelt, hållbart, tillförlitligt och säkert gränsöverskridande elektroniskt utbyte av ärenderelaterade formulär, uppgifter och tillhörande information. |
| --- | --- |

(81)

Lämpliga kanaler bör utvecklas för att säkerställa att alla parter på ett effektivt sätt kan samarbeta digitalt genom ett decentraliserat it-system som möjliggör ett snabbt, direkt, interoperabelt, hållbart, tillförlitligt och säkert gränsöverskridande elektroniskt utbyte av ärenderelaterade formulär, uppgifter och tillhörande information.

| (82) | För att möjliggöra effektiv och säker skriftlig kommunikation mellan behöriga myndigheter och utsedda verksamhetsställen eller tjänsteleverantörers rättsliga ombud enligt denna förordning bör dessa utsedda verksamhetsställen respektive rättsliga ombud förses med elektroniska medel för åtkomst till de nationella it-system som ingår i det decentraliserade it-systemet och som drivs av medlemsstaterna. |
| --- | --- |

(82)

För att möjliggöra effektiv och säker skriftlig kommunikation mellan behöriga myndigheter och utsedda verksamhetsställen eller tjänsteleverantörers rättsliga ombud enligt denna förordning bör dessa utsedda verksamhetsställen respektive rättsliga ombud förses med elektroniska medel för åtkomst till de nationella it-system som ingår i det decentraliserade it-systemet och som drivs av medlemsstaterna.

| (83) | Det decentraliserade it-systemet bör omfatta medlemsstaternas samt unionsbyråernas och unionsorganens it-system, och interoperabla åtkomstpunkter som dessa it-system är sammankopplade genom. Åtkomstpunkterna i det decentraliserade it-systemet bör baseras på e-Codex-systemet, som inrättades genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/850 (24). |
| --- | --- |

(83)

Det decentraliserade it-systemet bör omfatta medlemsstaternas samt unionsbyråernas och unionsorganens it-system, och interoperabla åtkomstpunkter som dessa it-system är sammankopplade genom. Åtkomstpunkterna i det decentraliserade it-systemet bör baseras på e-Codex-systemet, som inrättades genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/850 (24).

| (84) | Tjänsteleverantörer som använder skräddarsydda it-lösningar för utbyte av information och uppgifter som rör framställningar om elektroniska bevis bör förses med automatiserade medel för åtkomst till de decentraliserade it-systemen med hjälp av en gemensam standard för utbyte av uppgifter. |
| --- | --- |

(84)

Tjänsteleverantörer som använder skräddarsydda it-lösningar för utbyte av information och uppgifter som rör framställningar om elektroniska bevis bör förses med automatiserade medel för åtkomst till de decentraliserade it-systemen med hjälp av en gemensam standard för utbyte av uppgifter.

| (85) | Som regel bör all skriftlig kommunikation mellan behöriga myndigheter eller mellan behöriga myndigheter och utsedda verksamhetsställen eller rättsliga ombud ske via det decentraliserade it-systemet. Det bör vara möjligt att använda alternativa medel endast om det inte är möjligt att använda det decentraliserade it-systemet, till exempel på grund av särskilda kriminaltekniska krav, på grund av att den mängd uppgifter som ska överföras hämmas av begränsningar av den tekniska kapaciteten eller på grund av att ett annat verksamhetsställe, som inte är anslutet till det decentraliserade it-systemet, måste ingå bland mottagarna i en nödsituation. I sådana fall bör överföringen ske på lämpligast möjliga alternativa sätt, med beaktande av behovet att säkerställa ett snabbt, säkert och tillförlitligt informationsutbyte. |
| --- | --- |

(85)

Som regel bör all skriftlig kommunikation mellan behöriga myndigheter eller mellan behöriga myndigheter och utsedda verksamhetsställen eller rättsliga ombud ske via det decentraliserade it-systemet. Det bör vara möjligt att använda alternativa medel endast om det inte är möjligt att använda det decentraliserade it-systemet, till exempel på grund av särskilda kriminaltekniska krav, på grund av att den mängd uppgifter som ska överföras hämmas av begränsningar av den tekniska kapaciteten eller på grund av att ett annat verksamhetsställe, som inte är anslutet till det decentraliserade it-systemet, måste ingå bland mottagarna i en nödsituation. I sådana fall bör överföringen ske på lämpligast möjliga alternativa sätt, med beaktande av behovet att säkerställa ett snabbt, säkert och tillförlitligt informationsutbyte.

| (86) | För att säkerställa att det decentraliserade it-systemet innehåller en fullständig förteckning över skriftlig kommunikation enligt denna förordning bör all överföring som sker på alternativa sätt registreras i det decentraliserade it-systemet utan onödigt dröjsmål. |
| --- | --- |

(86)

För att säkerställa att det decentraliserade it-systemet innehåller en fullständig förteckning över skriftlig kommunikation enligt denna förordning bör all överföring som sker på alternativa sätt registreras i det decentraliserade it-systemet utan onödigt dröjsmål.

| (87) | Användning av mekanismer för att säkerställa äkthet – som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 910/2014 (25) – bör övervägas. |
| --- | --- |

(87)

Användning av mekanismer för att säkerställa äkthet – som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 910/2014 (25) – bör övervägas.

| (88) | Tjänsteleverantörer, särskilt små och medelstora företag, bör inte belastas med oproportionerliga kostnader i förhållande till inrättandet och driften av det decentraliserade it-systemet. Som en del av skapandet, underhållet och utvecklingen av referensprogramvaran bör kommissionen därför också tillhandahålla ett webbaserat gränssnitt som gör det möjligt för tjänsteleverantörer att kommunicera säkert med myndigheterna utan att behöva inrätta en egen särskild infrastruktur för att få åtkomst till det decentraliserade it-systemet. |
| --- | --- |

(88)

Tjänsteleverantörer, särskilt små och medelstora företag, bör inte belastas med oproportionerliga kostnader i förhållande till inrättandet och driften av det decentraliserade it-systemet. Som en del av skapandet, underhållet och utvecklingen av referensprogramvaran bör kommissionen därför också tillhandahålla ett webbaserat gränssnitt som gör det möjligt för tjänsteleverantörer att kommunicera säkert med myndigheterna utan att behöva inrätta en egen särskild infrastruktur för att få åtkomst till det decentraliserade it-systemet.

| (89) | Det bör vara möjligt för medlemsstaterna att använda den programvara som utvecklats av kommissionen, närmare bestämt referensprogramvaran, i stället för ett nationellt it-system. Den referensprogramvaran bör baseras på en modulstruktur, vilket innebär att programvaran paketeras och levereras separat från de e-Codex-komponenter som behövs för att ansluta den till det decentraliserade it-systemet. Denna struktur bör göra det möjligt för medlemsstaterna att återanvända eller förbättra respektive befintliga nationella infrastruktur för rättslig kommunikation för gränsöverskridande användning. |
| --- | --- |

(89)

Det bör vara möjligt för medlemsstaterna att använda den programvara som utvecklats av kommissionen, närmare bestämt referensprogramvaran, i stället för ett nationellt it-system. Den referensprogramvaran bör baseras på en modulstruktur, vilket innebär att programvaran paketeras och levereras separat från de e-Codex-komponenter som behövs för att ansluta den till det decentraliserade it-systemet. Denna struktur bör göra det möjligt för medlemsstaterna att återanvända eller förbättra respektive befintliga nationella infrastruktur för rättslig kommunikation för gränsöverskridande användning.

| (90) | Kommissionen bör ansvara för att skapa, underhålla och utveckla referensprogramvaran. Kommissionen bör utforma, utveckla och underhålla referensprogramvaran i enlighet med de krav och principer för dataskydd som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 (26), förordning (EU) 2016/679 och direktiv (EU) 2016/680, särskilt principerna om inbyggt dataskydd och dataskydd som standard samt en hög cybersäkerhetsnivå. Det är viktigt att referensprogramvaran även innehåller lämpliga tekniska åtgärder för – och gör det möjligt – att vidta de organisatoriska åtgärder som krävs för att säkerställa en adekvat nivå av säkerhet och interoperabilitet. |
| --- | --- |

(90)

Kommissionen bör ansvara för att skapa, underhålla och utveckla referensprogramvaran. Kommissionen bör utforma, utveckla och underhålla referensprogramvaran i enlighet med de krav och principer för dataskydd som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 (26), förordning (EU) 2016/679 och direktiv (EU) 2016/680, särskilt principerna om inbyggt dataskydd och dataskydd som standard samt en hög cybersäkerhetsnivå. Det är viktigt att referensprogramvaran även innehåller lämpliga tekniska åtgärder för – och gör det möjligt – att vidta de organisatoriska åtgärder som krävs för att säkerställa en adekvat nivå av säkerhet och interoperabilitet.

| (91) | För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (27). |
| --- | --- |

(91)

För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (27).

| (92) | För utbyte av uppgifter som utförs via det decentraliserade it-systemet eller registreras i det decentraliserade it-systemet bör medlemsstaterna kunna samla in statistik för att fullgöra sina övervaknings- och rapporteringsskyldigheter enligt denna förordning via sina nationella portaler. |
| --- | --- |

(92)

För utbyte av uppgifter som utförs via det decentraliserade it-systemet eller registreras i det decentraliserade it-systemet bör medlemsstaterna kunna samla in statistik för att fullgöra sina övervaknings- och rapporteringsskyldigheter enligt denna förordning via sina nationella portaler.

| (93) | För att övervaka denna förordnings utfall, resultat och effekter bör kommissionen offentliggöra en årsrapport om det föregående kalenderåret på grundval av uppgifter som erhållits från medlemsstaterna. För detta ändamål bör medlemsstaterna samla in och förse kommissionen med omfattande statistik om olika aspekter av denna förordning, per typ av uppgifter som begärs, mottagare och huruvida det var en nödsituation eller inte. |
| --- | --- |

(93)

För att övervaka denna förordnings utfall, resultat och effekter bör kommissionen offentliggöra en årsrapport om det föregående kalenderåret på grundval av uppgifter som erhållits från medlemsstaterna. För detta ändamål bör medlemsstaterna samla in och förse kommissionen med omfattande statistik om olika aspekter av denna förordning, per typ av uppgifter som begärs, mottagare och huruvida det var en nödsituation eller inte.

| (94) | Användningen av redan översatta och standardiserade formulär skulle underlätta samarbetet och informationsutbytet enligt denna förordning och därigenom möjliggöra snabbare och effektivare kommunikation på ett användarvänligt sätt. Sådana formulär skulle minska översättningskostnaderna och bidra till en hög kvalitetsstandard för kommunikation. Svarsformulär skulle likaledes möjliggöra ett standardiserat informationsutbyte, i synnerhet i de fall där tjänsteleverantörerna inte kan tillmötesgå framställan eftersom användarkontot inte existerar eller det inte finns några tillgängliga uppgifter. De formulär som föreskrivs i denna förordning skulle också underlätta insamlingen av statistik. |
| --- | --- |

(94)

Användningen av redan översatta och standardiserade formulär skulle underlätta samarbetet och informationsutbytet enligt denna förordning och därigenom möjliggöra snabbare och effektivare kommunikation på ett användarvänligt sätt. Sådana formulär skulle minska översättningskostnaderna och bidra till en hög kvalitetsstandard för kommunikation. Svarsformulär skulle likaledes möjliggöra ett standardiserat informationsutbyte, i synnerhet i de fall där tjänsteleverantörerna inte kan tillmötesgå framställan eftersom användarkontot inte existerar eller det inte finns några tillgängliga uppgifter. De formulär som föreskrivs i denna förordning skulle också underlätta insamlingen av statistik.

| (95) | I syfte att effektivt hantera eventuella behov av förbättringar när det gäller innehållet i intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder och de formulär som ska användas för att meddela att det inte är möjligt att fullfölja ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller ett intyg om en europeisk bevarandeorder, i syfte att bekräfta utfärdandet av en framställan om utlämnande till följd av en europeisk bevarandeorder och i syfte att förlänga bevarandet av elektroniska bevis, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) delegeras till kommissionen med avseende på ändringar av de formulär som föreskrivs i denna förordning. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (28). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. |
| --- | --- |

(95)

I syfte att effektivt hantera eventuella behov av förbättringar när det gäller innehållet i intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder och de formulär som ska användas för att meddela att det inte är möjligt att fullfölja ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller ett intyg om en europeisk bevarandeorder, i syfte att bekräfta utfärdandet av en framställan om utlämnande till följd av en europeisk bevarandeorder och i syfte att förlänga bevarandet av elektroniska bevis, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) delegeras till kommissionen med avseende på ändringar av de formulär som föreskrivs i denna förordning. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (28). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter.

| (96) | Denna förordning bör inte påverka unionens eller andra internationella instrument, avtal och överenskommelser avseende bevisinhämtning som omfattas av denna förordnings tillämpningsområde. Medlemsstaternas myndigheter bör välja det verktyg som är bäst lämpat för det aktuella ärendet. I vissa fall kan de föredra att använda unionens och andra internationella instrument, avtal och överenskommelser när de begär flera olika typer av utredningsåtgärder som inte är begränsade till utlämnande av elektroniska bevis från en annan medlemsstat. Medlemsstaterna bör meddela kommissionen senast tre år efter denna förordnings ikraftträdande om de befintliga instrument, avtal och överenskommelser som avses i denna förordning och som de fortsatt kommer att tillämpa. Medlemsstaterna bör också inom tre månader efter att de har undertecknat nya avtal eller överenskommelser som avses i denna förordning meddela kommissionen om detta. |
| --- | --- |

(96)

Denna förordning bör inte påverka unionens eller andra internationella instrument, avtal och överenskommelser avseende bevisinhämtning som omfattas av denna förordnings tillämpningsområde. Medlemsstaternas myndigheter bör välja det verktyg som är bäst lämpat för det aktuella ärendet. I vissa fall kan de föredra att använda unionens och andra internationella instrument, avtal och överenskommelser när de begär flera olika typer av utredningsåtgärder som inte är begränsade till utlämnande av elektroniska bevis från en annan medlemsstat. Medlemsstaterna bör meddela kommissionen senast tre år efter denna förordnings ikraftträdande om de befintliga instrument, avtal och överenskommelser som avses i denna förordning och som de fortsatt kommer att tillämpa. Medlemsstaterna bör också inom tre månader efter att de har undertecknat nya avtal eller överenskommelser som avses i denna förordning meddela kommissionen om detta.

| (97) | Med tanke på den tekniska utvecklingen skulle nya former av kommunikationsverktyg kunna användas om några år, eller så skulle det kunna uppstå luckor i tillämpningen av denna förordning. Det är därför viktigt att föreskriva en utvärdering av dess tillämpning. |
| --- | --- |

(97)

Med tanke på den tekniska utvecklingen skulle nya former av kommunikationsverktyg kunna användas om några år, eller så skulle det kunna uppstå luckor i tillämpningen av denna förordning. Det är därför viktigt att föreskriva en utvärdering av dess tillämpning.

| (98) | Kommissionen bör göra en utvärdering av denna förordning som bör grunda sig på de fem kriterierna effektivitet, ändamålsenlighet, relevans, enhetlighet och mervärde för EU, och den utvärderingen bör ligga till grund för konsekvensbedömningar av eventuella ytterligare åtgärder. Utvärderingsrapporten bör innehålla en bedömning av tillämpningen av denna förordning och av de resultat som har uppnåtts med avseende på dess mål samt en bedömning av denna förordnings inverkan på de grundläggande rättigheterna. Kommissionen bör regelbundet samla in information för utvärderingen av denna förordning. |
| --- | --- |

(98)

Kommissionen bör göra en utvärdering av denna förordning som bör grunda sig på de fem kriterierna effektivitet, ändamålsenlighet, relevans, enhetlighet och mervärde för EU, och den utvärderingen bör ligga till grund för konsekvensbedömningar av eventuella ytterligare åtgärder. Utvärderingsrapporten bör innehålla en bedömning av tillämpningen av denna förordning och av de resultat som har uppnåtts med avseende på dess mål samt en bedömning av denna förordnings inverkan på de grundläggande rättigheterna. Kommissionen bör regelbundet samla in information för utvärderingen av denna förordning.

| (99) | Eftersom målet för denna förordning, nämligen att förbättra säkrande och inhämtande av elektroniska bevis över gränserna, på grund av dess gränsöverskridande karaktär inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, utan snarare kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(99)

Eftersom målet för denna förordning, nämligen att förbättra säkrande och inhämtande av elektroniska bevis över gränserna, på grund av dess gränsöverskridande karaktär inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, utan snarare kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

| (100) | I enlighet med artikel 3 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, har Irland meddelat att det önskar delta i antagandet och tillämpningen av denna förordning. |
| --- | --- |

(100)

I enlighet med artikel 3 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, har Irland meddelat att det önskar delta i antagandet och tillämpningen av denna förordning.

| (101) | I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark. |
| --- | --- |

(101)

I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark.

| (102) | Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 42.1 i förordning (EU) 2018/1725 och avgav ett yttrande den 6 november 2019 (29). |
| --- | --- |

(102)

Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 42.1 i förordning (EU) 2018/1725 och avgav ett yttrande den 6 november 2019 (29).

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

INNEHÅLL, TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER

Artikel 1

Innehåll

1.   I denna förordning fastställs regler enligt vilka en myndighet i en medlemsstat i straffrättsliga förfaranden får utfärda en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder och därigenom beordra en tjänsteleverantör som erbjuder tjänster i unionen och som har ett verksamhetsställe i en annan medlemsstat, eller, om den inte har något verksamhetsställe, är representerad av ett rättsligt ombud i en annan medlemsstat, att lämna ut eller att bevara elektroniska bevis, oavsett var uppgifterna finns.

Denna förordning påverkar inte de nationella myndigheternas befogenheter att rikta sig till tjänsteleverantörer som har ett verksamhetsställe eller är representerade på deras territorium i syfte att säkerställa att dessa följer nationella åtgärder liknande dem som avses i första stycket.

2.   Utfärdande av en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder får också begäras av en misstänkt eller en tilltalad, eller av en försvarare för denna persons räkning, inom ramen för de rättigheter som är tillämpliga på försvaret och i överensstämmelse med nationell straffprocessrätt.

3.   Denna förordning får inte medföra någon ändring av skyldigheten att respektera de grundläggande rättigheter och rättsprinciper som återges i stadgan och i artikel 6 i EU-fördraget, och alla skyldigheter som är tillämpliga på brottsbekämpande myndigheter eller rättsliga myndigheter i detta avseende ska kvarstå opåverkade. Denna förordning ska tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av grundläggande principer, särskilt yttrande- och informationsfriheten, inbegripet mediernas frihet och mångfald, respekten för privatlivet och familjelivet, skyddet av personuppgifter och rätten till ett effektivt rättsligt skydd.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1.   Denna förordning är tillämplig på tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster i unionen.

2.   Europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder får utfärdas endast inom ramen för, och för tillämpning i, straffrättsliga förfaranden och för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd i minst fyra månader – till följd av straffrättsliga förfaranden – som inte beslutats genom en dom där personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen, i fall där den dömda personen undandragit sig lagföring. Sådana order får också utfärdas i förfaranden som rör brott för vilka en juridisk person skulle kunna ställas till ansvar eller bestraffas i den utfärdande staten.

3.   Europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder får utfärdas endast för uppgifter som hänför sig till de tjänster som avses i artikel 3.3 och som erbjuds i unionen.

4.   Denna förordning är inte tillämplig på förfaranden som inletts i syfte att ge en annan medlemsstat eller ett tredjeland ömsesidig rättslig hjälp.

Artikel 3

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

| 1. | europeisk utlämnandeorder: ett beslut som förelägger utlämnande av elektroniska bevis vilket utfärdats eller godkänts av en rättslig myndighet i en medlemsstat i enlighet med artikel 4.1, 4.2, 4.4 och 4.5 och riktas till ett utsett verksamhetsställe eller ett rättsligt ombud för en tjänsteleverantör som erbjuder tjänster i unionen, om det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet befinner sig i en annan medlemsstat som är bunden av denna förordning. |
| --- | --- |

1.

europeisk utlämnandeorder: ett beslut som förelägger utlämnande av elektroniska bevis vilket utfärdats eller godkänts av en rättslig myndighet i en medlemsstat i enlighet med artikel 4.1, 4.2, 4.4 och 4.5 och riktas till ett utsett verksamhetsställe eller ett rättsligt ombud för en tjänsteleverantör som erbjuder tjänster i unionen, om det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet befinner sig i en annan medlemsstat som är bunden av denna förordning.

europeisk utlämnandeorder

| 2. | europeisk bevarandeorder: ett beslut som förelägger bevarande av elektroniska bevis i avvaktan på en efterföljande framställan om utlämnande, som utfärdas eller godkänns av en rättslig myndighet i en medlemsstat i enlighet med artikel 4.3, 4.4 och 4.5 och riktas till ett utsett verksamhetsställe eller ett rättsligt ombud för en tjänsteleverantör som erbjuder tjänster i unionen, om det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet befinner sig i en annan medlemsstat som är bunden av denna förordning. |
| --- | --- |

2.

europeisk bevarandeorder: ett beslut som förelägger bevarande av elektroniska bevis i avvaktan på en efterföljande framställan om utlämnande, som utfärdas eller godkänns av en rättslig myndighet i en medlemsstat i enlighet med artikel 4.3, 4.4 och 4.5 och riktas till ett utsett verksamhetsställe eller ett rättsligt ombud för en tjänsteleverantör som erbjuder tjänster i unionen, om det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet befinner sig i en annan medlemsstat som är bunden av denna förordning.

europeisk bevarandeorder

| 3. | tjänsteleverantör: en fysisk eller juridisk person som tillhandahåller en eller flera av följande kategorier av tjänster, med undantag för finansiella tjänster som avses i artikel 2.2 b i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG (30):






  a) | Elektroniska kommunikationstjänster enligt definitionen i artikel 2.4 i direktiv (EU) 2018/1972. |
| --- | --- | --- |

3.

tjänsteleverantör: en fysisk eller juridisk person som tillhandahåller en eller flera av följande kategorier av tjänster, med undantag för finansiella tjänster som avses i artikel 2.2 b i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG (30):

tjänsteleverantör

30

a)

Elektroniska kommunikationstjänster enligt definitionen i artikel 2.4 i direktiv (EU) 2018/1972.

| b) | Tjänster för internetdomännamn och IP-numrering, såsom tjänster för tilldelning av IP-adresser, tjänster för domännamnsregister, tjänster för domännamnsregistratorer och domännamnsrelaterade integritets- och proxytjänster. |
| --- | --- |

b)

Tjänster för internetdomännamn och IP-numrering, såsom tjänster för tilldelning av IP-adresser, tjänster för domännamnsregister, tjänster för domännamnsregistratorer och domännamnsrelaterade integritets- och proxytjänster.

| c) | Andra av informationssamhällets tjänster enligt artikel 1.1 b i direktiv (EU) 2015/1535 som






  i) | gör det möjligt för användarna att kommunicera med varandra, eller |
| --- | --- | --- |

c)

Andra av informationssamhällets tjänster enligt artikel 1.1 b i direktiv (EU) 2015/1535 som

i)

gör det möjligt för användarna att kommunicera med varandra, eller

| ii) | gör det möjligt att lagra eller på annat sätt behandla uppgifter på uppdrag av de användare till vilka tjänsten tillhandahålls, förutsatt att datalagringen är en väsentlig del av den tjänst som tillhandahålls användaren. |
| --- | --- |

ii)

gör det möjligt att lagra eller på annat sätt behandla uppgifter på uppdrag av de användare till vilka tjänsten tillhandahålls, förutsatt att datalagringen är en väsentlig del av den tjänst som tillhandahålls användaren.

| 4. | erbjuda tjänster i unionen:






  a) | att göra det möjligt för fysiska eller juridiska personer i en medlemsstat att använda de tjänster som i punkt 3, och |
| --- | --- | --- |

4.

erbjuda tjänster i unionen:

a)

att göra det möjligt för fysiska eller juridiska personer i en medlemsstat att använda de tjänster som i punkt 3, och

| b) | att ha en betydande anknytning baserad på specifika faktiska kriterier till den medlemsstat som avses i led a; en sådan betydande anknytning ska anses föreligga om tjänsteleverantören har ett verksamhetsställe i en medlemsstat eller, i avsaknad av ett sådant verksamhetsställe, om det finns ett betydande antal användare i en eller flera medlemsstater eller om verksamheten är inriktad på en eller flera medlemsstater. |
| --- | --- |

b)

att ha en betydande anknytning baserad på specifika faktiska kriterier till den medlemsstat som avses i led a; en sådan betydande anknytning ska anses föreligga om tjänsteleverantören har ett verksamhetsställe i en medlemsstat eller, i avsaknad av ett sådant verksamhetsställe, om det finns ett betydande antal användare i en eller flera medlemsstater eller om verksamheten är inriktad på en eller flera medlemsstater.

| 5. | verksamhetsställe: en enhet som de facto utövar en ekonomisk verksamhet under en obegränsad tid genom en stabil infrastruktur varifrån tillhandahållandet av tjänster genomförs eller verksamheten förvaltas. |
| --- | --- |

5.

verksamhetsställe: en enhet som de facto utövar en ekonomisk verksamhet under en obegränsad tid genom en stabil infrastruktur varifrån tillhandahållandet av tjänster genomförs eller verksamheten förvaltas.

verksamhetsställe

| 6. | utsett verksamhetsställe: ett verksamhetsställe med ställning som juridisk person vilket skriftligen utsetts av en tjänsteleverantör som är etablerad i en medlemsstat, och vilket deltar i ett rättsligt instrument som avses i artikel 1.2 i direktiv (EU) 2023/1544, för de ändamål som avses i artiklarna 1.1 och 3.1 i det direktivet. |
| --- | --- |

6.

utsett verksamhetsställe: ett verksamhetsställe med ställning som juridisk person vilket skriftligen utsetts av en tjänsteleverantör som är etablerad i en medlemsstat, och vilket deltar i ett rättsligt instrument som avses i artikel 1.2 i direktiv (EU) 2023/1544, för de ändamål som avses i artiklarna 1.1 och 3.1 i det direktivet.

utsett verksamhetsställe

| 7. | rättsligt ombud: en fysisk eller juridisk person som skriftligen utsetts av en tjänsteleverantör som inte är etablerad i en medlemsstat, och som deltar i ett rättsligt instrument som avses i artikel 1.2 i direktiv (EU) 2023/1544, för de ändamål som avses i artiklarna 1.1 och 3.1 i det direktivet. |
| --- | --- |

7.

rättsligt ombud: en fysisk eller juridisk person som skriftligen utsetts av en tjänsteleverantör som inte är etablerad i en medlemsstat, och som deltar i ett rättsligt instrument som avses i artikel 1.2 i direktiv (EU) 2023/1544, för de ändamål som avses i artiklarna 1.1 och 3.1 i det direktivet.

rättsligt ombud

| 8. | elektroniska bevis: abonnentuppgifter, trafikuppgifter eller innehållsdata som lagras i elektronisk form av en tjänsteleverantör eller på en tjänsteleverantörs vägnar vid tidpunkten för mottagandet av ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller av ett intyg om en europeisk bevarandeorder. |
| --- | --- |

8.

elektroniska bevis: abonnentuppgifter, trafikuppgifter eller innehållsdata som lagras i elektronisk form av en tjänsteleverantör eller på en tjänsteleverantörs vägnar vid tidpunkten för mottagandet av ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller av ett intyg om en europeisk bevarandeorder.

elektroniska bevis

| 9. | abonnentuppgifter: alla uppgifter som innehas av en tjänsteleverantör och som rör abonnemang på dennes tjänster, och som avser






  a) | en abonnents eller kunds identitet, såsom angivet namn, födelsedatum, postadress eller geografisk adress, fakturerings- och betalningsuppgifter, telefonnummer eller e-postadress, |
| --- | --- | --- |

9.

abonnentuppgifter: alla uppgifter som innehas av en tjänsteleverantör och som rör abonnemang på dennes tjänster, och som avser

abonnentuppgifter

a)

en abonnents eller kunds identitet, såsom angivet namn, födelsedatum, postadress eller geografisk adress, fakturerings- och betalningsuppgifter, telefonnummer eller e-postadress,

| b) | typen av tjänst och dess varaktighet, inbegripet tekniska data och uppgifter om relaterade tekniska åtgärder eller gränssnitt som använts av eller tillhandahållits abonnenten eller kunden vid tidpunkten för den ursprungliga registreringen eller aktiveringen, samt uppgifter som rör valideringen av tjänsteanvändningen, förutom lösenord eller andra autentiseringsmetoder som används i stället för ett lösenord och som tillhandahålls av användaren eller skapas på dennas begäran. |
| --- | --- |

b)

typen av tjänst och dess varaktighet, inbegripet tekniska data och uppgifter om relaterade tekniska åtgärder eller gränssnitt som använts av eller tillhandahållits abonnenten eller kunden vid tidpunkten för den ursprungliga registreringen eller aktiveringen, samt uppgifter som rör valideringen av tjänsteanvändningen, förutom lösenord eller andra autentiseringsmetoder som används i stället för ett lösenord och som tillhandahålls av användaren eller skapas på dennas begäran.

| 10. | uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren: IP-adresser och, vid behov, relevanta källportar och tidsstämpel, dvs. datum och tid, eller tekniska motsvarigheter till dessa identifierare och relaterad information, när brottsbekämpande myndigheter eller rättsliga myndigheter begärt detta med det enda syftet att identifiera användaren i en specifik brottsutredning. |
| --- | --- |

10.

uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren: IP-adresser och, vid behov, relevanta källportar och tidsstämpel, dvs. datum och tid, eller tekniska motsvarigheter till dessa identifierare och relaterad information, när brottsbekämpande myndigheter eller rättsliga myndigheter begärt detta med det enda syftet att identifiera användaren i en specifik brottsutredning.

uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren

| 11. | trafikuppgifter: uppgifter som rör tillhandahållandet av en tjänst som erbjuds av en tjänsteleverantör och vilka tjänar till att ge kontext eller ytterligare information om tjänsten samt som genereras eller behandlas av tjänsteleverantörens informationssystem, till exempel källan till eller destinationen för ett meddelande eller en annan typ av interaktion, var utrustningen är belägen, datum, tid, varaktighet, storlek, rutt, format, vilket protokoll som använts och typen av komprimering samt andra metadata från elektronisk kommunikation och uppgifter, med undantag för abonnentuppgifter, som rör inledande och avslutande av en användares åtkomst till en tjänst, såsom datum och tid för användningen, eller inloggning i och utloggning från tjänsten. |
| --- | --- |

11.

trafikuppgifter: uppgifter som rör tillhandahållandet av en tjänst som erbjuds av en tjänsteleverantör och vilka tjänar till att ge kontext eller ytterligare information om tjänsten samt som genereras eller behandlas av tjänsteleverantörens informationssystem, till exempel källan till eller destinationen för ett meddelande eller en annan typ av interaktion, var utrustningen är belägen, datum, tid, varaktighet, storlek, rutt, format, vilket protokoll som använts och typen av komprimering samt andra metadata från elektronisk kommunikation och uppgifter, med undantag för abonnentuppgifter, som rör inledande och avslutande av en användares åtkomst till en tjänst, såsom datum och tid för användningen, eller inloggning i och utloggning från tjänsten.

trafikuppgifter

| 12. | innehållsdata: alla uppgifter i digital form, till exempel text, röst, video, bilder och ljud, med undantag för abonnentuppgifter och trafikuppgifter. |
| --- | --- |

12.

innehållsdata: alla uppgifter i digital form, till exempel text, röst, video, bilder och ljud, med undantag för abonnentuppgifter och trafikuppgifter.

innehållsdata

| 13. | informationssystem: informationssystem enligt definitionen i artikel 2 a i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/40/EU (31). |
| --- | --- |

13.

informationssystem: informationssystem enligt definitionen i artikel 2 a i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/40/EU (31).

informationssystem

31

| 14. | utfärdande stat: den medlemsstat i vilken den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern utfärdas. |
| --- | --- |

14.

utfärdande stat: den medlemsstat i vilken den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern utfärdas.

utfärdande stat

| 15. | utfärdande myndighet: den behöriga myndighet i den utfärdande staten som i enlighet med artikel 4 kan utfärda en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder. |
| --- | --- |

15.

utfärdande myndighet: den behöriga myndighet i den utfärdande staten som i enlighet med artikel 4 kan utfärda en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder.

utfärdande myndighet

| 16. | verkställande stat: den medlemsstat i vilken det utsedda verksamhetsstället är etablerat eller det rättsliga ombudet har sin hemvist och till vilken en europeisk utlämnandeorder och ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder och ett intyg om en europeisk bevarandeorder översänds av den utfärdande myndigheten för anmälan eller för verkställighet i enlighet med denna förordning. |
| --- | --- |

16.

verkställande stat: den medlemsstat i vilken det utsedda verksamhetsstället är etablerat eller det rättsliga ombudet har sin hemvist och till vilken en europeisk utlämnandeorder och ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder och ett intyg om en europeisk bevarandeorder översänds av den utfärdande myndigheten för anmälan eller för verkställighet i enlighet med denna förordning.

verkställande stat

| 17. | verkställande myndighet: den myndighet i den verkställande staten som i enlighet med den statens nationella rätt är behörig att ta emot en europeisk utlämnandeorder och ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder och ett intyg om en europeisk bevarandeorder som översänds av den utfärdande myndigheten för anmälan eller för verkställighet i enlighet med denna förordning. |
| --- | --- |

17.

verkställande myndighet: den myndighet i den verkställande staten som i enlighet med den statens nationella rätt är behörig att ta emot en europeisk utlämnandeorder och ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder och ett intyg om en europeisk bevarandeorder som översänds av den utfärdande myndigheten för anmälan eller för verkställighet i enlighet med denna förordning.

verkställande myndighet

| 18. | nödsituation: en situation där det råder ett överhängande hot mot en persons liv, fysiska integritet eller säkerhet eller mot en kritisk infrastruktur enligt definitionen i artikel 2 a i direktiv 2008/114/EG, om en driftsstörning vid eller en förstörelse av sådan kritisk infrastruktur skulle leda till en omedelbar fara för en persons liv, fysiska integritet eller säkerhet, inbegripet genom allvarlig skada på tillhandahållandet av basförnödenheter till befolkningen eller på utövandet av statens kärnfunktioner. |
| --- | --- |

18.

nödsituation: en situation där det råder ett överhängande hot mot en persons liv, fysiska integritet eller säkerhet eller mot en kritisk infrastruktur enligt definitionen i artikel 2 a i direktiv 2008/114/EG, om en driftsstörning vid eller en förstörelse av sådan kritisk infrastruktur skulle leda till en omedelbar fara för en persons liv, fysiska integritet eller säkerhet, inbegripet genom allvarlig skada på tillhandahållandet av basförnödenheter till befolkningen eller på utövandet av statens kärnfunktioner.

nödsituation

| 19. | personuppgiftsansvarig: personuppgiftsansvarig enligt definitionen i artikel 4.7 i förordning (EU) 2016/679. |
| --- | --- |

19.

personuppgiftsansvarig: personuppgiftsansvarig enligt definitionen i artikel 4.7 i förordning (EU) 2016/679.

personuppgiftsansvarig

| 20. | personuppgiftsbiträde: personuppgiftsbiträde enligt definitionen i artikel 4.8 i förordning (EU) 2016/679. |
| --- | --- |

20.

personuppgiftsbiträde: personuppgiftsbiträde enligt definitionen i artikel 4.8 i förordning (EU) 2016/679.

personuppgiftsbiträde

| 21. | decentraliserat it-system: ett nätverk av it-system och interoperabla åtkomstpunkter som drivs under varje medlemsstats, unionsbyrås eller unionsorgans individuella ansvar och förvaltning och möjliggör ett gränsöverskridande utbyte av uppgifter under säkra och tillförlitliga former. |
| --- | --- |

21.

decentraliserat it-system: ett nätverk av it-system och interoperabla åtkomstpunkter som drivs under varje medlemsstats, unionsbyrås eller unionsorgans individuella ansvar och förvaltning och möjliggör ett gränsöverskridande utbyte av uppgifter under säkra och tillförlitliga former.

decentraliserat it-system

KAPITEL II

EUROPEISK UTLÄMNANDEORDER, EUROPEISK BEVARANDEORDER OCH INTYG

Artikel 4

Utfärdande myndighet

1.   En europeisk utlämnandeorder för att inhämta abonnentuppgifter eller inhämta uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren, enligt definitionen i artikel 3.10, får endast utfärdas av

| a) | en domare, en domstol, en undersökningsdomare eller en allmän åklagare som är behörig i det berörda ärendet, eller |
| --- | --- |

a)

en domare, en domstol, en undersökningsdomare eller en allmän åklagare som är behörig i det berörda ärendet, eller

| b) | en annan behörig myndighet, enligt den utfärdande statens definition, som i det berörda ärendet agerar i egenskap av utredande myndighet i straffrättsliga förfaranden, med behörighet att besluta om bevisinhämtning i enlighet med nationell rätt; i ett sådant ärende ska den europeiska utlämnandeordern, efter granskning av dess överensstämmelse med villkoren för utfärdande av en europeisk utlämnandeorder enligt denna förordning, godkännas av en domare, domstol, undersökningsdomare eller allmän åklagare i den utfärdande staten. |
| --- | --- |

b)

en annan behörig myndighet, enligt den utfärdande statens definition, som i det berörda ärendet agerar i egenskap av utredande myndighet i straffrättsliga förfaranden, med behörighet att besluta om bevisinhämtning i enlighet med nationell rätt; i ett sådant ärende ska den europeiska utlämnandeordern, efter granskning av dess överensstämmelse med villkoren för utfärdande av en europeisk utlämnandeorder enligt denna förordning, godkännas av en domare, domstol, undersökningsdomare eller allmän åklagare i den utfärdande staten.

2.   En europeisk utlämnandeorder för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren enligt definitionen i artikel 3.10, eller inhämta innehållsdata får endast utfärdas av

| a) | en domare, en domstol eller en undersökningsdomare som är behörig i det berörda ärendet, eller |
| --- | --- |

a)

en domare, en domstol eller en undersökningsdomare som är behörig i det berörda ärendet, eller

| b) | en annan behörig myndighet, enligt den utfärdande statens definition, som i det berörda ärendet agerar i egenskap av utredande myndighet i straffrättsliga förfaranden, med behörighet att besluta om bevisinhämtning i enlighet med nationell rätt; i ett sådant ärende ska den europeiska utlämnandeordern, efter granskning av dess överensstämmelse med villkoren för utfärdande av en europeisk utlämnandeorder enligt denna förordning, godkännas av en domare, en domstol eller en undersökningsdomare i den utfärdande staten. |
| --- | --- |

b)

en annan behörig myndighet, enligt den utfärdande statens definition, som i det berörda ärendet agerar i egenskap av utredande myndighet i straffrättsliga förfaranden, med behörighet att besluta om bevisinhämtning i enlighet med nationell rätt; i ett sådant ärende ska den europeiska utlämnandeordern, efter granskning av dess överensstämmelse med villkoren för utfärdande av en europeisk utlämnandeorder enligt denna förordning, godkännas av en domare, en domstol eller en undersökningsdomare i den utfärdande staten.

3.   En europeisk bevarandeorder avseende alla slags uppgiftskategorier får endast utfärdas av

| a) | en domare, en domstol, en undersökningsdomare eller en allmän åklagare som är behörig i det berörda ärendet, eller |
| --- | --- |

a)

en domare, en domstol, en undersökningsdomare eller en allmän åklagare som är behörig i det berörda ärendet, eller

| b) | en annan behörig myndighet, enligt den utfärdande statens definition, som i det berörda ärendet agerar i egenskap av utredande myndighet i straffrättsliga förfaranden, med behörighet att besluta om bevisinhämtning i enlighet med nationell rätt; i ett sådant ärende ska den europeiska bevarandeordern, efter granskning av dess överensstämmelse med villkoren för utfärdande av en europeisk bevarandeorder enligt denna förordning, godkännas av en domare, domstol, undersökningsdomare eller allmän åklagare i den utfärdande staten. |
| --- | --- |

b)

en annan behörig myndighet, enligt den utfärdande statens definition, som i det berörda ärendet agerar i egenskap av utredande myndighet i straffrättsliga förfaranden, med behörighet att besluta om bevisinhämtning i enlighet med nationell rätt; i ett sådant ärende ska den europeiska bevarandeordern, efter granskning av dess överensstämmelse med villkoren för utfärdande av en europeisk bevarandeorder enligt denna förordning, godkännas av en domare, domstol, undersökningsdomare eller allmän åklagare i den utfärdande staten.

4.   Om en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder har godkänts av en rättslig myndighet enligt punkt 1 b, 2 b eller 3 b får den myndigheten också betraktas som en utfärdande myndighet för översändandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder och intyget om en europeisk bevarandeorder.

5.   I en vederbörligen fastställd nödsituation enligt definitionen i artikel 3.18 får de behöriga myndigheter som avses i punkterna 1 b och 3 b i den här artikeln undantagsvis utfärda en europeisk utlämnandeorder för abonnentuppgifter eller för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren enligt definitionen i artikel 3.10, eller en europeisk bevarandeorder, utan förhandsgodkännande av den berörda ordern, om godkännandet inte kan erhållas i tid och om dessa myndigheter skulle kunna utfärda en order i ett liknande inhemskt ärende utan förhandsgodkännande. Den utfärdande myndigheten ska utan onödigt dröjsmål, inom 48 timmar, begära efterhandsgodkännande av ordern i fråga. Om ett sådant efterhandsgodkännande av den berörda ordern inte ges ska den utfärdande myndigheten omedelbart återkalla ordern och radera eller på annat sätt begränsa användningen av alla uppgifter som inhämtats.

6.   Varje medlemsstat får utse en eller flera centralmyndigheter som ska ansvara för det administrativa översändandet av intyg om europeiska utlämnandeorder och intyg om europeiska bevarandeorder, europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder, för mottagande av uppgifter och anmälningar samt för översändande av annan officiell kommunikation avseende sådana intyg eller order.

Artikel 5

Villkor för utfärdande av en europeisk utlämnandeorder

1.   En utfärdande myndighet får utfärda en europeisk utlämnandeorder endast om de villkor som anges i denna artikel är uppfyllda.

2.   En europeisk utlämnandeorder ska vara nödvändig och proportionell med avseende på de förfaranden som avses i artikel 2.3, med beaktande av den misstänktes eller tilltalades rättigheter, och får utfärdas endast om en liknande order skulle ha kunnat utfärdas på samma villkor i ett liknande inhemskt ärende.

3.   En europeisk utlämnandeorder för att inhämta abonnentuppgifter eller för att inhämta uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren enligt definitionen i artikel 3.10 får utfärdas för alla brott och för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd i minst fyra månader – till följd av straffrättsliga förfaranden – som inte beslutats genom en dom där personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen, i fall där den dömda personen undandragit sig lagföring.

4.   En europeisk utlämnandeorder för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren enligt definitionen i artikel 3.10 i denna förordning, eller inhämta innehållsdata får utfärdas endast

| a) | för brott för vilka maximistraffet i den utfärdande staten är fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd i minst tre år, eller |
| --- | --- |

a)

för brott för vilka maximistraffet i den utfärdande staten är fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd i minst tre år, eller

| b) | för följande brott, om de helt eller delvis begås med hjälp av ett informationssystem:






  i) | brott enligt definitionerna i artiklarna 3–8 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/713 (32), |
| --- | --- | --- |

b)

för följande brott, om de helt eller delvis begås med hjälp av ett informationssystem:

i)

brott enligt definitionerna i artiklarna 3–8 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/713 (32),

| ii) | brott enligt definitionerna i artiklarna 3–7 i direktiv 2011/93/EU, |
| --- | --- |

ii)

brott enligt definitionerna i artiklarna 3–7 i direktiv 2011/93/EU,

| iii) | brott enligt definitionerna i artiklarna 3–8 i direktiv 2013/40/EU, |
| --- | --- |

iii)

brott enligt definitionerna i artiklarna 3–8 i direktiv 2013/40/EU,

| c) | för brott enligt definitionerna i artiklarna 3–12 och 14 i direktiv (EU) 2017/541, |
| --- | --- |

c)

för brott enligt definitionerna i artiklarna 3–12 och 14 i direktiv (EU) 2017/541,

| d) | för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd i minst fyra månader – till följd av straffrättsliga förfaranden – som inte beslutats genom en dom där personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen, i fall där den dömda personen undandragit sig lagföring, för brott som avses i leden a, b och c i denna punkt. |
| --- | --- |

d)

för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd i minst fyra månader – till följd av straffrättsliga förfaranden – som inte beslutats genom en dom där personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen, i fall där den dömda personen undandragit sig lagföring, för brott som avses i leden a, b och c i denna punkt.

5.   En europeisk utlämnandeorder ska innehålla följande information:

| a) | Den utfärdande myndigheten och i förekommande fall den godkännande myndigheten. |
| --- | --- |

a)

Den utfärdande myndigheten och i förekommande fall den godkännande myndigheten.

| b) | Den europeiska utlämnandeorderns mottagare i den mening som avses i artikel 7. |
| --- | --- |

b)

Den europeiska utlämnandeorderns mottagare i den mening som avses i artikel 7.

| c) | Användaren, förutom när det enda syftet med ordern är att identifiera användaren, eller någon annan unik identifierare såsom användarnamn, inloggnings-ID eller kontobeteckning för att fastställa de uppgifter som begärs. |
| --- | --- |

c)

Användaren, förutom när det enda syftet med ordern är att identifiera användaren, eller någon annan unik identifierare såsom användarnamn, inloggnings-ID eller kontobeteckning för att fastställa de uppgifter som begärs.

| d) | Kategorin för de uppgifter som begärs enligt definitionerna i artikel 3.9–3.12. |
| --- | --- |

d)

Kategorin för de uppgifter som begärs enligt definitionerna i artikel 3.9–3.12.

| e) | Om tillämpligt, tidsintervallet för de uppgifter för vilka utlämnande begärs. |
| --- | --- |

e)

Om tillämpligt, tidsintervallet för de uppgifter för vilka utlämnande begärs.

| f) | De tillämpliga bestämmelserna i den utfärdande statens straffrätt. |
| --- | --- |

f)

De tillämpliga bestämmelserna i den utfärdande statens straffrätt.

| g) | I nödsituationer enligt definitionen i artikel 3.18, vederbörligen motiverade orsaker till respektive nödfall. |
| --- | --- |

g)

I nödsituationer enligt definitionen i artikel 3.18, vederbörligen motiverade orsaker till respektive nödfall.

| h) | I ärenden där den europeiska utlämnandeordern är direkt riktad till den tjänsteleverantör som lagrar eller på annat sätt behandlar uppgifterna på den personuppgiftsansvariges vägnar, en bekräftelse på att villkoren i punkt 6 i denna artikel är uppfyllda. |
| --- | --- |

h)

I ärenden där den europeiska utlämnandeordern är direkt riktad till den tjänsteleverantör som lagrar eller på annat sätt behandlar uppgifterna på den personuppgiftsansvariges vägnar, en bekräftelse på att villkoren i punkt 6 i denna artikel är uppfyllda.

| i) | Skälen till att fastställa att den europeiska utlämnandeordern uppfyller villkoren för att vara nödvändig och proportionell enligt punkt 2 i denna artikel. |
| --- | --- |

i)

Skälen till att fastställa att den europeiska utlämnandeordern uppfyller villkoren för att vara nödvändig och proportionell enligt punkt 2 i denna artikel.

| j) | En kortfattad beskrivning av ärendet. |
| --- | --- |

j)

En kortfattad beskrivning av ärendet.

6.   En europeisk utlämnandeorder ska riktas till den tjänsteleverantör som agerar som personuppgiftsansvarig i enlighet med förordning (EU) 2016/679.

Undantagsvis får den europeiska utlämnandeordern riktas direkt till den tjänsteleverantör som lagrar eller på annat sätt behandlar uppgifterna på den personuppgiftsansvariges vägnar, om

| a) | den personuppgiftsansvarige inte kan identifieras trots att rimliga ansträngningar gjorts från den utfärdande myndighetens sida, eller |
| --- | --- |

a)

den personuppgiftsansvarige inte kan identifieras trots att rimliga ansträngningar gjorts från den utfärdande myndighetens sida, eller

| b) | det kan vara till skada för utredningen att rikta sig till den personuppgiftsansvarige. |
| --- | --- |

b)

det kan vara till skada för utredningen att rikta sig till den personuppgiftsansvarige.

7.   I enlighet med förordning (EU) 2016/679 ska det personuppgiftsbiträde som lagrar eller på annat sätt behandlar uppgifterna på den personuppgiftsansvariges vägnar informera den personuppgiftsansvarige om utlämnandet av uppgifterna, såvida inte den utfärdande myndigheten har begärt att tjänsteleverantören ska avstå från att informera den personuppgiftsansvarige, under så lång tid som det är nödvändigt och proportionellt, för att inte hindra de straffrättsliga förfarandena i fråga. I sådant fall ska den utfärdande myndigheten i ärendet ange skälen till fördröjningen med att informera den personuppgiftsansvarige. En kort motivering ska också läggas till i intyget om en europeisk utlämnandeorder.

8.   Om uppgifterna lagras eller på annat sätt behandlas som en del av en infrastruktur som en tjänsteleverantör tillhandahåller en offentlig myndighet får en europeisk utlämnandeorder utfärdas endast om den offentliga myndighet för vilken uppgifterna lagras eller på annat sätt behandlas är belägen i den utfärdande staten.

9.   I fall där uppgifter som omfattas av sekretess eller tystnadsplikt enligt den utfärdande statens rätt lagras eller på annat sätt behandlas av en tjänsteleverantör som en del av en infrastruktur som tillhandahålls yrkesutövare som omfattas av sekretess eller tystnadsplikt inom ramen för deras verksamhet, får en europeisk utlämnandeorder för att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren enligt definitionen i artikel 3.10, eller för att inhämta innehållsdata utfärdas endast

| a) | om den yrkesutövare som omfattas av sekretess eller tystnadsplikt är bosatt i den utfärdande staten, |
| --- | --- |

a)

om den yrkesutövare som omfattas av sekretess eller tystnadsplikt är bosatt i den utfärdande staten,

| b) | om det kan vara till skada för utredningen att rikta sig till den yrkesutövare som omfattas av sekretess eller tystnadsplikt, eller |
| --- | --- |

b)

om det kan vara till skada för utredningen att rikta sig till den yrkesutövare som omfattas av sekretess eller tystnadsplikt, eller

| c) | om undantag gjorts från sekretessen eller tystnadsplikten i enlighet med tillämplig rätt. |
| --- | --- |

c)

om undantag gjorts från sekretessen eller tystnadsplikten i enlighet med tillämplig rätt.

10.   Om den utfärdande myndigheten har skäl att anta att de trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren enligt definitionen i artikel 3.10, eller de innehållsdata som begärts genom den europeiska utlämnandeordern skyddas av immunitet eller privilegier som beviljas enligt den verkställande statens rätt, eller att dessa uppgifter omfattas av den statens regler om fastställande och begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier, får den utfärdande myndigheten söka klargöranden före utfärdandet av den europeiska utlämnandeordern, inbegripet genom att samråda med de behöriga myndigheterna i den verkställande staten, antingen direkt eller via Eurojust eller det europeiska rättsliga nätverket.

Den utfärdande myndigheten får inte utfärda en europeisk utlämnandeorder om den anser att de begärda trafikuppgifterna, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren enligt definitionen i artikel 3.10, eller innehållsdata skyddas av immunitet eller privilegier som beviljas enligt den verkställande statens rätt, eller att dessa uppgifter omfattas av den statens regler om fastställande och begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier.

Artikel 6

Villkor för utfärdande av en europeisk bevarandeorder

1.   En utfärdande myndighet får utfärda en europeisk bevarandeorder endast om de villkor som anges i denna artikel är uppfyllda. Artikel 5.8 ska gälla i tillämpliga delar.

2.   En europeisk bevarandeorder ska vara nödvändig och proportionell för ändamålet att förhindra avlägsnande, radering eller ändring av uppgifter i avvaktan på en efterföljande framställan om utlämnande av dessa uppgifter via ömsesidig rättslig hjälp, en europeisk utredningsorder eller en europeisk utlämnandeorder, med beaktande av den misstänkta eller tilltalade personens rättigheter.

3.   En europeisk bevarandeorder får utfärdas för alla brott, om den skulle kunna ha utfärdats på samma villkor i ett liknande inhemskt ärende, och för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd i minst fyra månader – till följd av straffrättsliga förfaranden – som inte beslutats genom en dom där personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen, i fall där den dömda personen undandragit sig lagföring.

4.   En europeisk bevarandeorder ska innehålla följande information:

| a) | Den utfärdande myndigheten och i förekommande fall den godkännande myndigheten. |
| --- | --- |

a)

Den utfärdande myndigheten och i förekommande fall den godkännande myndigheten.

| b) | Den europeiska bevarandeorderns mottagare i den mening som avses i artikel 7. |
| --- | --- |

b)

Den europeiska bevarandeorderns mottagare i den mening som avses i artikel 7.

| c) | Användaren, förutom när det enda syftet med ordern är att identifiera användaren, eller någon annan unik identifierare såsom användarnamn, inloggnings-ID eller kontobeteckning för att fastställa de uppgifter för vilka bevarande begärs. |
| --- | --- |

c)

Användaren, förutom när det enda syftet med ordern är att identifiera användaren, eller någon annan unik identifierare såsom användarnamn, inloggnings-ID eller kontobeteckning för att fastställa de uppgifter för vilka bevarande begärs.

| d) | Kategorin för de uppgifter som begärs enligt definitionerna i artikel 3.9–3.12. |
| --- | --- |

d)

Kategorin för de uppgifter som begärs enligt definitionerna i artikel 3.9–3.12.

| e) | Om tillämpligt, tidsintervallet för de uppgifter för vilka bevarande begärs. |
| --- | --- |

e)

Om tillämpligt, tidsintervallet för de uppgifter för vilka bevarande begärs.

| f) | De tillämpliga bestämmelserna i den utfärdande statens straffrätt. |
| --- | --- |

f)

De tillämpliga bestämmelserna i den utfärdande statens straffrätt.

| g) | Skälen till att fastställa att den europeiska bevarandeordern uppfyller villkoren för att vara nödvändig och proportionell enligt punkt 2 i denna artikel. |
| --- | --- |

g)

Skälen till att fastställa att den europeiska bevarandeordern uppfyller villkoren för att vara nödvändig och proportionell enligt punkt 2 i denna artikel.

Artikel 7

Mottagare av europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder

1.   Europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder ska ställas direkt till ett utsett verksamhetsställe eller till ett rättsligt ombud för den berörda tjänsteleverantören.

2.   I nödsituationer enligt definitionen i artikel 3.18, där det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet för en tjänsteleverantör inte reagerar på ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller ett intyg om en europeisk bevarandeorder inom tidsfristerna, får intyget om en europeisk utlämnandeorder respektive intyget om en europeisk bevarandeorder undantagsvis ställas till något annat av tjänsteleverantörens verksamhetsställen eller rättsliga ombud i unionen.

Artikel 8

Anmälan till den verkställande myndigheten

1.   Om en europeisk utlämnandeorder utfärdas i syfte att inhämta trafikuppgifter, med undantag för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren enligt definitionen i artikel 3.10, eller i syfte att inhämta innehållsdata, ska den utfärdande myndigheten anmäla detta till den verkställande myndigheten genom att översända intyget om en europeisk utlämnandeorder till den myndigheten samtidigt som den översänder intyget om en europeisk utlämnandeorder till mottagaren i enlighet med artikel 9.1 och 9.2.

2.   Punkt 1 ska inte tillämpas om den utfärdande myndigheten vid tidpunkten för utfärdandet av ordern har rimliga skäl att anta att

| a) | brottet har begåtts, är på väg att begås eller sannolikt kommer att begås i den utfärdande staten, och |
| --- | --- |

a)

brottet har begåtts, är på väg att begås eller sannolikt kommer att begås i den utfärdande staten, och

| b) | den person vars uppgifter begärs är bosatt i den utfärdande staten. |
| --- | --- |

b)

den person vars uppgifter begärs är bosatt i den utfärdande staten.

3.   När den utfärdande myndigheten översänder intyget om en europeisk utlämnandeorder enligt punkt 1 i denna artikel till den verkställande myndigheten ska den, när så är lämpligt, inkludera all ytterligare information som kan behövas för att bedöma möjligheten att åberopa en vägransgrund i enlighet med artikel 12.

4.   Den anmälan till den verkställande myndigheten som avses i punkt 1 i denna artikel ska ha suspensiv verkan på mottagarens skyldigheter enligt artikel 10.2, utom i nödsituationer enligt definitionen i artikel 3.18.

Artikel 9

Intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder

1.   En europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder ska översändas till mottagaren i enlighet med artikel 7, genom ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller genom ett intyg om en europeisk bevarandeorder.

Den utfärdande myndigheten eller i tillämpliga fall, den godkännande myndigheten ska fylla i intyget i bilaga I eller intyget i bilaga II, underteckna det och intyga att dess innehåll är riktigt och korrekt.

2.   Ett intyg om en europeisk utlämnandeorder ska innehålla den information som anges i artikel 5.5 a–h, inklusive tillräcklig information för att göra det möjligt för mottagaren att identifiera och vid behov kontakta den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten.

Om en anmälan till den verkställande myndigheten krävs enligt artikel 8 ska det intyg om en europeisk utlämnandeorder som översänts till den myndigheten innehålla den information som anges i artikel 5.5 a–j.

3.   Ett intyg om en europeisk bevarandeorder ska innehålla den information som anges i artikel 6.4 a–f, inklusive tillräcklig information för att göra det möjligt för mottagaren att identifiera och kontakta den utfärdande myndigheten.

4.   Om det behövs ska intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder översättas till ett av unionens officiella språk som godtas av mottagaren enligt vad som föreskrivs i artikel 4 i direktiv (EU) 2023/1544. Om inget språk har angetts av tjänsteleverantören ska intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder översättas till ett officiellt språk i den medlemsstat där det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet för tjänsteleverantören befinner sig.

Om en anmälan till den verkställande myndigheten krävs enligt artikel 8 ska det intyg om en europeisk utlämnandeorder som ska översändas till den myndigheten översättas till ett officiellt språk i den verkställande staten eller till ett annat av unionens officiella språk som godtas av den staten.

Artikel 10

Fullföljande av ett intyg om en europeisk utlämnandeorder

1.   Vid mottagande av ett intyg om en europeisk utlämnandeorder ska mottagaren agera skyndsamt för att bevara de uppgifter som begärs i intyget om en europeisk utlämnandeorder.

2.   Om en anmälan till den verkställande myndigheten krävs enligt artikel 8 och den myndigheten inte har åberopat någon vägransgrund i enlighet med artikel 12 inom tio dagar efter mottagandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder, ska mottagaren säkerställa att de begärda uppgifterna översänds direkt till den utfärdande myndigheten eller de i intyget angivna brottsbekämpande myndigheterna vid utgången av den tiodagarsperioden. Om den verkställande myndigheten redan före utgången av tiodagarsperioden bekräftar för den utfärdande myndigheten och mottagaren att den inte kommer att åberopa någon vägransgrund, ska mottagaren agera så snart som möjligt efter att ha mottagit en sådan bekräftelse och senast vid utgången av tiodagarsperioden.

3.   Om en anmälan till den verkställande myndigheten inte krävs enligt artikel 8 ska mottagaren vid mottagandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder säkerställa att de begärda uppgifterna översänds direkt till den utfärdande myndigheten eller de i intyget angivna brottsbekämpande myndigheterna om en europeisk utlämnandeorder senast tio dagar efter mottagandet av intyget.

4.   I nödsituationer ska mottagaren översända de begärda uppgifterna utan onödigt dröjsmål, inom åtta timmar efter mottagandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder. Om en anmälan till den verkställande myndigheten krävs enligt artikel 8 får den verkställande myndigheten, om den beslutar att åberopa en vägransgrund i enlighet med artikel 12.1, utan dröjsmål och inom 96 timmar efter mottagandet av anmälan, meddela den utfärdande myndigheten och mottagaren om att den invänder mot användningen av uppgifterna eller att uppgifterna får användas endast på villkor som den ska ange. Om en vägransgrund åberopas av den verkställande myndigheten, och om uppgifterna redan har översänts av mottagaren till den utfärdande myndigheten, ska den utfärdande myndigheten radera eller på annat sätt begränsa användningen av uppgifterna, eller – om den verkställande myndigheten har angett villkor – ska den utfärdande myndigheten uppfylla villkoren i fråga vid användningen av uppgifterna.

5.   Om mottagaren, enbart på grundval av informationen i intyget om en europeisk utlämnandeorder, anser att fullföljandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder skulle kunna inkräkta på immunitet eller privilegier, eller på regler om fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier enligt den verkställande statens rätt, ska mottagaren informera den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten med hjälp av formuläret i bilaga III.

Om ingen anmälan till den verkställande myndigheten har skett enligt artikel 8 ska den utfärdande myndigheten beakta den information som avses i första stycket i denna punkt och ska, på eget initiativ eller på begäran av den verkställande myndigheten, besluta huruvida den europeiska utlämnandeordern ska återkallas, anpassas eller upprätthållas.

Om en anmälan till den verkställande myndigheten har skett enligt artikel 8 ska den utfärdande myndigheten beakta den information som avses i första stycket i denna punkt och besluta huruvida den europeiska utlämnandeordern ska återkallas, anpassas eller upprätthållas. Den verkställande myndigheten får besluta att åberopa de vägransgrunder som anges i artikel 12.

6.   Om mottagaren inte kan fullgöra sin skyldighet att lämna ut de begärda uppgifterna eftersom intyget om en europeisk utlämnandeorder är ofullständigt, innehåller uppenbara fel eller saknar information som krävs för att verkställa intyget, ska mottagaren utan onödigt dröjsmål informera den utfärdande myndigheten och, om en anmälan till den verkställande myndigheten har skett enligt artikel 8, den verkställande myndighet som anges i intyget och be om förtydligande, med hjälp av formuläret i bilaga III. Samtidigt ska mottagaren informera den utfärdande myndigheten om huruvida det var möjligt att identifiera de begärda uppgifterna och bevara dessa uppgifter enligt punkt 9 i den här artikeln.

Den utfärdande myndigheten ska reagera skyndsamt och senast fem dagar efter mottagandet av formuläret. Mottagaren ska säkerställa att den kan få de förtydliganden eller rättelser från den utfärdande myndigheten som behövs för att mottagaren ska kunna fullgöra sina skyldigheter enligt punkterna 1–4. De skyldigheter som anges i punkterna 1–4 ska inte tillämpas förrän den utfärdande myndigheten eller den verkställande myndigheten tillhandahåller ett sådant förtydligande eller en sådan rättelse.

7.   Om mottagaren inte kan fullgöra sin skyldighet att lämna ut de begärda uppgifterna på grund av en faktisk omöjlighet till följd av omständigheter som inte beror på mottagaren, ska mottagaren utan onödigt dröjsmål informera den utfärdande myndigheten och, om en anmälan till den verkställande myndigheten har skett enligt artikel 8, den verkställande myndighet som anges i intyget, med en förklaring av orsakerna till den faktiska omöjligheten, med hjälp av formuläret i bilaga III. Om den utfärdande myndigheten bedömer att en sådan faktisk omöjlighet föreligger ska den informera mottagaren och, om en anmälan till den verkställande myndigheten har skett enligt artikel 8, den verkställande myndigheten om att intyget inte längre behöver fullföljas.

8.   I samtliga fall där mottagaren inte tillhandahåller de begärda uppgifterna, inte tillhandahåller de begärda uppgifterna i deras helhet eller inte tillhandahåller de begärda uppgifterna inom den angivna tidsfristen, av andra orsaker än de som avses i punkterna 5, 6 och 7 i denna artikel, ska mottagaren, utan onödigt dröjsmål och inom de tidsfrister som anges i punkterna 2, 3 och 4 i denna artikel, informera den utfärdande myndigheten och, om en anmälan till den verkställande myndigheten har skett enligt artikel 8, den verkställande myndighet som anges i intyget om dessa orsaker, med hjälp av formuläret i bilaga III. Den utfärdande myndigheten ska ompröva den europeiska utlämnandeordern mot bakgrund av den information som mottagaren har tillhandahållit och, vid behov, ange en ny tidsfrist inom vilken mottagaren ska lämna ut uppgifterna.

9.   Uppgifterna ska i möjligaste mån bevaras tills de lämnas ut, oavsett om utlämnandet i slutändan begärs på grundval av en förtydligad europeisk utlämnandeorder och dess intyg eller via andra kanaler, såsom ömsesidig rättslig hjälp, eller tills den europeiska utlämnandeordern återkallas.

Om utlämnandet av uppgifter och deras bevarande inte längre är nödvändigt ska den utfärdande myndigheten och, i tillämpliga fall enligt artikel 16.8, den verkställande myndigheten informera mottagaren utan onödigt dröjsmål.

Artikel 11

Fullföljande av ett intyg om en europeisk bevarandeorder

1.   Vid mottagande av ett intyg om en europeisk bevarandeorder ska mottagaren utan onödigt dröjsmål bevara de begärda uppgifterna. Skyldigheten att bevara uppgifterna ska upphöra efter 60 dagar, såvida inte den utfärdande myndigheten, med hjälp av formuläret i bilaga V, bekräftar att en efterföljande framställan om utlämnande har utfärdats. Under denna 60-dagarsperiod får den utfärdande myndigheten, med hjälp av formuläret i bilaga VI, förlänga varaktigheten för skyldigheten att bevara uppgifterna med ytterligare 30 dagar, om det är nödvändigt för att en efterföljande framställan om utlämnande ska kunna utfärdas.

2.   Om den utfärdande myndigheten under den tidsperiod för bevarande som fastställs i punkt 1 bekräftar att en efterföljande framställan om utlämnande har utfärdats ska mottagaren bevara uppgifterna så länge som krävs för att lämna ut uppgifterna när framställan om utlämnande mottas.

3.   Om det inte längre är nödvändigt att bevara uppgifterna ska den utfärdande myndigheten informera mottagaren utan onödigt dröjsmål, varvid bevarandeskyldigheten på grundval av den europeiska bevarandeordern i fråga ska upphöra.

4.   Om mottagaren, enbart på grundval av informationen i intyget om en europeisk bevarandeorder, anser att fullföljandet av intyget om en europeisk bevarandeorder skulle kunna inkräkta på immunitet eller privilegier, eller på regler om fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier enligt den verkställande statens rätt, ska mottagaren informera den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten med hjälp av formuläret i bilaga III.

Den utfärdande myndigheten ska beakta den information som avses i första stycket och ska, på eget initiativ eller på begäran av den verkställande myndigheten, besluta huruvida den europeiska bevarandeordern ska återkallas, anpassas eller upprätthållas.

5.   Om mottagaren inte kan fullgöra sin skyldighet att bevara de begärda uppgifterna eftersom intyget om en europeisk bevarandeorder är ofullständigt, innehåller uppenbara fel eller saknar information som krävs för att fullfölja intyget, ska mottagaren utan onödigt dröjsmål informera den utfärdande myndighet som anges i intyget och be om förtydligande, med hjälp av formuläret i bilaga III.

Den utfärdande myndigheten ska reagera skyndsamt och senast fem dagar efter mottagandet av formuläret. Mottagaren ska säkerställa att den kan få de förtydliganden eller rättelser från den utfärdande myndigheten som behövs för att mottagaren ska kunna fullgöra sina skyldigheter enligt punkterna 1, 2, och 3. Om den utfärdande myndigheten inte reagerar inom femdagarsperioden ska tjänsteleverantören undantas från skyldigheterna enligt punkterna 1 och 2.

6.   Om mottagaren inte kan fullgöra sin skyldighet att bevara de begärda uppgifterna på grund av en faktisk omöjlighet till följd av omständigheter som inte beror på mottagaren, ska mottagaren utan onödigt dröjsmål informera den utfärdande myndighet som anges i intyget, med en förklaring av orsakerna till den faktiska omöjligheten, med hjälp av formuläret i bilaga III. Om den utfärdande myndigheten bedömer att en sådan omöjlighet föreligger ska den informera mottagaren om att intyget inte längre behöver fullföljas.

7.   I samtliga fall där mottagaren inte bevarar de begärda uppgifterna av andra orsaker än de som avses i punkterna 4, 5 och 6 ska mottagaren utan onödigt dröjsmål informera den utfärdande myndigheten om dessa orsaker, med hjälp av formuläret i bilaga III. Den utfärdande myndigheten ska ompröva den europeiska bevarandeordern mot bakgrund av de motiveringar som mottagaren har tillhandahållit.

Artikel 12

Vägransgrunder för europeiska utlämnandeorder

1.   Om den utfärdande myndigheten har gjort en anmälan till den verkställande myndigheten enligt artikel 8, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 1.3, ska den verkställande myndigheten så snart som möjligt och senast tio dagar efter mottagandet av anmälan eller, i nödsituationer, senast 96 timmar efter mottagandet, bedöma den information som anges i ordern och vid behov åberopa en eller flera av följande vägransgrunder:

| a) | De begärda uppgifterna skyddas av immunitet eller privilegier som beviljas enligt den verkställande statens rätt och som hindrar ordern från att fullföljas eller verkställas, eller de begärda uppgifterna omfattas av regler om fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier och som hindrar ordern från att fullföljas eller verkställas. |
| --- | --- |

a)

De begärda uppgifterna skyddas av immunitet eller privilegier som beviljas enligt den verkställande statens rätt och som hindrar ordern från att fullföljas eller verkställas, eller de begärda uppgifterna omfattas av regler om fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier och som hindrar ordern från att fullföljas eller verkställas.

| b) | Det finns, i undantagsfall och på grundval av precisa och objektiva uppgifter, grundad anledning att anta att fullföljandet av ordern, mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i ärendet, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet enligt artikel 6 i EU-fördraget och stadgan. |
| --- | --- |

b)

Det finns, i undantagsfall och på grundval av precisa och objektiva uppgifter, grundad anledning att anta att fullföljandet av ordern, mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i ärendet, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet enligt artikel 6 i EU-fördraget och stadgan.

| c) | Fullföljandet av ordern skulle strida mot principen ne bis in idem. |
| --- | --- |

c)

Fullföljandet av ordern skulle strida mot principen ne bis in idem.

| d) | Det handlande för vilken ordern har utfärdats utgör inte ett brott enligt den verkställande statens rätt, såvida det inte gäller ett brott som förtecknas i de brottskategorier som anges i bilaga IV, enligt uppgift från den utfärdande myndigheten i intyget om en europeisk utlämnandeorder, om maximistraffet för brottet i fråga i den utfärdande staten är fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd i minst tre år. |
| --- | --- |

d)

Det handlande för vilken ordern har utfärdats utgör inte ett brott enligt den verkställande statens rätt, såvida det inte gäller ett brott som förtecknas i de brottskategorier som anges i bilaga IV, enligt uppgift från den utfärdande myndigheten i intyget om en europeisk utlämnandeorder, om maximistraffet för brottet i fråga i den utfärdande staten är fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd i minst tre år.

2.   Om den verkställande myndigheten åberopar en vägransgrund enligt punkt 1 ska den informera mottagaren och den utfärdande myndigheten. Mottagaren ska stoppa fullföljandet av den europeiska utlämnandeordern och inte överföra uppgifterna, och den utfärdande myndigheten ska återkalla ordern.

3.   Innan beslut fattas om att åberopa en vägransgrund ska den verkställande myndighet som mottagit anmälan enligt artikel 8 på lämpligt sätt kontakta den utfärdande myndigheten för att diskutera lämpliga åtgärder. På grundval av detta får den utfärdande myndigheten besluta att anpassa eller återkalla den europeiska utlämnandeordern. Om ingen lösning nås efter sådana diskussioner får den verkställande myndighet som mottagit anmälan enligt artikel 8 besluta att åberopa vägransgrunder av den europeiska utlämnandeordern och informera den utfärdande myndigheten och mottagaren om detta.

4.   Om den verkställande myndigheten beslutar att åberopa vägransgrunder enligt punkt 1 får den ange om den motsätter sig överföring av samtliga uppgifter som begärs i den europeiska utlämnandeordern eller om uppgifterna bara delvis får överföras eller användas på villkor som anges av den verkställande myndigheten.

5.   Om en myndighet i den verkställande staten har behörighet att upphäva immunitet eller privilegier enligt punkt 1 a i denna artikel får den utfärdande myndigheten begära att den verkställande myndighet som mottagit anmälan enligt artikel 8 kontaktar den myndigheten i den verkställande staten och begär att den utan dröjsmål utövar den behörigheten. Om en myndighet i en annan medlemsstat eller ett tredjeland eller en internationell organisation har behörighet att upphäva immuniteten eller privilegierna i fråga får den utfärdande myndigheten begära att den berörda myndigheten utövar den behörigheten.

Artikel 13

Användarinformation och sekretess

1.   Den utfärdande myndigheten ska utan onödigt dröjsmål informera den person vars uppgifter begärs genom en europeisk utlämnandeorder om utlämnandet av uppgifter.

2.   Den utfärdande myndigheten får i enlighet med den utfärdande statens nationella rätt skjuta upp, eller begränsa informationen till, eller underlåta att informera, den person vars uppgifter begärs, i den mån och så länge som villkoren i artikel 13.3 i direktiv (EU) 2016/680 är uppfyllda, i vilket fall den utfärdande myndigheten i ärendet ska ange skälen till uppskjutandet, begränsningen eller underlåtelsen. En kort motivering ska också läggas till i intyget om en europeisk utlämnandeorder.

3.   När den utfärdande myndigheten informerar den person vars uppgifter begärs enligt punkt 1 i denna artikel ska den inkludera information om tillgängliga rättsmedel enligt artikel 18.

4.   Mottagarna och, om de inte är desamma, tjänsteleverantörerna ska vidta de senaste operativa och tekniska åtgärder som krävs för att säkerställa konfidentialiteten, sekretessen och integriteten för intyget om en europeisk utlämnandeorder eller intyget om en europeisk bevarandeorder och för de uppgifter som lämnas ut eller bevaras.

Artikel 14

Ersättning för kostnader

1.   Tjänsteleverantören får kräva ersättning för sina kostnader från den utfärdande staten, om denna möjlighet föreskrivs i den utfärdande statens nationella rätt för inhemska förelägganden i liknande situationer, i enlighet med den statens nationella rätt. Medlemsstaterna ska informera kommissionen om sina nationella regler för ersättning, och kommissionen ska offentliggöra dessa.

2.   Denna artikel är inte tillämplig på ersättning av kostnader för det decentraliserade it-system som avses i artikel 25.

KAPITEL III

SANKTIONER OCH VERKSTÄLLIGHET

Artikel 15

Sanktioner

1.   Utan att det påverkar tillämpningen av nationell rätt som föreskriver straffrättsliga påföljder ska medlemsstaterna fastställa regler om sanktionsavgifter som är tillämpliga på överträdelser av artiklarna 10, 11 och 13.4, i enlighet med artikel 16.10, och ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de genomförs. Sanktionsavgifterna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska säkerställa att sanktionsavgifter på upp till 2 % av tjänsteleverantörens totala globala årsomsättning föregående räkenskapsår kan åläggas. Medlemsstaterna ska till kommissionen anmäla dessa regler och åtgärder utan dröjsmål samt utan dröjsmål eventuella ändringar som berör dem.

2.   Utan att det påverkar deras dataskyddsskyldigheter ska tjänsteleverantörer inte hållas ansvariga i medlemsstaterna för olägenheter som orsakas deras användare eller tredje parter uteslutande till följd av att de i god tro rättar sig efter ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller ett intyg om en europeisk bevarandeorder.

Artikel 16

Verkställighetsförfarande

1.   Om mottagaren inte efterlever intyget om en europeisk utlämnandeorder inom tidsfristen eller intyget om en europeisk bevarandeorder, utan att ange orsaker som godtas av den utfärdande myndigheten, och, i tillämpliga fall, om den verkställande myndigheten inte har åberopat någon av vägransgrunderna enligt artikel 12, får den utfärdande myndigheten begära att den verkställande myndigheten verkställer den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern.

För verkställighet enligt första stycket ska den utfärdande myndigheten översända den berörda ordern, det formulär som återges i bilaga III, ifyllt av mottagaren, och alla relevanta handlingar i enlighet med artikel 19. Den utfärdande myndigheten ska översätta den berörda ordern och alla handlingar som ska översändas till ett av de språk som godtas av den verkställande staten och ska informera mottagaren om översändandet.

2.   Vid mottagandet ska den verkställande myndigheten utan vidare formaliteter erkänna och vidta de åtgärder som krävs för att verkställa:

| a) | en europeisk utlämnandeorder, såvida inte den verkställande myndigheten anser att ett av de skäl som anges i punkt 4 är tillämpligt, eller |
| --- | --- |

a)

en europeisk utlämnandeorder, såvida inte den verkställande myndigheten anser att ett av de skäl som anges i punkt 4 är tillämpligt, eller

| b) | en europeisk bevarandeorder, såvida inte den verkställande myndigheten anser att ett av de skäl som anges i punkt 5 är tillämpligt. |
| --- | --- |

b)

en europeisk bevarandeorder, såvida inte den verkställande myndigheten anser att ett av de skäl som anges i punkt 5 är tillämpligt.

Den verkställande myndigheten ska fatta beslut om ett erkännande av den berörda ordern utan onödigt dröjsmål och senast fem arbetsdagar efter mottagandet av den ordern.

3.   Den verkställande myndigheten ska formellt kräva att mottagaren fullgör sina motsvarande skyldigheter och ska informera mottagaren om följande:

| a) | möjligheten att invända mot fullföljandet av den berörda ordern genom att hänvisa till ett eller flera av de skäl som anges i punkt 4 a–f eller i punkt 5 a–e, |
| --- | --- |

a)

möjligheten att invända mot fullföljandet av den berörda ordern genom att hänvisa till ett eller flera av de skäl som anges i punkt 4 a–f eller i punkt 5 a–e,

| b) | de tillämpliga sanktionerna vid bristande efterlevnad, samt |
| --- | --- |

b)

de tillämpliga sanktionerna vid bristande efterlevnad, samt

| c) | tidsfristen för efterlevnad eller invändningar. |
| --- | --- |

c)

tidsfristen för efterlevnad eller invändningar.

4.   Verkställighet av den europeiska utlämnandeordern får nekas endast av ett eller flera av följande skäl:

| a) | Den europeiska utlämnandeordern har inte utfärdats eller godkänts av en utfärdande myndighet som anges i artikel 4. |
| --- | --- |

a)

Den europeiska utlämnandeordern har inte utfärdats eller godkänts av en utfärdande myndighet som anges i artikel 4.

| b) | Den europeiska utlämnandeordern har inte utfärdats för ett brott som anges i artikel 5.4. |
| --- | --- |

b)

Den europeiska utlämnandeordern har inte utfärdats för ett brott som anges i artikel 5.4.

| c) | Mottagaren kunde inte efterleva intyget om en europeisk utlämnandeorder på grund av en faktisk omöjlighet till följd av omständigheter som inte beror på mottagaren, eller på grund av att intyget innehåller uppenbara fel. |
| --- | --- |

c)

Mottagaren kunde inte efterleva intyget om en europeisk utlämnandeorder på grund av en faktisk omöjlighet till följd av omständigheter som inte beror på mottagaren, eller på grund av att intyget innehåller uppenbara fel.

| d) | Den europeiska utlämnandeordern gäller inte uppgifter som lagras av eller på uppdrag av tjänsteleverantören vid den tidpunkt då intyget om den europeiska utlämnandeordern mottas. |
| --- | --- |

d)

Den europeiska utlämnandeordern gäller inte uppgifter som lagras av eller på uppdrag av tjänsteleverantören vid den tidpunkt då intyget om den europeiska utlämnandeordern mottas.

| e) | Tjänsten omfattas inte av denna förordning. |
| --- | --- |

e)

Tjänsten omfattas inte av denna förordning.

| f) | De begärda uppgifterna skyddas av immunitet eller privilegier som beviljas enligt den verkställande statens rätt, eller de begärda uppgifterna omfattas av reglerna för fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier och som hindrar den europeiska utlämnandeordern från att fullföljas eller verkställas. |
| --- | --- |

f)

De begärda uppgifterna skyddas av immunitet eller privilegier som beviljas enligt den verkställande statens rätt, eller de begärda uppgifterna omfattas av reglerna för fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier och som hindrar den europeiska utlämnandeordern från att fullföljas eller verkställas.

| g) | Det är i undantagsfall, enbart baserat på den information som ingår i intyget om en europeisk utlämnandeorder, uppenbart att det finns grundad anledning att anta, på grundval av precisa och objektiva uppgifter, att verkställigheten av den europeiska utlämnandeordern, mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i ärendet, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet enligt artikel 6 i EU-fördraget och stadgan. |
| --- | --- |

g)

Det är i undantagsfall, enbart baserat på den information som ingår i intyget om en europeisk utlämnandeorder, uppenbart att det finns grundad anledning att anta, på grundval av precisa och objektiva uppgifter, att verkställigheten av den europeiska utlämnandeordern, mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i ärendet, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet enligt artikel 6 i EU-fördraget och stadgan.

5.   Verkställighet av den europeiska bevarandeordern får nekas endast av ett eller flera av följande skäl:

| a) | Den europeiska bevarandeordern har inte utfärdats eller godkänts av en utfärdande myndighet som anges i artikel 4. |
| --- | --- |

a)

Den europeiska bevarandeordern har inte utfärdats eller godkänts av en utfärdande myndighet som anges i artikel 4.

| b) | Mottagaren kunde inte efterleva intyget om en europeisk bevarandeorder på grund av en faktisk omöjlighet till följd av omständigheter som inte beror på mottagaren, eller på grund av att intyget innehåller uppenbara fel. |
| --- | --- |

b)

Mottagaren kunde inte efterleva intyget om en europeisk bevarandeorder på grund av en faktisk omöjlighet till följd av omständigheter som inte beror på mottagaren, eller på grund av att intyget innehåller uppenbara fel.

| c) | Den europeiska bevarandeordern gäller inte uppgifter som lagras av eller på uppdrag av tjänsteleverantören vid den tidpunkt då intyget om den europeiska bevarandeordern mottas. |
| --- | --- |

c)

Den europeiska bevarandeordern gäller inte uppgifter som lagras av eller på uppdrag av tjänsteleverantören vid den tidpunkt då intyget om den europeiska bevarandeordern mottas.

| d) | Tjänsten omfattas inte av denna förordnings tillämpningsområde. |
| --- | --- |

d)

Tjänsten omfattas inte av denna förordnings tillämpningsområde.

| e) | De begärda uppgifterna skyddas av immunitet eller privilegier som beviljas enligt den verkställande statens rätt, eller de begärda uppgifterna omfattas av reglerna för fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier och som hindrar den europeiska bevarandeordern från att fullföljas eller verkställas. |
| --- | --- |

e)

De begärda uppgifterna skyddas av immunitet eller privilegier som beviljas enligt den verkställande statens rätt, eller de begärda uppgifterna omfattas av reglerna för fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier och som hindrar den europeiska bevarandeordern från att fullföljas eller verkställas.

| f) | I undantagsfall, enbart baserat på den information som ingår i intyget om en europeisk bevarandeorder, är det uppenbart att det finns goda skäl att anta, på grundval av precisa och objektiva uppgifter, att fullföljandet av den europeiska bevarandeordern, mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i ärendet, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet enligt artikel 6 i EU-fördraget och stadgan. |
| --- | --- |

f)

I undantagsfall, enbart baserat på den information som ingår i intyget om en europeisk bevarandeorder, är det uppenbart att det finns goda skäl att anta, på grundval av precisa och objektiva uppgifter, att fullföljandet av den europeiska bevarandeordern, mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i ärendet, skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av en relevant grundläggande rättighet enligt artikel 6 i EU-fördraget och stadgan.

6.   Om mottagaren invänder enligt punkt 3 a ska den verkställande myndigheten besluta huruvida den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern ska verkställas eller inte på grundval av information som lämnats av mottagaren och, vid behov, kompletterande information från den utfärdande myndigheten i enlighet med punkt 7.

7.   Innan den verkställande myndigheten beslutar att inte erkänna eller att inte verkställa den europeiska utlämnandeordern eller den europeiska bevarandeordern i enlighet med punkt 2 respektive punkt 6 ska den samråda med den utfärdande myndigheten på lämpligt sätt. Om det är lämpligt ska den begära ytterligare information från den utfärdande myndigheten. Den utfärdande myndigheten ska svara på en sådan begäran inom fem arbetsdagar.

8.   Den verkställande myndigheten ska omedelbart meddela den utfärdande myndigheten och mottagaren om alla sina beslut.

9.   Om den verkställande myndigheten inhämtar de uppgifter som begärs genom en europeisk utlämnandeorder från mottagaren ska den översända dessa uppgifter till den utfärdande myndigheten utan onödigt dröjsmål.

10.   Om mottagaren inte fullgör sina skyldigheter enligt en erkänd europeisk utlämnandeorder eller europeisk bevarandeorder vars verkställbarhet har bekräftats av den verkställande myndigheten, ska den myndigheten ålägga en sanktionsavgift i enlighet med artikel 15. Ett effektivt rättsmedel ska finnas tillgängligt mot ett beslut att ålägga en sanktionsavgift.

KAPITEL IV

LAGKONFLIKTER OCH RÄTTSMEDEL

Artikel 17

Prövning i händelse av motstridiga skyldigheter

1.   Om en mottagare anser att efterlevnaden av en europeisk utlämnandeorder skulle stå i strid med en skyldighet enligt ett tredjelands tillämpliga rätt, ska den informera den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten om sina skäl till att inte fullfölja den europeiska utlämnandeordern, i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 10.8 och 10.9, med hjälp av formuläret i bilaga III (en motiverad invändning).

2.   En motiverad invändning ska innehålla alla relevanta uppgifter om tredjelandets rätt, dess tillämpning i det aktuella fallet och arten av den motstridiga skyldigheten. En motiverad invändning får inte grundas på

| a) | att liknande bestämmelser om villkor, formaliteter och förfaranden för utfärdande av en order om utlämnade inte existerar i tredjelandets tillämpliga rätt, eller |
| --- | --- |

a)

att liknande bestämmelser om villkor, formaliteter och förfaranden för utfärdande av en order om utlämnade inte existerar i tredjelandets tillämpliga rätt, eller

| b) | endast det faktum att uppgifterna lagras i ett tredjeland. |
| --- | --- |

b)

endast det faktum att uppgifterna lagras i ett tredjeland.

En motiverad invändning ska inges senast tio dagar efter det datum då mottagaren mottog intyget om en europeisk utlämnandeorder.

3.   Den utfärdande myndigheten ska ompröva den europeiska utlämnandeordern på grundval av den motiverade invändningen och eventuella synpunkter från den verkställande staten. Om den utfärdande myndigheten har för avsikt att upprätthålla den europeiska utlämnandeordern ska den begära en prövning av den behöriga domstolen i den utfärdande staten. Fullföljandet av den europeiska utlämnandeordern ska avbrytas i avvaktan på att prövningsförfarandet avslutas.

4.   Den behöriga domstolen ska först bedöma om en motstridig skyldighet föreligger, på grundval av en granskning av om

| a) | tredjelandets rätt är tillämplig utifrån de särskilda omständigheterna i ärendet i fråga, och |
| --- | --- |

a)

tredjelandets rätt är tillämplig utifrån de särskilda omständigheterna i ärendet i fråga, och

| b) | tredjelandets rätt, om den är tillämplig enligt led a, förbjuder röjande av de berörda uppgifterna när den tillämpas på de särskilda omständigheterna i ärendet i fråga. |
| --- | --- |

b)

tredjelandets rätt, om den är tillämplig enligt led a, förbjuder röjande av de berörda uppgifterna när den tillämpas på de särskilda omständigheterna i ärendet i fråga.

5.   Om den behöriga domstolen anser att det inte föreligger några motstridiga skyldigheter i den mening som avses i punkterna 1 och 4, ska den upprätthålla den europeiska utlämnandeordern.

6.   Om den behöriga domstolen, på grundval av granskningen enligt punkt 4 b, fastställer att tredjelandets rätt förbjuder röjande av de berörda uppgifterna, ska den behöriga domstolen avgöra huruvida den europeiska utlämnandeordern ska upprätthållas eller upphävas. Denna bedömning ska i synnerhet baseras på följande faktorer, samtidigt som särskild vikt ges till de faktorer som avses i leden a och b:

| a) | Det intresse som skyddas genom tredjelandets relevanta rätt, inklusive grundläggande rättigheter samt andra grundläggande intressen som förhindrar röjande av uppgifterna, framför allt tredjelandets nationella säkerhetsintressen. |
| --- | --- |

a)

Det intresse som skyddas genom tredjelandets relevanta rätt, inklusive grundläggande rättigheter samt andra grundläggande intressen som förhindrar röjande av uppgifterna, framför allt tredjelandets nationella säkerhetsintressen.

| b) | Graden av anknytning mellan det brottmål för vilket den europeiska utlämnandeordern utfärdades och endera av de två jurisdiktionerna, vilken bland annat kan framgå av






  i) | plats, medborgarskap och bosättningsort för den person vars uppgifter begärs eller för offret eller offren för brottet i fråga, |
| --- | --- | --- |

b)

Graden av anknytning mellan det brottmål för vilket den europeiska utlämnandeordern utfärdades och endera av de två jurisdiktionerna, vilken bland annat kan framgå av

i)

plats, medborgarskap och bosättningsort för den person vars uppgifter begärs eller för offret eller offren för brottet i fråga,

| ii) | platsen där brottet i fråga begicks, |
| --- | --- |

ii)

platsen där brottet i fråga begicks,

| c) | graden av anknytning mellan tjänsteleverantören och tredjelandet i fråga; i detta sammanhang ska inte enbart platsen för lagring av uppgifterna räcka för att fastställa en betydande grad av anknytning, |
| --- | --- |

c)

graden av anknytning mellan tjänsteleverantören och tredjelandet i fråga; i detta sammanhang ska inte enbart platsen för lagring av uppgifterna räcka för att fastställa en betydande grad av anknytning,

| d) | den utredande statens intresse av att inhämta de aktuella bevisen, utifrån en bedömning av brottets svårhetsgrad och vikten av att inhämta bevis på ett snabbt sätt, |
| --- | --- |

d)

den utredande statens intresse av att inhämta de aktuella bevisen, utifrån en bedömning av brottets svårhetsgrad och vikten av att inhämta bevis på ett snabbt sätt,

| e) | möjliga konsekvenser för mottagaren eller för tjänsteleverantören av att efterleva den europeiska utlämnandeordern, inklusive eventuella sanktioner. |
| --- | --- |

e)

möjliga konsekvenser för mottagaren eller för tjänsteleverantören av att efterleva den europeiska utlämnandeordern, inklusive eventuella sanktioner.

7.   Den behöriga domstolen får begära information från tredjelandets behöriga myndighet med beaktande av direktiv (EU) 2016/680, särskilt kapitel V, och i den mån en sådan begäran inte hindrar det berörda straffrättsliga förfarandet. Den utfärdande staten ska framför allt begära information från den behöriga myndigheten i tredjelandet om den motstridiga skyldigheten rör grundläggande rättigheter eller andra grundläggande intressen i tredjelandet avseende nationell säkerhet och försvar.

8.   Om den behöriga domstolen beslutar att upphäva den europeiska utlämnandeordern ska den informera den utfärdande myndigheten och mottagaren. Om den behöriga myndigheten beslutar att den europeiska utlämnandeordern ska upprätthållas ska den informera den utfärdande myndigheten och mottagaren, och den mottagaren ska fullfölja den europeiska utlämnandeordern.

9.   Vid tillämpning av förfarandena enligt denna artikel ska tidsfristerna beräknas i enlighet med den utfärdande myndighetens nationella rätt.

10.   Den utfärdande myndigheten ska informera den verkställande myndigheten om resultatet av prövningsförfarandet.

Artikel 18

Effektiva rättsmedel

1.   Utan att det påverkar andra rättsmedel som finns att tillgå enligt nationell rätt ska varje person vars uppgifter har begärts genom en europeisk utlämnandeorder ha rätt till effektiva rättsmedel mot den ordern. Om den personen är en misstänkt eller en tilltalad, ska personen ha rätt till effektiva rättsmedel under det straffrättsliga förfarande där uppgifterna användes. Den rätt till effektiva rättsmedel som avses i denna punkt ska inte påverka rätten att söka rättsmedel enligt förordning (EU) 2016/679 och direktiv (EU) 2016/680.

2.   Rätten till effektiva rättsmedel ska utövas vid en domstol i den utfärdande staten i enlighet med dess nationella rätt och ska inbegripa möjligheten att bestrida åtgärdens lagenlighet, inklusive dess nödvändighet och proportionalitet, utan att det påverkar garantierna för de grundläggande rättigheterna i den verkställande staten.

3.   Vid tillämpningen av artikel 13.1 ska information ges i god tid om möjligheterna enligt nationell rätt att utnyttja rättsmedel, och det ska säkerställas att de kan utövas på ett effektivt sätt.

4.   Samma tidsfrister eller andra villkor för att utnyttja rättsmedel ska gälla vid tillämpning av denna förordning som i liknande inhemska ärenden och på ett sätt som garanterar att de berörda personerna kan utöva sin rätt till dessa rättsmedel på ett effektivt sätt.

5.   Utan att det påverkar nationella förfaranderegler ska den utfärdande staten och varje annan medlemsstat till vilken elektroniska bevis har överförts enligt denna förordning säkerställa att rätten till försvar och ett rättvist förfarande vid bedömningen av de bevis som inhämtats genom den europeiska utlämnandeordern respekteras.

KAPITEL V

DECENTRALISERAT IT-SYSTEM

Artikel 19

Säker digital kommunikation och säkert utbyte av uppgifter mellan behöriga myndigheter och tjänsteleverantörer samt mellan behöriga myndigheter

1.   Skriftlig kommunikation mellan behöriga myndigheter och utsedda verksamhetsställen eller rättsliga ombud enligt denna förordning, inbegripet utbyte av de formulär som föreskrivs i denna förordning och de uppgifter som begärs genom en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder, ska ske genom ett säkert och tillförlitligt decentraliserat it-system (det decentraliserade it-systemet).

2.   Varje medlemsstat ska säkerställa att de utsedda verksamhetsställena eller tjänsteleverantörernas rättsliga ombud i den medlemsstaten ges åtkomst till det decentraliserade it-systemet via sina respektive nationella it-system.

3.   Tjänsteleverantörer ska säkerställa att deras utsedda verksamhetsställen eller rättsliga ombud kan använda det decentraliserade it-systemet via respektive nationella it-system för att ta emot intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder, skicka de begärda uppgifterna till den utfärdande myndigheten och på annat sätt kommunicera med den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten, enligt denna förordning.

4.   Skriftlig kommunikation mellan behöriga myndigheter enligt denna förordning, inbegripet utbyte av de formulär som föreskrivs i denna förordning, och av begärda uppgifter inom ramen för verkställighetsförfarandet enligt artikel 16, samt skriftlig kommunikation med behöriga unionsbyråer eller unionsorgan, ska ske via det decentraliserade it-systemet.

5.   Om kommunikation via det decentraliserade it-systemet i enlighet med punkt 1 eller 4 inte är möjlig på grund av exempelvis störningar i det decentraliserade it-systemet, det överförda materialets art, tekniska begränsningar, såsom uppgifternas storlek, rättsliga begränsningar som rör de begärda uppgifternas godtagbarhet som bevis eller de kriminaltekniska krav som är tillämpliga på de begärda uppgifterna, eller exceptionella omständigheter, ska överföringen ske på lämpligaste alternativa sätt, med beaktande av behovet av att säkerställa ett informationsutbyte som är snabbt, säkert och tillförlitligt och som gör det möjligt för mottagaren att fastställa äktheten.

6.   Om en överföring sker på ett alternativt sätt enligt vad som föreskrivs i punkt 5 ska den som utför överföringen utan onödigt dröjsmål registrera överföringen, inbegripet, i förekommande fall, dag och tidpunkt för överföringen, avsändare och mottagare samt filens namn och storlek, i det decentraliserade it-systemet.

Artikel 20

Rättslig verkan av elektroniska dokument

Dokument som överförs som ett led i elektronisk kommunikation får inte nekas rättslig verkan eller betraktas som icke godtagbara i gränsöverskridande rättsliga förfaranden enligt denna förordning enbart för att de är i elektronisk form.

Artikel 21

Elektroniska underskrifter och stämplar

1.   Den allmänna rättsliga ramen för användningen av betrodda tjänster som anges i förordning (EU) nr 910/2014 ska tillämpas på elektronisk kommunikation enligt den här förordningen.

2.   Om ett dokument som överförs som ett led i elektronisk kommunikation enligt artikel 19.1 eller 19.4 i denna förordning kräver en stämpel eller underskrift i enlighet med denna förordning, ska dokumentet innehålla en kvalificerad elektronisk stämpel eller en kvalificerad elektronisk underskrift enligt definitionerna i förordning (EU) nr 910/2014.

Artikel 22

Referensprogramvara

1.   Kommissionen ska ansvara för skapandet, underhållet och utvecklingen av en referensprogramvara som medlemsstaterna får välja att använda som sitt backend-system i stället för ett nationellt it-system. Skapandet, underhållet och utvecklingen av referensprogramvaran ska finansieras genom unionens allmänna budget.

2.   Kommissionen ska tillhandahålla, underhålla och stödja referensprogramvaran kostnadsfritt.

Artikel 23

Kostnaderna för det decentraliserade it-systemet

1.   Varje medlemsstat ska bära kostnaderna för installation, drift och underhåll av de åtkomstpunkter i det decentraliserade it-systemet som den medlemsstaten har ansvar för.

2.   Varje medlemsstat ska bära kostnaderna för att upprätta och anpassa sina relevanta nationella it-system i syfte att göra dem interoperabla med åtkomstpunkterna, och ska stå för kostnaderna för att administrera, driva och underhålla dessa system.

3.   Unionens byråer och organ ska bära kostnaderna för installation, drift och underhåll av de komponenter i det decentraliserade it-system som de har ansvar för.

4.   Unionens byråer och organ ska bära kostnaderna för att upprätta och anpassa sina ärendehanteringssystem i syfte att göra dem interoperabla med åtkomstpunkterna och ska bära kostnaderna för att administrera, driva och underhålla dessa system.

5.   Tjänsteleverantörerna ska bära alla kostnader som är nödvändiga för att de framgångsrikt ska kunna integrera eller på annat sätt interagera med det decentraliserade it-systemet.

Artikel 24

Övergångsperiod

Innan den skyldighet att använda skriftlig kommunikation genom det decentraliserade it-system som avses i artikel 19 blir tillämplig (övergångsperiod) ska den skriftliga kommunikationen mellan behöriga myndigheter och utsedda verksamhetsställen eller rättsliga ombud enligt denna förordning ske på lämpligaste alternativa sätt, med beaktande av behovet av att säkerställa ett snabbt, säkert och tillförlitligt informationsutbyte. Om tjänsteleverantörer, medlemsstater eller unionsbyråer eller unionsorgan har inrättat särskilda plattformar eller andra säkra kanaler för hantering av framställningar om uppgifter från brottsbekämpande myndigheter och rättsliga myndigheter, får utfärdande myndigheter också välja att översända ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller ett intyg om en europeisk bevarandeorder under övergångsperioden.

övergångsperiod

Artikel 25

Genomförandeakter

1.   Kommissionen ska anta genomförandeakter som är nödvändiga för inrättandet och användningen av det decentraliserade it-systemet vid tillämpning av denna förordning och fastställa följande:

| a) | De tekniska specifikationer som fastställer de elektroniska kommunikationsmetoderna för det decentraliserade it-systemet. |
| --- | --- |

a)

De tekniska specifikationer som fastställer de elektroniska kommunikationsmetoderna för det decentraliserade it-systemet.

| b) | De tekniska specifikationerna för kommunikationsprotokoll. |
| --- | --- |

b)

De tekniska specifikationerna för kommunikationsprotokoll.

| c) | Målen för informationssäkerhet och relevanta tekniska åtgärder som säkerställer minimistandarder för informationssäkerhet och en hög cybersäkerhetsnivå för behandlingen och överföringen av information inom det decentraliserade it-systemet. |
| --- | --- |

c)

Målen för informationssäkerhet och relevanta tekniska åtgärder som säkerställer minimistandarder för informationssäkerhet och en hög cybersäkerhetsnivå för behandlingen och överföringen av information inom det decentraliserade it-systemet.

| d) | Minimimålen för tillgänglighet och eventuella därtill relaterade tekniska krav för de tjänster som tillhandahålls genom det decentraliserade it-systemet. |
| --- | --- |

d)

Minimimålen för tillgänglighet och eventuella därtill relaterade tekniska krav för de tjänster som tillhandahålls genom det decentraliserade it-systemet.

2.   De genomförandeakter som avses i punkt 1 i denna artikel ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 26.

3.   De genomförandeakter som avses i punkt 1 ska antas senast den 18 August 2025.

Artikel 26

Kommittéförfarande

1.   Kommissionen ska biträdas av en kommitté. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.

2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.

KAPITEL VI

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 27

Språk

Varje medlemsstat får när som helst besluta att den kommer att godta översättningar av intyg om en europeisk utlämnandeorder och av intyg om en europeisk bevarandeorder till ett eller flera av unionens officiella språk utöver deras officiella språk, och ska ange ett sådant beslut i en skriftlig förklaring som lämnas till kommissionen. Kommissionen ska göra förklaringarna tillgängliga för samtliga medlemsstater och för det europeiska rättsliga nätverket.

Artikel 28

Övervakning och rapportering

1.   Senast den 18 August 2026 ska kommissionen upprätta ett detaljerat program för övervakning av resultaten och effekterna av denna förordning. Övervakningsprogrammet ska ange vilka metoder som kommer att användas för att samla in uppgifter och med vilka intervaller detta kommer att ske. Det ska närmare ange vilka åtgärder som kommissionen respektive medlemsstaterna ska vidta när det gäller att samla in och analysera uppgifterna.

2.   I alla händelser ska medlemsstaterna från och med den 18 August 2026 samla in heltäckande statistik från de relevanta myndigheterna och föra denna statistik. De insamlade uppgifterna för det föregående kalenderåret ska sändas till kommissionen senast den 31 mars varje år, och ska omfatta följande:

| a) | Antalet intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder som utfärdats, indelat efter typen av uppgifter som begärts, mottagarna och situationen (nödsituation eller inte). |
| --- | --- |

a)

Antalet intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder som utfärdats, indelat efter typen av uppgifter som begärts, mottagarna och situationen (nödsituation eller inte).

| b) | Antalet intyg om en europeisk utlämnandeorder som utfärdats enligt det undantagsförfarande som gäller i en nödsituation. |
| --- | --- |

b)

Antalet intyg om en europeisk utlämnandeorder som utfärdats enligt det undantagsförfarande som gäller i en nödsituation.

| c) | Antalet fullföljda respektive icke fullföljda intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder, indelat efter typen av uppgifter som begärts, mottagarna och situationen (nödsituation eller inte). |
| --- | --- |

c)

Antalet fullföljda respektive icke fullföljda intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder, indelat efter typen av uppgifter som begärts, mottagarna och situationen (nödsituation eller inte).

| d) | Antalet anmälningar till verkställande myndigheter enligt artikel 8, och antalet intyg om en europeisk utlämnandeorder som vägrats, indelat efter typen av uppgifter som begärts, mottagarna och situationen (nödsituation eller inte) samt de åberopade vägransgrunderna. |
| --- | --- |

d)

Antalet anmälningar till verkställande myndigheter enligt artikel 8, och antalet intyg om en europeisk utlämnandeorder som vägrats, indelat efter typen av uppgifter som begärts, mottagarna och situationen (nödsituation eller inte) samt de åberopade vägransgrunderna.

| e) | För fullföljda intyg om en europeisk utlämnandeorder, den genomsnittliga perioden mellan den tidpunkt då intyget utfärdades och den tidpunkt då de begärda uppgifterna erhölls, indelat efter typen av uppgifter som begärts, mottagarna och situationen (nödsituation eller inte). |
| --- | --- |

e)

För fullföljda intyg om en europeisk utlämnandeorder, den genomsnittliga perioden mellan den tidpunkt då intyget utfärdades och den tidpunkt då de begärda uppgifterna erhölls, indelat efter typen av uppgifter som begärts, mottagarna och situationen (nödsituation eller inte).

| f) | För fullföljda intyg om en europeisk bevarandeorder, den genomsnittliga perioden mellan den tidpunkt då intyget om en europeisk bevarandeorder utfärdades och den tidpunkt då den efterföljande framställan om utlämnande utfärdades, indelat efter typen av uppgifter som begärts och mottagarna. |
| --- | --- |

f)

För fullföljda intyg om en europeisk bevarandeorder, den genomsnittliga perioden mellan den tidpunkt då intyget om en europeisk bevarandeorder utfärdades och den tidpunkt då den efterföljande framställan om utlämnande utfärdades, indelat efter typen av uppgifter som begärts och mottagarna.

| g) | Antalet europeiska utlämnandeorder eller europeiska bevarandeorder som översänts till och mottagits av en verkställande stat för verkställighet, indelat efter typen av uppgifter som begärts, mottagarna och situationen (nödsituation eller inte) samt antalet sådana order som verkställts. |
| --- | --- |

g)

Antalet europeiska utlämnandeorder eller europeiska bevarandeorder som översänts till och mottagits av en verkställande stat för verkställighet, indelat efter typen av uppgifter som begärts, mottagarna och situationen (nödsituation eller inte) samt antalet sådana order som verkställts.

| h) | Antalet rättsmedel som använts mot europeiska utlämnandeorder i den utfärdande staten och i den verkställande staten, indelat efter typen av uppgifter som begärts. |
| --- | --- |

h)

Antalet rättsmedel som använts mot europeiska utlämnandeorder i den utfärdande staten och i den verkställande staten, indelat efter typen av uppgifter som begärts.

| i) | Antalet fall där efterhandsgodkännande, i enlighet med artikel 4.5, inte beviljades. |
| --- | --- |

i)

Antalet fall där efterhandsgodkännande, i enlighet med artikel 4.5, inte beviljades.

| j) | En översikt över de kostnader som tjänsteleverantörer har begärt ersättning för fullföljande av intyg om en europeisk utlämnandeorder eller intyg om en europeisk bevarandeorder samt de kostnader som de utfärdande myndigheterna gett ersättning för. |
| --- | --- |

j)

En översikt över de kostnader som tjänsteleverantörer har begärt ersättning för fullföljande av intyg om en europeisk utlämnandeorder eller intyg om en europeisk bevarandeorder samt de kostnader som de utfärdande myndigheterna gett ersättning för.

3.   Från och med den 18 August 2026 får den statistik som avses i punkt 2 i denna artikel samlas in automatiskt av nationella portaler när det gäller de utbyten av uppgifter som skett via det decentraliserade it-systemet enligt artikel 19.1. Den referensprogramvara som avses i artikel 22 ska vara tekniskt utrustad för att tillhandahålla sådana funktioner.

4.   Tjänsteleverantörer får samla in, föra och offentliggöra statistik i enlighet med befintliga dataskyddsprinciper. Om sådan statistik samlas in för det föregående kalenderåret får den sändas till kommissionen senast den 31 mars och får i möjligaste mån omfatta följande:

| a) | Antalet intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder som mottagits, indelat efter typen av uppgifter som begärts, utfärdande stat och situation (nödsituation eller inte). |
| --- | --- |

a)

Antalet intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder som mottagits, indelat efter typen av uppgifter som begärts, utfärdande stat och situation (nödsituation eller inte).

| b) | Antalet fullföljda respektive icke fullföljda intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder, indelat efter typen av uppgifter som begärts, utfärdande stat och situation (nödsituation eller inte). |
| --- | --- |

b)

Antalet fullföljda respektive icke fullföljda intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder, indelat efter typen av uppgifter som begärts, utfärdande stat och situation (nödsituation eller inte).

| c) | För fullföljda intyg om en europeisk utlämnandeorder, den genomsnittliga period som krävdes för att tillhandahålla de begärda uppgifterna från den tidpunkt då intyget om en europeisk utlämnandeorder mottogs till den tidpunkt då uppgifterna tillhandahölls, indelat efter typen av uppgifter som begärts, utfärdande stat och situation (nödsituation eller inte). |
| --- | --- |

c)

För fullföljda intyg om en europeisk utlämnandeorder, den genomsnittliga period som krävdes för att tillhandahålla de begärda uppgifterna från den tidpunkt då intyget om en europeisk utlämnandeorder mottogs till den tidpunkt då uppgifterna tillhandahölls, indelat efter typen av uppgifter som begärts, utfärdande stat och situation (nödsituation eller inte).

| d) | För fullföljda intyg om en europeisk bevarandeorder, den genomsnittliga perioden mellan den tidpunkt då intyget om en europeisk bevarandeorder utfärdades och den tidpunkt då den efterföljande framställan om utlämnande utfärdades, indelat efter typen av uppgifter som begärts och utfärdande stat. |
| --- | --- |

d)

För fullföljda intyg om en europeisk bevarandeorder, den genomsnittliga perioden mellan den tidpunkt då intyget om en europeisk bevarandeorder utfärdades och den tidpunkt då den efterföljande framställan om utlämnande utfärdades, indelat efter typen av uppgifter som begärts och utfärdande stat.

5.   Från och med den 18 August 2027 ska kommissionen senast den 30 juni varje år offentliggöra en rapport med de uppgifter som avses i punkterna 2 och 3, i sammanställd form, uppdelat per medlemsstat och typ av tjänsteleverantör.

Artikel 29

Ändringar av intyg och formulär

Kommissionen ska anta delegerade akter i enlighet med artikel 30 för att ändra bilagorna I, II, III, V och VI i syfte att effektivt åtgärda eventuella behov av förbättringar av innehållet i formulären för intyg om en europeisk utlämnandeorder och intyg om en europeisk bevarandeorder och de formulär som ska användas för att meddela att det är omöjligt att fullfölja ett intyg om en europeisk utlämnandeorder eller ett intyg om en europeisk bevarandeorder, för att bekräfta utfärdandet av en framställan om utlämnande till följd av en europeisk bevarandeorder och för att förlänga bevarandet av elektroniska bevis.

Artikel 30

Utövande av delegeringen

1.   Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.

2.   Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 29 ges till kommissionen tills vidare från och med den 18 August 2026.

3.   Den delegering av befogenhet som avses i artikel 29 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.

4.   Innan kommissionen antar en delegerad akt ska den samråda med experter som utsetts av varje medlemsstat i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning.

5.   Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.

6.   En delegerad akt som antas enligt artikel 29 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.

Artikel 31

Anmälningar till kommissionen

1.   Senast den 18 August 2025 ska varje medlemsstat meddela kommissionen om följande:

| a) | Den eller de myndigheter som i enlighet med landets nationella rätt är behöriga i enlighet med artikel 4 att utfärda, godkänna eller översända europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder eller anmälningar därom. |
| --- | --- |

a)

Den eller de myndigheter som i enlighet med landets nationella rätt är behöriga i enlighet med artikel 4 att utfärda, godkänna eller översända europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder eller anmälningar därom.

| b) | Den eller de myndigheter som är behöriga att ta emot anmälningar enligt artikel 8 och att verkställa europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder på en annan medlemsstats vägnar, i enlighet med artikel 16. |
| --- | --- |

b)

Den eller de myndigheter som är behöriga att ta emot anmälningar enligt artikel 8 och att verkställa europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder på en annan medlemsstats vägnar, i enlighet med artikel 16.

| c) | Den eller de myndigheter som är behöriga att handlägga motiverade invändningar från mottagarna i enlighet med artikel 17. |
| --- | --- |

c)

Den eller de myndigheter som är behöriga att handlägga motiverade invändningar från mottagarna i enlighet med artikel 17.

| d) | De språk som godtas för anmälan och översändande av ett intyg om en europeisk utlämnandeorder, ett intyg om en europeisk bevarandeorder, en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder vid verkställighet i enlighet med artikel 27. |
| --- | --- |

d)

De språk som godtas för anmälan och översändande av ett intyg om en europeisk utlämnandeorder, ett intyg om en europeisk bevarandeorder, en europeisk utlämnandeorder eller en europeisk bevarandeorder vid verkställighet i enlighet med artikel 27.

2.   Kommissionen ska göra den information som tas emot enligt denna artikel tillgänglig för allmänheten, antingen på en särskild webbplats eller på webbplatsen för det europeiska straffrättsliga nätverk som avses i artikel 9 i rådets beslut 2008/976/RIF (33).

Artikel 32

Förhållande till andra instrument, avtal och överenskommelser

1.   Denna förordning påverkar inte unionens instrument eller andra internationella instrument, avtal och överenskommelser beträffande bevisinhämtning som omfattas av denna förordnings tillämpningsområde.

2.   Medlemsstaterna ska meddela kommissionen senast den 18 August 2026 om eventuella befintliga instrument, avtal och överenskommelser som avses i punkt 1 och som de kommer att fortsätta att tillämpa. Medlemsstaterna ska också inom tre månader efter det att de har undertecknat nya avtal eller överenskommelser enligt punkt 1 meddela kommissionen om detta.

Artikel 33

Utvärdering

Senast den 18 August 2029 ska kommissionen göra en utvärdering av denna förordning. Kommissionen ska överlämna en utvärderingsrapport till Europaparlamentet, rådet, Europeiska datatillsynsmannen och Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter. Utvärderingsrapporten ska innehålla en bedömning av tillämpningen av denna förordning och av de resultat som har uppnåtts med avseende på dess mål samt en bedömning av denna förordnings inverkan på de grundläggande rättigheterna. Utvärderingen ska genomföras i enlighet med kommissionens riktlinjer om bättre lagstiftning. Medlemsstaterna ska förse kommissionen med de uppgifter som är nödvändiga för att utarbeta utvärderingsrapporten.

Artikel 34

Ikraftträdande och tillämpning

1.   Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

2.   Den ska tillämpas från och med den 18 August 2026.

Skyldigheten för behöriga myndigheter och tjänsteleverantörer att använda det decentraliserade it-system som fastställs i artikel 19 för skriftlig kommunikation enligt denna förordning ska dock tillämpas med början ett år efter antagandet av de genomförandeakter som avses i artikel 25.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.

Utfärdad i Strasbourg den 12 juli 2023.

På Europaparlamentets vägnar

R. METSOLA

Ordförande

På rådets vägnar

P. NAVARRO RÍOS

Ordförande

---

(1)  
  EUT C 367, 10.10.2018, s. 88.

1

(2)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 13 juni 2023 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 27 juni 2023.

2

(3)  
  EUT C 346, 27.9.2018, s. 29.

3

(4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning) (EUT L 119, 4.5.2016, s. 1).

4

(5)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut 2008/977/RIF (EUT L 119, 4.5.2016, s. 89).

5

(6)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/41/EU av den 3 april 2014 om en europeisk utredningsorder på det straffrättsliga området (EUT L 130, 1.5.2014, s. 1).

6

(7)  Konvention, upprättad av rådet på grundval av artikel 34 i fördraget om Europeiska unionen, om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater (EGT C 197, 12.7.2000, s. 3).

7

(8)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation) (EGT L 201, 31.7.2002, s. 37).

8

(9)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/64/EU av den 20 oktober 2010 om rätt till tolkning och översättning vid straffrättsliga förfaranden (EUT L 280, 26.10.2010, s. 1).

9

(10)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/13/EU av den 22 maj 2012 om rätten till information vid straffrättsliga förfaranden (EUT L 142, 1.6.2012, s. 1).

10

(11)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/48/EU av den 22 oktober 2013 om rätt till tillgång till försvarare i straffrättsliga förfaranden och förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder samt om rätt att få en tredje part underrättad vid frihetsberövande och rätt att kontakta tredje parter och konsulära myndigheter under frihetsberövandet (EUT L 294, 6.11.2013, s. 1).

11

(12)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/343 av den 9 mars 2016 om förstärkning av vissa aspekter av oskuldspresumtionen och av rätten att närvara vid rättegången i straffrättsliga förfaranden (EUT L 65, 11.3.2016, s. 1).

12

(13)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/800 av den 11 maj 2016 om rättssäkerhetsgarantier för barn som är misstänkta eller tilltalade i straffrättsliga förfaranden (EUT L 132, 21.5.2016, s. 1).

13

(14)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/1919 av den 26 oktober 2016 om rättshjälp för misstänkta och tilltalade i straffrättsliga förfaranden och för eftersökta personer i förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder (EUT L 297, 4.11.2016, s. 1).

14

(15)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1972 av den 11 december 2018 om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation (EUT L 321, 17.12.2018, s. 36).

15

(16)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 av den 9 september 2015 om ett informationsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (EUT L 241, 17.9.2015, s. 1).

16

(17)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 av den 12 december 2012 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (EUT L 351, 20.12.2012, s. 1).

17

(18)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/302 av den 28 februari 2018 om åtgärder mot omotiverad geoblockering och andra former av diskriminering på grund av kunders nationalitet, bosättningsort eller etableringsort på den inre marknaden och om ändring av förordningarna (EG) nr 2006/2004 och (EU) 2017/2394 samt direktiv 2009/22/EG (EUT L 60 I, 2.3.2018, s. 1).

18

(19)  Rådets direktiv 2008/114/EG av den 8 december 2008 om identifiering av, och klassificering som, europeisk kritisk infrastruktur och bedömning av behovet att stärka skyddet av denna (EUT L 345, 23.12.2008, s. 75).

19

(20)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/541 av den 15 mars 2017 om bekämpande av terrorism, om ersättande av rådets rambeslut 2002/475/RIF och om ändring av rådets beslut 2005/671/RIF (EUT L 88, 31.3.2017, s. 6).

20

(21)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU av den 13 december 2011 om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi samt om ersättande av rådets rambeslut 2004/68/RIF (EUT L 335, 17.12.2011, s. 1).

21

(22)  Rådets rambeslut 2009/948/RIF av den 30 november 2009 om förebyggande och lösning av tvister om utövande av jurisdiktion i straffrättsliga förfaranden (EUT L 328, 15.12.2009, s. 42).

22

(23)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2023/1544 av den 12 juli 2023 om fastställande av harmoniserade regler för att utse utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud för insamling av elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden (se sidan 181 i detta nummer av EUT).

23

(24)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/850 av den 30 maj 2022 om ett datoriserat system för gränsöverskridande elektroniskt utbyte av uppgifter på området civil- och straffrättsligt samarbete (e-Codex-systemet) och om ändring av förordning (EU) 2018/1726 (EUT L 150, 1.6.2022, s. 1).

24

(25)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 910/2014 av den 23 juli 2014 om elektronisk identifiering och betrodda tjänster för elektroniska transaktioner på den inre marknaden och om upphävande av direktiv 1999/93/EG (EUT L 257, 28.8.2014, s. 73).

25

(26)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 av den 23 oktober 2018 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter som utförs av unionens institutioner, organ och byråer och om det fria flödet av sådana uppgifter samt om upphävande av förordning (EG) nr 45/2001 och beslut nr 1247/2002/EG (EUT L 295, 21.11.2018, s. 39).

26

(27)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).

27

(28)  
  EUT L 123, 12.5.2016, s. 1.

28

(29)  
  EUT C 32, 31.1.2020, s. 11.

29

(30)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG av den 12 december 2006 om tjänster på den inre marknaden (EUT L 376, 27.12.2006, s. 36).

30

(31)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/40/EU av den 12 augusti 2013 om angrepp mot informationssystem och om ersättande av rådets rambeslut 2005/222/RIF (EUT L 218, 14.8.2013, s. 8).

31

(32)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/713 av den 17 april 2019 om bekämpande av bedrägeri och förfalskning som rör andra betalningsmedel än kontanter och om ersättande av rådets rambeslut 2001/413/RIF (EUT L 123, 10.5.2019, s. 18).

32

(33)  Rådets beslut 2008/976/RIF av den 16 december 2008 om det europeiska rättsliga nätverket (EUT L 348, 24.12.2008, s. 130).

33

---

BILAGA I

INTYG OM EN EUROPEISK UTLÄMNANDEORDER FÖR UTLÄMNANDE AV ELEKTRONISKA BEVIS

| I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 (1) ska mottagaren av detta intyg om en europeisk utlämnandeorder fullfölja detta intyg om en europeisk utlämnandeorder och lämna de begärda uppgifterna i enlighet med den tidsfrist eller de tidsfrister som anges i avsnitt C i detta intyg om en europeisk utlämnandeorder till den behöriga myndighet som anges i avsnitt L a i detta intyg om en europeisk utlämnandeorder.
  I samtliga fall ska mottagaren vid mottagandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder agera skyndsamt för att bevara de begärda uppgifterna, såvida inte informationen i intyget om en europeisk utlämnandeorder inte gör det möjligt att identifiera dessa uppgifter. Uppgifterna ska fortsätta att bevaras till dess att uppgifterna lämnas ut, eller till dess att den utfärdande myndigheten eller, om tillämpligt, den verkställande myndigheten meddelar att det inte längre är nödvändigt att bevara och lämna ut uppgifterna.
  Mottagaren ska vidta de nödvändiga åtgärderna för att säkerställa konfidentialiteten, sekretessen och integriteten för intyget om en europeisk utlämnandeorder och för de uppgifter som lämnas ut eller bevaras. |
| --- |

I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 (1) ska mottagaren av detta intyg om en europeisk utlämnandeorder fullfölja detta intyg om en europeisk utlämnandeorder och lämna de begärda uppgifterna i enlighet med den tidsfrist eller de tidsfrister som anges i avsnitt C i detta intyg om en europeisk utlämnandeorder till den behöriga myndighet som anges i avsnitt L a i detta intyg om en europeisk utlämnandeorder.

I samtliga fall ska mottagaren vid mottagandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder agera skyndsamt för att bevara de begärda uppgifterna, såvida inte informationen i intyget om en europeisk utlämnandeorder inte gör det möjligt att identifiera dessa uppgifter. Uppgifterna ska fortsätta att bevaras till dess att uppgifterna lämnas ut, eller till dess att den utfärdande myndigheten eller, om tillämpligt, den verkställande myndigheten meddelar att det inte längre är nödvändigt att bevara och lämna ut uppgifterna.

Mottagaren ska vidta de nödvändiga åtgärderna för att säkerställa konfidentialiteten, sekretessen och integriteten för intyget om en europeisk utlämnandeorder och för de uppgifter som lämnas ut eller bevaras.

| AVSNITT A: Utfärdande/godkännande myndighet
  Utfärdande stat:...
  Utfärdande myndighet...
  Godkännande myndighet (om tillämpligt):...
  ANM.: uppgifter om utfärdande och godkännande myndighet ska lämnas i slutet (avsnitten I och J)...
  Den utfärdande myndighetens ärendenummer:...
  Den godkännande myndighetens ärendenummer:... |
| --- |

AVSNITT A: Utfärdande/godkännande myndighet

Utfärdande stat:...

Utfärdande myndighet...

Godkännande myndighet (om tillämpligt):...

ANM.: uppgifter om utfärdande och godkännande myndighet ska lämnas i slutet (avsnitten I och J)...

Den utfärdande myndighetens ärendenummer:...

Den godkännande myndighetens ärendenummer:...

| AVSNITT B: Mottagare
  Mottagare:... | Utsett verksamhetsställe |
| --- | --- |

AVSNITT B: Mottagare

Mottagare:...

Image 2

Utsett verksamhetsställe

| | Rättsligt ombud |
| --- | --- |

Image 3

Rättsligt ombud

| | Detta intyg har utfärdats i en nödsituation till den angivna mottagaren eftersom det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet för en tjänsteleverantör inte reagerade på intyget om en europeisk utlämnandeorder inom de tidsfrister som anges i artikel 10 i förordning (EU) 2023/1543 eller inte har utsetts inom de tidsfrister som anges i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2023/1544 (2) |
| --- | --- |

Image 4

Detta intyg har utfärdats i en nödsituation till den angivna mottagaren eftersom det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet för en tjänsteleverantör inte reagerade på intyget om en europeisk utlämnandeorder inom de tidsfrister som anges i artikel 10 i förordning (EU) 2023/1543 eller inte har utsetts inom de tidsfrister som anges i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2023/1544 (2)

Adress:...

Tfn/fax/e-post (om känt):...

Kontaktperson (om känd):...

Mottagarens ärendenummer (om känt):...

Berörd tjänsteleverantör (om annan än mottagaren):...

Alla övriga relevanta uppgifter:...

| AVSNITT C: Tidsfrister (kryssa i lämplig ruta och fyll i där så krävs)
  Vid mottagandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder ska de begärda uppgifterna lämnas ut: | så snart som möjligt, inom tio dagar (ingen anmälan till den verkställande myndigheten) |
| --- | --- |

AVSNITT C: Tidsfrister (kryssa i lämplig ruta och fyll i där så krävs)

Vid mottagandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder ska de begärda uppgifterna lämnas ut:

Image 5

så snart som möjligt, inom tio dagar (ingen anmälan till den verkställande myndigheten)

| | vid anmälan till den verkställande myndigheten: vid utgången av de tio dagarna, om den verkställande myndigheten inte har åberopat en vägransgrund inom denna tidsfrist, eller efter det att den verkställande myndigheten före utgången av de tio dagarna bekräftat att den inte kommer att åberopa någon vägransgrund, så snart som möjligt och senast vid utgången av de tio dagarna. |
| --- | --- |

Image 6

vid anmälan till den verkställande myndigheten: vid utgången av de tio dagarna, om den verkställande myndigheten inte har åberopat en vägransgrund inom denna tidsfrist, eller efter det att den verkställande myndigheten före utgången av de tio dagarna bekräftat att den inte kommer att åberopa någon vägransgrund, så snart som möjligt och senast vid utgången av de tio dagarna.

| | utan onödigt dröjsmål och inom åtta timmar i en nödsituation som innebär | en omedelbar fara för en persons liv, fysiska integritet eller säkerhet |
| --- | --- | --- |

Image 7

utan onödigt dröjsmål och inom åtta timmar i en nödsituation som innebär

Image 8

en omedelbar fara för en persons liv, fysiska integritet eller säkerhet

| | en omedelbar fara för kritisk infrastruktur enligt definitionen i artikel 2 a i rådets direktiv 2008/114/EG (3), om en driftsstörning vid eller en förstörelse av sådan kritisk infrastruktur skulle leda till en omedelbar fara för en persons liv, fysiska integritet eller säkerhet, inbegripet genom allvarlig skada på tillhandahållandet av basförnödenheter till befolkningen eller på utövandet av statens kärnfunktioner. |
| --- | --- |

Image 9

en omedelbar fara för kritisk infrastruktur enligt definitionen i artikel 2 a i rådets direktiv 2008/114/EG (3), om en driftsstörning vid eller en förstörelse av sådan kritisk infrastruktur skulle leda till en omedelbar fara för en persons liv, fysiska integritet eller säkerhet, inbegripet genom allvarlig skada på tillhandahållandet av basförnödenheter till befolkningen eller på utövandet av statens kärnfunktioner.

Ange om det finns några tidsfrister i förfarandet eller andra tidsfrister som bör beaktas vid fullföljandet av detta intyg om en europeisk utlämnandeorder:...

Lämna i förekommande fall ytterligare information:...

| AVSNITT D: Förhållande till en tidigare framställan om utlämnande/bevarande (kryssa i och fyll i om tillämpligt och i förekommande fall)




De begärda uppgifterna har helt/delvis bevarats i enlighet med en tidigare framställan om bevarande
  utfärdad av ... (ange myndighet och ärendenummer)
  den ... (ange datum för utfärdande av framställan)
  och översänd den ... (ange datum för översändande av framställan)
  till ... (ange den tjänsteleverantör/ det rättsliga ombud/ det utsedda verksamhetsställe/den behöriga myndighet som framställan översändes till och, om tillgängligt, det ärendenummer som mottagaren angett).




De begärda uppgifterna avser en tidigare framställan om utlämnande
  utfärdad av ... (ange myndighet och ärendenummer)
  den ... (ange datum för utfärdande av framställan)
  och översänd den ... (ange datum för översändande av framställan)
  till ... (ange den tjänsteleverantör/ det rättsliga ombud/ det utsedda verksamhetsställe/den behöriga myndighet som den översändes till och, om tillgängligt, det ärendenummer som mottagaren angett).
  Annan relevant information:... |
| --- |

AVSNITT D: Förhållande till en tidigare framställan om utlämnande/bevarande (kryssa i och fyll i om tillämpligt och i förekommande fall)

Image 10

De begärda uppgifterna har helt/delvis bevarats i enlighet med en tidigare framställan om bevarande

utfärdad av ... (ange myndighet och ärendenummer)

den ... (ange datum för utfärdande av framställan)

och översänd den ... (ange datum för översändande av framställan)

till ... (ange den tjänsteleverantör/ det rättsliga ombud/ det utsedda verksamhetsställe/den behöriga myndighet som framställan översändes till och, om tillgängligt, det ärendenummer som mottagaren angett).

Image 11

De begärda uppgifterna avser en tidigare framställan om utlämnande

utfärdad av ... (ange myndighet och ärendenummer)

den ... (ange datum för utfärdande av framställan)

och översänd den ... (ange datum för översändande av framställan)

till ... (ange den tjänsteleverantör/ det rättsliga ombud/ det utsedda verksamhetsställe/den behöriga myndighet som den översändes till och, om tillgängligt, det ärendenummer som mottagaren angett).

Annan relevant information:...

| AVSNITT E: Information som möjliggör identifiering av de begärda uppgifterna (fyll i, i den mån denna information är känd och där så krävs, för att identifiera uppgifterna)
  IP-adress(er) och tidsstämplar (inkl. datum och tidszon):...
  Tfn:...
  E-postadress(er):...
  IMEI-nummer (ett eller flera):...
  MAC-adress(er):...
  Användare eller andra unika identifierare såsom användarnamn, inloggnings-ID eller kontobeteckning(ar):...
  Benämning(ar) på relevant(a) tjänst(er):...
  Övrigt:...
  Om tillämpligt, tidsintervallet för de uppgifter för vilka utlämnande begärs:
  ......




Ytterligare information vid behov:... |
| --- |

AVSNITT E: Information som möjliggör identifiering av de begärda uppgifterna (fyll i, i den mån denna information är känd och där så krävs, för att identifiera uppgifterna)

IP-adress(er) och tidsstämplar (inkl. datum och tidszon):...

Tfn:...

E-postadress(er):...

IMEI-nummer (ett eller flera):...

MAC-adress(er):...

Användare eller andra unika identifierare såsom användarnamn, inloggnings-ID eller kontobeteckning(ar):...

Benämning(ar) på relevant(a) tjänst(er):...

Övrigt:...

Om tillämpligt, tidsintervallet för de uppgifter för vilka utlämnande begärs:

......

Image 12

Ytterligare information vid behov:...

| AVSNITT F: Elektroniska bevis som ska lämnas ut
  Detta intyg om en europeisk utlämnandeorder gäller (kryssa i relevant(a) ruta/rutor):






  a) | | abonnentuppgifter: |
| --- | --- | --- |

AVSNITT F: Elektroniska bevis som ska lämnas ut

Detta intyg om en europeisk utlämnandeorder gäller (kryssa i relevant(a) ruta/rutor):

a)

Image 13

abonnentuppgifter:

| | namn, födelsedatum, postadress eller geografisk adress, kontaktuppgifter (e-postadress, telefonnummer) och annan relevant information om användarens/abonnentens identitet |
| --- | --- |

Image 14

namn, födelsedatum, postadress eller geografisk adress, kontaktuppgifter (e-postadress, telefonnummer) och annan relevant information om användarens/abonnentens identitet

| | dag och tidpunkt för den första registreringen, typ av registrering, kopia av kontrakt, kontroll av identitet vid tidpunkten för registrering, kopior av handlingar som abonnenten tillhandahållit |
| --- | --- |

Image 15

dag och tidpunkt för den första registreringen, typ av registrering, kopia av kontrakt, kontroll av identitet vid tidpunkten för registrering, kopior av handlingar som abonnenten tillhandahållit

| | typ av tjänst och dess varaktighet, inbegripet identifierare som används av eller tillhandahålls abonnenten vid tidpunkten för den första registreringen eller aktiveringen (t.ex. telefonnummer, SIM-kortnummer, MAC-adress) och tillhörande utrustning |
| --- | --- |

Image 16

typ av tjänst och dess varaktighet, inbegripet identifierare som används av eller tillhandahålls abonnenten vid tidpunkten för den första registreringen eller aktiveringen (t.ex. telefonnummer, SIM-kortnummer, MAC-adress) och tillhörande utrustning

| | profilinformation (t.ex. användarnamn, skärmnamn, profilbild) |
| --- | --- |

Image 17

profilinformation (t.ex. användarnamn, skärmnamn, profilbild)

| | uppgifter om validering av användningen av tjänster, såsom en alternativ e-postadress som anges av användaren/abonnenten |
| --- | --- |

Image 18

uppgifter om validering av användningen av tjänster, såsom en alternativ e-postadress som anges av användaren/abonnenten

| | betal- eller kreditkortsuppgifter (som tillhandahålls av användaren för faktureringsändamål) inklusive andra betalningsmedel |
| --- | --- |

Image 19

betal- eller kreditkortsuppgifter (som tillhandahålls av användaren för faktureringsändamål) inklusive andra betalningsmedel

| | PUK-koder |
| --- | --- |

Image 20

PUK-koder

| | övrigt:... |
| --- | --- |

Image 21

övrigt:...

| b) | uppgifter som begärs med det enda syftet att identifiera användaren enligt definitionen i artikel 3.10 i förordning (EU) 2023/1543: | IP-förbindelseuppgifter såsom IP-adresser/loggar/åtkomstnummer tillsammans med andra tekniska identifierare, såsom källportar och tidsstämplar eller motsvarande, användar-ID och det gränssnitt som används i samband med användningen av tjänsten – ange, vid behov, följande:... |
| --- | --- | --- |

b)

Image 22

uppgifter som begärs med det enda syftet att identifiera användaren enligt definitionen i artikel 3.10 i förordning (EU) 2023/1543:

Image 23

IP-förbindelseuppgifter såsom IP-adresser/loggar/åtkomstnummer tillsammans med andra tekniska identifierare, såsom källportar och tidsstämplar eller motsvarande, användar-ID och det gränssnitt som används i samband med användningen av tjänsten – ange, vid behov, följande:...

| | tidsintervallet för de uppgifter för vilka utlämnande begärs (om annat än avsnitt E):... |
| --- | --- |

Image 24

tidsintervallet för de uppgifter för vilka utlämnande begärs (om annat än avsnitt E):...

| | övrigt:... |
| --- | --- |

Image 25

övrigt:...

| c) | trafikuppgifter:






  i) | för (mobil) telefoni: | utgående (A) och inkommande (B) identifierare (telefonnummer, IMSI, IMEI) |
| --- | --- | --- | --- |

c)

Image 26

trafikuppgifter:

i)

för (mobil) telefoni:

Image 27

utgående (A) och inkommande (B) identifierare (telefonnummer, IMSI, IMEI)

| | tidpunkt och varaktighet för förbindelsen eller förbindelserna |
| --- | --- |

Image 28

tidpunkt och varaktighet för förbindelsen eller förbindelserna

| | uppringningsförsök |
| --- | --- |

Image 29

uppringningsförsök

| | basstationens ID, inklusive geografisk information (X/Y-koordinater) vid tidpunkten för inledande och avslutande av förbindelsen |
| --- | --- |

Image 30

basstationens ID, inklusive geografisk information (X/Y-koordinater) vid tidpunkten för inledande och avslutande av förbindelsen

| | leverantör/teletjänst som används (t.ex. UMTS, GPRS) |
| --- | --- |

Image 31

leverantör/teletjänst som används (t.ex. UMTS, GPRS)

| | övrigt:... |
| --- | --- |

Image 32

övrigt:...

| ii) | för internet: | ruttuppgifter (avsändar- och mottagar-IP-adress(er), portnummer, webbläsare, e-postrubrikinformation, meddelandeidentifiering) |
| --- | --- | --- |

ii)

för internet:

Image 33

ruttuppgifter (avsändar- och mottagar-IP-adress(er), portnummer, webbläsare, e-postrubrikinformation, meddelandeidentifiering)

| | basstationens ID, inklusive geografisk information (X/Y-koordinater) vid tidpunkten för inledande och avslutande av förbindelsen eller förbindelserna |
| --- | --- |

Image 34

basstationens ID, inklusive geografisk information (X/Y-koordinater) vid tidpunkten för inledande och avslutande av förbindelsen eller förbindelserna

| | datavolym |
| --- | --- |

Image 35

datavolym

| | dag och tidpunkt för förbindelsen eller förbindelserna |
| --- | --- |

Image 36

dag och tidpunkt för förbindelsen eller förbindelserna

| | varaktighet för förbindelsen eller åtkomstsessionen/åtkomstsessionerna |
| --- | --- |

Image 37

varaktighet för förbindelsen eller åtkomstsessionen/åtkomstsessionerna

| | övrigt:... |
| --- | --- |

Image 38

övrigt:...

| iii) | för värdtjänster: | loggfiler |
| --- | --- | --- |

iii)

för värdtjänster:

Image 39

loggfiler

| | ärenden |
| --- | --- |

Image 40

ärenden

| | övrigt:... |
| --- | --- |

Image 41

övrigt:...

| iv) | övrigt: | inköpshistoria |
| --- | --- | --- |

iv)

övrigt:

Image 42

inköpshistoria

| | faktureringshistoria för förbetalt saldo |
| --- | --- |

Image 43

faktureringshistoria för förbetalt saldo

| | övrigt:... |
| --- | --- |

Image 44

övrigt:...

| d) | | innehållsdata: |
| --- | --- | --- |

d)

Image 45

innehållsdata:

| | (webb)brevlådedump |
| --- | --- |

Image 46

(webb)brevlådedump

| | minnesdump (användargenererade data) |
| --- | --- |

Image 47

minnesdump (användargenererade data)

| | siddump |
| --- | --- |

Image 48

siddump

| | meddelandelogg/backup |
| --- | --- |

Image 49

meddelandelogg/backup

| | röstbrevlådedump |
| --- | --- |

Image 50

röstbrevlådedump

| | serverinnehåll |
| --- | --- |

Image 51

serverinnehåll

| | anordningsbackup |
| --- | --- |

Image 52

anordningsbackup

| | kontaktlista |
| --- | --- |

Image 53

kontaktlista

| | övrigt:... |
| --- | --- |

Image 54

övrigt:...

| | Ytterligare information vid behov för att (närmare) precisera eller begränsa omfattningen av de begärda uppgifterna:... |
| --- | --- |

Image 55

Ytterligare information vid behov för att (närmare) precisera eller begränsa omfattningen av de begärda uppgifterna:...

| AVSNITT G: Information om bakomliggande förhållanden






  a) | Detta intyg om en europeisk utlämnandeorder gäller (kryssa i relevant(a) ruta/rutor): | straffrättsliga förfaranden avseende ett eller flera brott, |
| --- | --- | --- |

AVSNITT G: Information om bakomliggande förhållanden

a)

Detta intyg om en europeisk utlämnandeorder gäller (kryssa i relevant(a) ruta/rutor):

Image 56

straffrättsliga förfaranden avseende ett eller flera brott,

| | verkställighet av ett fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd i minst fyra månader till följd av straffrättsliga förfaranden som inte beslutats genom en dom där personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen, i fall där den dömda personen undandragit sig lagföring. |
| --- | --- |

Image 57

verkställighet av ett fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd i minst fyra månader till följd av straffrättsliga förfaranden som inte beslutats genom en dom där personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen, i fall där den dömda personen undandragit sig lagföring.

| b) | Beskaffenhet och brottsrubricering för det eller de brott som intyget om en europeisk utlämnandeorder utfärdas för och tillämplig lagbestämmelse (4):
  ...... |
| --- | --- |

b)

Beskaffenhet och brottsrubricering för det eller de brott som intyget om en europeisk utlämnandeorder utfärdas för och tillämplig lagbestämmelse (4):

......

| c) | Detta intyg om en europeisk utlämnandeorder utfärdas för trafikuppgifter som inte begärs med det enda syftet att identifiera användaren, eller för innehållsdata, eller båda, och avser (kryssa i relevant(a) ruta/rutor om tillämpligt): | brott för vilka maximistraffet i den utfärdande staten är fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd i minst tre år, |
| --- | --- | --- |

c)

Detta intyg om en europeisk utlämnandeorder utfärdas för trafikuppgifter som inte begärs med det enda syftet att identifiera användaren, eller för innehållsdata, eller båda, och avser (kryssa i relevant(a) ruta/rutor om tillämpligt):

Image 58

brott för vilka maximistraffet i den utfärdande staten är fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd i minst tre år,

| | en eller flera av följande brott, om de helt eller delvis begås med hjälp av ett informationssystem: | brott enligt definitionen i artiklarna 3–8 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/713 (5), |
| --- | --- | --- |

Image 59

en eller flera av följande brott, om de helt eller delvis begås med hjälp av ett informationssystem:

Image 60

brott enligt definitionen i artiklarna 3–8 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/713 (5),

| | brott enligt definitionen i artiklarna 3–7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU (6), |
| --- | --- |

Image 61

brott enligt definitionen i artiklarna 3–7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU (6),

| | brott enligt definitionen i artiklarna 3–8 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/40/EU (7), |
| --- | --- |

Image 62

brott enligt definitionen i artiklarna 3–8 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/40/EU (7),

| | brott enligt definitionen i artiklarna 3–12 och 14 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/541 (8). |
| --- | --- |

Image 63

brott enligt definitionen i artiklarna 3–12 och 14 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/541 (8).

| d) | Personuppgiftsansvarig/personuppgiftsbiträde:
  Europeiska utlämnandeorder ska ställas till tjänsteleverantörer som agerar som personuppgiftsansvariga. Undantagsvis får den europeiska utlämnandeordern ställas direkt till den tjänsteleverantör som behandlar uppgifterna på den personuppgiftsansvariges vägnar.
  Kryssa i lämplig ruta: | Detta intyg om en europeisk utlämnandeorder är ställt till den tjänsteleverantör som agerar som personuppgiftsansvarig. |
| --- | --- | --- |

d)

Personuppgiftsansvarig/personuppgiftsbiträde:

Europeiska utlämnandeorder ska ställas till tjänsteleverantörer som agerar som personuppgiftsansvariga. Undantagsvis får den europeiska utlämnandeordern ställas direkt till den tjänsteleverantör som behandlar uppgifterna på den personuppgiftsansvariges vägnar.

Kryssa i lämplig ruta:

Image 64

Detta intyg om en europeisk utlämnandeorder är ställt till den tjänsteleverantör som agerar som personuppgiftsansvarig.

| | Detta intyg om en europeisk utlämnandeorder är ställt till den tjänsteleverantör som, i situationer där den personuppgiftsansvarige inte kan identifieras, eventuellt behandlar uppgifterna på den personuppgiftsansvariges vägnar, eftersom | den personuppgiftsansvarige inte kan identifieras trots att rimlig ansträngning gjorts från den utfärdande myndighetens sida |
| --- | --- | --- |

Image 65

Detta intyg om en europeisk utlämnandeorder är ställt till den tjänsteleverantör som, i situationer där den personuppgiftsansvarige inte kan identifieras, eventuellt behandlar uppgifterna på den personuppgiftsansvariges vägnar, eftersom

Image 66

den personuppgiftsansvarige inte kan identifieras trots att rimlig ansträngning gjorts från den utfärdande myndighetens sida

| | det kan vara till skada för utredningen att rikta sig till den personuppgiftsansvarige |
| --- | --- |

Image 67

det kan vara till skada för utredningen att rikta sig till den personuppgiftsansvarige

Om detta intyg om en europeisk utlämnandeorder är ställt till den tjänsteleverantör som behandlar uppgifter på den personuppgiftsansvariges vägnar ska

| | personuppgiftsbiträdet informera den personuppgiftsansvarige om utlämnandet av uppgifter |
| --- | --- |

Image 68

personuppgiftsbiträdet informera den personuppgiftsansvarige om utlämnandet av uppgifter

| | personuppgiftsbiträdet tills vidare inte informera den personuppgiftsansvarige om utlämnandet av uppgifter, eftersom det skulle vara till skada för utredningen. Skriv en kort motivering (9):... |
| --- | --- |

Image 69

personuppgiftsbiträdet tills vidare inte informera den personuppgiftsansvarige om utlämnandet av uppgifter, eftersom det skulle vara till skada för utredningen. Skriv en kort motivering (9):...

| e) | Annan relevant information:... |
| --- | --- |

e)

Annan relevant information:...

| AVSNITT H: Information till användaren
  Mottagaren ska under alla omständigheter avhålla sig från att informera den person vars uppgifter begärs. Det är den utfärdande myndighetens ansvar att utan onödigt dröjsmål informera personen om utlämnandet av uppgifter.
  Observera att (kryssa i lämplig ruta): | den utfärdande myndigheten kommer att vänta med att informera den person vars uppgifter begärs så länge ett eller flera av följande villkor är uppfyllda: | det är nödvändigt för att undvika att hindra officiella eller rättsliga utredningar, undersökningar eller förfaranden |
| --- | --- | --- |

AVSNITT H: Information till användaren

Mottagaren ska under alla omständigheter avhålla sig från att informera den person vars uppgifter begärs. Det är den utfärdande myndighetens ansvar att utan onödigt dröjsmål informera personen om utlämnandet av uppgifter.

Observera att (kryssa i lämplig ruta):

Image 70

den utfärdande myndigheten kommer att vänta med att informera den person vars uppgifter begärs så länge ett eller flera av följande villkor är uppfyllda:

Image 71

det är nödvändigt för att undvika att hindra officiella eller rättsliga utredningar, undersökningar eller förfaranden

| | det är nödvändigt för att undvika att inverka menligt på förebyggande, upptäckt, utredning eller lagföring av brott eller verkställighet av straffrättsliga påföljder |
| --- | --- |

Image 72

det är nödvändigt för att undvika att inverka menligt på förebyggande, upptäckt, utredning eller lagföring av brott eller verkställighet av straffrättsliga påföljder

| | det är nödvändigt för att skydda den allmänna säkerheten |
| --- | --- |

Image 73

det är nödvändigt för att skydda den allmänna säkerheten

| | det är nödvändigt för att skydda den nationella säkerheten |
| --- | --- |

Image 74

det är nödvändigt för att skydda den nationella säkerheten

| | det är nödvändigt för att skydda andra människors fri- och rättigheter |
| --- | --- |

Image 75

det är nödvändigt för att skydda andra människors fri- och rättigheter

| AVSNITT I: Närmare uppgifter om den utfärdande myndigheten
  Typ av utfärdande myndighet (kryssa i relevant(a) ruta/rutor): | domare, domstol eller undersökningsdomare |
| --- | --- |

AVSNITT I: Närmare uppgifter om den utfärdande myndigheten

Typ av utfärdande myndighet (kryssa i relevant(a) ruta/rutor):

Image 76

domare, domstol eller undersökningsdomare

| | allmän åklagare |
| --- | --- |

Image 77

allmän åklagare

| | annan behörig myndighet, enligt den utfärdande statens definition |
| --- | --- |

Image 78

annan behörig myndighet, enligt den utfärdande statens definition

Om godkännande krävs, fyll också i avsnitt J.

Observera att (kryssa i om tillämpligt):

| | Detta intyg om en europeisk utlämnandeorder utfärdades för abonnentuppgifter eller för uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren i en vederbörligen motiverad nödsituation utan förhandsgodkännande, eftersom godkännandet inte skulle kunna ha erhållits i tid, eller båda. Den utfärdande myndigheten bekräftar att den skulle kunna utfärda en order i ett liknande inhemskt fall utan godkännande, och att efterhandsgodkännande kommer att begäras utan onödigt dröjsmål, inom 48 timmar (notera att mottagaren inte kommer att informeras). |
| --- | --- |

Image 79

Närmare uppgifter om den utfärdande myndigheten eller dess företrädare, eller båda, som intygar att innehållet i intyget om en europeisk utlämnandeorder är riktigt och korrekt:

Myndighetens namn:...

Myndighetsföreträdarens namn:...

Befattning (titel/grad):...

Ärendenummer:...

Adress:...

Tfn: (landsnummer) (riktnummer)...

Fax: (landsnummer) (riktnummer)...

E-post:...

Språkkunskaper:...

Om annan än ovan, myndighet/kontaktpunkt (t.ex. centralmyndighet) som kan kontaktas för alla frågor som rör fullföljandet av intyget om en europeisk utlämnandeorder:

Myndighetens namn/Namn:...

Adress:...

Tfn: (landsnummer) (riktnummer)...

Fax: (landsnummer) (riktnummer)...

E-post:...

Den utfärdande myndighetens eller dess företrädares underskrift, som intygar att innehållet i intyget om en europeisk utlämnandeorder är riktigt och korrekt:

Datum:...

Underskrift (10):...

| AVSNITT J: Närmare uppgifter om den godkännande myndigheten (fyll i om tillämpligt)
  Typ av godkännande myndighet | domare, domstol eller undersökningsdomare |
| --- | --- |

AVSNITT J: Närmare uppgifter om den godkännande myndigheten (fyll i om tillämpligt)

Typ av godkännande myndighet

Image 80

domare, domstol eller undersökningsdomare

| | allmän åklagare |
| --- | --- |

Image 81

allmän åklagare

Närmare uppgifter om den godkännande myndigheten eller dess företrädare, eller båda, som intygar att innehållet i intyget om en europeisk utlämnandeorder är riktigt och korrekt:

Myndighetens namn:...

Myndighetsföreträdarens namn:...

Befattning (titel/grad):...

Ärendenummer:...

Adress:...

Tfn: (landsnummer) (riktnummer)...

Fax: (landsnummer) (riktnummer)...

E-post:...

Språkkunskaper:...

Datum:...

Underskrift (11):...

| AVSNITT K: Anmälan och närmare uppgifter om den verkställande myndighet som mottagit anmälan (om tillämpligt)




Detta intyg om en europeisk utlämnandeorder anmäls till följande verkställande myndighet: ...
  Ange kontaktuppgifter till den verkställande myndighet som mottagit anmälan (om tillgängliga):
  Den verkställande myndighetens namn...
  Adress:...
  Tfn: (landsnummer) (riktnummer)...
  Fax: (landsnummer) (riktnummer)...
  E-post:... |
| --- |

AVSNITT K: Anmälan och närmare uppgifter om den verkställande myndighet som mottagit anmälan (om tillämpligt)

Image 82

Detta intyg om en europeisk utlämnandeorder anmäls till följande verkställande myndighet: ...

Ange kontaktuppgifter till den verkställande myndighet som mottagit anmälan (om tillgängliga):

Den verkställande myndighetens namn...

Adress:...

Tfn: (landsnummer) (riktnummer)...

Fax: (landsnummer) (riktnummer)...

E-post:...

| AVSNITT L: Överföring av uppgifter






  a) | Myndighet till vilken uppgifterna ska överföras | utfärdande myndighet |
| --- | --- | --- |

AVSNITT L: Överföring av uppgifter

a)

Myndighet till vilken uppgifterna ska överföras

Image 83

utfärdande myndighet

| | godkännande myndighet |
| --- | --- |

Image 84

godkännande myndighet

| | annan behörig myndighet (t.ex. centralmyndighet)
  Namn och kontaktuppgifter... |
| --- | --- |

Image 85

annan behörig myndighet (t.ex. centralmyndighet)

Namn och kontaktuppgifter...

| b) | Föredraget format eller tillvägagångssätt som ska tillämpas vid överföring av uppgifterna (om tillämpligt):... |
| --- | --- |

b)

Föredraget format eller tillvägagångssätt som ska tillämpas vid överföring av uppgifterna (om tillämpligt):...

| AVSNITT M: Ytterligare information som ska ingå (sänds inte till mottagaren – ska lämnas till den verkställande myndigheten om anmälan till den verkställande myndigheten krävs)
  Skälen till att fastställa att den europeiska bevarandeordern uppfyller villkoren för att vara nödvändig och proportionell:
  ......
  En kortfattad beskrivning av ärendet:
  ......
  Är straffet för det brott för vilket den europeiska utlämnandeordern utfärdas i den utfärdande staten fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd i minst tre år, och ingår det i den förteckning över brott som anges nedan (kryssa i relevant(a) ruta/rutor)? | Deltagande i en kriminell organisation. |
| --- | --- |

AVSNITT M: Ytterligare information som ska ingå (sänds inte till mottagaren – ska lämnas till den verkställande myndigheten om anmälan till den verkställande myndigheten krävs)

Skälen till att fastställa att den europeiska bevarandeordern uppfyller villkoren för att vara nödvändig och proportionell:

......

En kortfattad beskrivning av ärendet:

......

Är straffet för det brott för vilket den europeiska utlämnandeordern utfärdas i den utfärdande staten fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd i minst tre år, och ingår det i den förteckning över brott som anges nedan (kryssa i relevant(a) ruta/rutor)?

Image 86

Deltagande i en kriminell organisation.

| | Terrorism. |
| --- | --- |

Image 87

Terrorism.

| | Människohandel. |
| --- | --- |

Image 88

Människohandel.

| | Sexuell exploatering av barn samt barnpornografi. |
| --- | --- |

Image 89

Sexuell exploatering av barn samt barnpornografi.

| | Olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen. |
| --- | --- |

Image 90

Olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen.

| | Olaglig handel med vapen, ammunition och sprängämnen. |
| --- | --- |

Image 91

Olaglig handel med vapen, ammunition och sprängämnen.

| | Korruption. |
| --- | --- |

Image 92

Korruption.

| | Bedrägeri, inbegripet bedrägeri och andra brott som riktar sig mot unionens finansiella intressen enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1371 (12). |
| --- | --- |

Image 93

Bedrägeri, inbegripet bedrägeri och andra brott som riktar sig mot unionens finansiella intressen enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1371 (12).

| | Penningtvätt. |
| --- | --- |

Image 94

Penningtvätt.

| | Penningförfalskning, inklusive förfalskning av euron. |
| --- | --- |

Image 95

Penningförfalskning, inklusive förfalskning av euron.

| | It-brottslighet. |
| --- | --- |

Image 96

It-brottslighet.

| | Miljöbrott, inklusive olaga handel med hotade djurarter och utrotningshotade växtarter och växtsorter. |
| --- | --- |

Image 97

Miljöbrott, inklusive olaga handel med hotade djurarter och utrotningshotade växtarter och växtsorter.

| | Hjälp till olovlig inresa och olovlig vistelse. |
| --- | --- |

Image 98

Hjälp till olovlig inresa och olovlig vistelse.

| | Mord eller grov misshandel. |
| --- | --- |

Image 99

Mord eller grov misshandel.

| | Olaglig handel med mänskliga organ och vävnader. |
| --- | --- |

Image 100

Olaglig handel med mänskliga organ och vävnader.

| | Människorov, olaga frihetsberövande eller tagande av gisslan. |
| --- | --- |

Image 101

Människorov, olaga frihetsberövande eller tagande av gisslan.

| | Rasism och främlingsfientlighet. |
| --- | --- |

Image 102

Rasism och främlingsfientlighet.

| | Organiserad stöld eller väpnat rån. |
| --- | --- |

Image 103

Organiserad stöld eller väpnat rån.

| | Olaglig handel med kulturföremål, inklusive antikviteter och konstverk. |
| --- | --- |

Image 104

Olaglig handel med kulturföremål, inklusive antikviteter och konstverk.

| | Svindleri. |
| --- | --- |

Image 105

Svindleri.

| | Beskyddarverksamhet och utpressning. |
| --- | --- |

Image 106

Beskyddarverksamhet och utpressning.

| | Varumärkesförfalskning och piratkopiering. |
| --- | --- |

Image 107

Varumärkesförfalskning och piratkopiering.

| | Förfalskning av administrativa dokument och handel med sådana förfalskningar. |
| --- | --- |

Image 108

Förfalskning av administrativa dokument och handel med sådana förfalskningar.

| | Förfalskning av betalningsmedel. |
| --- | --- |

Image 109

Förfalskning av betalningsmedel.

| | Olaglig handel med hormonpreparat och andra tillväxtsubstanser. |
| --- | --- |

Image 110

Olaglig handel med hormonpreparat och andra tillväxtsubstanser.

| | Olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen. |
| --- | --- |

Image 111

Olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen.

| | Handel med stulna fordon. |
| --- | --- |

Image 112

Handel med stulna fordon.

| | Våldtäkt. |
| --- | --- |

Image 113

Våldtäkt.

| | Mordbrand. |
| --- | --- |

Image 114

Mordbrand.

| | Brott som omfattas av Internationella brottmålsdomstolens jurisdiktion. |
| --- | --- |

Image 115

Brott som omfattas av Internationella brottmålsdomstolens jurisdiktion.

| | Kapning av flygplan eller fartyg. |
| --- | --- |

Image 116

Kapning av flygplan eller fartyg.

| | Sabotage. |
| --- | --- |

Image 117

Sabotage.

Lägg i förekommande fall till ytterligare information som den verkställande myndigheten kan behöva för att bedöma möjligheten att åberopa vägransgrunder:

......

---

(1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 av den 12 juli 2023 om europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder för elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden och för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd till följd av straffrättsliga förfaranden (EUT L 191, 28.7.2023, s. 118).

(2)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2023/1544 av den 12 juli 2023 om fastställande av harmoniserade regler för att utse utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud för insamling av elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden (EUT L 191, 28.7.2023, s. 181).

(3)  Rådets direktiv 2008/114/EG av den 8 december 2008 om identifiering av, och klassificering som, europeisk kritisk infrastruktur och bedömning av behovet att stärka skyddet (EUT L 345, 23.12.2008, s. 75).

(4)  För verkställighet av ett fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd för trafikuppgifter som inte begärs med det enda syftet att identifiera användaren, eller innehållsdata, ange i b) och c) det brott för vilket straffet utdömts.

(5)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/713 av den 17 april 2019 om bekämpande av bedrägeri och förfalskning som rör andra betalningsmedel än kontanter och om ersättande av rådets rambeslut 2001/413/RIF (EUT L 123, 10.5.2019, s. 18).

(6)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU av den 13 december 2011 om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi samt om ersättande av rådets rambeslut 2004/68/RIF (EUT L 335, 17.12.2011, s. 1).

(7)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/40/EU av den 12 augusti 2013 om angrepp mot informationssystem och om ersättande av rådets rambeslut 2005/222/RIF (EUT L 218, 14.8.2013, s. 8).

(8)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/541 av den 15 mars 2017 om bekämpande av terrorism, om ersättande av rådets rambeslut 2002/475/RIF och om ändring av rådets beslut 2005/671/RIF (EUT L 88, 31.3.2017 s. 6).

(9)  Den utfärdande myndigheten ska ange skälen till förseningen i ärendet; endast en kort motivering ska läggas till i intyget om en europeisk utlämnandeorder.

(10)  Om det decentraliserade it-systemet inte används, lägg också till en officiell stämpel, elektronisk stämpel eller likvärdig autentisering.

(11)  Om det decentraliserade it-systemet inte används, lägg också till en officiell stämpel, elektronisk stämpel eller likvärdig autentisering.

(12)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1371 av den 5 juli 2017 om bekämpande genom straffrättsliga bestämmelser av bedrägeri som riktar sig mot unionens finansiella intressen (EUT L 198, 28.7.2017, s. 29).

---

BILAGA II

INTYG OM EN EUROPEISK BEVARANDEORDER FÖR BEVARANDE AV ELEKTRONISKA BEVIS

| Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 (1) ska mottagaren av detta intyg om en europeisk bevarandeorder utan onödigt dröjsmål efter att ha mottagit intyget om en europeisk bevarandeorder bevara de uppgifter som begärs. Bevarandet ska upphöra efter 60 dagar, såvida inte den utfärdande myndigheten förlänger bevarandeperioden med ytterligare 30 dagar eller bekräftar att en efterföljande framställan om utlämnande har utfärdats. Om den utfärdande myndigheten inom dessa tidsperioder bekräftar att en efterföljande framställan om utlämnande har utfärdats ska mottagaren bevara uppgifterna under så lång tid som krävs för att lämna ut dessa när framställan om utlämnande mottas.
  Mottagaren ska vidta de nödvändiga åtgärderna för att säkerställa konfidentialiteten, sekretessen och integriteten för intyget om en europeisk bevarandeorder och för de uppgifter som bevaras. |
| --- |

Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 (1) ska mottagaren av detta intyg om en europeisk bevarandeorder utan onödigt dröjsmål efter att ha mottagit intyget om en europeisk bevarandeorder bevara de uppgifter som begärs. Bevarandet ska upphöra efter 60 dagar, såvida inte den utfärdande myndigheten förlänger bevarandeperioden med ytterligare 30 dagar eller bekräftar att en efterföljande framställan om utlämnande har utfärdats. Om den utfärdande myndigheten inom dessa tidsperioder bekräftar att en efterföljande framställan om utlämnande har utfärdats ska mottagaren bevara uppgifterna under så lång tid som krävs för att lämna ut dessa när framställan om utlämnande mottas.

Mottagaren ska vidta de nödvändiga åtgärderna för att säkerställa konfidentialiteten, sekretessen och integriteten för intyget om en europeisk bevarandeorder och för de uppgifter som bevaras.

| AVSNITT A: Utfärdande/godkännande myndighet
  Utfärdande stat:...
  Utfärdande myndighet:...
  Godkännande myndighet (om tillämpligt):...
  ANM.: uppgifter om utfärdande och godkännande myndighet ska lämnas i slutet (avsnitten F och G)
  Den utfärdande myndighetens ärendenummer:...
  Den godkännande myndighetens ärendenummer:... |
| --- |

AVSNITT A: Utfärdande/godkännande myndighet

Utfärdande stat:...

Utfärdande myndighet:...

Godkännande myndighet (om tillämpligt):...

ANM.: uppgifter om utfärdande och godkännande myndighet ska lämnas i slutet (avsnitten F och G)

Den utfärdande myndighetens ärendenummer:...

Den godkännande myndighetens ärendenummer:...

| AVSNITT B: Mottagare:
  Mottagare:... | Utsett verksamhetsställe |
| --- | --- |

AVSNITT B: Mottagare:

Mottagare:...

Image 118

| | Rättsligt ombud |
| --- | --- |

Image 119

| | Detta intyg har utfärdats i en nödsituation till den angivna mottagaren eftersom det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet för en tjänsteleverantör inte reagerade på intyget om en europeisk bevarandeorder inom tidsfristerna eller inte har utsetts inom de tidsfrister som anges i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2023/1544 (2) |
| --- | --- |

Image 120

Adress:...

Tfn/fax/e-post (om känd):...

Kontaktperson (om känd):...

Mottagarens ärendenummer (om känt):...

Berörd tjänsteleverantör (om annan än mottagaren):...

Eventuella andra relevanta uppgifter:...

| AVSNITT C: Information som möjliggör identifiering av de uppgifter som framställan om bevarande gäller (fyll i i den mån denna information är känd och där så krävs för att identifiera uppgifterna) | IP-adress(er) och tidsstämplar (inkl. datum och tidszon):... |
| --- | --- |

AVSNITT C: Information som möjliggör identifiering av de uppgifter som framställan om bevarande gäller (fyll i i den mån denna information är känd och där så krävs för att identifiera uppgifterna)

Image 121

| | Tfn:... |
| --- | --- |

Image 122

| | E-postadress(er):... |
| --- | --- |

Image 123

| | IMEI-nummer (ett eller flera):... |
| --- | --- |

Image 124

| | MAC-adress(er):... |
| --- | --- |

Image 125

| | Användare av tjänsten eller andra unika identifierare såsom användarnamn, inloggnings-ID eller kontobeteckning(ar):... |
| --- | --- |

Image 126

| | Benämning(ar) på relevant(a) tjänst(er):... |
| --- | --- |

Image 127

| | Övrigt:...
  Om tillämpligt, tidsintervallet för de uppgifter för vilka bevarande begärs:... |
| --- | --- |

Image 128

Om tillämpligt, tidsintervallet för de uppgifter för vilka bevarande begärs:...

| | Ytterligare information vid behov:... |
| --- | --- |

Image 129

| AVSNITT D: Elektroniska bevis som ska bevaras
  Detta intyg om en europeisk bevarandeorder gäller (kryssa i relevant(a) ruta/rutor):






  a) | | abonnentuppgifter: |
| --- | --- | --- |

AVSNITT D: Elektroniska bevis som ska bevaras

Detta intyg om en europeisk bevarandeorder gäller (kryssa i relevant(a) ruta/rutor):

a)

Image 130

abonnentuppgifter:

| | namn, födelsedatum, postadress eller geografisk adress, kontaktuppgifter (e-postadress, telefonnummer) och annan relevant information om användarens/abonnentens identitet |
| --- | --- |

Image 131

namn, födelsedatum, postadress eller geografisk adress, kontaktuppgifter (e-postadress, telefonnummer) och annan relevant information om användarens/abonnentens identitet

| | dag och tidpunkt för den första registreringen, typ av registrering, kopia av kontrakt, kontroll av identitet vid tidpunkten för registrering, kopior av handlingar som abonnenten tillhandahållit |
| --- | --- |

Image 132

dag och tidpunkt för den första registreringen, typ av registrering, kopia av kontrakt, kontroll av identitet vid tidpunkten för registrering, kopior av handlingar som abonnenten tillhandahållit

| | typ av tjänst och dess varaktighet, inbegripet identifierare som används av eller tillhandahålls abonnenten vid tidpunkten för den första registreringen eller aktiveringen (t.ex. telefonnummer, SIM-kortnummer, MAC-adress) och tillhörande utrustning |
| --- | --- |

Image 133

typ av tjänst och dess varaktighet, inbegripet identifierare som används av eller tillhandahålls abonnenten vid tidpunkten för den första registreringen eller aktiveringen (t.ex. telefonnummer, SIM-kortnummer, MAC-adress) och tillhörande utrustning

| | profilinformation (t.ex. användarnamn, skärmnamn, profilbild) |
| --- | --- |

Image 134

profilinformation (t.ex. användarnamn, skärmnamn, profilbild)

| | uppgifter om validering av användningen av tjänster, såsom en alternativ e-postadress som anges av användaren/abonnenten |
| --- | --- |

Image 135

uppgifter om validering av användningen av tjänster, såsom en alternativ e-postadress som anges av användaren/abonnenten

| | betal- eller kreditkortsuppgifter (som tillhandahålls av användaren för faktureringsändamål) inklusive andra betalningsmedel |
| --- | --- |

Image 136

betal- eller kreditkortsuppgifter (som tillhandahålls av användaren för faktureringsändamål) inklusive andra betalningsmedel

| | PUK-koder |
| --- | --- |

Image 137

PUK-koder

| | övrigt:... |
| --- | --- |

Image 138

övrigt:...

| b) | | uppgifter som begärs med det enda syftet att identifiera användaren enligt definitionen i artikel 3.10 i förordning (EU) 2023/1543: |
| --- | --- | --- |

b)

Image 139

uppgifter som begärs med det enda syftet att identifiera användaren enligt definitionen i artikel 3.10 i förordning (EU) 2023/1543:

| | IP-förbindelseuppgifter såsom IP-adresser/loggar/åtkomstnummer tillsammans med andra identifierare, såsom källportar och tidsstämplar eller motsvarande, användar-ID och det gränssnitt som används i samband med användningen av tjänsten och som är strängt nödvändiga för identifieringsändamål; precisera vid behov:... |
| --- | --- |

Image 140

IP-förbindelseuppgifter såsom IP-adresser/loggar/åtkomstnummer tillsammans med andra identifierare, såsom källportar och tidsstämplar eller motsvarande, användar-ID och det gränssnitt som används i samband med användningen av tjänsten och som är strängt nödvändiga för identifieringsändamål; precisera vid behov:...

| | tidsintervallet för de uppgifter för vilka bevarande begärs (om annat än i avsnitt C):... |
| --- | --- |

Image 141

tidsintervallet för de uppgifter för vilka bevarande begärs (om annat än i avsnitt C):...

| | övrigt:... |
| --- | --- |

Image 142

övrigt:...

| c) | | trafikuppgifter:






  i) | för (mobil) telefoni: | utgående (A) och inkommande (B) identifierare (telefonnummer, IMSI, IMEI) |
| --- | --- | --- | --- | --- |

c)

Image 143

trafikuppgifter:

i)

för (mobil) telefoni:

Image 144

utgående (A) och inkommande (B) identifierare (telefonnummer, IMSI, IMEI)

| | tidpunkt och varaktighet för förbindelsen eller förbindelserna |
| --- | --- |

Image 145

tidpunkt och varaktighet för förbindelsen eller förbindelserna

| | uppringningsförsök |
| --- | --- |

Image 146

uppringningsförsök

| | basstationens ID, inklusive geografisk information (X/Y-koordinater) vid tidpunkten för inledande och avslutande av förbindelsen |
| --- | --- |

Image 147

basstationens ID, inklusive geografisk information (X/Y-koordinater) vid tidpunkten för inledande och avslutande av förbindelsen

| | leverantör/teletjänst som används (t.ex. UMTS, GPRS) |
| --- | --- |

Image 148

leverantör/teletjänst som används (t.ex. UMTS, GPRS)

| | övrigt:... |
| --- | --- |

Image 149

övrigt:...

| ii) | för internet: | ruttuppgifter (avsändar- och mottagar-IP-adress(er), portnummer, webbläsare, e-postrubrikinformation, meddelandeidentifiering) |
| --- | --- | --- |

ii)

för internet:

Image 150

ruttuppgifter (avsändar- och mottagar-IP-adress(er), portnummer, webbläsare, e-postrubrikinformation, meddelandeidentifiering)

| | basstationens ID, inklusive geografisk information (X/Y-koordinater) vid tidpunkten för inledande och avslutande av förbindelsen eller förbindelserna |
| --- | --- |

Image 151

basstationens ID, inklusive geografisk information (X/Y-koordinater) vid tidpunkten för inledande och avslutande av förbindelsen eller förbindelserna

| | datavolym |
| --- | --- |

Image 152

datavolym

| | dag och tidpunkt för förbindelsen/förbindelserna |
| --- | --- |

Image 153

dag och tidpunkt för förbindelsen/förbindelserna

| | varaktighet för förbindelsen eller åtkomstsessionen/åtkomstsessionerna |
| --- | --- |

Image 154

varaktighet för förbindelsen eller åtkomstsessionen/åtkomstsessionerna

| | övrigt:... |
| --- | --- |

Image 155

övrigt:...

| iii) | för värdtjänster: | loggfiler |
| --- | --- | --- |

iii)

för värdtjänster:

Image 156

loggfiler

| | ärenden |
| --- | --- |

Image 157

ärenden

| | övrigt:... |
| --- | --- |

Image 158

övrigt:...

| iv) | Övrigt | inköpshistoria |
| --- | --- | --- |

iv)

Övrigt

Image 159

inköpshistoria

| | faktureringshistoria för förbetalt saldo |
| --- | --- |

Image 160

faktureringshistoria för förbetalt saldo

| | övrigt:... |
| --- | --- |

Image 161

övrigt:...

| d | | innehållsdata: |
| --- | --- | --- |

d

Image 162

innehållsdata:

| | (webb)brevlådedump |
| --- | --- |

Image 163

(webb)brevlådedump

| | minnesdump (användargenererade data) |
| --- | --- |

Image 164

minnesdump (användargenererade data)

| | siddump |
| --- | --- |

Image 165

siddump

| | meddelandelogg/backup |
| --- | --- |

Image 166

meddelandelogg/backup

| | röstbrevlådedump |
| --- | --- |

Image 167

röstbrevlådedump

| | serverinnehåll |
| --- | --- |

Image 168

serverinnehåll

| | anordningsbackup |
| --- | --- |

Image 169

anordningsbackup

| | kontaktlista |
| --- | --- |

Image 170

kontaktlista

| | övrigt:... |
| --- | --- |

Image 171

övrigt:...

| | Ytterligare information vid behov för att precisera eller begränsa omfattningen av de begärda uppgifterna:... |
| --- | --- |

Image 172

Ytterligare information vid behov för att precisera eller begränsa omfattningen av de begärda uppgifterna:...

| AVSNITT E: Information om bakomliggande förhållanden






  a) | Detta intyg om en europeisk bevarandeorder gäller (kryssa i relevant(a) ruta/rutor): | straffrättsliga förfaranden avseende ett eller flera brott, |
| --- | --- | --- |

AVSNITT E: Information om bakomliggande förhållanden

a)

Detta intyg om en europeisk bevarandeorder gäller (kryssa i relevant(a) ruta/rutor):

Image 173

straffrättsliga förfaranden avseende ett eller flera brott,

| | verkställighet av ett fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd i minst fyra månader till följd av straffrättsliga förfaranden som inte beslutats genom en dom där personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen, i fall där den dömda personen undandragit sig lagföring. |
| --- | --- |

Image 174

verkställighet av ett fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd i minst fyra månader till följd av straffrättsliga förfaranden som inte beslutats genom en dom där personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen, i fall där den dömda personen undandragit sig lagföring.

| b) | Beskaffenhet och brottsrubricering för det eller de brott som intyget om en europeisk bevarandeorder utfärdas för samt tillämplig lagbestämmelse (3)... |
| --- | --- |

b)

Beskaffenhet och brottsrubricering för det eller de brott som intyget om en europeisk bevarandeorder utfärdas för samt tillämplig lagbestämmelse (3)...

| AVSNITT F: Närmare uppgifter om den utfärdande myndigheten
  Typ av utfärdande myndighet (kryssa i relevant(a) ruta/rutor): | domare, domstol eller undersökningsdomare |
| --- | --- |

AVSNITT F: Närmare uppgifter om den utfärdande myndigheten

Typ av utfärdande myndighet (kryssa i relevant(a) ruta/rutor):

Image 175

domare, domstol eller undersökningsdomare

| | allmän åklagare |
| --- | --- |

Image 176

allmän åklagare

| | annan behörig myndighet enligt den utfärdande statens rätt
  Om godkännande krävs, fyll också i avsnitt G.
  Observera att (kryssa i om tillämpligt): |
| --- | --- |

Image 177

annan behörig myndighet enligt den utfärdande statens rätt

Om godkännande krävs, fyll också i avsnitt G.

Observera att (kryssa i om tillämpligt):

| | Detta intyg om en europeisk bevarandeorder utfärdades för abonnentuppgifter eller uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren i en vederbörligen motiverad nödsituation utan förhandsgodkännande, eftersom godkännandet inte skulle kunna ha erhållits i tid, eller båda. Den utfärdande myndigheten bekräftar att den skulle kunna utfärda en order i ett liknande inhemskt fall utan godkännande, och att efterhandsgodkännande kommer att begäras utan onödigt dröjsmål, inom 48 timmar (notera att mottagaren inte kommer att informeras). |
| --- | --- |

Image 178

Detta intyg om en europeisk bevarandeorder utfärdades för abonnentuppgifter eller uppgifter som begärts med det enda syftet att identifiera användaren i en vederbörligen motiverad nödsituation utan förhandsgodkännande, eftersom godkännandet inte skulle kunna ha erhållits i tid, eller båda. Den utfärdande myndigheten bekräftar att den skulle kunna utfärda en order i ett liknande inhemskt fall utan godkännande, och att efterhandsgodkännande kommer att begäras utan onödigt dröjsmål, inom 48 timmar (notera att mottagaren inte kommer att informeras).

Nödsituationen avser en situation där det råder ett överhängande hot mot en persons liv, fysiska integritet eller säkerhet eller ett överhängande hot mot en kritisk infrastruktur enligt definitionen i artikel 2 a i rådets direktiv 2008/114/EG (4), om en driftsstörning vid eller en förstörelse av sådan kritisk infrastruktur skulle leda till en omedelbar fara för en persons liv, fysiska integritet eller säkerhet, inbegripet genom allvarlig skada på tillhandahållandet av basförnödenheter till befolkningen eller på utövandet av statens kärnfunktioner.

Närmare uppgifter om den utfärdande myndigheten och/eller dess företrädare som intygar att innehållet i intyget om en europeisk bevarandeorder är riktigt och korrekt:

Myndighetens namn:...

Myndighetsföreträdarens namn:...

Befattning (titel/grad):...

Ärendenummer:...

Adress:...

Tfn: (landsnummer) (riktnummer)...

Fax: (landsnummer) (riktnummer)...

E-post:...

Språkkunskaper:...

Om annan än ovan, myndighet/kontaktpunkt (t.ex. centralmyndighet) som kan kontaktas för alla frågor som rör fullföljandet av intyget om en europeisk bevarandeorder:

Myndighetens namn/Namn:...

Adress:...

Tfn: (landsnummer) (riktnummer)...

Fax: (landsnummer) (riktnummer)...

E-post:...

Den utfärdande myndighetens eller dess företrädares underskrift, som intygar att innehållet i intyget om en europeisk bevarandeorder är riktigt och korrekt:

Datum:...

Underskrift (5):...

| AVSNITT G: Uppgifter om den godkännande myndigheten (fyll i om tillämpligt)
  Typ av godkännande myndighet: | domare, domstol eller undersökningsdomare |
| --- | --- |

AVSNITT G: Uppgifter om den godkännande myndigheten (fyll i om tillämpligt)

Typ av godkännande myndighet:

Image 179

domare, domstol eller undersökningsdomare

| | allmän åklagare |
| --- | --- |

Image 180

allmän åklagare

Närmare uppgifter om den godkännande myndigheten eller dess företrädare, eller både och, som intygar att innehållet i intyget om en europeisk bevarandeorder är riktigt och korrekt:

Myndighetens namn:...

Myndighetsföreträdarens namn:...

Befattning (titel/grad):...

Ärendenummer:...

Adress:...

Tfn: (landsnummer) (riktnummer)...

Fax: (landsnummer) (riktnummer)...

E-post:...

Språkkunskaper:...

Datum:...

Underskrift (6):...

---

(1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 av den 12 juli 2023 om europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder för elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden och för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd till följd av straffrättsliga förfaranden (EUT L 191, 28.7.2023, s. 118).

(2)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2023/1544 av den 12 juli 2023 om fastställande av harmoniserade regler för att utse utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud för insamling av elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden (EUT L 191, 28.7.2023, s. 181).

(3)  För verkställighet av ett fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd, ange det brott som straffet utdömts för.

(4)  Rådets direktiv 2008/114/EG av den 8 december 2008 om identifiering av, och klassificering som, europeisk kritisk infrastruktur (EUT L 345, 23.12.2008, s. 75).

(5)  Om det decentraliserade it-systemet inte används, lägg också till en officiell stämpel, elektronisk stämpel eller likvärdig autentisering.

(6)  Om det decentraliserade it-systemet inte används, lägg också till en officiell stämpel, elektronisk stämpel eller likvärdig autentisering.

---

BILAGA III

INFORMATION OM OMÖJLIGHETEN ATT FULLFÖLJA ETT INTYG OM EN EUROPEISK UTLÄMNANDEORDER/ETT INTYG OM EN EUROPEISK UTLÄMNANDEORDER

| Om mottagaren inte kan fullgöra sin skyldighet att bevara de uppgifter som begärs enligt ett intyg om en europeisk bevarandeorder eller lämna ut dem enligt ett intyg om en europeisk utlämnandeorder, inte kan iaktta den angivna tidsfristen eller inte tillhandahåller uppgifterna i deras helhet, ska detta formulär enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 (1) fyllas i av mottagaren och utan onödigt dröjsmål skickas tillbaka till den utfärdande myndigheten samt, om en anmälan har skett till den verkställande myndigheten och i övriga tillämpliga fall, till den verkställande myndighet som avses i intyget om en europeisk utlämnandeorder.
  Där så är möjligt ska mottagaren bevara de begärda uppgifterna även om ytterligare information behövs för att exakt identifiera dem, såvida inte informationen i intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeorder är otillräcklig för detta syfte. Om det behövs klargöranden från den utfärdande myndigheten ska mottagaren utan onödigt dröjsmål begära sådana med hjälp av detta formulär. |
| --- |

Om mottagaren inte kan fullgöra sin skyldighet att bevara de uppgifter som begärs enligt ett intyg om en europeisk bevarandeorder eller lämna ut dem enligt ett intyg om en europeisk utlämnandeorder, inte kan iaktta den angivna tidsfristen eller inte tillhandahåller uppgifterna i deras helhet, ska detta formulär enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 (1) fyllas i av mottagaren och utan onödigt dröjsmål skickas tillbaka till den utfärdande myndigheten samt, om en anmälan har skett till den verkställande myndigheten och i övriga tillämpliga fall, till den verkställande myndighet som avses i intyget om en europeisk utlämnandeorder.

Där så är möjligt ska mottagaren bevara de begärda uppgifterna även om ytterligare information behövs för att exakt identifiera dem, såvida inte informationen i intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeorder är otillräcklig för detta syfte. Om det behövs klargöranden från den utfärdande myndigheten ska mottagaren utan onödigt dröjsmål begära sådana med hjälp av detta formulär.

| AVSNITT A: Berörd order
  Följande uppgifter gäller: | ett intyg om en europeisk utlämnandeorder |
| --- | --- |

AVSNITT A: Berörd order

Följande uppgifter gäller:

Image 181

ett intyg om en europeisk utlämnandeorder

| | ett intyg om en europeisk bevarandeorder |
| --- | --- |

Image 182

ett intyg om en europeisk bevarandeorder

| AVSNITT B: Behörig(a) myndighet(er)
  Utfärdande myndighet:...
  Den utfärdande myndighetens ärendenummer:...
  Om tillämpligt, den godkännande myndigheten:...
  Om tillämpligt, den godkännande myndighetens ärendenummer:...
  Datum för utfärdande av intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeorder:...
  Datum för mottagande av intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeorder:...
  Om tillämpligt, den verkställande myndigheten:...
  Om tillgängligt, den verkställande myndighetens ärendenummer:... |
| --- |

AVSNITT B: Behörig(a) myndighet(er)

Utfärdande myndighet:...

Den utfärdande myndighetens ärendenummer:...

Om tillämpligt, den godkännande myndigheten:...

Om tillämpligt, den godkännande myndighetens ärendenummer:...

Datum för utfärdande av intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeorder:...

Datum för mottagande av intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeorder:...

Om tillämpligt, den verkställande myndigheten:...

Om tillgängligt, den verkställande myndighetens ärendenummer:...

| AVSNITT C: Mottagare av intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeorder:
  Mottagare av intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeorder:...
  Mottagarens ärendenummer:... |
| --- |

AVSNITT C: Mottagare av intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeorder:

Mottagare av intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeorder:...

Mottagarens ärendenummer:...

| AVSNITT D: Skäl för uteblivet fullföljande






  a) | Intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeorder kan inte fullföljas eller kan inte fullföljas inom den angivna tidsfristen av följande skäl: | det är ofullständigt |
| --- | --- | --- |

AVSNITT D: Skäl för uteblivet fullföljande

a)

Intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeorder kan inte fullföljas eller kan inte fullföljas inom den angivna tidsfristen av följande skäl:

Image 183

det är ofullständigt

| | det innehåller uppenbara fel |
| --- | --- |

Image 184

det innehåller uppenbara fel

| | det innehåller inte tillräckliga uppgifter |
| --- | --- |

Image 185

det innehåller inte tillräckliga uppgifter

| | det gäller inte uppgifter som lagras av eller på uppdrag av tjänsteleverantören vid den tidpunkt då intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeordermottas |
| --- | --- |

Image 186

det gäller inte uppgifter som lagras av eller på uppdrag av tjänsteleverantören vid den tidpunkt då intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeordermottas

| | andra skäl som avser en faktisk omöjlighet till följd av omständigheter som inte beror på mottagaren eller tjänsteleverantören vid den tidpunkt då intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeordermottas |
| --- | --- |

Image 187

andra skäl som avser en faktisk omöjlighet till följd av omständigheter som inte beror på mottagaren eller tjänsteleverantören vid den tidpunkt då intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeordermottas

| | den europeiska utlämnandeordern/den europeiska bevarandeordern har inte utfärdats eller godkänts av en utfärdande myndighet enligt artikel 4 i förordning (EU) 2023/1543. |
| --- | --- |

Image 188

den europeiska utlämnandeordern/den europeiska bevarandeordern har inte utfärdats eller godkänts av en utfärdande myndighet enligt artikel 4 i förordning (EU) 2023/1543.

| | den europeiska utlämnandeordern för att inhämta trafikuppgifter som inte begärs med det enda syftet att identifiera användaren enligt definitionen i artikel 3.10 i förordning (EU) 2023/1543, eller för att inhämta innehållsdata, har utfärdats för ett brott som inte omfattas av artikel 5.4 i förordning (EU) 2023/1543 |
| --- | --- |

Image 189

den europeiska utlämnandeordern för att inhämta trafikuppgifter som inte begärs med det enda syftet att identifiera användaren enligt definitionen i artikel 3.10 i förordning (EU) 2023/1543, eller för att inhämta innehållsdata, har utfärdats för ett brott som inte omfattas av artikel 5.4 i förordning (EU) 2023/1543

| | tjänsten omfattas inte av förordning (EU) 2023/1543 |
| --- | --- |

Image 190

tjänsten omfattas inte av förordning (EU) 2023/1543

| | de begärda uppgifterna skyddas av immunitet eller privilegier som beviljas enligt den verkställande statens rätt, eller de begärda uppgifterna omfattas av reglerna för fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier och som hindrar den europeiska utlämnandeordern/den europeiska bevarandeordern från att verkställas |
| --- | --- |

Image 191

de begärda uppgifterna skyddas av immunitet eller privilegier som beviljas enligt den verkställande statens rätt, eller de begärda uppgifterna omfattas av reglerna för fastställande eller begränsning av straffrättsligt ansvar som hänför sig till tryckfrihet eller yttrandefrihet i andra medier och som hindrar den europeiska utlämnandeordern/den europeiska bevarandeordern från att verkställas

| | efterlevnad av den europeiska utlämnandeordern skulle strida mot ett tredjelands tillämpliga lagstiftning. Fyll också i avsnitt E. |
| --- | --- |

Image 192

efterlevnad av den europeiska utlämnandeordern skulle strida mot ett tredjelands tillämpliga lagstiftning. Fyll också i avsnitt E.

| b) | Redogör närmare för skälen till sådant uteblivet fullföljande som avses i led i, och ange och förklara vid behov eventuella andra skäl än de som anges i led i:
  ...... |
| --- | --- |

b)

Redogör närmare för skälen till sådant uteblivet fullföljande som avses i led i, och ange och förklara vid behov eventuella andra skäl än de som anges i led i:

......

| SECTION E: Motstridiga skyldigheter som följer av ett tredjelands rätt
  I händelse av motstridiga skyldigheter som följer av ett tredjelands rätt, vänligen lämna följande information:






  — | lagrubrik(er) i tredjelandet:
  ...... |
| --- | --- |

SECTION E: Motstridiga skyldigheter som följer av ett tredjelands rätt

I händelse av motstridiga skyldigheter som följer av ett tredjelands rätt, vänligen lämna följande information:

—

lagrubrik(er) i tredjelandet:

......

| — | tillämplig(a) lagbestämmelse(r) och texten i relevanta bestämmelser:
  ...... |
| --- | --- |

—

tillämplig(a) lagbestämmelse(r) och texten i relevanta bestämmelser:

......

| — | vari den motstridiga skyldigheten består, inbegripet intressen som skyddas av tredjelandets rätt: | enskildas grundläggande rättigheter (precisera):
  ...... |
| --- | --- | --- |

—

vari den motstridiga skyldigheten består, inbegripet intressen som skyddas av tredjelandets rätt:

Image 193

enskildas grundläggande rättigheter (precisera):

......

| | grundläggande intressen för tredjelandet som rör nationell säkerhet och försvar (precisera):
  ...... |
| --- | --- |

Image 194

grundläggande intressen för tredjelandet som rör nationell säkerhet och försvar (precisera):

......

| | övriga intressen (precisera):
  ...... |
| --- | --- |

Image 195

övriga intressen (precisera):

......

| — | förklara varför lagen är tillämplig i detta fall:
  ...... |
| --- | --- |

—

förklara varför lagen är tillämplig i detta fall:

......

| — | förklara varför en konflikt anses föreligga i detta fall:
  ...... |
| --- | --- |

—

förklara varför en konflikt anses föreligga i detta fall:

......

| — | förklara kopplingen mellan tjänsteleverantören och tredjelandet i fråga:
  ...... |
| --- | --- |

—

förklara kopplingen mellan tjänsteleverantören och tredjelandet i fråga:

......

| — | möjliga konsekvenser för mottagaren av att efterleva den europeiska utlämnandeordern, inklusive sanktioner som kan komma i fråga:
  ...... |
| --- | --- |

—

möjliga konsekvenser för mottagaren av att efterleva den europeiska utlämnandeordern, inklusive sanktioner som kan komma i fråga:

......

Eventuell ytterligare relevant information:...

| AVSNITT F: Framställan om ytterligare information/förtydligande (fyll i, om tillämpligt)
  Det behövs ytterligare information från den utfärdande myndigheten för att intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeorder ska fullföljas:
  ...... |
| --- |

AVSNITT F: Framställan om ytterligare information/förtydligande (fyll i, om tillämpligt)

Det behövs ytterligare information från den utfärdande myndigheten för att intyget om en europeisk utlämnandeorder/intyget om en europeisk bevarandeorder ska fullföljas:

......

| AVSNITT G: Bevarande av uppgifter
  De begärda uppgifterna (kryssa i relevant ruta och fyll i): | ska bevaras till dess att uppgifterna lämnas ut, eller till dess att den utfärdande myndigheten eller, om tillämpligt, den verkställande myndigheten meddelar att det inte längre är nödvändigt att bevara och lämna ut uppgifter eller till dess att den utfärdande myndigheten tillhandahåller nödvändig information som gör det möjligt att begränsa de uppgifter som ska bevaras/lämnas ut |
| --- | --- |

AVSNITT G: Bevarande av uppgifter

De begärda uppgifterna (kryssa i relevant ruta och fyll i):

Image 196

ska bevaras till dess att uppgifterna lämnas ut, eller till dess att den utfärdande myndigheten eller, om tillämpligt, den verkställande myndigheten meddelar att det inte längre är nödvändigt att bevara och lämna ut uppgifter eller till dess att den utfärdande myndigheten tillhandahåller nödvändig information som gör det möjligt att begränsa de uppgifter som ska bevaras/lämnas ut

| | ska inte bevaras (detta bör ske endast i undantagsfall, t.ex. om tjänsteleverantören inte har uppgifterna vid den tidpunkt då framställan mottas eller inte kan identifiera de begärda uppgifterna i tillräcklig grad) |
| --- | --- |

Image 197

ska inte bevaras (detta bör ske endast i undantagsfall, t.ex. om tjänsteleverantören inte har uppgifterna vid den tidpunkt då framställan mottas eller inte kan identifiera de begärda uppgifterna i tillräcklig grad)

| AVSNITT H: Kontaktuppgifter till tjänsteleverantörens utsedda verksamhetsställe/rättsliga ombud
  Namn på tjänsteleverantörens utsedda verksamhetsställe/rättsliga ombud: ...
  Kontaktperson:...
  Befattning:...
  Adress:...
  Tfn: (landsnummer) (riktnummer)...
  Fax: (landsnummer) (riktnummer)...
  E-post:...
  Den bemyndigade personens namn:...
  Datum...
  Underskrift (2):... |
| --- |

AVSNITT H: Kontaktuppgifter till tjänsteleverantörens utsedda verksamhetsställe/rättsliga ombud

Namn på tjänsteleverantörens utsedda verksamhetsställe/rättsliga ombud: ...

Kontaktperson:...

Befattning:...

Adress:...

Tfn: (landsnummer) (riktnummer)...

Fax: (landsnummer) (riktnummer)...

E-post:...

Den bemyndigade personens namn:...

Datum...

Underskrift (2):...

---

(1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 av den 12 juli 2023 om europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder för elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden och för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd till följd av straffrättsliga förfaranden (EUT L 191, 28.7.2023, s. 118).

(2)  Om det decentraliserade it-systemet inte används, lägg också till en officiell stämpel, elektronisk stämpel eller likvärdig autentisering.

---

BILAGA IV

KATEGORIER AV BROTT SOM AVSES I ARTIKEL 12.1 D

| 1. | Deltagande i en kriminell organisation. |
| --- | --- |

1.

Deltagande i en kriminell organisation.

| 2. | Terrorism. |
| --- | --- |

2.

Terrorism.

| 3. | Människohandel. |
| --- | --- |

3.

Människohandel.

| 4. | Sexuellt utnyttjande av barn samt barnpornografi. |
| --- | --- |

4.

Sexuellt utnyttjande av barn samt barnpornografi.

| 5. | Olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen. |
| --- | --- |

5.

Olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen.

| 6. | Olaglig handel med vapen, ammunition och sprängämnen. |
| --- | --- |

6.

Olaglig handel med vapen, ammunition och sprängämnen.

| 7. | Korruption. |
| --- | --- |

7.

Korruption.

| 8. | Bedrägeri, inbegripet bedrägeri och andra brott som riktar sig mot unionens finansiella intressen enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1371 (1). |
| --- | --- |

8.

Bedrägeri, inbegripet bedrägeri och andra brott som riktar sig mot unionens finansiella intressen enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1371 (1).

| 9. | Penningtvätt. |
| --- | --- |

9.

Penningtvätt.

| 10. | Penningförfalskning, inklusive förfalskning av euron. |
| --- | --- |

10.

Penningförfalskning, inklusive förfalskning av euron.

| 11. | It-brottslighet. |
| --- | --- |

11.

It-brottslighet.

| 12. | Miljöbrott, inklusive olaga handel med hotade djurarter och utrotningshotade växtarter och växtsorter. |
| --- | --- |

12.

Miljöbrott, inklusive olaga handel med hotade djurarter och utrotningshotade växtarter och växtsorter.

| 13. | Hjälp till olovlig inresa och olovlig vistelse. |
| --- | --- |

13.

Hjälp till olovlig inresa och olovlig vistelse.

| 14. | Mord eller grov misshandel. |
| --- | --- |

14.

Mord eller grov misshandel.

| 15. | Olaglig handel med mänskliga organ och vävnader. |
| --- | --- |

15.

Olaglig handel med mänskliga organ och vävnader.

| 16. | Människorov, olaga frihetsberövande eller tagande av gisslan. |
| --- | --- |

16.

Människorov, olaga frihetsberövande eller tagande av gisslan.

| 17. | Rasism och främlingsfientlighet. |
| --- | --- |

17.

Rasism och främlingsfientlighet.

| 18. | Organiserad stöld eller väpnat rån. |
| --- | --- |

18.

Organiserad stöld eller väpnat rån.

| 19. | Olaglig handel med kulturföremål, inklusive antikviteter och konstverk. |
| --- | --- |

19.

Olaglig handel med kulturföremål, inklusive antikviteter och konstverk.

| 20. | Svindleri. |
| --- | --- |

20.

Svindleri.

| 21. | Beskyddarverksamhet och utpressning. |
| --- | --- |

21.

Beskyddarverksamhet och utpressning.

| 22. | Förfalskning och piratkopiering. |
| --- | --- |

22.

Förfalskning och piratkopiering.

| 23. | Förfalskning av administrativa dokument och handel med sådana förfalskningar. |
| --- | --- |

23.

Förfalskning av administrativa dokument och handel med sådana förfalskningar.

| 24. | Förfalskning av betalningsmedel. |
| --- | --- |

24.

Förfalskning av betalningsmedel.

| 25. | Olaglig handel med hormonsubstanser och andra tillväxtsubstanser. |
| --- | --- |

25.

Olaglig handel med hormonsubstanser och andra tillväxtsubstanser.

| 26. | Olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen. |
| --- | --- |

26.

Olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen.

| 27. | Handel med stulna fordon. |
| --- | --- |

27.

Handel med stulna fordon.

| 28. | Våldtäkt. |
| --- | --- |

28.

Våldtäkt.

| 29. | Mordbrand. |
| --- | --- |

29.

Mordbrand.

| 30. | Brott som omfattas av Internationella brottmålsdomstolens behörighet. |
| --- | --- |

30.

Brott som omfattas av Internationella brottmålsdomstolens behörighet.

| 31. | Kapning av flygplan eller fartyg |
| --- | --- |

31.

Kapning av flygplan eller fartyg

| 32. | Sabotage. |
| --- | --- |

32.

Sabotage.

---

(1)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1371 av den 5 juli 2017 om bekämpande genom straffrättsliga bestämmelser av bedrägeri som riktar sig mot unionens finansiella intressen (EUT L 198, 28.7.2017, s. 29).

---

BILAGA V

BEKRÄFTELSE PÅ UTFÄRDANDE AV EN FRAMSTÄLLAN OM UTLÄMNANDE TILL FÖLJD AV EN EUROPEISK BEVARANDEORDER

| Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 (1) ska mottagaren av intyget om en europeisk bevarandeorder utan onödigt dröjsmål bevara de uppgifter som begärs. Bevarandet ska upphöra efter 60 dagar, såvida inte den utfärdande myndigheten förlänger bevarandeperioden med ytterligare 30 dagar eller bekräftar att en efterföljande framställan om utlämnande har utfärdats med hjälp av det formulär som anges i denna bilaga.
  Efter en sådan bekräftelse ska mottagaren bevara uppgifterna under så lång tid som krävs för att lämna ut dessa när framställan om utlämnande mottas. |
| --- |

Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 (1) ska mottagaren av intyget om en europeisk bevarandeorder utan onödigt dröjsmål bevara de uppgifter som begärs. Bevarandet ska upphöra efter 60 dagar, såvida inte den utfärdande myndigheten förlänger bevarandeperioden med ytterligare 30 dagar eller bekräftar att en efterföljande framställan om utlämnande har utfärdats med hjälp av det formulär som anges i denna bilaga.

Efter en sådan bekräftelse ska mottagaren bevara uppgifterna under så lång tid som krävs för att lämna ut dessa när framställan om utlämnande mottas.

| AVSNITT A: Utfärdande myndighet för intyget om en europeisk bevarandeorder
  Utfärdande stat:...
  Utfärdande myndighet:...
  Om annan än den kontaktpunkt som anges i intyget om en europeisk bevarandeorder, den myndighet/kontaktpunkt (t.ex. centralmyndighet) som kan kontaktas för alla frågor som rör fullföljandet av intyget om en europeisk bevarandeorder:
  Namn och kontaktuppgifter... |
| --- |

AVSNITT A: Utfärdande myndighet för intyget om en europeisk bevarandeorder

Utfärdande stat:...

Utfärdande myndighet:...

Om annan än den kontaktpunkt som anges i intyget om en europeisk bevarandeorder, den myndighet/kontaktpunkt (t.ex. centralmyndighet) som kan kontaktas för alla frågor som rör fullföljandet av intyget om en europeisk bevarandeorder:

Namn och kontaktuppgifter...

| AVSNITT B: Mottagare av intyget om en europeisk bevarandeorder:
  Mottagare:...
  Adress:...
  Tfn/fax/e-post (om känd):...
  Kontaktperson (om känd):...
  Mottagarens ärendenummer (om känt)...
  Berörd tjänsteleverantör (om annan än mottagaren):...
  Eventuella andra relevanta uppgifter:... |
| --- |

AVSNITT B: Mottagare av intyget om en europeisk bevarandeorder:

Mottagare:...

Adress:...

Tfn/fax/e-post (om känd):...

Kontaktperson (om känd):...

Mottagarens ärendenummer (om känt)...

Berörd tjänsteleverantör (om annan än mottagaren):...

Eventuella andra relevanta uppgifter:...

| AVSNITT C: Information om intyget om en europeisk bevarandeorder:
  Uppgifterna bevaras i enlighet med intyget om en europeisk bevarandeorder som utfärdades den... (ange datum för utfärdande av ordern) och som översändes den... (ange datum för översändande av ordern) med ärendenummer...(ange ärendenummer). | Den förlängdes med 30 dagar av den utfärdande myndigheten...., ärendenummer.... den ..... (kryssa i rutan och ange, om tillämpligt). |
| --- | --- |

AVSNITT C: Information om intyget om en europeisk bevarandeorder:

Uppgifterna bevaras i enlighet med intyget om en europeisk bevarandeorder som utfärdades den... (ange datum för utfärdande av ordern) och som översändes den... (ange datum för översändande av ordern) med ärendenummer...(ange ärendenummer).

Image 198

Den förlängdes med 30 dagar av den utfärdande myndigheten...., ärendenummer.... den ..... (kryssa i rutan och ange, om tillämpligt).

| AVSNITT D: Bekräftelse
  Detta bekräftar att följande utlämnandeorder har utfärdats (kryssa i lämplig ruta och fyll i vid behov): | Intyg om en europeisk utlämnandeorder som utfärdats av... (ange myndighet) den... (ange datum för utfärdande av ordern) och som översändes den... (ange datum för översändande av ordern) med ärendenummer... (ange ärendenummer) till... (ange den tjänsteleverantör/det utsedda verksamhetsställe/det rättsliga ombud/den behöriga myndighet som den översändes till och, om tillgängligt, det ärendenummer som mottagaren angett). |
| --- | --- |

AVSNITT D: Bekräftelse

Detta bekräftar att följande utlämnandeorder har utfärdats (kryssa i lämplig ruta och fyll i vid behov):

Image 199

Intyg om en europeisk utlämnandeorder som utfärdats av... (ange myndighet) den... (ange datum för utfärdande av ordern) och som översändes den... (ange datum för översändande av ordern) med ärendenummer... (ange ärendenummer) till... (ange den tjänsteleverantör/det utsedda verksamhetsställe/det rättsliga ombud/den behöriga myndighet som den översändes till och, om tillgängligt, det ärendenummer som mottagaren angett).

| | En europeisk utredningsorder som utfärdats av... (ange myndighet) den... (ange datum för utfärdande av ordern) och som översändes den... (ange datum för översändande av ordern) med ärendenummer... (ange ärendenummer) till... (ange den stat och behöriga myndighet som den översändes till och, om tillgängligt, det ärendenummer som de anmodade myndigheterna angett). |
| --- | --- |

Image 200

En europeisk utredningsorder som utfärdats av... (ange myndighet) den... (ange datum för utfärdande av ordern) och som översändes den... (ange datum för översändande av ordern) med ärendenummer... (ange ärendenummer) till... (ange den stat och behöriga myndighet som den översändes till och, om tillgängligt, det ärendenummer som de anmodade myndigheterna angett).

| | Framställan om ömsesidig rättslig hjälp som utfärdats av... (ange myndighet) den... (ange datum för utfärdande av framställningen) och som översändes den... (ange datum för översändande av framställningen) med ärendenummer... (ange ärendenummer) till...(den stat och behöriga myndighet som framställningen överlämnades till och, om tillgängligt, det ärendenummer som de anmodade myndigheterna uppgivit). |
| --- | --- |

Image 201

Framställan om ömsesidig rättslig hjälp som utfärdats av... (ange myndighet) den... (ange datum för utfärdande av framställningen) och som översändes den... (ange datum för översändande av framställningen) med ärendenummer... (ange ärendenummer) till...(den stat och behöriga myndighet som framställningen överlämnades till och, om tillgängligt, det ärendenummer som de anmodade myndigheterna uppgivit).

Underskrift av den utfärdande myndigheten och/eller dess företrädare:

Namn:...

Datum:...

Underskrift (2):...

---

(1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 av den 12 juli 2023 om europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder för elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden och för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd till följd av straffrättsliga förfaranden (EUT L 191, 28.7.2023, s. 118).

(2)  Om det decentraliserade it-systemet inte används, lägg också till en officiell stämpel, elektronisk stämpel eller likvärdig autentisering.

---

BILAGA VI

FÖRLÄNGNING AV BEVARANDET AV ELEKTRONISKA BEVIS

| Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 (1) ska mottagaren av intyget om en europeisk bevarandeorder utan onödigt dröjsmål bevara de uppgifter som begärs. Bevarandet ska upphöra efter 60 dagar, såvida inte den utfärdande myndigheten bekräftar att en efterföljande utlämnandeorder har utfärdats. Inom 60 dagar får den utfärdande myndigheten förlänga bevarandeperioden med ytterligare 30 dagar om det är nödvändigt för att göra det möjligt att utfärda en efterföljande utlämnandeorder, med hjälp av det formulär som anges i denna bilaga. |
| --- |

Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 (1) ska mottagaren av intyget om en europeisk bevarandeorder utan onödigt dröjsmål bevara de uppgifter som begärs. Bevarandet ska upphöra efter 60 dagar, såvida inte den utfärdande myndigheten bekräftar att en efterföljande utlämnandeorder har utfärdats. Inom 60 dagar får den utfärdande myndigheten förlänga bevarandeperioden med ytterligare 30 dagar om det är nödvändigt för att göra det möjligt att utfärda en efterföljande utlämnandeorder, med hjälp av det formulär som anges i denna bilaga.

| AVSNITT A: Utfärdande myndighet för intyget om en europeisk bevarandeorder
  Utfärdande stat: ......
  Utfärdande myndighet: ......
  Den utfärdande myndighetens ärendenummer: ......
  Om annan än den kontaktpunkt som anges i intyget om en europeisk bevarandeorder, den myndighet/kontaktpunkt (t.ex. centralmyndighet) som kan kontaktas för alla frågor som rör fullföljandet av intyget om en europeisk bevarandeorder:
  Namn och kontaktuppgifter: ...... |
| --- |

AVSNITT A: Utfärdande myndighet för intyget om en europeisk bevarandeorder

Utfärdande stat: ......

Utfärdande myndighet: ......

Den utfärdande myndighetens ärendenummer: ......

Om annan än den kontaktpunkt som anges i intyget om en europeisk bevarandeorder, den myndighet/kontaktpunkt (t.ex. centralmyndighet) som kan kontaktas för alla frågor som rör fullföljandet av intyget om en europeisk bevarandeorder:

Namn och kontaktuppgifter: ......

| AVSNITT B: Mottagare av intyget om en europeisk bevarandeorder:
  Mottagare: ......
  Adress: ......
  Tfn/fax/e-post (om känd): ......
  Kontaktperson (om känd): ......
  Mottagarens ärendenummer (om känt) ......
  Berörd tjänsteleverantör (om annan än mottagaren) ......
  Eventuella andra relevanta uppgifter: ...... |
| --- |

AVSNITT B: Mottagare av intyget om en europeisk bevarandeorder:

Mottagare: ......

Adress: ......

Tfn/fax/e-post (om känd): ......

Kontaktperson (om känd): ......

Mottagarens ärendenummer (om känt) ......

Berörd tjänsteleverantör (om annan än mottagaren) ......

Eventuella andra relevanta uppgifter: ......

| AVSNITT C: Information om tidigare intyg om en europeisk bevarandeorder:
  Uppgifternas bevaras i enlighet med det intyg om en europeisk bevarandeorder som utfärdades den ...... (ange datum för utfärdande av ordern) och som översändes den ...... (ange datum för översändande av ordern) med ärendenummer ...... (ange ärendenummer) till ...... |
| --- |

AVSNITT C: Information om tidigare intyg om en europeisk bevarandeorder:

Uppgifternas bevaras i enlighet med det intyg om en europeisk bevarandeorder som utfärdades den ...... (ange datum för utfärdande av ordern) och som översändes den ...... (ange datum för översändande av ordern) med ärendenummer ...... (ange ärendenummer) till ......

| AVSNITT D: Förlängning av tidigare bevarandeorder
  Skyldigheten att bevara uppgifter enligt det intyg om en europeisk bevarandeorder som anges i avsnitt C förlängs härmed med ytterligare 30 dagar.
  Underskrift av den utfärdande myndigheten och/eller dess företrädare:
  Namn: ......
  Datum: ......
  Underskrift (2): ...... |
| --- |

AVSNITT D: Förlängning av tidigare bevarandeorder

Skyldigheten att bevara uppgifter enligt det intyg om en europeisk bevarandeorder som anges i avsnitt C förlängs härmed med ytterligare 30 dagar.

Underskrift av den utfärdande myndigheten och/eller dess företrädare:

Namn: ......

Datum: ......

Underskrift (2): ......

---

(1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 av den 12 juli 2023 om europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder för elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden och för verkställighet av fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd till följd av straffrättsliga förfaranden (EUT L 191, 28.7.2023, s. 118).

(2)  Om det decentraliserade it-systemet inte används, lägg också till en officiell stämpel, elektronisk stämpel eller likvärdig autentisering.

---

DIREKTIV

| 28.7.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 191/181 |
| --- | --- | --- | --- |

28.7.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 191/181

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV (EU) 2023/1544

av den 12 juli 2023

om fastställande av harmoniserade regler för att utse utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud för insamling av elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 53 och 62,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och

av följande skäl:

| (1) | Nätverksbaserade tjänster kan tillhandahållas från vilken plats som helst och kräver inte fysisk infrastruktur, lokaler eller personal i det land där den aktuella tjänsten erbjuds, eller på den inre marknaden i sig. Detta innebär att det kan vara svårt att tillämpa och säkra efterlevnaden av skyldigheter som föreskrivs i nationell rätt och unionsrätt som är tillämplig på de berörda tjänsteleverantörerna, i synnerhet skyldigheten att efterleva ett föreläggande från eller ett beslut av en rättslig myndighet. Detta är fallet i synnerhet inom straffrätten, där det är svårt för medlemsstaternas myndigheter att delge, säkerställa efterlevnad av och verkställa sina beslut, särskilt när de aktuella tjänsterna tillhandahålls från en plats utanför deras territorium. Mot denna bakgrund har medlemsstaterna vidtagit en rad olikartade åtgärder för att kunna tillämpa och genomdriva sin lagstiftning på ett mer effektivt sätt. Detta omfattar åtgärder för att begära att tjänsteleverantörer inhämtar elektroniska bevis som är av betydelse för straffrättsliga förfaranden. I detta syfte har vissa medlemsstater antagit, eller överväger att anta, lagstiftning som föreskriver obligatorisk juridisk representation inom sitt eget territorium för ett antal tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster på det territoriet. Sådana krav skapar hinder för det fria tillhandahållandet av tjänster på den inre marknaden. |
| --- | --- |

(1)

Nätverksbaserade tjänster kan tillhandahållas från vilken plats som helst och kräver inte fysisk infrastruktur, lokaler eller personal i det land där den aktuella tjänsten erbjuds, eller på den inre marknaden i sig. Detta innebär att det kan vara svårt att tillämpa och säkra efterlevnaden av skyldigheter som föreskrivs i nationell rätt och unionsrätt som är tillämplig på de berörda tjänsteleverantörerna, i synnerhet skyldigheten att efterleva ett föreläggande från eller ett beslut av en rättslig myndighet. Detta är fallet i synnerhet inom straffrätten, där det är svårt för medlemsstaternas myndigheter att delge, säkerställa efterlevnad av och verkställa sina beslut, särskilt när de aktuella tjänsterna tillhandahålls från en plats utanför deras territorium. Mot denna bakgrund har medlemsstaterna vidtagit en rad olikartade åtgärder för att kunna tillämpa och genomdriva sin lagstiftning på ett mer effektivt sätt. Detta omfattar åtgärder för att begära att tjänsteleverantörer inhämtar elektroniska bevis som är av betydelse för straffrättsliga förfaranden. I detta syfte har vissa medlemsstater antagit, eller överväger att anta, lagstiftning som föreskriver obligatorisk juridisk representation inom sitt eget territorium för ett antal tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster på det territoriet. Sådana krav skapar hinder för det fria tillhandahållandet av tjänster på den inre marknaden.

| (2) | Det finns en risk för att medlemsstaterna, i avsaknad av en enhetlig unionsansats, kommer att försöka åtgärda befintliga brister i samband med insamlingen av elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden genom att införa olikartade nationella skyldigheter. Sådana olikartade nationella skyldigheter skulle skapa hinder för det fria tillhandahållandet av tjänster på den inre marknaden. |
| --- | --- |

(2)

Det finns en risk för att medlemsstaterna, i avsaknad av en enhetlig unionsansats, kommer att försöka åtgärda befintliga brister i samband med insamlingen av elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden genom att införa olikartade nationella skyldigheter. Sådana olikartade nationella skyldigheter skulle skapa hinder för det fria tillhandahållandet av tjänster på den inre marknaden.

| (3) | Avsaknaden av en enhetlig unionsansats leder till en osäkerhet om rättsläget som påverkar både tjänsteleverantörer och nationella myndigheter. Olikartade och eventuellt motstridiga skyldigheter är tillämpliga på tjänsteleverantörer som är etablerade eller erbjuder tjänster i olika medlemsstater, vilket leder till att sådana tjänsteleverantörer blir föremål för olika sanktioner vid överträdelser. Sådana skillnader i ramverket för straffrättsliga förfaranden kommer sannolikt att öka ytterligare på grund av den ökande betydelsen av kommunikationstjänster och informationssamhällestjänster i våra dagliga liv och i våra samhällen. Sådana skillnader utgör inte bara ett hinder för en väl fungerande inre marknad utan medför också problem för upprättandet av unionens område med frihet, säkerhet och rättvisa och för att det ska kunna fungera korrekt. |
| --- | --- |

(3)

Avsaknaden av en enhetlig unionsansats leder till en osäkerhet om rättsläget som påverkar både tjänsteleverantörer och nationella myndigheter. Olikartade och eventuellt motstridiga skyldigheter är tillämpliga på tjänsteleverantörer som är etablerade eller erbjuder tjänster i olika medlemsstater, vilket leder till att sådana tjänsteleverantörer blir föremål för olika sanktioner vid överträdelser. Sådana skillnader i ramverket för straffrättsliga förfaranden kommer sannolikt att öka ytterligare på grund av den ökande betydelsen av kommunikationstjänster och informationssamhällestjänster i våra dagliga liv och i våra samhällen. Sådana skillnader utgör inte bara ett hinder för en väl fungerande inre marknad utan medför också problem för upprättandet av unionens område med frihet, säkerhet och rättvisa och för att det ska kunna fungera korrekt.

| (4) | För att undvika skillnader i det rättsliga ramverket och för att säkerställa att företag som bedriver verksamhet på den inre marknaden har samma eller liknande skyldigheter har unionen antagit ett antal rättsakter inom närliggande områden såsom dataskydd, nämligen Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (3) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG (4). För att höja skyddsnivån för de registrerade föreskrivs i förordning (EU) 2016/679 att personuppgiftsansvariga eller personuppgiftsbiträden som inte är etablerade i unionen men som erbjuder varor eller tjänster till registrerade i unionen eller övervakar de registrerades beteende om detta utövas inom unionen, ska utse en rättslig företrädare i unionen, såvida inte behandlingen av uppgifterna är tillfällig, inte omfattar behandling i stor skala av särskilda kategorier av personuppgifter eller behandling av personuppgifter som rör fällande domar i brottmål och överträdelser, och det är osannolikt att den leder till en risk för fysiska personers rättigheter och friheter, med beaktande av behandlingens art, sammanhang, omfattning och ändamål eller om den personuppgiftsansvarige eller personuppgiftsbiträdet är en offentlig myndighet eller ett offentligt organ. |
| --- | --- |

(4)

För att undvika skillnader i det rättsliga ramverket och för att säkerställa att företag som bedriver verksamhet på den inre marknaden har samma eller liknande skyldigheter har unionen antagit ett antal rättsakter inom närliggande områden såsom dataskydd, nämligen Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (3) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG (4). För att höja skyddsnivån för de registrerade föreskrivs i förordning (EU) 2016/679 att personuppgiftsansvariga eller personuppgiftsbiträden som inte är etablerade i unionen men som erbjuder varor eller tjänster till registrerade i unionen eller övervakar de registrerades beteende om detta utövas inom unionen, ska utse en rättslig företrädare i unionen, såvida inte behandlingen av uppgifterna är tillfällig, inte omfattar behandling i stor skala av särskilda kategorier av personuppgifter eller behandling av personuppgifter som rör fällande domar i brottmål och överträdelser, och det är osannolikt att den leder till en risk för fysiska personers rättigheter och friheter, med beaktande av behandlingens art, sammanhang, omfattning och ändamål eller om den personuppgiftsansvarige eller personuppgiftsbiträdet är en offentlig myndighet eller ett offentligt organ.

| (5) | Genom att fastställa harmoniserade regler för att utse utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud för vissa tjänsteleverantörer i unionen när det gäller mottagande, efterlevnad och verkställighet av beslut och förelägganden som utfärdats av behöriga myndigheter i medlemsstaterna, i syfte att samla in elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden, bör de befintliga hindren för det fria tillhandahållandet av tjänster undanröjas, och införandet av olikartade nationella ansatser i detta avseende i framtiden bör förhindras. Det bör därför skapas likvärdiga förutsättningar för tjänsteleverantörer. Beroende på om tjänsteleverantörerna är etablerade i unionen eller inte bör medlemsstaterna säkerställa att de utser ett utsett etableringsställe eller ett rättsligt ombud. Dessa harmoniserade regler för att utse utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud bör inte påverka tjänsteleverantörernas skyldigheter enligt annan unionslagstiftning. Dessutom bör en effektivare brottsbekämpning inom unionens område med frihet, säkerhet och rättvisa underlättas. |
| --- | --- |

(5)

Genom att fastställa harmoniserade regler för att utse utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud för vissa tjänsteleverantörer i unionen när det gäller mottagande, efterlevnad och verkställighet av beslut och förelägganden som utfärdats av behöriga myndigheter i medlemsstaterna, i syfte att samla in elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden, bör de befintliga hindren för det fria tillhandahållandet av tjänster undanröjas, och införandet av olikartade nationella ansatser i detta avseende i framtiden bör förhindras. Det bör därför skapas likvärdiga förutsättningar för tjänsteleverantörer. Beroende på om tjänsteleverantörerna är etablerade i unionen eller inte bör medlemsstaterna säkerställa att de utser ett utsett etableringsställe eller ett rättsligt ombud. Dessa harmoniserade regler för att utse utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud bör inte påverka tjänsteleverantörernas skyldigheter enligt annan unionslagstiftning. Dessutom bör en effektivare brottsbekämpning inom unionens område med frihet, säkerhet och rättvisa underlättas.

| (6) | De utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud som föreskrivs i detta direktiv bör fungera som mottagare för beslut och förelägganden för insamling av elektroniska bevis på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 (5), Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/41/EU (6) och den konvention som upprättats av rådet i enlighet med artikel 34 i fördraget om Europeiska unionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater (7), även när dessa beslut och förelägganden översänds i form av ett intyg.
  Användningen av det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet bör ske i enlighet med de förfaranden som anges i de instrument och lagar som är tillämpliga i det rättsliga förfarandet, även när instrumenten medger direkt överföring av förelägganden i gränsöverskridande situationer till tjänsteleverantörens utsedda verksamhetsställe eller rättsliga ombud eller grundas på samarbete mellan behöriga rättsliga myndigheter. De behöriga myndigheterna i den medlemsstat där det utsedda verksamhetsstället är etablerat eller där det rättsliga ombudet har sin hemvist bör agera i enlighet med den roll som fastställs för dem i respektive instrument där inblandning föreskrivs. Medlemsstaterna bör också kunna rikta beslut och förelägganden, i syfte att samla in elektroniska bevis på grundval av nationell rätt, till en fysisk eller juridisk person som agerar som rättsligt ombud eller som utsett verksamhetsställe åt en tjänsteleverantör på deras territorium. |
| --- | --- |

(6)

De utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud som föreskrivs i detta direktiv bör fungera som mottagare för beslut och förelägganden för insamling av elektroniska bevis på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 (5), Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/41/EU (6) och den konvention som upprättats av rådet i enlighet med artikel 34 i fördraget om Europeiska unionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater (7), även när dessa beslut och förelägganden översänds i form av ett intyg.

Användningen av det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet bör ske i enlighet med de förfaranden som anges i de instrument och lagar som är tillämpliga i det rättsliga förfarandet, även när instrumenten medger direkt överföring av förelägganden i gränsöverskridande situationer till tjänsteleverantörens utsedda verksamhetsställe eller rättsliga ombud eller grundas på samarbete mellan behöriga rättsliga myndigheter. De behöriga myndigheterna i den medlemsstat där det utsedda verksamhetsstället är etablerat eller där det rättsliga ombudet har sin hemvist bör agera i enlighet med den roll som fastställs för dem i respektive instrument där inblandning föreskrivs. Medlemsstaterna bör också kunna rikta beslut och förelägganden, i syfte att samla in elektroniska bevis på grundval av nationell rätt, till en fysisk eller juridisk person som agerar som rättsligt ombud eller som utsett verksamhetsställe åt en tjänsteleverantör på deras territorium.

| (7) | Medlemsstaterna bör säkerställa att tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster i unionen den 18 februari 2026 är skyldiga att utse minst ett utsett verksamhetsställe eller minst ett rättsligt ombud senast den 18 augusti 2026 och att tjänsteleverantörer som börjar erbjuda tjänster i unionen efter den dagen utser minst ett utsett verksamhetsställe eller minst ett rättsligt ombud inom sex månader efter den dag då de börjar erbjuda tjänster i unionen. Utan att det påverkar tillämpningen av dataskyddsgarantier kan ett sådant utsett verksamhetsställe eller rättsligt ombud delas mellan flera olika tjänsteleverantörer, i synnerhet tjänsteleverantörer som är små eller medelstora företag. |
| --- | --- |

(7)

Medlemsstaterna bör säkerställa att tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster i unionen den 18 februari 2026 är skyldiga att utse minst ett utsett verksamhetsställe eller minst ett rättsligt ombud senast den 18 augusti 2026 och att tjänsteleverantörer som börjar erbjuda tjänster i unionen efter den dagen utser minst ett utsett verksamhetsställe eller minst ett rättsligt ombud inom sex månader efter den dag då de börjar erbjuda tjänster i unionen. Utan att det påverkar tillämpningen av dataskyddsgarantier kan ett sådant utsett verksamhetsställe eller rättsligt ombud delas mellan flera olika tjänsteleverantörer, i synnerhet tjänsteleverantörer som är små eller medelstora företag.

| (8) | Skyldigheten att utse ett utsett verksamhetsställe eller ett rättsligt ombud bör gälla för tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster i unionen, det vill säga i en eller flera medlemsstater. Situationer i vilka en tjänsteleverantör är etablerad på en medlemsstats territorium och erbjuder tjänster uteslutande på den medlemsstatens territorium bör inte omfattas av detta direktiv. |
| --- | --- |

(8)

Skyldigheten att utse ett utsett verksamhetsställe eller ett rättsligt ombud bör gälla för tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster i unionen, det vill säga i en eller flera medlemsstater. Situationer i vilka en tjänsteleverantör är etablerad på en medlemsstats territorium och erbjuder tjänster uteslutande på den medlemsstatens territorium bör inte omfattas av detta direktiv.

| (9) | I syfte att samla in elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden bör medlemsstaterna kunna fortsätta att rikta framställningar till tjänsteleverantörer som är etablerade på deras territorium för rent inhemska situationer i enlighet med unionsrätten och deras respektive nationella rätt. Även om det enligt den inhemska rätten finns möjligheter att rikta framställningar till tjänsteleverantörer på sitt eget territorium bör medlemsstaterna inte kringgå de principer som ligger till grund för detta direktiv eller förordning (EU) 2023/1543. |
| --- | --- |

(9)

I syfte att samla in elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden bör medlemsstaterna kunna fortsätta att rikta framställningar till tjänsteleverantörer som är etablerade på deras territorium för rent inhemska situationer i enlighet med unionsrätten och deras respektive nationella rätt. Även om det enligt den inhemska rätten finns möjligheter att rikta framställningar till tjänsteleverantörer på sitt eget territorium bör medlemsstaterna inte kringgå de principer som ligger till grund för detta direktiv eller förordning (EU) 2023/1543.

| (10) | För att fastställa om en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i unionen krävs en bedömning av huruvida tjänsteleverantören gör det möjligt för fysiska eller juridiska personer i en eller flera medlemsstater att använda dess tjänster. Enbart det faktum att ett onlinegränssnitt är tillgängligt i unionen, till exempel genom en tjänsteleverantörs eller en mellanhands webbplats eller en e-postadress eller andra kontaktuppgifter, bör dock inte i sig anses vara tillräckligt för att fastställa att en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i unionen i den mening som avses i detta direktiv. |
| --- | --- |

(10)

För att fastställa om en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i unionen krävs en bedömning av huruvida tjänsteleverantören gör det möjligt för fysiska eller juridiska personer i en eller flera medlemsstater att använda dess tjänster. Enbart det faktum att ett onlinegränssnitt är tillgängligt i unionen, till exempel genom en tjänsteleverantörs eller en mellanhands webbplats eller en e-postadress eller andra kontaktuppgifter, bör dock inte i sig anses vara tillräckligt för att fastställa att en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i unionen i den mening som avses i detta direktiv.

| (11) | För att fastställa huruvida en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i unionen krävs, utöver en bedömning av huruvida tjänsteleverantören gör det möjligt för fysiska eller juridiska personer i en eller flera medlemsstater att använda dess tjänster, att man fastställer huruvida det finns en betydande anknytning till unionen. En sådan betydande anknytning till unionen bör anses föreligga om tjänsteleverantören har ett verksamhetsställe i unionen. I avsaknad av ett sådant verksamhetsställe bör kriteriet för en betydande anknytning baseras på specifika faktiska kriterier, såsom att det finns ett betydande antal användare i en eller flera medlemsstater eller att verksamheten är inriktad på en eller flera medlemsstater. Huruvida verksamheten är inriktad på en eller flera medlemsstater bör fastställas på grundval av alla relevanta omständigheter, inbegripet faktorer som användningen av ett språk eller en valuta som allmänt används i den medlemsstaten, eller möjligheten att beställa varor eller tjänster.
  Att verksamheten är inriktad på en medlemsstat skulle också kunna härledas från det faktum att det finns en app i den berörda nationella appbutiken, att lokal marknadsföring eller reklam görs på det språk som allmänt används i den medlemsstaten eller att kundkontakter, till exempel kundtjänst, sköts på det språk som allmänt används i den medlemsstaten. En betydande anknytning bör också anses föreligga när en tjänsteleverantör riktar sin verksamhet mot en eller flera medlemsstater enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 (8). Däremot bör tillhandahållande av en tjänst enbart i syfte att efterleva det förbud mot diskriminering som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/302 (9) inte utan ytterligare skäl anses innebära att verksamheten är inriktad på ett visst territorium i unionen. Samma överväganden bör tillämpas för att fastställa huruvida en tjänsteleverantör erbjuder tjänster på en medlemsstats territorium. |
| --- | --- |

(11)

För att fastställa huruvida en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i unionen krävs, utöver en bedömning av huruvida tjänsteleverantören gör det möjligt för fysiska eller juridiska personer i en eller flera medlemsstater att använda dess tjänster, att man fastställer huruvida det finns en betydande anknytning till unionen. En sådan betydande anknytning till unionen bör anses föreligga om tjänsteleverantören har ett verksamhetsställe i unionen. I avsaknad av ett sådant verksamhetsställe bör kriteriet för en betydande anknytning baseras på specifika faktiska kriterier, såsom att det finns ett betydande antal användare i en eller flera medlemsstater eller att verksamheten är inriktad på en eller flera medlemsstater. Huruvida verksamheten är inriktad på en eller flera medlemsstater bör fastställas på grundval av alla relevanta omständigheter, inbegripet faktorer som användningen av ett språk eller en valuta som allmänt används i den medlemsstaten, eller möjligheten att beställa varor eller tjänster.

Att verksamheten är inriktad på en medlemsstat skulle också kunna härledas från det faktum att det finns en app i den berörda nationella appbutiken, att lokal marknadsföring eller reklam görs på det språk som allmänt används i den medlemsstaten eller att kundkontakter, till exempel kundtjänst, sköts på det språk som allmänt används i den medlemsstaten. En betydande anknytning bör också anses föreligga när en tjänsteleverantör riktar sin verksamhet mot en eller flera medlemsstater enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 (8). Däremot bör tillhandahållande av en tjänst enbart i syfte att efterleva det förbud mot diskriminering som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/302 (9) inte utan ytterligare skäl anses innebära att verksamheten är inriktad på ett visst territorium i unionen. Samma överväganden bör tillämpas för att fastställa huruvida en tjänsteleverantör erbjuder tjänster på en medlemsstats territorium.

| (12) | Olika instrument som omfattas av avdelning V kapitel 4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är tillämpliga på samarbetet mellan medlemsstaterna vid insamling av bevis i straffrättsliga förfaranden. Till följd av de variationer som föreligger inom unionens område med frihet, säkerhet och rättvisa finns det ett behov att säkerställa att detta direktiv inte underlättar uppkomsten av ytterligare skillnader eller hinder för tillhandahållandet av tjänster på den inre marknaden genom att se till att tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster på medlemsstaternas territorium utser utsedda verksamhetsställen eller rättsliga ombud i medlemsstater som inte deltar i de berörda rättsliga instrumenten. Därför bör minst ett utsett verksamhetsställe eller ett rättsligt ombud utses i en medlemsstat som deltar i unionens relevanta rättsliga instrument, för att undvika risken att det utseende som föreskrivs i detta direktiv blir mindre ändamålsenligt och för att utnyttja de synergier som det innebär att ha ett utsett verksamhetsställe eller ett rättsligt ombud för mottagande, efterlevnad och verkställighet av beslut och förelägganden som omfattas av detta direktiv, inbegripet enligt förordning (EU) 2023/1543, direktiv 2014/41/EU och den konvention som upprättats av rådet i enlighet med artikel 34 i fördraget om Europeiska unionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater. Att utse ett utsett verksamhetsställe eller ett rättsligt ombud, som också skulle kunna användas för att säkerställa efterlevnad av nationella rättsliga skyldigheter, skulle dessutom göra det möjligt att dra nytta av de synergier som uppkommer när man har en tydlig kontaktpunkt för att rikta framställningar till tjänsteleverantörer i syfte att samla in bevis i straffrättsliga förfaranden. |
| --- | --- |

(12)

Olika instrument som omfattas av avdelning V kapitel 4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är tillämpliga på samarbetet mellan medlemsstaterna vid insamling av bevis i straffrättsliga förfaranden. Till följd av de variationer som föreligger inom unionens område med frihet, säkerhet och rättvisa finns det ett behov att säkerställa att detta direktiv inte underlättar uppkomsten av ytterligare skillnader eller hinder för tillhandahållandet av tjänster på den inre marknaden genom att se till att tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster på medlemsstaternas territorium utser utsedda verksamhetsställen eller rättsliga ombud i medlemsstater som inte deltar i de berörda rättsliga instrumenten. Därför bör minst ett utsett verksamhetsställe eller ett rättsligt ombud utses i en medlemsstat som deltar i unionens relevanta rättsliga instrument, för att undvika risken att det utseende som föreskrivs i detta direktiv blir mindre ändamålsenligt och för att utnyttja de synergier som det innebär att ha ett utsett verksamhetsställe eller ett rättsligt ombud för mottagande, efterlevnad och verkställighet av beslut och förelägganden som omfattas av detta direktiv, inbegripet enligt förordning (EU) 2023/1543, direktiv 2014/41/EU och den konvention som upprättats av rådet i enlighet med artikel 34 i fördraget om Europeiska unionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater. Att utse ett utsett verksamhetsställe eller ett rättsligt ombud, som också skulle kunna användas för att säkerställa efterlevnad av nationella rättsliga skyldigheter, skulle dessutom göra det möjligt att dra nytta av de synergier som uppkommer när man har en tydlig kontaktpunkt för att rikta framställningar till tjänsteleverantörer i syfte att samla in bevis i straffrättsliga förfaranden.

| (13) | Det bör stå tjänsteleverantörer fritt att välja i vilken medlemsstat de utser sitt utsedda verksamhetsställe eller, i förekommande fall, sitt rättsliga ombud, och medlemsstaterna bör inte kunna begränsa denna valfrihet, till exempel genom att införa en skyldighet att utse det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet på deras territorium. Detta direktiv bör dock också innehålla vissa begränsningar av tjänsteleverantörernas valfrihet, i synnerhet att det utsedda verksamhetsstället bör vara etablerat – eller, i förekommande fall, det rättsliga ombudet ha sin hemvist – i en medlemsstat där tjänsteleverantören tillhandahåller tjänster eller är etablerad, samt fastställa en skyldighet att utse ett utsett verksamhetsställe eller ett rättsligt ombud i en av de medlemsstater som deltar i ett rättsligt instrument som avses i detta direktiv. Enbart det faktum att ett rättsligt ombud har utsetts bör inte anses utgöra etablering av tjänsteleverantören. |
| --- | --- |

(13)

Det bör stå tjänsteleverantörer fritt att välja i vilken medlemsstat de utser sitt utsedda verksamhetsställe eller, i förekommande fall, sitt rättsliga ombud, och medlemsstaterna bör inte kunna begränsa denna valfrihet, till exempel genom att införa en skyldighet att utse det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet på deras territorium. Detta direktiv bör dock också innehålla vissa begränsningar av tjänsteleverantörernas valfrihet, i synnerhet att det utsedda verksamhetsstället bör vara etablerat – eller, i förekommande fall, det rättsliga ombudet ha sin hemvist – i en medlemsstat där tjänsteleverantören tillhandahåller tjänster eller är etablerad, samt fastställa en skyldighet att utse ett utsett verksamhetsställe eller ett rättsligt ombud i en av de medlemsstater som deltar i ett rättsligt instrument som avses i detta direktiv. Enbart det faktum att ett rättsligt ombud har utsetts bör inte anses utgöra etablering av tjänsteleverantören.

| (14) | De tjänsteleverantörer som är mest relevanta när det gäller insamling av bevis i straffrättsliga förfaranden är leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster och specifika leverantörer av informationssamhällets tjänster som underlättar interaktion mellan användare. Båda dessa grupper bör därför omfattas av detta direktiv. Elektroniska kommunikationstjänster definieras i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1972 (10) och omfattar interpersonella kommunikationstjänster såsom VoIP, meddelandetjänster och e-posttjänster. Det här direktivet bör vara tillämpligt på andra leverantörer av informationssamhällets tjänster i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 (11) som inte kan betecknas som leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster men som erbjuder sina användare möjligheten att kommunicera med varandra eller erbjuder sina användare tjänster som kan användas för att lagra eller på annat sätt behandla uppgifter för deras räkning. Detta skulle vara i linje med de begrepp som används i Europarådets konvention om it-relaterad brottslighet (ETS nr 185), utfärdad i Budapest den 23 november 2001, även kallad Budapestkonventionen. Uppgiftsbehandling bör förstås i teknisk mening, alltså som skapande eller manipulation av uppgifter, det vill säga teknisk bearbetning för att framställa eller ändra uppgifter med hjälp av datorernas bearbetningskapacitet.
  De kategorier av tjänsteleverantörer som omfattas av det här direktivet bör till exempel inkludera marknadsplatser online som ger konsumenter och företag möjlighet att kommunicera med varandra och andra värdtjänster, även när tjänsten tillhandahålls via molntjänster, liksom plattformar för onlinespel. Om en leverantör av informationssamhällets tjänster inte ger sina användare möjlighet att kommunicera med varandra utan endast med tjänsteleverantören, eller inte ger en möjlighet att lagra eller på annat sätt behandla uppgifter, eller om lagringen av uppgifter inte är en avgörande komponent, det vill säga en väsentlig del, av den tjänst som tillhandahålls användarna, såsom juridiska tjänster, dataarkitekturtjänster och bokföringstjänster som tillhandahålls online på distans, bör den inte omfattas av definitionen av tjänsteleverantör i det här direktivet, även om de tjänster som tillhandahålls av den tjänsteleverantören är informationssamhällets tjänster i den mening som avses i direktiv (EU) 2015/1535. |
| --- | --- |

(14)

De tjänsteleverantörer som är mest relevanta när det gäller insamling av bevis i straffrättsliga förfaranden är leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster och specifika leverantörer av informationssamhällets tjänster som underlättar interaktion mellan användare. Båda dessa grupper bör därför omfattas av detta direktiv. Elektroniska kommunikationstjänster definieras i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1972 (10) och omfattar interpersonella kommunikationstjänster såsom VoIP, meddelandetjänster och e-posttjänster. Det här direktivet bör vara tillämpligt på andra leverantörer av informationssamhällets tjänster i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 (11) som inte kan betecknas som leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster men som erbjuder sina användare möjligheten att kommunicera med varandra eller erbjuder sina användare tjänster som kan användas för att lagra eller på annat sätt behandla uppgifter för deras räkning. Detta skulle vara i linje med de begrepp som används i Europarådets konvention om it-relaterad brottslighet (ETS nr 185), utfärdad i Budapest den 23 november 2001, även kallad Budapestkonventionen. Uppgiftsbehandling bör förstås i teknisk mening, alltså som skapande eller manipulation av uppgifter, det vill säga teknisk bearbetning för att framställa eller ändra uppgifter med hjälp av datorernas bearbetningskapacitet.

De kategorier av tjänsteleverantörer som omfattas av det här direktivet bör till exempel inkludera marknadsplatser online som ger konsumenter och företag möjlighet att kommunicera med varandra och andra värdtjänster, även när tjänsten tillhandahålls via molntjänster, liksom plattformar för onlinespel. Om en leverantör av informationssamhällets tjänster inte ger sina användare möjlighet att kommunicera med varandra utan endast med tjänsteleverantören, eller inte ger en möjlighet att lagra eller på annat sätt behandla uppgifter, eller om lagringen av uppgifter inte är en avgörande komponent, det vill säga en väsentlig del, av den tjänst som tillhandahålls användarna, såsom juridiska tjänster, dataarkitekturtjänster och bokföringstjänster som tillhandahålls online på distans, bör den inte omfattas av definitionen av tjänsteleverantör i det här direktivet, även om de tjänster som tillhandahålls av den tjänsteleverantören är informationssamhällets tjänster i den mening som avses i direktiv (EU) 2015/1535.

| (15) | Leverantörer av internetinfrastrukturtjänster som rör tilldelning av namn och nummer, såsom domännamnsregister och domännamnsregistratorer samt leverantörer av integritetstjänster och proxytjänster, eller regionala internetregister över IP-adresser, är särskilt relevanta när det gäller att identifiera aktörer bakom skadliga eller komprometterade webbplatser. De innehar uppgifter som skulle kunna göra det möjligt att identifiera en person eller enhet som ligger bakom en webbplats som används för brottslig verksamhet, eller offret för brottslig verksamhet. |
| --- | --- |

(15)

Leverantörer av internetinfrastrukturtjänster som rör tilldelning av namn och nummer, såsom domännamnsregister och domännamnsregistratorer samt leverantörer av integritetstjänster och proxytjänster, eller regionala internetregister över IP-adresser, är särskilt relevanta när det gäller att identifiera aktörer bakom skadliga eller komprometterade webbplatser. De innehar uppgifter som skulle kunna göra det möjligt att identifiera en person eller enhet som ligger bakom en webbplats som används för brottslig verksamhet, eller offret för brottslig verksamhet.

| (16) | Medlemsstaterna bör säkerställa att tjänsteleverantörer som är etablerade eller erbjuder tjänster på deras territorium ger sina utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud de befogenheter och resurser som krävs för att efterleva beslut och förelägganden som omfattas av detta direktiv och som mottas från en medlemsstat. Medlemsstaterna bör också kontrollera att de utsedda verksamhetsställena eller rättsliga ombuden med hemvist på deras territorium av tjänsteleverantörerna har fått de befogenheter och resurser som krävs för att efterleva beslut och förelägganden som omfattas av detta direktiv och som mottas från en medlemsstat och att de samarbetar med de behöriga myndigheterna vid mottagandet av dessa beslut och förelägganden, i enlighet med den tillämpliga rättsliga ramen. Avsaknad av sådana åtgärder eller brister i dem bör inte kunna anföras som skäl för att rättfärdiga bristande efterlevnad av beslut eller förelägganden som omfattas av detta direktiv.
  Dessutom bör tjänsteleverantörer inte kunna rättfärdiga sin bristande efterlevnad av skyldigheter som följer av den tillämpliga rättsliga ramen vid mottagande av beslut eller förelägganden som omfattas av detta direktiv med hänvisning till att interna rutiner saknas eller är ineffektiva, eftersom de är ansvariga för att tillhandahålla de befogenheter och resurser som krävs för att garantera efterlevnad av sådana beslut och förelägganden. Utsedda verksamhetsställen eller rättsliga ombud bör inte heller kunna rättfärdiga sådan bristande efterlevnad genom att till exempel hävda att de inte har befogenhet att lämna uppgifter. I detta syfte bör medlemsstaterna säkerställa att både det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet och tjänsteleverantören kan hållas solidariskt ansvariga för bristande efterlevnad av de skyldigheter som följer av den tillämpliga rättsliga ramen vid mottagande av beslut och förelägganden som omfattas av detta direktiv, så att var och en av dem kan bli föremål för sanktioner för att någon av dem brustit i efterlevnad. I synnerhet bör det inte vara möjligt för tjänsteleverantören eller det utsedda verksamhetsstället, eller i förekommande fall det rättsliga ombudet, att använda avsaknaden av lämpliga interna rutiner mellan tjänsteleverantören och det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet som motivering för sin bristande efterlevnad av dessa skyldigheter. Solidariskt ansvar bör inte gälla för något som tjänsteleverantören eller det utsedda verksamhetsstället, eller i förekommande fall det rättsliga ombudet, har gjort eller försummat att göra som utgör ett brott i den medlemsstat som tillämpar sanktionerna. |
| --- | --- |

(16)

Medlemsstaterna bör säkerställa att tjänsteleverantörer som är etablerade eller erbjuder tjänster på deras territorium ger sina utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud de befogenheter och resurser som krävs för att efterleva beslut och förelägganden som omfattas av detta direktiv och som mottas från en medlemsstat. Medlemsstaterna bör också kontrollera att de utsedda verksamhetsställena eller rättsliga ombuden med hemvist på deras territorium av tjänsteleverantörerna har fått de befogenheter och resurser som krävs för att efterleva beslut och förelägganden som omfattas av detta direktiv och som mottas från en medlemsstat och att de samarbetar med de behöriga myndigheterna vid mottagandet av dessa beslut och förelägganden, i enlighet med den tillämpliga rättsliga ramen. Avsaknad av sådana åtgärder eller brister i dem bör inte kunna anföras som skäl för att rättfärdiga bristande efterlevnad av beslut eller förelägganden som omfattas av detta direktiv.

Dessutom bör tjänsteleverantörer inte kunna rättfärdiga sin bristande efterlevnad av skyldigheter som följer av den tillämpliga rättsliga ramen vid mottagande av beslut eller förelägganden som omfattas av detta direktiv med hänvisning till att interna rutiner saknas eller är ineffektiva, eftersom de är ansvariga för att tillhandahålla de befogenheter och resurser som krävs för att garantera efterlevnad av sådana beslut och förelägganden. Utsedda verksamhetsställen eller rättsliga ombud bör inte heller kunna rättfärdiga sådan bristande efterlevnad genom att till exempel hävda att de inte har befogenhet att lämna uppgifter. I detta syfte bör medlemsstaterna säkerställa att både det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet och tjänsteleverantören kan hållas solidariskt ansvariga för bristande efterlevnad av de skyldigheter som följer av den tillämpliga rättsliga ramen vid mottagande av beslut och förelägganden som omfattas av detta direktiv, så att var och en av dem kan bli föremål för sanktioner för att någon av dem brustit i efterlevnad. I synnerhet bör det inte vara möjligt för tjänsteleverantören eller det utsedda verksamhetsstället, eller i förekommande fall det rättsliga ombudet, att använda avsaknaden av lämpliga interna rutiner mellan tjänsteleverantören och det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet som motivering för sin bristande efterlevnad av dessa skyldigheter. Solidariskt ansvar bör inte gälla för något som tjänsteleverantören eller det utsedda verksamhetsstället, eller i förekommande fall det rättsliga ombudet, har gjort eller försummat att göra som utgör ett brott i den medlemsstat som tillämpar sanktionerna.

| (17) | Medlemsstaterna bör säkerställa att varje tjänsteleverantör som är etablerad eller erbjuder tjänster på deras territorium skriftligen underrättar centralmyndigheten, som utsetts i enlighet med detta direktiv, i den medlemsstat där dess utsedda verksamhetsställe är etablerat eller dess rättsliga ombud har sin hemvist om kontaktuppgifterna för det utsedda verksamhetsstället eller rättsliga ombudet och om eventuella ändringar av dessa. Underrättelsen bör också innehålla information om på vilka språk en framställan kan riktas till det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet, vilket bör inbegripa ett eller flera av de officiella språken som fastställs i nationell rätt i den medlemsstat där det utsedda verksamhetsstället är etablerat eller det rättsliga ombudet har sin hemvist, men kan också inbegripa andra officiella språk i unionen, såsom språket i den medlemsstat där de har sitt säte. Om en tjänsteleverantör utser flera utsedda verksamhetsställen eller flera rättsliga ombud i enlighet med detta direktiv bör medlemsstaterna säkerställa att en sådan tjänsteleverantör för varje utsett verksamhetsställe eller rättsligt ombud anger det exakta territoriella tillämpningsområdet för sitt utseende. Territoriet i samtliga medlemsstater som deltar i de instrument som omfattas av detta direktiv bör omfattas. Medlemsstaterna bör säkerställa att deras respektive behöriga myndigheter riktar alla sina beslut och förelägganden enligt detta direktiv till det utsedda verksamhetsställe eller det rättsliga ombud som tjänsteleverantören har angett. Medlemsstaterna bör säkerställa att den information som de underrättas om i enlighet med detta direktiv är allmänt tillgänglig på en särskild webbsida hos det europeiska straffrättsliga nätverket i syfte att underlätta samordningen mellan medlemsstaterna och användningen av de utsedda verksamhetsställena eller det rättsliga ombudet av myndigheter från en annan medlemsstat. Medlemsstaterna bör säkerställa att sådan information uppdateras regelbundet. Det bör också vara möjligt att ytterligare sprida informationen för att göra det lättare för behöriga myndigheter att få tillgång till denna information, till exempel via särskilda interna webbplatser eller forum och plattformar. |
| --- | --- |

(17)

Medlemsstaterna bör säkerställa att varje tjänsteleverantör som är etablerad eller erbjuder tjänster på deras territorium skriftligen underrättar centralmyndigheten, som utsetts i enlighet med detta direktiv, i den medlemsstat där dess utsedda verksamhetsställe är etablerat eller dess rättsliga ombud har sin hemvist om kontaktuppgifterna för det utsedda verksamhetsstället eller rättsliga ombudet och om eventuella ändringar av dessa. Underrättelsen bör också innehålla information om på vilka språk en framställan kan riktas till det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet, vilket bör inbegripa ett eller flera av de officiella språken som fastställs i nationell rätt i den medlemsstat där det utsedda verksamhetsstället är etablerat eller det rättsliga ombudet har sin hemvist, men kan också inbegripa andra officiella språk i unionen, såsom språket i den medlemsstat där de har sitt säte. Om en tjänsteleverantör utser flera utsedda verksamhetsställen eller flera rättsliga ombud i enlighet med detta direktiv bör medlemsstaterna säkerställa att en sådan tjänsteleverantör för varje utsett verksamhetsställe eller rättsligt ombud anger det exakta territoriella tillämpningsområdet för sitt utseende. Territoriet i samtliga medlemsstater som deltar i de instrument som omfattas av detta direktiv bör omfattas. Medlemsstaterna bör säkerställa att deras respektive behöriga myndigheter riktar alla sina beslut och förelägganden enligt detta direktiv till det utsedda verksamhetsställe eller det rättsliga ombud som tjänsteleverantören har angett. Medlemsstaterna bör säkerställa att den information som de underrättas om i enlighet med detta direktiv är allmänt tillgänglig på en särskild webbsida hos det europeiska straffrättsliga nätverket i syfte att underlätta samordningen mellan medlemsstaterna och användningen av de utsedda verksamhetsställena eller det rättsliga ombudet av myndigheter från en annan medlemsstat. Medlemsstaterna bör säkerställa att sådan information uppdateras regelbundet. Det bör också vara möjligt att ytterligare sprida informationen för att göra det lättare för behöriga myndigheter att få tillgång till denna information, till exempel via särskilda interna webbplatser eller forum och plattformar.

| (18) | Medlemsstaterna bör fastställa regler om sanktioner för överträdelse av nationella bestämmelser som antagits enligt detta direktiv och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de tillämpas. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna bör senast den dag som anges i detta direktiv anmäla dessa regler och åtgärder till kommissionen samt utan dröjsmål eventuella ändringar som berör dem. Medlemsstaterna bör också årligen informera kommissionen om tjänsteleverantörer som inte uppfyller kraven, relevanta verkställighetsåtgärder som vidtagits mot dem och påförda sanktioner. Sanktionerna bör under inga omständigheter leda till ett permanent eller tillfälligt förbud mot tillhandahållande av tjänster. Medlemsstaterna bör samordna sina åtgärder för tillsyn av efterlevnaden när en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i flera medlemsstater. Centralmyndigheter bör samarbeta för att säkerställa ett enhetligt och proportionellt tillvägagångssätt. Kommissionen bör vid behov underlätta sådan samordning och bör under alla omständigheter hållas underrättad om överträdelser. Detta direktiv reglerar inte avtalsarrangemangen för överföring eller ändring av ekonomiska konsekvenser mellan tjänsteleverantörer, utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud av sanktioner som påförs dem. |
| --- | --- |

(18)

Medlemsstaterna bör fastställa regler om sanktioner för överträdelse av nationella bestämmelser som antagits enligt detta direktiv och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de tillämpas. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna bör senast den dag som anges i detta direktiv anmäla dessa regler och åtgärder till kommissionen samt utan dröjsmål eventuella ändringar som berör dem. Medlemsstaterna bör också årligen informera kommissionen om tjänsteleverantörer som inte uppfyller kraven, relevanta verkställighetsåtgärder som vidtagits mot dem och påförda sanktioner. Sanktionerna bör under inga omständigheter leda till ett permanent eller tillfälligt förbud mot tillhandahållande av tjänster. Medlemsstaterna bör samordna sina åtgärder för tillsyn av efterlevnaden när en tjänsteleverantör erbjuder tjänster i flera medlemsstater. Centralmyndigheter bör samarbeta för att säkerställa ett enhetligt och proportionellt tillvägagångssätt. Kommissionen bör vid behov underlätta sådan samordning och bör under alla omständigheter hållas underrättad om överträdelser. Detta direktiv reglerar inte avtalsarrangemangen för överföring eller ändring av ekonomiska konsekvenser mellan tjänsteleverantörer, utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud av sanktioner som påförs dem.

| (19) | Vid fastställandet av lämpliga sanktioner för tjänsteleverantörers överträdelser bör de behöriga myndigheterna beakta alla relevanta omständigheter, såsom tjänsteleverantörens ekonomiska kapacitet, överträdelsens art, allvarlighetsgrad och varaktighet, huruvida den begåtts uppsåtligen eller av oaktsamhet samt huruvida tjänsteleverantören har hållits ansvarig för liknande tidigare överträdelser. I detta sammanhang bör särskild uppmärksamhet ägnas åt mikroföretag. |
| --- | --- |

(19)

Vid fastställandet av lämpliga sanktioner för tjänsteleverantörers överträdelser bör de behöriga myndigheterna beakta alla relevanta omständigheter, såsom tjänsteleverantörens ekonomiska kapacitet, överträdelsens art, allvarlighetsgrad och varaktighet, huruvida den begåtts uppsåtligen eller av oaktsamhet samt huruvida tjänsteleverantören har hållits ansvarig för liknande tidigare överträdelser. I detta sammanhang bör särskild uppmärksamhet ägnas åt mikroföretag.

| (20) | Detta direktiv påverkar inte nationella myndigheters befogenheter i civilrättsliga eller administrativa förfaranden, inte heller där sådana förfaranden kan leda till sanktioner. |
| --- | --- |

(20)

Detta direktiv påverkar inte nationella myndigheters befogenheter i civilrättsliga eller administrativa förfaranden, inte heller där sådana förfaranden kan leda till sanktioner.

| (21) | För att säkerställa en enhetlig tillämpning av detta direktiv bör ytterligare mekanismer för samordning mellan medlemsstaterna inrättas. För detta ändamål bör medlemsstaterna utse en eller flera centralmyndigheter som kan ge information och stöd till centralmyndigheter i andra medlemsstater i samband med tillämpningen av detta direktiv, i synnerhet när verkställighetsåtgärder enligt detta direktiv övervägs. Samordningsmekanismen bör säkerställa att berörda medlemsstater informeras om en medlemsstats avsikt att vidta en verkställighetsåtgärd. Dessutom bör medlemsstaterna säkerställa att centralmyndigheter kan förse varandra med all relevant information och stöd i en sådan situation och samarbeta med varandra där så är relevant. Samarbete mellan centralmyndigheter i samband med verkställighetsåtgärder kan innefatta samordning av en verkställighetsåtgärd mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater. Ett sådant samarbete bör syfta till att undvika positiva och negativa behörighetskonflikter. Vid samordning av verkställighetsåtgärder bör centralmyndigheterna vid behov även involvera kommissionen. Dessa myndigheters skyldighet att samarbeta bör inte påverka en enskild medlemsstats rätt att besluta om sanktioner mot tjänsteleverantörer som inte fullgör sina skyldigheter enligt detta direktiv. Att centralmyndigheter utses och information om dem offentliggörs skulle underlätta tjänsteleverantörernas anmälan av att de har utsett sitt utsedda verksamhetsställe eller rättsliga ombud och lämnande av kontaktuppgifter för detta till den medlemsstat där deras utsedda verksamhetsställe är etablerat eller deras rättsliga ombud har sin hemvist. I detta syfte bör medlemsstaterna underrätta kommissionen om sin eller sina utsedda centralmyndigheter, och kommissionen bör översända en förteckning över utsedda centralmyndigheter till medlemsstaterna och göra den tillgänglig för allmänheten. |
| --- | --- |

(21)

För att säkerställa en enhetlig tillämpning av detta direktiv bör ytterligare mekanismer för samordning mellan medlemsstaterna inrättas. För detta ändamål bör medlemsstaterna utse en eller flera centralmyndigheter som kan ge information och stöd till centralmyndigheter i andra medlemsstater i samband med tillämpningen av detta direktiv, i synnerhet när verkställighetsåtgärder enligt detta direktiv övervägs. Samordningsmekanismen bör säkerställa att berörda medlemsstater informeras om en medlemsstats avsikt att vidta en verkställighetsåtgärd. Dessutom bör medlemsstaterna säkerställa att centralmyndigheter kan förse varandra med all relevant information och stöd i en sådan situation och samarbeta med varandra där så är relevant. Samarbete mellan centralmyndigheter i samband med verkställighetsåtgärder kan innefatta samordning av en verkställighetsåtgärd mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater. Ett sådant samarbete bör syfta till att undvika positiva och negativa behörighetskonflikter. Vid samordning av verkställighetsåtgärder bör centralmyndigheterna vid behov även involvera kommissionen. Dessa myndigheters skyldighet att samarbeta bör inte påverka en enskild medlemsstats rätt att besluta om sanktioner mot tjänsteleverantörer som inte fullgör sina skyldigheter enligt detta direktiv. Att centralmyndigheter utses och information om dem offentliggörs skulle underlätta tjänsteleverantörernas anmälan av att de har utsett sitt utsedda verksamhetsställe eller rättsliga ombud och lämnande av kontaktuppgifter för detta till den medlemsstat där deras utsedda verksamhetsställe är etablerat eller deras rättsliga ombud har sin hemvist. I detta syfte bör medlemsstaterna underrätta kommissionen om sin eller sina utsedda centralmyndigheter, och kommissionen bör översända en förteckning över utsedda centralmyndigheter till medlemsstaterna och göra den tillgänglig för allmänheten.

| (22) | Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att undanröja hinder för det fria tillhandahållandet av tjänster inom ramen för insamling av elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dessa tjänsters gränslösa karaktär, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(22)

Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att undanröja hinder för det fria tillhandahållandet av tjänster inom ramen för insamling av elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dessa tjänsters gränslösa karaktär, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

| (23) | Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 42.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 (12) och avgav ett yttrande den 6 november 2019 (13). |
| --- | --- |

(23)

Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 42.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 (12) och avgav ett yttrande den 6 november 2019 (13).

| (24) | Kommissionen bör göra en utvärdering av detta direktiv, vilken bör grunda sig på de fem kriterierna effektivitet, ändamålsenlighet, relevans, enhetlighet och EU-mervärde, och den utvärderingen bör ligga till grund för konsekvensbedömningar av möjliga framtida åtgärder. Utvärderingen bör ha slutförts senast den 18 augusti 2029, för att möjliggöra insamling av tillräckliga uppgifter om dess praktiska genomförande. Information bör samlas in regelbundet för att utgöra underlag för utvärderingen av detta direktiv. |
| --- | --- |

(24)

Kommissionen bör göra en utvärdering av detta direktiv, vilken bör grunda sig på de fem kriterierna effektivitet, ändamålsenlighet, relevans, enhetlighet och EU-mervärde, och den utvärderingen bör ligga till grund för konsekvensbedömningar av möjliga framtida åtgärder. Utvärderingen bör ha slutförts senast den 18 augusti 2029, för att möjliggöra insamling av tillräckliga uppgifter om dess praktiska genomförande. Information bör samlas in regelbundet för att utgöra underlag för utvärderingen av detta direktiv.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Innehåll och tillämpningsområde

1.   I detta direktiv fastställs regler för att utse utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud för vissa tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster i unionen, för mottagande, efterlevnad och verkställighet av beslut och förelägganden som utfärdas av behöriga myndigheter i medlemsstaterna i syfte att samla in elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden.

2.   Detta direktiv är tillämpligt på beslut och förelägganden för insamling av elektroniska bevis på grundval av förordning (EU) 2023/1543, direktiv 2014/41/EU och den konvention som upprättats av rådet i enlighet med artikel 34 i fördraget om Europeiska unionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater. Detta direktiv är även tillämpligt på beslut och förelägganden för insamling av elektroniska bevis på grundval av nationell rätt som en medlemsstat riktar till en fysisk eller juridisk person som agerar som rättsligt ombud eller som utsett verksamhetsställe åt en tjänsteleverantör på den medlemsstatens territorium.

3.   Detta direktiv påverkar inte de nationella myndigheternas befogenheter att i enlighet med unionsrätten och nationell rätt rikta framställningar direkt till tjänsteleverantörer som är etablerade på deras territorium i syfte att samla in elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden.

4.   Medlemsstaterna får inte ålägga tjänsteleverantörer ytterligare skyldigheter utöver dem som följer av detta direktiv, i synnerhet i fråga om att utse utsedda verksamhetsställen eller rättsliga ombud, för de ändamål som anges i punkt 1.

5.   Detta direktiv är tillämpligt på tjänsteleverantörer enligt definitionen i artikel 2.1 som erbjuder sina tjänster i unionen. Det är inte tillämpligt på tjänsteleverantörer som är etablerade på en enda medlemsstats territorium och som erbjuder tjänster uteslutande på den medlemsstatens territorium.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv gäller följande definitioner:

| 1. | tjänsteleverantör: en fysisk eller juridisk person som tillhandahåller en eller flera av följande kategorier av tjänster, med undantag för finansiella tjänster som avses i artikel 2.2 b i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG (14):






  a) | Elektroniska kommunikationstjänster enligt definitionen i artikel 2.4 i direktiv (EU) 2018/1972. |
| --- | --- | --- |

1.

tjänsteleverantör: en fysisk eller juridisk person som tillhandahåller en eller flera av följande kategorier av tjänster, med undantag för finansiella tjänster som avses i artikel 2.2 b i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG (14):

tjänsteleverantör

14

a)

Elektroniska kommunikationstjänster enligt definitionen i artikel 2.4 i direktiv (EU) 2018/1972.

| b) | Tjänster för internetdomännamn och IP-numrering, såsom tjänster för tilldelning av IP-adresser, tjänster för domännamnsregister, tjänster för domännamnsregistratorer och domännamnsrelaterade integritets- och proxytjänster. |
| --- | --- |

b)

Tjänster för internetdomännamn och IP-numrering, såsom tjänster för tilldelning av IP-adresser, tjänster för domännamnsregister, tjänster för domännamnsregistratorer och domännamnsrelaterade integritets- och proxytjänster.

| c) | Andra av informationssamhällets tjänster enligt artikel 1.1 b i direktiv (EU) 2015/1535 som






  i) | gör det möjligt för användarna att kommunicera med varandra, eller |
| --- | --- | --- |

c)

Andra av informationssamhällets tjänster enligt artikel 1.1 b i direktiv (EU) 2015/1535 som

i)

gör det möjligt för användarna att kommunicera med varandra, eller

| ii) | gör det möjligt att lagra eller på annat sätt behandla uppgifter på uppdrag av de användare till vilka tjänsten tillhandahålls, förutsatt att datalagringen är en avgörande komponent i den tjänst som tillhandahålls användaren. |
| --- | --- |

ii)

gör det möjligt att lagra eller på annat sätt behandla uppgifter på uppdrag av de användare till vilka tjänsten tillhandahålls, förutsatt att datalagringen är en avgörande komponent i den tjänst som tillhandahålls användaren.

| 2. | erbjudande av tjänster på en medlemsstats territorium:






  a) | att göra det möjligt för fysiska eller juridiska personer i en medlemsstat att använda de tjänster som förtecknas i punkt 1, och |
| --- | --- | --- |

2.

erbjudande av tjänster på en medlemsstats territorium:

a)

att göra det möjligt för fysiska eller juridiska personer i en medlemsstat att använda de tjänster som förtecknas i punkt 1, och

| b) | att ha en betydande anknytning, baserad på specifika faktiska kriterier, till den medlemsstat som avses i led a; en sådan betydande anknytning ska anses föreligga om tjänsteleverantören har ett verksamhetsställe i den medlemsstaten eller, i avsaknad av ett sådant verksamhetsställe, om det finns ett betydande antal användare den medlemsstaten eller om verksamheten är inriktad på den medlemsstaten. |
| --- | --- |

b)

att ha en betydande anknytning, baserad på specifika faktiska kriterier, till den medlemsstat som avses i led a; en sådan betydande anknytning ska anses föreligga om tjänsteleverantören har ett verksamhetsställe i den medlemsstaten eller, i avsaknad av ett sådant verksamhetsställe, om det finns ett betydande antal användare den medlemsstaten eller om verksamheten är inriktad på den medlemsstaten.

| 3. | erbjuda tjänster i unionen:






  a) | att göra det möjligt för fysiska eller juridiska personer i en medlemsstat att använda de tjänster som förtecknas i punkt 1, och |
| --- | --- | --- |

3.

erbjuda tjänster i unionen:

a)

att göra det möjligt för fysiska eller juridiska personer i en medlemsstat att använda de tjänster som förtecknas i punkt 1, och

| b) | att ha en betydande anknytning, baserad på specifika faktiska kriterier, till den medlemsstat som avses i led a; en sådan betydande anknytning ska anses föreligga om tjänsteleverantören har ett verksamhetsställe i en medlemsstat eller, i avsaknad av ett sådant verksamhetsställe, om det finns ett betydande antal användare i en eller flera medlemsstater eller om verksamheten är inriktad på en eller flera medlemsstater. |
| --- | --- |

b)

att ha en betydande anknytning, baserad på specifika faktiska kriterier, till den medlemsstat som avses i led a; en sådan betydande anknytning ska anses föreligga om tjänsteleverantören har ett verksamhetsställe i en medlemsstat eller, i avsaknad av ett sådant verksamhetsställe, om det finns ett betydande antal användare i en eller flera medlemsstater eller om verksamheten är inriktad på en eller flera medlemsstater.

| 4. | verksamhetsställe: en enhet som de facto utövar ekonomisk verksamhet under en obegränsad tid genom en stabil infrastruktur varifrån tillhandahållandet av tjänster genomförs eller verksamheten förvaltas. |
| --- | --- |

4.

verksamhetsställe: en enhet som de facto utövar ekonomisk verksamhet under en obegränsad tid genom en stabil infrastruktur varifrån tillhandahållandet av tjänster genomförs eller verksamheten förvaltas.

verksamhetsställe

| 5. | utsett verksamhetsställe: ett verksamhetsställe med ställning som juridisk person vilket skriftligen utsetts av en tjänsteleverantör som är etablerad i en medlemsstat, och vilket deltar i ett rättsligt instrument som avses i artikel 1.2, för de ändamål som avses i artiklarna 1.1 och 3.1. |
| --- | --- |

5.

utsett verksamhetsställe: ett verksamhetsställe med ställning som juridisk person vilket skriftligen utsetts av en tjänsteleverantör som är etablerad i en medlemsstat, och vilket deltar i ett rättsligt instrument som avses i artikel 1.2, för de ändamål som avses i artiklarna 1.1 och 3.1.

utsett verksamhetsställe

| 6. | rättsligt ombud: en fysisk eller juridisk person som skriftligen utsetts av en tjänsteleverantör som inte är etablerad i en medlemsstat, och som deltar i ett rättsligt instrument som avses i artikel 1.2, för de ändamål som avses i artiklarna 1.1 och 3.1. |
| --- | --- |

6.

rättsligt ombud: en fysisk eller juridisk person som skriftligen utsetts av en tjänsteleverantör som inte är etablerad i en medlemsstat, och som deltar i ett rättsligt instrument som avses i artikel 1.2, för de ändamål som avses i artiklarna 1.1 och 3.1.

rättsligt ombud

Artikel 3

Utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud

1.   Medlemsstaterna ska säkerställa att tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster i unionen utser minst en mottagare för mottagande, efterlevnad och verkställighet av beslut och förelägganden som omfattas av det tillämpningsområde som fastställs i artikel 1.2 (beslut och förelägganden som omfattas av det tillämpningsområde som fastställs i artikel 1.2) som utfärdats av medlemsstaternas behöriga myndigheter för insamling av bevis i straffrättsliga förfaranden, enligt följande:

| a) | För tjänsteleverantörer som är etablerade i unionen och som är juridiska personer ska de medlemsstater där tjänsteleverantörerna är etablerade säkerställa att dessa tjänsteleverantörer utser det eller de utsedda verksamhetsställen som ansvarar för den verksamhet som beskrivs i inledningen till denna punkt. |
| --- | --- |

a)

För tjänsteleverantörer som är etablerade i unionen och som är juridiska personer ska de medlemsstater där tjänsteleverantörerna är etablerade säkerställa att dessa tjänsteleverantörer utser det eller de utsedda verksamhetsställen som ansvarar för den verksamhet som beskrivs i inledningen till denna punkt.

| b) | För tjänsteleverantörer som inte är etablerade i unionen och som är juridiska personer ska medlemsstaterna säkerställa att sådana tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster på deras territorium utser det eller de rättsliga ombud som ansvarar för den verksamhet som beskrivs i inledningen till denna punkt i de medlemsstater som deltar i de instrument som avses i artikel 1.2. |
| --- | --- |

b)

För tjänsteleverantörer som inte är etablerade i unionen och som är juridiska personer ska medlemsstaterna säkerställa att sådana tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster på deras territorium utser det eller de rättsliga ombud som ansvarar för den verksamhet som beskrivs i inledningen till denna punkt i de medlemsstater som deltar i de instrument som avses i artikel 1.2.

| c) | För tjänsteleverantörer som är etablerade i medlemsstater som inte deltar i de instrument som avses i artikel 1.2 ska medlemsstaterna säkerställa att de tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster på deras territorium utser det eller de rättsliga ombud som ansvarar för den verksamhet som beskrivs i inledningen till denna punkt i de medlemsstater som deltar i sådana instrument. |
| --- | --- |

c)

För tjänsteleverantörer som är etablerade i medlemsstater som inte deltar i de instrument som avses i artikel 1.2 ska medlemsstaterna säkerställa att de tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster på deras territorium utser det eller de rättsliga ombud som ansvarar för den verksamhet som beskrivs i inledningen till denna punkt i de medlemsstater som deltar i sådana instrument.

2.   Medlemsstaterna ska säkerställa att de mottagare som avses i punkt 1

| a) | är etablerade eller har sin hemvist i en medlemsstat där tjänsteleverantörerna erbjuder sina tjänster, och |
| --- | --- |

a)

är etablerade eller har sin hemvist i en medlemsstat där tjänsteleverantörerna erbjuder sina tjänster, och

| b) | kan bli föremål för verkställighetsförfaranden. |
| --- | --- |

b)

kan bli föremål för verkställighetsförfaranden.

3.   Medlemsstaterna ska säkerställa att beslut och förelägganden som omfattas av det tillämpningsområde som fastställs i artikel 1.2 riktas till det utsedda verksamhetsställe eller rättsliga ombud som utsetts för det ändamålet i enlighet med punkt 1 i den här artikeln.

4.   Medlemsstaterna ska säkerställa att tjänsteleverantörer som är etablerade eller erbjuder tjänster på deras territorium ger sina utsedda verksamhetsställen och rättsliga ombud de befogenheter och resurser som krävs för att efterleva beslut och förelägganden som omfattas av det tillämpningsområde som fastställs i artikel 1.2 och som mottas från en medlemsstat. Medlemsstaterna ska också kontrollera att de utsedda verksamhetsställen som är etablerade på eller rättsliga ombud som har sin hemvist på deras territorium av tjänsteleverantörerna har fått de befogenheter och resurser som krävs för att efterleva dessa beslut och förelägganden som mottas från en medlemsstat och att de samarbetar med de behöriga myndigheterna vid mottagandet av dessa beslut och förelägganden, i enlighet med den tillämpliga rättsliga ramen.

5.   Medlemsstaterna ska säkerställa att både det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet och tjänsteleverantören kan hållas solidariskt ansvariga för bristande efterlevnad av de skyldigheter som följer av den tillämpliga rättsliga ramen vid mottagande av beslut och förelägganden som omfattas av det tillämpningsområde som fastställs i artikel 1.2, så att var och en av dem kan bli föremål för sanktioner för att någon av dem brustit i efterlevnad. Medlemsstaterna ska i synnerhet säkerställa att det inte är möjligt för tjänsteleverantören eller det utsedda verksamhetsstället, eller i förekommande fall det rättsliga ombudet, att använda avsaknaden av lämpliga interna rutiner mellan tjänsteleverantören och det utsedda verksamhetsstället eller det rättsliga ombudet för att rättfärdiga sin bristande efterlevnad av dessa skyldigheter. Solidariskt ansvar ska inte gälla för något som antingen tjänsteleverantören eller det utsedda verksamhetsstället, eller det rättsliga ombudet i förekommande fall, har gjort eller försummat att göra och som utgör ett brott i den medlemsstat som påför sanktionerna.

6.   Medlemsstaterna ska säkerställa att tjänsteleverantörer som erbjuder tjänster i unionen den 18 februari 2026 är skyldiga att utse utsedda verksamhetsställen eller rättsliga ombud senast den 18 augusti 2026 och att tjänsteleverantörer som börjar erbjuda tjänster i unionen efter den 18 februari 2026 är skyldiga att utse utsedda verksamhetsställen eller rättsliga ombud inom sex månader efter den dag då de börjar erbjuda tjänster i unionen.

Artikel 4

Underrättelser och språk

1.   Medlemsstaterna ska säkerställa att varje tjänsteleverantör som är etablerad eller erbjuder tjänster på deras territorium skriftligen underrättar den centralmyndighet som utsetts i enlighet med artikel 6 i den medlemsstat där dess utsedda verksamhetsställe är etablerat eller där dess rättsliga ombud har sin hemvist om kontaktuppgifterna för det verksamhetsstället eller rättsliga ombudet och om eventuella ändringar av dessa.

2.   I den underrättelse som avses i punkt 1 ska det anges på vilket eller vilka av unionens officiella språk, i enlighet med rådets förordning nr 1 (15), som framställningar kan riktas till det rättsliga ombudet eller utsedda verksamhetsstället. Dessa språk ska inbegripa ett eller flera av de officiella språk som fastställs i nationell rätt i den medlemsstat där det utsedda verksamhetsstället är etablerat eller det rättsliga ombudet har sin hemvist.

3.   Om en tjänsteleverantör utser flera utsedda verksamhetsställen eller flera rättsliga ombud i enlighet med artikel 3.1 ska medlemsstaterna säkerställa att en sådan tjänsteleverantör i den underrättelse som avses i punkt 1 i den här artikeln anger det exakta territoriella tillämpningsområdet för utseendet av dessa utsedda verksamhetsställen eller rättsliga ombud. I underrättelsen ska det anges på vilket eller vilka av de officiella språken i unionen eller medlemsstaterna som framställningar kan riktas till vart och ett av de utsedda verksamhetsställena eller de rättsliga ombuden.

4.   Medlemsstaterna ska säkerställa att den information som de underrättas om i enlighet med denna artikel offentliggörs på en särskild webbsida hos det europeiska straffrättsliga nätverket. Medlemsstaterna ska säkerställa att denna information uppdateras regelbundet. Informationen får spridas vidare i syfte att underlätta de behöriga myndigheternas åtkomst till den.

Artikel 5

Sanktioner

Medlemsstaterna ska fastställa regler om sanktioner för överträdelse av nationella bestämmelser som antagits enligt artiklarna 3 och 4 och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de tillämpas. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska till kommissionen anmäla dessa regler och åtgärder senast den 18 februari 2026 samt utan dröjsmål eventuella ändringar som berör dem. Medlemsstaterna ska också årligen informera kommissionen om tjänsteleverantörer som inte uppfyller kraven, relevanta verkställighetsåtgärder som vidtagits mot dem och påförda sanktioner.

Artikel 6

Centralmyndigheter

1.   Medlemsstaterna ska i enlighet med sina rättssystem utse en eller flera centralmyndigheter för att säkerställa att detta direktiv tillämpas på ett enhetligt och proportionellt sätt.

2.   Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om den eller de centralmyndigheter som de utser enligt punkt 1. Kommissionen ska översända en förteckning över utsedda centralmyndigheter till medlemsstaterna och göra den tillgänglig för allmänheten.

3.   Medlemsstaterna ska säkerställa att deras centralmyndigheter samordnar och samarbetar med varandra och vid behov med kommissionen, och att centralmyndigheterna förser varandra med lämplig information och lämpligt stöd i syfte att tillämpa detta direktiv på ett enhetligt och proportionellt sätt. Sådan samordning, sådant samarbete och sådant tillhandahållande av information och stöd ska i synnerhet omfatta verkställighetsåtgärder.

Artikel 7

Införlivande

1.   Medlemsstaterna ska senast den 18 februari 2026 sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska genast underrätta kommissionen om texten till dessa bestämmelser.

2.   När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.

3.   Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om texten till de bestämmelser i nationell rätt som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 8

Utvärdering

Senast den 18 augusti 2029 ska kommissionen göra en utvärdering av detta direktiv. Kommissionen ska översända utvärderingsrapporten till Europaparlamentet och rådet. Utvärderingen ska genomföras i enlighet med kommissionens riktlinjer om bättre lagstiftning. Medlemsstaterna ska förse kommissionen med de uppgifter som är nödvändiga för att utarbeta denna rapport.

Artikel 9

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Europeiska unionens officiella tidning

Artikel 10

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med fördragen.

Utfärdat i Strasbourg den 12 juli 2023.

På Europaparlamentets vägnar

R. METSOLA

Ordförande

På rådets vägnar

P. NAVARRO RÍOS

Ordförande

---

(1)  
  EUT C 367, 10.10.2018, s. 88.

1

(2)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 13 juni 2023 (ännu inte offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 27 juni 2023.

2

(3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning) (EUT L 119, 4.5.2016, s. 1).

3

(4)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation) (EGT L 201, 31.7.2002, s. 37).

4

(5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1543 av den 12 juli 2023 om europeiska utlämnandeorder och europeiska bevarandeorder för elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden och för verkställighet av fängelsestraff till följd av straffrättsliga förfaranden (se sidan 118 i detta nummer av EUT).

5

(6)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/41/EU av den 3 april 2014 om en europeisk utredningsorder på det straffrättsliga området (EUT L 130, 1.5.2014, s. 1).

6

(7)  Konvention, upprättad av rådet i enlighet med artikel 34 i Fördraget om Europeiska unionen, om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater (EGT C 197, 12.7.2000, s. 3) och dess protokoll (EGT C 326, 21.11.2001, s. 2).

7

(8)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 av den 12 december 2012 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (EUT L 351, 20.12.2012, s. 1).

8

(9)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/302 av den 28 februari 2018 om åtgärder mot omotiverad geoblockering och andra former av diskriminering på grund av kunders nationalitet, bosättningsort eller etableringsort på den inre marknaden och om ändring av förordningarna (EG) nr 2006/2004 och (EU) 2017/2394 samt direktiv 2009/22/EG (EUT L 60 I, 2.3.2018, s. 1).

9

(10)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1972 av den 11 december 2018 om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation (EUT L 321, 17.12.2018, s. 36).

10

(11)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 av den 9 september 2015 om ett informationsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (EUT L 241, 17.9.2015, s. 1).

11

(12)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 av den 23 oktober 2018 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter som utförs av unionens institutioner, organ och byråer och om det fria flödet av sådana uppgifter samt om upphävande av förordning (EG) nr 45/2001 och beslut nr 1247/2002/EG (EUT L 295, 21.11.2018, s. 39).

12

(13)  
  EUT C 32, 31.1.2020, s. 11.

13

(14)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG av den 12 december 2006 om tjänster på den inre marknaden (EUT L 376, 27.12.2006, s. 36).

14

(15)  Rådets förordning nr 1 om vilka språk som skall användas i Europeiska ekonomiska gemenskapen (EGT 17, 6.10.1958, s. 385).

15

---