# Europeiska unionens L 234/2023

| | ISSN 1977-0820 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | L 234 |
| | |
| Svensk utgåva | Lagstiftning | 66 årgången22 september 2023 |

ISSN 1977-0820

Europeiska unionens

officiella tidning

L 234

Svensk utgåva

Lagstiftning

66 årgången22 september 2023

---

| Innehållsförteckning | | I   Lagstiftningsakter | Sida |
| --- | --- | --- | --- |
| | | FÖRORDNINGAR |
| | * | Europaparlamentets och rådets förordning (eu) 2023/1804 av den 13 september 2023 om utbyggnad av infrastruktur för alternativa drivmedel och om upphävande av direktiv 2014/94/EU (
  1
  ) | 1 |
| | * | Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1805 av den 13 september 2023 om användning av förnybara och koldioxidsnåla bränslen för sjötransport och om ändring av direktiv 2009/16/EG (
  1
  ) | 48 |

Innehållsförteckning

I   Lagstiftningsakter

Sida

FÖRORDNINGAR

*

Europaparlamentets och rådets förordning (eu) 2023/1804 av den 13 september 2023 om utbyggnad av infrastruktur för alternativa drivmedel och om upphävande av direktiv 2014/94/EU (
  1
  )

1

1

*

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1805 av den 13 september 2023 om användning av förnybara och koldioxidsnåla bränslen för sjötransport och om ändring av direktiv 2009/16/EG (
  1
  )

1

48

| | | II   Icke-lagstiftningsakter |
| --- | --- | --- |
| | | FÖRORDNINGAR |
| | * | Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2023/1806 av den 20 september 2023 om ändring av genomförandeförordning (EU) 2019/73 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den provisoriska tull som införts på import av elcyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina | 101 |
| | * | Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2023/1807 av den 21 september 2023 om ändring av genomförandeförordning (EU) 2019/72 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av elcyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina | 103 |
| | * | Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2023/1808 av den 21 september 2023 om fastställande av mallen för tillhandahållande av information om planeringen av förebyggande åtgärder, beredskap och insatser avseende allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/2371 | 105 |
| | | BESLUT |
| | * | Kommissionens beslut (EU) 2023/1809 av den 14 september 2023 om fastställande av kriterier för EU-miljömärket för absorberande hygienprodukter och återanvändbara menskoppar
  [delgivet med nr C(2023) 6024]

   (
  1
  ) | 142 |
| | * | Kommissionens beslut (EU) 2023/1810 av den 19 september 2023 om en begäran om utvidgad kumulation mellan Kambodja och Vietnam, i enlighet med artikel 56.1 i delegerad förordning (EU) 2015/2446, vad gäller de ursprungsregler som används inom ramen för det allmänna preferenssystemet enligt delegerad förordning (EU) 2015/2446 för vissa material eller delar som används vid tillverkning av cyklar | 190 |
| | * | Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2023/1811 av den 20 september 2023 om ändring av genomförandebeslut (EU) 2020/1550 vad gäller inrättandet av kommissionens kontrollprogram för 2024 i medlemsstaterna för att verifiera tillämpningen av unionslagstiftningen om den jordbruksbaserade livsmedelskedjan | 196 |
| | | ARBETSORDNINGAR OCH RÄTTEGÅNGSREGLER |
| | * | Europeiska revisionsrättens beslut nr 37-2023 om allmänhetens tillgång till revisionsrättens handlingar | 200 |

II   Icke-lagstiftningsakter

FÖRORDNINGAR

*

Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2023/1806 av den 20 september 2023 om ändring av genomförandeförordning (EU) 2019/73 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den provisoriska tull som införts på import av elcyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina

101

*

Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2023/1807 av den 21 september 2023 om ändring av genomförandeförordning (EU) 2019/72 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av elcyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina

103

*

Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2023/1808 av den 21 september 2023 om fastställande av mallen för tillhandahållande av information om planeringen av förebyggande åtgärder, beredskap och insatser avseende allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/2371

105

BESLUT

*

Kommissionens beslut (EU) 2023/1809 av den 14 september 2023 om fastställande av kriterier för EU-miljömärket för absorberande hygienprodukter och återanvändbara menskoppar
  [delgivet med nr C(2023) 6024]

   (
  1
  )

[delgivet med nr C(2023) 6024]

1

142

*

Kommissionens beslut (EU) 2023/1810 av den 19 september 2023 om en begäran om utvidgad kumulation mellan Kambodja och Vietnam, i enlighet med artikel 56.1 i delegerad förordning (EU) 2015/2446, vad gäller de ursprungsregler som används inom ramen för det allmänna preferenssystemet enligt delegerad förordning (EU) 2015/2446 för vissa material eller delar som används vid tillverkning av cyklar

190

*

Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2023/1811 av den 20 september 2023 om ändring av genomförandebeslut (EU) 2020/1550 vad gäller inrättandet av kommissionens kontrollprogram för 2024 i medlemsstaterna för att verifiera tillämpningen av unionslagstiftningen om den jordbruksbaserade livsmedelskedjan

196

ARBETSORDNINGAR OCH RÄTTEGÅNGSREGLER

*

Europeiska revisionsrättens beslut nr 37-2023 om allmänhetens tillgång till revisionsrättens handlingar

200

| | | Rättelser |
| --- | --- | --- |
| | * | Rättelse till rådets beslut (Gusp) 2023/432 av den 25 februari 2023 om ändring av beslut 2014/145/Gusp om restriktiva åtgärder mot åtgärder som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende ( EUT L 59 I, 25.2.2023 ) | 206 |
| | * | Rättelse till rådets genomförandeförordning (EU) 2023/429 av den 25 februari 2023 om genomförande av förordning (EU) nr 269/2014 om restriktiva åtgärder med avseende på åtgärder som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende ( EUT L 100, 13.4.2023 ) | 207 |

Rättelser

*

Rättelse till rådets beslut (Gusp) 2023/432 av den 25 februari 2023 om ändring av beslut 2014/145/Gusp om restriktiva åtgärder mot åtgärder som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende ( EUT L 59 I, 25.2.2023 )

( EUT L 59 I, 25.2.2023 )

206

*

Rättelse till rådets genomförandeförordning (EU) 2023/429 av den 25 februari 2023 om genomförande av förordning (EU) nr 269/2014 om restriktiva åtgärder med avseende på åtgärder som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende ( EUT L 100, 13.4.2023 )

( EUT L 100, 13.4.2023 )

207

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES. |

---

(1)   Text av betydelse för EES.

1

| SV | De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.
  Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk. |
| --- | --- |

SV

De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.

Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk.

---

I Lagstiftningsakter

FÖRORDNINGAR

| 22.9.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 234/1 |
| --- | --- | --- | --- |

22.9.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 234/1

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (eu) 2023/1804

av den 13 september 2023

om utbyggnad av infrastruktur för alternativa drivmedel och om upphävande av direktiv 2014/94/EU

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 91,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och

av följande skäl:

| (1) | I Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/94/EU (4) fastställs en ram för utbyggnad av infrastrukturen för alternativa bränslen. Kommissionens meddelande av den 9 december 2020 med titeln Strategi för hållbar och smart mobilitet – att sätta EU-transporterna på rätt spår för framtiden pekar på den ojämna utvecklingen av laddnings- och tankningsinfrastruktur i hela unionen och bristen på driftskompatibilitet och användarvänlighet. Det påpekas att avsaknaden av en tydlig gemensam metod för att fastställa mål och anta åtgärder inom ramen för de nationella handlingsprogram som krävs enligt direktiv 2014/94/EU har lett till en situation där ambitionsnivån för målsättningar och politiska åtgärder skiljer sig markant mellan medlemsstaterna. Dessa olikheter har hindrat etableringen av ett omfattande och fullständigt nät av infrastruktur för alternativa drivmedel i hela unionen. |
| --- | --- |

(1)

I Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/94/EU (4) fastställs en ram för utbyggnad av infrastrukturen för alternativa bränslen. Kommissionens meddelande av den 9 december 2020 med titeln Strategi för hållbar och smart mobilitet – att sätta EU-transporterna på rätt spår för framtiden pekar på den ojämna utvecklingen av laddnings- och tankningsinfrastruktur i hela unionen och bristen på driftskompatibilitet och användarvänlighet. Det påpekas att avsaknaden av en tydlig gemensam metod för att fastställa mål och anta åtgärder inom ramen för de nationella handlingsprogram som krävs enligt direktiv 2014/94/EU har lett till en situation där ambitionsnivån för målsättningar och politiska åtgärder skiljer sig markant mellan medlemsstaterna. Dessa olikheter har hindrat etableringen av ett omfattande och fullständigt nät av infrastruktur för alternativa drivmedel i hela unionen.

| (2) | I unionsrätten fastställs redan mål för förnybara drivmedel. I Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 (5) fastställs t.ex. ett mål att 14 % av drivmedelsmarknaden ska försörjas från förnybara energikällor. |
| --- | --- |

(2)

I unionsrätten fastställs redan mål för förnybara drivmedel. I Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 (5) fastställs t.ex. ett mål att 14 % av drivmedelsmarknaden ska försörjas från förnybara energikällor.

| (3) | I Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) 2019/631 (6) och (EU) 2019/1242 (7) fastställs redan utsläppsnormer för koldioxid för nya personbilar och nya lätta motorfordon samt för vissa nya tunga fordon. Dessa förordningar bör påskynda användningen av särskilt utsläppsfria fordon och därigenom skapa efterfrågan på laddnings- och tankningsinfrastruktur. Det är viktigt att förordningarna (EU) 2019/631 och (EU) 2019/1242 och den här förordningen säkerställer en enhetlig ram för användning och utbyggnad av alternativa drivmedel för vägtransporter. |
| --- | --- |

(3)

I Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) 2019/631 (6) och (EU) 2019/1242 (7) fastställs redan utsläppsnormer för koldioxid för nya personbilar och nya lätta motorfordon samt för vissa nya tunga fordon. Dessa förordningar bör påskynda användningen av särskilt utsläppsfria fordon och därigenom skapa efterfrågan på laddnings- och tankningsinfrastruktur. Det är viktigt att förordningarna (EU) 2019/631 och (EU) 2019/1242 och den här förordningen säkerställer en enhetlig ram för användning och utbyggnad av alternativa drivmedel för vägtransporter.

| (4) | Europaparlamentets och rådets förordning om säkerställande av lika villkor för hållbar luftfart och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1805 (8) bör främja produktion och användning av hållbara alternativa drivmedel inom luftfart och sjöfart. Kraven på användning av hållbara flygbränslen kan till stor del uppfyllas av den befintliga tankningsinfrastrukturen, men investeringar behövs för elförsörjning till stillastående luftfartyg. I förordning (EU) 2023/1805 fastställs krav särskilt för användning av landström som endast kan uppfyllas om landströmsförsörjningen byggs ut i tillräcklig grad i hamnarna i det transeuropeiska transportnätet (TEN-T). Dessa förordningar innehåller dock inga krav när det gäller drivmedelsinfrastruktur, även om sådana krav är en förutsättning för att målen ska kunna uppnås. |
| --- | --- |

(4)

Europaparlamentets och rådets förordning om säkerställande av lika villkor för hållbar luftfart och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1805 (8) bör främja produktion och användning av hållbara alternativa drivmedel inom luftfart och sjöfart. Kraven på användning av hållbara flygbränslen kan till stor del uppfyllas av den befintliga tankningsinfrastrukturen, men investeringar behövs för elförsörjning till stillastående luftfartyg. I förordning (EU) 2023/1805 fastställs krav särskilt för användning av landström som endast kan uppfyllas om landströmsförsörjningen byggs ut i tillräcklig grad i hamnarna i det transeuropeiska transportnätet (TEN-T). Dessa förordningar innehåller dock inga krav när det gäller drivmedelsinfrastruktur, även om sådana krav är en förutsättning för att målen ska kunna uppnås.

| (5) | Därför bör alla transportsätt behandlas i en enda rättsakt som bör ta hänsyn till en rad alternativa drivmedel. Användningen av utsläppsfri framdrivningsteknik befinner sig i olika mognadsstadier för olika transportsätt och i de olika medlemsstaterna. Framför allt inom vägsektorn sker en snabb ökning av batterielfordon och laddhybridfordon. Även vätgasdrivna fordon finns tillgängliga på marknaden. Dessutom håller mindre vätgasdrivna fartyg och batterielfartyg och vätgasdrivna tåg för närvarande på att tas i bruk i olika projekt och i inledande kommersiell drift, och en fullständig kommersiell utbyggnad förväntas under de kommande åren. Luftfarts- och sjöfartssektorerna är däremot fortfarande beroende av flytande och gasformiga bränslen, eftersom utsläppsfria och utsläppssnåla framdrivningslösningar förväntas komma in på marknaden först omkring 2030 eller ännu senare, särskilt i fråga om luftfartssektorn där full kommersialisering kommer att ta tid. Användning av fossila gasformiga eller flytande bränslen är möjlig endast om den tydligt ingår i en färdplan i riktning mot minskade koldioxidutsläpp som är i linje med det långsiktiga målet om klimatneutralitet i unionen, vilket kräver ökad inblandning av eller ersättning med förnybara drivmedel, t.ex. biometan, avancerade biobränslen eller förnybara och koldioxidsnåla syntetiska, paraffiniska, gasformiga och flytande bränslen. |
| --- | --- |

(5)

Därför bör alla transportsätt behandlas i en enda rättsakt som bör ta hänsyn till en rad alternativa drivmedel. Användningen av utsläppsfri framdrivningsteknik befinner sig i olika mognadsstadier för olika transportsätt och i de olika medlemsstaterna. Framför allt inom vägsektorn sker en snabb ökning av batterielfordon och laddhybridfordon. Även vätgasdrivna fordon finns tillgängliga på marknaden. Dessutom håller mindre vätgasdrivna fartyg och batterielfartyg och vätgasdrivna tåg för närvarande på att tas i bruk i olika projekt och i inledande kommersiell drift, och en fullständig kommersiell utbyggnad förväntas under de kommande åren. Luftfarts- och sjöfartssektorerna är däremot fortfarande beroende av flytande och gasformiga bränslen, eftersom utsläppsfria och utsläppssnåla framdrivningslösningar förväntas komma in på marknaden först omkring 2030 eller ännu senare, särskilt i fråga om luftfartssektorn där full kommersialisering kommer att ta tid. Användning av fossila gasformiga eller flytande bränslen är möjlig endast om den tydligt ingår i en färdplan i riktning mot minskade koldioxidutsläpp som är i linje med det långsiktiga målet om klimatneutralitet i unionen, vilket kräver ökad inblandning av eller ersättning med förnybara drivmedel, t.ex. biometan, avancerade biobränslen eller förnybara och koldioxidsnåla syntetiska, paraffiniska, gasformiga och flytande bränslen.

| (6) | Sådana biobränslen, syntetiska och paraffiniska bränslen som ersätter diesel, bensin och flygbränsle kan produceras från olika råvaror och användas med mycket högt inblandningsförhållande i fossila bränslen. Dessa bränslen är särskilt viktiga för att minska utsläppen av växthusgaser i luftfarts- och sjöfartssektorerna, för vilka elektrifieringen förväntas gå långsammare. Dessa bränslen är med smärre anpassningar tekniskt kompatibla med nuvarande fordonsteknik. Dessutom kan förnybar metanol bland annat användas för inlandssjöfart och närsjöfart. Syntetiska och paraffiniska bränslen kan minska användningen av fossila energikällor i transportsektorn. Alla dessa bränslen kan distribueras, lagras och användas med befintlig infrastruktur eller vid behov med infrastruktur av samma slag. |
| --- | --- |

(6)

Sådana biobränslen, syntetiska och paraffiniska bränslen som ersätter diesel, bensin och flygbränsle kan produceras från olika råvaror och användas med mycket högt inblandningsförhållande i fossila bränslen. Dessa bränslen är särskilt viktiga för att minska utsläppen av växthusgaser i luftfarts- och sjöfartssektorerna, för vilka elektrifieringen förväntas gå långsammare. Dessa bränslen är med smärre anpassningar tekniskt kompatibla med nuvarande fordonsteknik. Dessutom kan förnybar metanol bland annat användas för inlandssjöfart och närsjöfart. Syntetiska och paraffiniska bränslen kan minska användningen av fossila energikällor i transportsektorn. Alla dessa bränslen kan distribueras, lagras och användas med befintlig infrastruktur eller vid behov med infrastruktur av samma slag.

| (7) | Flytande metan kommer sannolikt att spela en fortsatt roll för sjötransporter, där det för närvarande inte finns någon ekonomiskt hållbar utsläppsfri framdrivningsteknik tillgänglig. Därför bör dock flytande metan fasas ut inom sjötransporter så snart som möjligt och ersättas av mer hållbara alternativ. I strategin för hållbar och smart mobilitet framhålls att havsgående utsläppsfria fartyg kommer att finnas på marknaden senast 2030, och projekt för sådana fartyg har redan inletts. Omställningen av flottan förväntas ske gradvis på grund av havsgående fartygs långa livslängd. I motsats till situationen för sjötransport är utsläppsfri framdrivningsteknik för transport på inre vattenvägar, där fartygen normalt är mindre och avstånden kortare, t.ex. för vätgas och elektricitet, på väg att bli mogen teknik och förväntas därför nå marknaden snabbare. Denna utsläppsfria framdrivningsteknik skulle dock kunna spela en viktig roll för sjötransporter när det gäller att skapa mer omfattande åtgärder för utsläppsfria framdrivningslösningar. Flytande metan förväntas inte längre spela någon betydande roll inom denna sektor. Drivmedel som flytande metan måste i allt högre grad fasas ut genom inblandning av eller ersättning med t.ex. flytande biogas eller förnybara och koldioxidsnåla syntetiska gasformiga e-bränslen (e-gas). Samma infrastruktur kan användas för dessa koldioxidsnåla bränslen som för fossila gasformiga bränslen, vilket möjliggör en gradvis övergång till koldioxidsnåla bränslen. |
| --- | --- |

(7)

Flytande metan kommer sannolikt att spela en fortsatt roll för sjötransporter, där det för närvarande inte finns någon ekonomiskt hållbar utsläppsfri framdrivningsteknik tillgänglig. Därför bör dock flytande metan fasas ut inom sjötransporter så snart som möjligt och ersättas av mer hållbara alternativ. I strategin för hållbar och smart mobilitet framhålls att havsgående utsläppsfria fartyg kommer att finnas på marknaden senast 2030, och projekt för sådana fartyg har redan inletts. Omställningen av flottan förväntas ske gradvis på grund av havsgående fartygs långa livslängd. I motsats till situationen för sjötransport är utsläppsfri framdrivningsteknik för transport på inre vattenvägar, där fartygen normalt är mindre och avstånden kortare, t.ex. för vätgas och elektricitet, på väg att bli mogen teknik och förväntas därför nå marknaden snabbare. Denna utsläppsfria framdrivningsteknik skulle dock kunna spela en viktig roll för sjötransporter när det gäller att skapa mer omfattande åtgärder för utsläppsfria framdrivningslösningar. Flytande metan förväntas inte längre spela någon betydande roll inom denna sektor. Drivmedel som flytande metan måste i allt högre grad fasas ut genom inblandning av eller ersättning med t.ex. flytande biogas eller förnybara och koldioxidsnåla syntetiska gasformiga e-bränslen (e-gas). Samma infrastruktur kan användas för dessa koldioxidsnåla bränslen som för fossila gasformiga bränslen, vilket möjliggör en gradvis övergång till koldioxidsnåla bränslen.

| (8) | Inom sektorn för tunga vägtransporter är flytande metan som lastbilsbränsle en fullt mogen teknik. De gemensamma scenarier som ligger till grund för strategin för hållbar och smart mobilitet och kommissionens meddelande av den 17 september 2020 med titeln Höjning av Europas klimatambition för 2030 – Investering i en klimatneutral framtid till förmån för våra medborgare (klimatmålsplanen) samt de reviderade modelleringsscenarierna för 55 %-paketet tyder på en begränsad roll för gasformiga bränslen för tunga vägtransporter som i allt högre grad kommer att ge minskade koldioxidutsläpp, särskilt i segmentet för fjärrtransporter. Vidare förväntas fordon som drivs med gasol (LPG) och komprimerad naturgas (CNG) för vilka det redan finns ett tillräckligt infrastrukturnät i hela unionen gradvis bli ersatta med utsläppsfria framdrivningssystem, och därför anses det nödvändigt med endast en begränsad målinriktad strategi för utbyggnad av infrastruktur för flytande metan, som i lika hög grad kan användas för koldioxidsnåla bränslen, för att fylla återstående luckor i de viktigaste vägnäten. |
| --- | --- |

(8)

Inom sektorn för tunga vägtransporter är flytande metan som lastbilsbränsle en fullt mogen teknik. De gemensamma scenarier som ligger till grund för strategin för hållbar och smart mobilitet och kommissionens meddelande av den 17 september 2020 med titeln Höjning av Europas klimatambition för 2030 – Investering i en klimatneutral framtid till förmån för våra medborgare (klimatmålsplanen) samt de reviderade modelleringsscenarierna för 55 %-paketet tyder på en begränsad roll för gasformiga bränslen för tunga vägtransporter som i allt högre grad kommer att ge minskade koldioxidutsläpp, särskilt i segmentet för fjärrtransporter. Vidare förväntas fordon som drivs med gasol (LPG) och komprimerad naturgas (CNG) för vilka det redan finns ett tillräckligt infrastrukturnät i hela unionen gradvis bli ersatta med utsläppsfria framdrivningssystem, och därför anses det nödvändigt med endast en begränsad målinriktad strategi för utbyggnad av infrastruktur för flytande metan, som i lika hög grad kan användas för koldioxidsnåla bränslen, för att fylla återstående luckor i de viktigaste vägnäten.

| (9) | Denna förordning bör fastställa obligatoriska minimimål för utbyggnaden av laddnings- och tankningsinfrastruktur för vägfordon som är tillgänglig för allmänheten. |
| --- | --- |

(9)

Denna förordning bör fastställa obligatoriska minimimål för utbyggnaden av laddnings- och tankningsinfrastruktur för vägfordon som är tillgänglig för allmänheten.

| (10) | En laddningsstation är en fysisk anläggning för laddning av elfordon. Varje laddningsstation har en teoretisk maximal uteffekt i kW och har minst en laddningspunkt som endast kan betjäna ett fordon åt gången. Antalet laddningspunkter i en laddningsstation avgör hur många fordon som kan laddas i stationen vid en viss tidpunkt. Om fler än ett fordon laddas i en laddningsstation vid en viss tidpunkt fördelas den maximala uteffekten mellan de olika laddningspunkterna på så sätt att den effekt som tillhandahålls från varje enskild laddningspunkt är lägre än laddningsstationens uteffekt. En laddningspool består av en eller flera laddningsstationer på en viss plats, inklusive särskilt avsedda angränsande parkeringsplatser om sådana finns. När det gäller de mål för laddningspooler som fastställs i denna förordning kan den lägsta uteffekt som krävs för laddningspooler tillhandahållas genom en eller flera laddningsstationer. |
| --- | --- |

(10)

En laddningsstation är en fysisk anläggning för laddning av elfordon. Varje laddningsstation har en teoretisk maximal uteffekt i kW och har minst en laddningspunkt som endast kan betjäna ett fordon åt gången. Antalet laddningspunkter i en laddningsstation avgör hur många fordon som kan laddas i stationen vid en viss tidpunkt. Om fler än ett fordon laddas i en laddningsstation vid en viss tidpunkt fördelas den maximala uteffekten mellan de olika laddningspunkterna på så sätt att den effekt som tillhandahålls från varje enskild laddningspunkt är lägre än laddningsstationens uteffekt. En laddningspool består av en eller flera laddningsstationer på en viss plats, inklusive särskilt avsedda angränsande parkeringsplatser om sådana finns. När det gäller de mål för laddningspooler som fastställs i denna förordning kan den lägsta uteffekt som krävs för laddningspooler tillhandahållas genom en eller flera laddningsstationer.

| (11) | Laddnings- eller tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten omfattar t.ex. privatägda laddnings- eller tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och som är placerade på offentlig eller privat mark, i form av t.ex. allmänna parkeringsplatser eller parkeringsplatser vid köpcentrum. En laddnings- eller tankningspunkt som är placerad på privat mark och som är tillgänglig för allmänheten bör anses vara tillgänglig för allmänheten även när tillträdet är begränsat till en viss allmän användargrupp, t.ex. kunder. Laddnings- eller tankningspunkter för bildelningssystem bör anses vara tillgängliga för allmänheten endast om de uttryckligen ger tredjepartsanvändare tillträde. Laddnings- eller tankningspunkter som är placerade på privat mark och till vilka tillträdet är begränsat till en begränsad, bestämd personkrets, t.ex. parkeringsplatser i kontorsbyggnader som endast anställda eller behöriga personer har tillträde till, bör inte anses vara laddnings- eller tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten. |
| --- | --- |

(11)

Laddnings- eller tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten omfattar t.ex. privatägda laddnings- eller tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och som är placerade på offentlig eller privat mark, i form av t.ex. allmänna parkeringsplatser eller parkeringsplatser vid köpcentrum. En laddnings- eller tankningspunkt som är placerad på privat mark och som är tillgänglig för allmänheten bör anses vara tillgänglig för allmänheten även när tillträdet är begränsat till en viss allmän användargrupp, t.ex. kunder. Laddnings- eller tankningspunkter för bildelningssystem bör anses vara tillgängliga för allmänheten endast om de uttryckligen ger tredjepartsanvändare tillträde. Laddnings- eller tankningspunkter som är placerade på privat mark och till vilka tillträdet är begränsat till en begränsad, bestämd personkrets, t.ex. parkeringsplatser i kontorsbyggnader som endast anställda eller behöriga personer har tillträde till, bör inte anses vara laddnings- eller tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten.

| (12) | I syfte att öka konsumenternas bekvämlighet är det viktigt att ansvariga för de laddnings- eller tankstationer som är tillgängliga för allmänheten säkerställer att öppettiderna för sådana punkter och drifttiden för deras tjänster fullt ut tillgodoser slutanvändarnas behov. |
| --- | --- |

(12)

I syfte att öka konsumenternas bekvämlighet är det viktigt att ansvariga för de laddnings- eller tankstationer som är tillgängliga för allmänheten säkerställer att öppettiderna för sådana punkter och drifttiden för deras tjänster fullt ut tillgodoser slutanvändarnas behov.

| (13) | Utbyggnaden av laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten och som är avsedd för lätta elfordon har varit ojämn i unionen. En fortsatt ojämn fördelning av laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten skulle äventyra spridningen av lätta elfordon och därmed begränsa konnektiviteten i hela unionen. Fortsatta skillnader i politiska ambitioner och strategier på nationell nivå hindrar den välbehövliga hållbara omställningen av transportsektorn och bidrar inte till att skapa den långsiktiga säkerhet som krävs för betydande marknadsinvesteringar. Obligatoriska minimimål på nationell nivå för medlemsstaterna bör därför ge politiska riktlinjer och bör komplettera de nationella handlingsprogrammen. Denna strategi bör kombinera nationella fordonsparksbaserade mål med avståndsbaserade mål för TEN-T. Nationella fordonsparksbaserade mål bör säkerställa att lätta elfordons användning i respektive medlemsstat matchas med utbyggnaden av tillräcklig laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten. Avståndsbaserade mål för TEN-T-nätet bör säkerställa full täckning av laddningspunkter längs unionens viktigaste vägnät och därigenom säkerställa enkla och smidiga resor i hela unionen. |
| --- | --- |

(13)

Utbyggnaden av laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten och som är avsedd för lätta elfordon har varit ojämn i unionen. En fortsatt ojämn fördelning av laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten skulle äventyra spridningen av lätta elfordon och därmed begränsa konnektiviteten i hela unionen. Fortsatta skillnader i politiska ambitioner och strategier på nationell nivå hindrar den välbehövliga hållbara omställningen av transportsektorn och bidrar inte till att skapa den långsiktiga säkerhet som krävs för betydande marknadsinvesteringar. Obligatoriska minimimål på nationell nivå för medlemsstaterna bör därför ge politiska riktlinjer och bör komplettera de nationella handlingsprogrammen. Denna strategi bör kombinera nationella fordonsparksbaserade mål med avståndsbaserade mål för TEN-T. Nationella fordonsparksbaserade mål bör säkerställa att lätta elfordons användning i respektive medlemsstat matchas med utbyggnaden av tillräcklig laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten. Avståndsbaserade mål för TEN-T-nätet bör säkerställa full täckning av laddningspunkter längs unionens viktigaste vägnät och därigenom säkerställa enkla och smidiga resor i hela unionen.

| (14) | Nationella fordonsparksbaserade mål bör fastställas på grundval av det totala antalet elfordon som är registrerade i den berörda medlemsstaten. Dessa mål bör fastställas på grundval av en gemensam metod som tar hänsyn till den tekniska utvecklingen, återspeglad i t.ex. elfordonens ökade räckvidd eller det ökade antalet snabbladdningspunkter, där ett större antal elfordon kan laddas än vid en normal laddningspunkt under en viss period. Denna gemensamma metod bör också ta hänsyn till de olika laddningsmönstren för batterielfordon och laddhybridfordon. En metod som fastställer nationella fordonsparksbaserade mål på grundval av den maximala uteffekt för den laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten skulle ge möjlighet till flexibilitet så att olika laddningsteknik kan användas i olika medlemsstater. |
| --- | --- |

(14)

Nationella fordonsparksbaserade mål bör fastställas på grundval av det totala antalet elfordon som är registrerade i den berörda medlemsstaten. Dessa mål bör fastställas på grundval av en gemensam metod som tar hänsyn till den tekniska utvecklingen, återspeglad i t.ex. elfordonens ökade räckvidd eller det ökade antalet snabbladdningspunkter, där ett större antal elfordon kan laddas än vid en normal laddningspunkt under en viss period. Denna gemensamma metod bör också ta hänsyn till de olika laddningsmönstren för batterielfordon och laddhybridfordon. En metod som fastställer nationella fordonsparksbaserade mål på grundval av den maximala uteffekt för den laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten skulle ge möjlighet till flexibilitet så att olika laddningsteknik kan användas i olika medlemsstater.

| (15) | Införandet i medlemsstaterna av nationella fordonsparksbaserade mål bör säkerställa installation av ett tillräckligt antal laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten på ett sätt som också garanterar tillgång till laddningspunkter i hela medlemsstaternas territorier, särskilt vid knutpunkter för kollektivtrafik, t.ex. hamnterminaler för passagerare, flygplatser eller järnvägsstationer. Utbyggnaden av dessa laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten är särskilt viktig i bostadsområden där det inte finns många andra parkeringsplatser än de på gatan och i områden där fordon vanligtvis parkeras under längre tidsperioder. Ett tillräckligt antal snabba laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för lätta elfordon bör också byggas ut för att öka konsumenternas bekvämlighet, särskilt inom TEN-T-nätet för att säkerställa fullständig gränsöverskridande samfärdsel och möjliggöra trafik med elfordon i hela unionen. Det är viktigt att utbyggnaden av laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten främst sker med hjälp av privata marknadsinvesteringar. Medlemsstaterna bör dock, inom ramen för unionsreglerna för statligt stöd, kunna stödja utbyggnaden av nödvändig infrastruktur som är tillgänglig för allmänheten i fall där det på grund av marknadsförhållandena behövs offentligt stöd innan en helt konkurrenskraftig marknad har etablerats. |
| --- | --- |

(15)

Införandet i medlemsstaterna av nationella fordonsparksbaserade mål bör säkerställa installation av ett tillräckligt antal laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten på ett sätt som också garanterar tillgång till laddningspunkter i hela medlemsstaternas territorier, särskilt vid knutpunkter för kollektivtrafik, t.ex. hamnterminaler för passagerare, flygplatser eller järnvägsstationer. Utbyggnaden av dessa laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten är särskilt viktig i bostadsområden där det inte finns många andra parkeringsplatser än de på gatan och i områden där fordon vanligtvis parkeras under längre tidsperioder. Ett tillräckligt antal snabba laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för lätta elfordon bör också byggas ut för att öka konsumenternas bekvämlighet, särskilt inom TEN-T-nätet för att säkerställa fullständig gränsöverskridande samfärdsel och möjliggöra trafik med elfordon i hela unionen. Det är viktigt att utbyggnaden av laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten främst sker med hjälp av privata marknadsinvesteringar. Medlemsstaterna bör dock, inom ramen för unionsreglerna för statligt stöd, kunna stödja utbyggnaden av nödvändig infrastruktur som är tillgänglig för allmänheten i fall där det på grund av marknadsförhållandena behövs offentligt stöd innan en helt konkurrenskraftig marknad har etablerats.

| (16) | Beroende på de särskilda omständigheterna i en medlemsstat kan kraven på den fasta totala uteffekt som ska tillhandahållas via laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten för varje lätt batterielfordon som är registrerat i den medlemsstaten inte längre vara motiverade om dessa krav skulle kunna få negativa effekter genom att avskräcka från privata investeringar eller, i synnerhet, genom att leda till överförsörjning på medellång sikt. Risken för sådana negativa effekter kan uppstå på grund av installationen av ett stort antal privata laddningspunkter. Användarnas behov eller användningsgraden för laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten kan vara lägre än de ursprungliga antagandena, vilket leder till att den totala uteffekt som är tillgänglig via laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten når en oproportionellt hög nivå jämfört med den faktiska användningen av sådana stationer. I sådana fall bör den berörda medlemsstaten kunna begära tillstånd att tillämpa lägre krav än de som fastställs i denna förordning för total uteffekt, eller att upphöra med att tillämpa sådana krav. För att medlemsstaten ska kunna göra en sådan begäran bör andelen lätta batterielfordon i förhållande till den totala fordonsparken av lätta motorfordon som är registrerade i medlemsstaten ha nått minst 15 % och medlemsstaten bör vederbörligen motivera sin begäran. |
| --- | --- |

(16)

Beroende på de särskilda omständigheterna i en medlemsstat kan kraven på den fasta totala uteffekt som ska tillhandahållas via laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten för varje lätt batterielfordon som är registrerat i den medlemsstaten inte längre vara motiverade om dessa krav skulle kunna få negativa effekter genom att avskräcka från privata investeringar eller, i synnerhet, genom att leda till överförsörjning på medellång sikt. Risken för sådana negativa effekter kan uppstå på grund av installationen av ett stort antal privata laddningspunkter. Användarnas behov eller användningsgraden för laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten kan vara lägre än de ursprungliga antagandena, vilket leder till att den totala uteffekt som är tillgänglig via laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten når en oproportionellt hög nivå jämfört med den faktiska användningen av sådana stationer. I sådana fall bör den berörda medlemsstaten kunna begära tillstånd att tillämpa lägre krav än de som fastställs i denna förordning för total uteffekt, eller att upphöra med att tillämpa sådana krav. För att medlemsstaten ska kunna göra en sådan begäran bör andelen lätta batterielfordon i förhållande till den totala fordonsparken av lätta motorfordon som är registrerade i medlemsstaten ha nått minst 15 % och medlemsstaten bör vederbörligen motivera sin begäran.

| (17) | Det är viktigt att kommissionen som en del av översynen av denna förordning bedömer behovet av att inkludera krav på laddningsinfrastruktur för att betjäna eldrivna cyklar och fordon i kategori L, såsom eldrivna cyklar och mopeder, särskilt möjligheten att utrusta laddningsinfrastruktur med ett vanligt eluttag som gör det möjligt att enkelt ladda sådana fordon, eftersom de utgör ett transportsätt som kan bidra till att ytterligare minska koldioxidutsläppen och luftföroreningarna. |
| --- | --- |

(17)

Det är viktigt att kommissionen som en del av översynen av denna förordning bedömer behovet av att inkludera krav på laddningsinfrastruktur för att betjäna eldrivna cyklar och fordon i kategori L, såsom eldrivna cyklar och mopeder, särskilt möjligheten att utrusta laddningsinfrastruktur med ett vanligt eluttag som gör det möjligt att enkelt ladda sådana fordon, eftersom de utgör ett transportsätt som kan bidra till att ytterligare minska koldioxidutsläppen och luftföroreningarna.

| (18) | Tunga elfordon behöver en markant annorlunda laddningsinfrastruktur än lätta elfordon. För närvarande finns det dock nästan ingen infrastruktur som är tillgänglig för allmänheten när det gäller tunga elfordon i unionen, och utbyggnaden av sådan infrastruktur måste påskyndas. En kombinerad strategi med avståndsbaserade mål längs TEN-T-nätet, med en lämplig åtskillnad mellan TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät, infrastrukturmål för laddning över natten och mål vid urbana knutpunkter bör säkerställa att hela unionen får en tillräckligt god täckning i fråga om laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten och avsedd för tunga elfordon, som stöd till den förväntade ökade marknadsandelen för tunga batterielfordon. |
| --- | --- |

(18)

Tunga elfordon behöver en markant annorlunda laddningsinfrastruktur än lätta elfordon. För närvarande finns det dock nästan ingen infrastruktur som är tillgänglig för allmänheten när det gäller tunga elfordon i unionen, och utbyggnaden av sådan infrastruktur måste påskyndas. En kombinerad strategi med avståndsbaserade mål längs TEN-T-nätet, med en lämplig åtskillnad mellan TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät, infrastrukturmål för laddning över natten och mål vid urbana knutpunkter bör säkerställa att hela unionen får en tillräckligt god täckning i fråga om laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten och avsedd för tunga elfordon, som stöd till den förväntade ökade marknadsandelen för tunga batterielfordon.

| (19) | Ett tillräckligt antal snabba laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga motorfordon bör byggas ut längs TEN-T-nätet för att säkerställa fullständig gränsöverskridande samfärdsel i hela unionen. Denna infrastruktur bör ha tillräcklig uteffekt för tunga motorfordon för att möjliggöra laddning av fordonet inom förarens lagstadgade tid för rast/vila. För att ta hänsyn till den tid som behövs för planering, utformning och genomförande av laddningsinfrastrukturen, vilket skulle kunna inbegripa utbyggnad eller uppgradering av elnätet i vissa områden, markförvärv, miljötillstånd och, om det är nödvändigt, tilldelning av offentliga kontrakt, och för att anpassa sig till det gradvisa införandet av tunga elfordon, bör laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten och avsedd för sådana fordon byggas ut successivt med start 2025 i syfte att täcka hela TEN-T-nätet senast 2030. |
| --- | --- |

(19)

Ett tillräckligt antal snabba laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga motorfordon bör byggas ut längs TEN-T-nätet för att säkerställa fullständig gränsöverskridande samfärdsel i hela unionen. Denna infrastruktur bör ha tillräcklig uteffekt för tunga motorfordon för att möjliggöra laddning av fordonet inom förarens lagstadgade tid för rast/vila. För att ta hänsyn till den tid som behövs för planering, utformning och genomförande av laddningsinfrastrukturen, vilket skulle kunna inbegripa utbyggnad eller uppgradering av elnätet i vissa områden, markförvärv, miljötillstånd och, om det är nödvändigt, tilldelning av offentliga kontrakt, och för att anpassa sig till det gradvisa införandet av tunga elfordon, bör laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten och avsedd för sådana fordon byggas ut successivt med start 2025 i syfte att täcka hela TEN-T-nätet senast 2030.

| (20) | När det gäller utbyggnad av laddningsinfrastruktur längs TEN-T-vägnätet bör alla laddningsstationer som ska byggas längs TEN-T-vägnätet vara belägna vid ett TEN-T-vägnät eller inom en körsträcka på 3 km från närmaste utfart för en TEN-T-väg. |
| --- | --- |

(20)

När det gäller utbyggnad av laddningsinfrastruktur längs TEN-T-vägnätet bör alla laddningsstationer som ska byggas längs TEN-T-vägnätet vara belägna vid ett TEN-T-vägnät eller inom en körsträcka på 3 km från närmaste utfart för en TEN-T-väg.

| (21) | Vissa medlemsstater håller på att uppgradera delar av TEN-T-nätet för att uppfylla kraven i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1315/2013 (9). I samband med detta bör medlemsstaterna sträva efter att säkerställa att de krav för utbyggnaden av laddnings- och tankningsinfrastruktur längs TEN-T-nätet som fastställs i den här förordningen genomförs på ett övergripande sätt för att undvika strandade tillgångar och på ett sätt som säkerställer ett samordnat genomförande av förordning (EU) nr 1315/2013 och den här förordningen. |
| --- | --- |

(21)

Vissa medlemsstater håller på att uppgradera delar av TEN-T-nätet för att uppfylla kraven i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1315/2013 (9). I samband med detta bör medlemsstaterna sträva efter att säkerställa att de krav för utbyggnaden av laddnings- och tankningsinfrastruktur längs TEN-T-nätet som fastställs i den här förordningen genomförs på ett övergripande sätt för att undvika strandade tillgångar och på ett sätt som säkerställer ett samordnat genomförande av förordning (EU) nr 1315/2013 och den här förordningen.

| (22) | Nya standarder för laddningsinfrastruktur för tunga elfordon håller för närvarande på att utarbetas. Av den anledningen bör kommissionen överväga att höja den individuella uteffekten hos laddningsstationer i laddningspooler så snart som de nya gemensamma tekniska specifikationerna finns att tillgå. |
| --- | --- |

(22)

Nya standarder för laddningsinfrastruktur för tunga elfordon håller för närvarande på att utarbetas. Av den anledningen bör kommissionen överväga att höja den individuella uteffekten hos laddningsstationer i laddningspooler så snart som de nya gemensamma tekniska specifikationerna finns att tillgå.

| (23) | Laddningsinfrastruktur längs TEN-T-nätet bör vid urbana knutpunkter kompletteras med infrastruktur för snabbladdning som är tillgänglig för allmänheten. Denna infrastruktur är särskilt nödvändig för att tillhandahålla laddningsmöjligheter för distributionslastbilar och destinationsladdning för lastbilar som används för fjärrtransporter. Laddningsstationer för lätta elfordon i stadsområden bör dock omfattas av det nationella fordonsparksbaserade målet. Förutom snabba laddningspunkter längs TEN-T-nätet och i urbana knutpunkter bör tunga elfordon också kunna använda laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten för laddning över natten längs större transportleder för att specifikt stödja elektrifieringen av sektorn för fjärrtransporter. |
| --- | --- |

(23)

Laddningsinfrastruktur längs TEN-T-nätet bör vid urbana knutpunkter kompletteras med infrastruktur för snabbladdning som är tillgänglig för allmänheten. Denna infrastruktur är särskilt nödvändig för att tillhandahålla laddningsmöjligheter för distributionslastbilar och destinationsladdning för lastbilar som används för fjärrtransporter. Laddningsstationer för lätta elfordon i stadsområden bör dock omfattas av det nationella fordonsparksbaserade målet. Förutom snabba laddningspunkter längs TEN-T-nätet och i urbana knutpunkter bör tunga elfordon också kunna använda laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten för laddning över natten längs större transportleder för att specifikt stödja elektrifieringen av sektorn för fjärrtransporter.

| (24) | För att undvika investeringar som skulle vara oproportionella i förhållande till trafikvolymerna på vissa vägar i TEN-T-nätet i fall där utbyggnaden av laddningsinfrastrukturen inte kan motiveras av samhällsekonomiska kostnads-nyttoskäl, bör medlemsstaterna kunna föreskriva att en laddningspool som är tillgänglig för allmänheten betjänar båda färdriktningarna, förutsatt att de andra tillämpliga kraven är uppfyllda, när det gäller det maximala avståndet mellan laddningspooler, laddningspoolens totala uteffekt och antalet laddningspunkter vid laddningspoolerna som är tillämpliga för en enda färdriktning. Alternativt bör medlemsstaterna kunna minska den totala uteffekten för de laddningspooler som är avsedda för lätta elfordon eller tunga elfordon längs TEN-T-vägnätet med låga trafikvolymer för lätta elfordon eller tunga elfordon. I samma syfte bör medlemsstaterna också kunna tillåta ett längre maximalt avstånd mellan laddningspooler som är avsedda för lätta elfordon eller tunga elfordon och tillgängliga för allmänheten längs vägar i TEN-T:s stomnät med mycket låga trafikvolymer. |
| --- | --- |

(24)

För att undvika investeringar som skulle vara oproportionella i förhållande till trafikvolymerna på vissa vägar i TEN-T-nätet i fall där utbyggnaden av laddningsinfrastrukturen inte kan motiveras av samhällsekonomiska kostnads-nyttoskäl, bör medlemsstaterna kunna föreskriva att en laddningspool som är tillgänglig för allmänheten betjänar båda färdriktningarna, förutsatt att de andra tillämpliga kraven är uppfyllda, när det gäller det maximala avståndet mellan laddningspooler, laddningspoolens totala uteffekt och antalet laddningspunkter vid laddningspoolerna som är tillämpliga för en enda färdriktning. Alternativt bör medlemsstaterna kunna minska den totala uteffekten för de laddningspooler som är avsedda för lätta elfordon eller tunga elfordon längs TEN-T-vägnätet med låga trafikvolymer för lätta elfordon eller tunga elfordon. I samma syfte bör medlemsstaterna också kunna tillåta ett längre maximalt avstånd mellan laddningspooler som är avsedda för lätta elfordon eller tunga elfordon och tillgängliga för allmänheten längs vägar i TEN-T:s stomnät med mycket låga trafikvolymer.

| (25) | Med tanke på Cyperns ökaraktär, avsaknaden av landförbindelse med andra medlemsstater och fastlandet samt dess TEN-T-vägnäts begränsade omfattning, är den långväga tunga trafiken i den medlemsstaten begränsad. Med tanke på den begränsade dagliga körsträckan för tunga elfordon i Cypern kommer dessutom deras laddningsbehov mestadels att tillgodoses genom laddningsmöjligheter över natten på privat egendom, som depåer. Cypern skulle därför åläggas en oproportionell och onödig skyldighet om landet var tvunget att uppfylla de krav som anges i denna förordning när det gäller minimitäckning för laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga motorfordon på dess territorium när det gäller nivån på den totala uteffekten för sådana laddningspooler längs TEN-T-nätet och det maximala avståndet mellan dessa laddningspooler. Följaktligen bör Cypern kunna lämna in en motiverad begäran till kommissionen om tillstånd att tillämpa lägre krav i det avseendet förutsatt att sådana lägre krav inte skulle hindra trafiken med tunga elfordon i den medlemsstaten. |
| --- | --- |

(25)

Med tanke på Cyperns ökaraktär, avsaknaden av landförbindelse med andra medlemsstater och fastlandet samt dess TEN-T-vägnäts begränsade omfattning, är den långväga tunga trafiken i den medlemsstaten begränsad. Med tanke på den begränsade dagliga körsträckan för tunga elfordon i Cypern kommer dessutom deras laddningsbehov mestadels att tillgodoses genom laddningsmöjligheter över natten på privat egendom, som depåer. Cypern skulle därför åläggas en oproportionell och onödig skyldighet om landet var tvunget att uppfylla de krav som anges i denna förordning när det gäller minimitäckning för laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga motorfordon på dess territorium när det gäller nivån på den totala uteffekten för sådana laddningspooler längs TEN-T-nätet och det maximala avståndet mellan dessa laddningspooler. Följaktligen bör Cypern kunna lämna in en motiverad begäran till kommissionen om tillstånd att tillämpa lägre krav i det avseendet förutsatt att sådana lägre krav inte skulle hindra trafiken med tunga elfordon i den medlemsstaten.

| (26) | Ägare av elfordon förväntas i stor utsträckning använda laddningspunkter i sina egna fastigheter eller på gemensamma parkeringsplatser i bostadshus och andra byggnader. Samtidigt som utbyggnaden av infrastruktur för kanalisering och laddningspunkter i sådana byggnader regleras genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/31/EU (10), är det viktigt att medlemsstaterna tar hänsyn till tillgången till sådan privat infrastruktur när de planerar utbyggnaden av laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten. |
| --- | --- |

(26)

Ägare av elfordon förväntas i stor utsträckning använda laddningspunkter i sina egna fastigheter eller på gemensamma parkeringsplatser i bostadshus och andra byggnader. Samtidigt som utbyggnaden av infrastruktur för kanalisering och laddningspunkter i sådana byggnader regleras genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/31/EU (10), är det viktigt att medlemsstaterna tar hänsyn till tillgången till sådan privat infrastruktur när de planerar utbyggnaden av laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten.

| (27) | Utbyggnaden av laddningsinfrastruktur för tunga elfordon är lika viktig på privat område som inte är tillgängligt för allmänheten, t.ex. i privata depåer och vid logistikcentrum, för att säkerställa laddning över natten och destinationsladdning. Offentliga myndigheter bör överväga att vidta åtgärder i samband med att man utarbetar sina reviderade nationella handlingsprogram för att säkerställa att lämplig infrastruktur tillhandahålls för laddning över natten och destinationsladdning av tunga elfordon. |
| --- | --- |

(27)

Utbyggnaden av laddningsinfrastruktur för tunga elfordon är lika viktig på privat område som inte är tillgängligt för allmänheten, t.ex. i privata depåer och vid logistikcentrum, för att säkerställa laddning över natten och destinationsladdning. Offentliga myndigheter bör överväga att vidta åtgärder i samband med att man utarbetar sina reviderade nationella handlingsprogram för att säkerställa att lämplig infrastruktur tillhandahålls för laddning över natten och destinationsladdning av tunga elfordon.

| (28) | I enlighet med de principer som fastställs i kommissionens meddelande av den 23 mars 2017 med titeln Europeisk interoperabilitetsram – genomförandestrategi är möjligheten att utveckla avancerade digitala tjänster, inklusive avtalsbaserad betalning, och att säkerställa öppen användarinformation på digital väg beroende av utbyggnaden av digitalt uppkopplade och smarta laddningspunkter som stöder skapandet av en digitalt uppkopplad och driftskompatibel infrastruktur. Dessa smarta laddningspunkter bör ha fysiska egenskaper och vara baserade på tekniska specifikationer (för maskinvara och programvara) som är nödvändiga för att skicka och ta emot data i realtid och göra det möjligt att utbyta information mellan marknadsaktörer som är beroende av dessa data för att ge kunden bästa möjliga laddningstjänst, inbegripet ansvariga för laddningspunkter, leverantörer av mobilitetstjänster, e-roamingplattformar, systemansvariga för distributionssystem och, i slutändan, slutanvändare. |
| --- | --- |

(28)

I enlighet med de principer som fastställs i kommissionens meddelande av den 23 mars 2017 med titeln Europeisk interoperabilitetsram – genomförandestrategi är möjligheten att utveckla avancerade digitala tjänster, inklusive avtalsbaserad betalning, och att säkerställa öppen användarinformation på digital väg beroende av utbyggnaden av digitalt uppkopplade och smarta laddningspunkter som stöder skapandet av en digitalt uppkopplad och driftskompatibel infrastruktur. Dessa smarta laddningspunkter bör ha fysiska egenskaper och vara baserade på tekniska specifikationer (för maskinvara och programvara) som är nödvändiga för att skicka och ta emot data i realtid och göra det möjligt att utbyta information mellan marknadsaktörer som är beroende av dessa data för att ge kunden bästa möjliga laddningstjänst, inbegripet ansvariga för laddningspunkter, leverantörer av mobilitetstjänster, e-roamingplattformar, systemansvariga för distributionssystem och, i slutändan, slutanvändare.

| (29) | System med smarta mätare enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/944 (11) gör det möjligt att generera data i realtid för att säkerställa elnätets stabilitet och ge stimulans så att laddningstjänster används på ett rationellt sätt. Genom att tillhandahålla energimätning i realtid och korrekt och öppen information om kostnaden uppmuntrar smarta mätarsystem, tillsammans med smarta laddningspunkter, till laddning vid tidpunkter med låg allmän efterfrågan på el och låga energipriser. Användningen av smarta mätarsystem i kombination med smarta laddningspunkter kan optimera laddningen, vilket gynnar både elsystemet och slutanvändaren. Medlemsstaterna bör uppmuntra användningen av smarta mätarsystem för laddning av elfordon vid laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten, om det är tekniskt genomförbart och ekonomiskt rimligt, och bör säkerställa att dessa system uppfyller de krav som fastställs i artikel 20 i direktiv (EU) 2019/944. |
| --- | --- |

(29)

System med smarta mätare enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/944 (11) gör det möjligt att generera data i realtid för att säkerställa elnätets stabilitet och ge stimulans så att laddningstjänster används på ett rationellt sätt. Genom att tillhandahålla energimätning i realtid och korrekt och öppen information om kostnaden uppmuntrar smarta mätarsystem, tillsammans med smarta laddningspunkter, till laddning vid tidpunkter med låg allmän efterfrågan på el och låga energipriser. Användningen av smarta mätarsystem i kombination med smarta laddningspunkter kan optimera laddningen, vilket gynnar både elsystemet och slutanvändaren. Medlemsstaterna bör uppmuntra användningen av smarta mätarsystem för laddning av elfordon vid laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten, om det är tekniskt genomförbart och ekonomiskt rimligt, och bör säkerställa att dessa system uppfyller de krav som fastställs i artikel 20 i direktiv (EU) 2019/944.

| (30) | Det ökande antalet elfordon på väg och järnväg och till sjöss, och inom andra transportsätt, kommer att kräva att laddningen optimeras och styrs på ett sätt som inte orsakar överbelastning och som drar full nytta av tillgången på förnybar el och låga elpriser i systemet. Särskilt smart laddning kan underlätta ytterligare integrering av elfordon i elsystemet, eftersom den möjliggör efterfrågeflexibilitet genom aggregering. Systemintegrationen kan underlättas ytterligare genom dubbelriktad laddning (från fordon till nät), medan smart och dubbelriktad laddning också kan minska laddningskostnaderna för konsumenten. Alla laddningsstationer som byggs eller renoveras efter den 13 april 2024 bör därför stödja smart laddning. Dessutom bör kommunikationsstandarder som stöder smart och dubbelriktad laddning antas för att säkerställa driftskompatibilitet. |
| --- | --- |

(30)

Det ökande antalet elfordon på väg och järnväg och till sjöss, och inom andra transportsätt, kommer att kräva att laddningen optimeras och styrs på ett sätt som inte orsakar överbelastning och som drar full nytta av tillgången på förnybar el och låga elpriser i systemet. Särskilt smart laddning kan underlätta ytterligare integrering av elfordon i elsystemet, eftersom den möjliggör efterfrågeflexibilitet genom aggregering. Systemintegrationen kan underlättas ytterligare genom dubbelriktad laddning (från fordon till nät), medan smart och dubbelriktad laddning också kan minska laddningskostnaderna för konsumenten. Alla laddningsstationer som byggs eller renoveras efter den 13 april 2024 bör därför stödja smart laddning. Dessutom bör kommunikationsstandarder som stöder smart och dubbelriktad laddning antas för att säkerställa driftskompatibilitet.

| (31) | Utvecklingen av infrastrukturen inom och utanför nätet för elfordon, samspelet mellan denna infrastruktur och elsystemet samt de rättigheter och skyldigheter som tilldelats de olika aktörerna på e-mobilitetsmarknaden måste vara förenliga med de principer som fastställs i direktiv (EU) 2019/944. I detta avseende bör systemansvariga för distributionssystem samarbeta på ett icke-diskriminerande sätt med alla personer som inrättar eller ansvarar för laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten. Tillgången för unionens elleverantörer till laddningspunkter bör inte påverka de undantag som föreskrivs i artikel 66 i direktiv (EU) 2019/944. |
| --- | --- |

(31)

Utvecklingen av infrastrukturen inom och utanför nätet för elfordon, samspelet mellan denna infrastruktur och elsystemet samt de rättigheter och skyldigheter som tilldelats de olika aktörerna på e-mobilitetsmarknaden måste vara förenliga med de principer som fastställs i direktiv (EU) 2019/944. I detta avseende bör systemansvariga för distributionssystem samarbeta på ett icke-diskriminerande sätt med alla personer som inrättar eller ansvarar för laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten. Tillgången för unionens elleverantörer till laddningspunkter bör inte påverka de undantag som föreskrivs i artikel 66 i direktiv (EU) 2019/944.

| (32) | Inrättandet och driften av laddningspunkter för elfordon bör utvecklas på en konkurrensutsatt marknad med fritt tillträde för alla parter som är intresserade av att starta eller ansvara för laddningsinfrastruktur. Med tanke på de begränsade alternativen för placering för laddningspunkter för elfordon längs motorvägarna är befintliga motorvägskoncessioner, t.ex. för konventionella tankstationer eller rastplatser ett särskilt bekymmer eftersom de kan gälla mycket långa tidsperioder eller ibland till och med helt saknar ett angivet slutdatum. Medlemsstaterna bör, i den mån det är möjligt och i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/23/EU (12), sträva efter att på ett konkurrensbaserat sätt tilldela nya koncessioner, särskilt för laddningsstationer på eller i anslutning till befintliga rastplatser vid motorvägar, i syfte att förhindra inkräktande på grönområden och begränsa utbyggnadskostnaderna och skapa möjligheter för nya marknadsaktörer. |
| --- | --- |

(32)

Inrättandet och driften av laddningspunkter för elfordon bör utvecklas på en konkurrensutsatt marknad med fritt tillträde för alla parter som är intresserade av att starta eller ansvara för laddningsinfrastruktur. Med tanke på de begränsade alternativen för placering för laddningspunkter för elfordon längs motorvägarna är befintliga motorvägskoncessioner, t.ex. för konventionella tankstationer eller rastplatser ett särskilt bekymmer eftersom de kan gälla mycket långa tidsperioder eller ibland till och med helt saknar ett angivet slutdatum. Medlemsstaterna bör, i den mån det är möjligt och i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/23/EU (12), sträva efter att på ett konkurrensbaserat sätt tilldela nya koncessioner, särskilt för laddningsstationer på eller i anslutning till befintliga rastplatser vid motorvägar, i syfte att förhindra inkräktande på grönområden och begränsa utbyggnadskostnaderna och skapa möjligheter för nya marknadsaktörer.

| (33) | Pristransparens är avgörande för att säkerställa smidig och enkel laddning och tankning. Användare av fordon som drivs med alternativa drivmedel bör få korrekt prisinformation innan ett laddnings- eller tankningstillfälle påbörjas. Priset bör meddelas på ett tydligt strukturerat sätt så att slutanvändarna kan identifiera de olika priskomponenter som debiteras av den ansvarige för att beräkna priset på ett laddnings- eller tankningstillfälle och förutse totalkostnaden. De ansvariga för laddningsstationer bör också tillåtas att ta ut ytterligare avgifter, bland annat för att undvika att andra användare blockerar laddningspunkten, förutsatt att dessa avgifter tydligt anges och meddelas innan laddningstillfället påbörjas. Om priset för engångsladdning tillhandahålls på en särskild webbsida bör det tydligt anges på samma webbsida som den som användes för betalningen av tillfället. Fastställande av krav för operatörer och leverantörer av mobilitetstjänster skulle ge konsumenter garantier och förutsägbarhet och därmed bidra till att säkerställa förtroendet under de inledande skedena av införandet av elektromobilitet. Det skulle också uppmuntra en snabb spridning av batterielfordon och vätgasdrivna fordon, vilket är avgörande för att uppnå unionens höjda klimatambitioner och de prioriteringar som fastställs i kommissionens meddelande av den 11 december 2019 med titeln Den europeiska gröna given. Priserna bör vara rimliga och bör inte överstiga de uppkomna kostnaderna plus en rimlig vinstmarginal. Dessa priskrav påverkar inte medlemsstaternas rätt att fastställa det tillämpliga enhetspriset för den el som tas ut från en laddningsstation i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 98/6/EG (13). |
| --- | --- |

(33)

Pristransparens är avgörande för att säkerställa smidig och enkel laddning och tankning. Användare av fordon som drivs med alternativa drivmedel bör få korrekt prisinformation innan ett laddnings- eller tankningstillfälle påbörjas. Priset bör meddelas på ett tydligt strukturerat sätt så att slutanvändarna kan identifiera de olika priskomponenter som debiteras av den ansvarige för att beräkna priset på ett laddnings- eller tankningstillfälle och förutse totalkostnaden. De ansvariga för laddningsstationer bör också tillåtas att ta ut ytterligare avgifter, bland annat för att undvika att andra användare blockerar laddningspunkten, förutsatt att dessa avgifter tydligt anges och meddelas innan laddningstillfället påbörjas. Om priset för engångsladdning tillhandahålls på en särskild webbsida bör det tydligt anges på samma webbsida som den som användes för betalningen av tillfället. Fastställande av krav för operatörer och leverantörer av mobilitetstjänster skulle ge konsumenter garantier och förutsägbarhet och därmed bidra till att säkerställa förtroendet under de inledande skedena av införandet av elektromobilitet. Det skulle också uppmuntra en snabb spridning av batterielfordon och vätgasdrivna fordon, vilket är avgörande för att uppnå unionens höjda klimatambitioner och de prioriteringar som fastställs i kommissionens meddelande av den 11 december 2019 med titeln Den europeiska gröna given. Priserna bör vara rimliga och bör inte överstiga de uppkomna kostnaderna plus en rimlig vinstmarginal. Dessa priskrav påverkar inte medlemsstaternas rätt att fastställa det tillämpliga enhetspriset för den el som tas ut från en laddningsstation i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 98/6/EG (13).

| (34) | Nya tjänster uppstår med tiden till stöd för användningen av elfordon. Incitament som tillhandahålls av medlemsstaterna samt bindande åtgärder som antagits av dem, såsom obligatorisk roamingkapacitet för utsedda laddningspunkter, har spelat en viktig roll för utvecklingen av sådana tjänster. Enheter som erbjuder sådana nya tjänster, t.ex. leverantörer av mobilitetstjänster, bör kunna driva sin verksamhet på rättvisa marknadsvillkor. Framför allt bör ansvariga för laddningspunkter inte ge vissa leverantörer av mobilitetstjänster omotiverad förmånsbehandling, t.ex. genom omotiverad prisdifferentiering som kan hämma konkurrensen och i slutändan leda till högre priser för konsumenterna. För att säkerställa övergången till dessa nya tjänster och för att säkerställa att användare av sådana fordon enkelt och utan hinder ska kunna använda laddningsinfrastruktur överallt i unionen bör medlemsstaterna övervaka utvecklingen av laddningsmarknaden. Vid översynen av förordningen kommer kommissionen att vidta åtgärder när marknadsutvecklingen så kräver, t.ex. begränsningar av tjänster för slutanvändare, tjänster som vilseleder konsumenterna och hämmar insynen i priserna eller affärsmetoder som kan begränsa konkurrensen. |
| --- | --- |

(34)

Nya tjänster uppstår med tiden till stöd för användningen av elfordon. Incitament som tillhandahålls av medlemsstaterna samt bindande åtgärder som antagits av dem, såsom obligatorisk roamingkapacitet för utsedda laddningspunkter, har spelat en viktig roll för utvecklingen av sådana tjänster. Enheter som erbjuder sådana nya tjänster, t.ex. leverantörer av mobilitetstjänster, bör kunna driva sin verksamhet på rättvisa marknadsvillkor. Framför allt bör ansvariga för laddningspunkter inte ge vissa leverantörer av mobilitetstjänster omotiverad förmånsbehandling, t.ex. genom omotiverad prisdifferentiering som kan hämma konkurrensen och i slutändan leda till högre priser för konsumenterna. För att säkerställa övergången till dessa nya tjänster och för att säkerställa att användare av sådana fordon enkelt och utan hinder ska kunna använda laddningsinfrastruktur överallt i unionen bör medlemsstaterna övervaka utvecklingen av laddningsmarknaden. Vid översynen av förordningen kommer kommissionen att vidta åtgärder när marknadsutvecklingen så kräver, t.ex. begränsningar av tjänster för slutanvändare, tjänster som vilseleder konsumenterna och hämmar insynen i priserna eller affärsmetoder som kan begränsa konkurrensen.

| (35) | Vätgasdrivna fordon har för närvarande en mycket liten andel av marknaden. Det är dock viktigt att bygga upp en tillräcklig tankningsinfrastruktur för vätgas för att möjliggöra en storskalig användning av vätgasdrivna fordon i enlighet med kommissionens meddelande av den 8 juli 2020 med titeln En vätgasstrategi för ett klimatneutralt Europa. För närvarande finns installerade tankningspunkter för vätgas endast i ett fåtal medlemsstater och de är i stort sett olämpliga för tunga motorfordon. Det är därför inte möjligt för vätgasdrivna fordon att trafikera hela unionen. Obligatoriska utbyggnadsmål för tankningspunkter för vätgas som är tillgängliga för allmänheten bör säkerställa ett tillräckligt tätt nät av tankningspunkter för vätgas i hela TEN-T:s stomnät för att möjliggöra smidiga resor med vätgasdrivna lätta motorfordon och tunga motorfordon i hela unionen. För utbyggnad av infrastruktur för tankning av vätgas längs TEN-T-nätet bör alla tankningsstationer för vätgas som ska byggas längs TEN-T-vägnätet vara belägna på TEN-T-vägnätet eller inom en körsträcka på 10 km från närmaste utfart för en TEN-T-väg. |
| --- | --- |

(35)

Vätgasdrivna fordon har för närvarande en mycket liten andel av marknaden. Det är dock viktigt att bygga upp en tillräcklig tankningsinfrastruktur för vätgas för att möjliggöra en storskalig användning av vätgasdrivna fordon i enlighet med kommissionens meddelande av den 8 juli 2020 med titeln En vätgasstrategi för ett klimatneutralt Europa. För närvarande finns installerade tankningspunkter för vätgas endast i ett fåtal medlemsstater och de är i stort sett olämpliga för tunga motorfordon. Det är därför inte möjligt för vätgasdrivna fordon att trafikera hela unionen. Obligatoriska utbyggnadsmål för tankningspunkter för vätgas som är tillgängliga för allmänheten bör säkerställa ett tillräckligt tätt nät av tankningspunkter för vätgas i hela TEN-T:s stomnät för att möjliggöra smidiga resor med vätgasdrivna lätta motorfordon och tunga motorfordon i hela unionen. För utbyggnad av infrastruktur för tankning av vätgas längs TEN-T-nätet bör alla tankningsstationer för vätgas som ska byggas längs TEN-T-vägnätet vara belägna på TEN-T-vägnätet eller inom en körsträcka på 10 km från närmaste utfart för en TEN-T-väg.

| (36) | Användare av fordon som drivs med alternativa drivmedel bör kunna engångsladda eller engångstanka och enkelt och bekvämt kunna betala vid alla laddnings- och tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten, utan att behöva ingå avtal med den ansvarige för laddnings- eller tankningspunkten eller med en leverantör av mobilitetstjänster. För engångsladdning eller engångstankning bör därför alla laddnings- och tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten godta betalningsinstrument som används i stor utsträckning i unionen, och särskilt elektroniska betalningar via terminaler och enheter som används för betaltjänster. När det gäller infrastruktur som byggs ut före den dag då denna förordning börjar tillämpas bör tillämpningen av dessa krav skjutas upp. Denna metod för engångsbetalning bör alltid vara tillgänglig för konsumenterna, även när avtalsbaserad betalning erbjuds vid laddnings- eller tankningspunkten. |
| --- | --- |

(36)

Användare av fordon som drivs med alternativa drivmedel bör kunna engångsladda eller engångstanka och enkelt och bekvämt kunna betala vid alla laddnings- och tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten, utan att behöva ingå avtal med den ansvarige för laddnings- eller tankningspunkten eller med en leverantör av mobilitetstjänster. För engångsladdning eller engångstankning bör därför alla laddnings- och tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten godta betalningsinstrument som används i stor utsträckning i unionen, och särskilt elektroniska betalningar via terminaler och enheter som används för betaltjänster. När det gäller infrastruktur som byggs ut före den dag då denna förordning börjar tillämpas bör tillämpningen av dessa krav skjutas upp. Denna metod för engångsbetalning bör alltid vara tillgänglig för konsumenterna, även när avtalsbaserad betalning erbjuds vid laddnings- eller tankningspunkten.

| (37) | Oavsett fordonets märke bör slutanvändarna kunna få tillgång till och använda laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten på ett användarvänligt och icke-diskriminerande sätt. |
| --- | --- |

(37)

Oavsett fordonets märke bör slutanvändarna kunna få tillgång till och använda laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten på ett användarvänligt och icke-diskriminerande sätt.

| (38) | Transportinfrastrukturen bör möjliggöra smidig mobilitet och tillgänglighet för alla användare, inbegripet äldre personer, personer med nedsatt rörlighet och personer med funktionsnedsättning. I princip bör placeringen av alla laddnings- och tankningsstationer samt laddnings- och tankningsstationerna i sig utformas på ett sådant sätt att de är tillgängliga och användarvänliga för så stor del av allmänheten som möjligt, särskilt av äldre personer, personer med nedsatt rörlighet och personer med funktionsnedsättning. Detta bör t.ex. omfatta tillhandahållande av tillräckligt med utrymme runt parkeringsplatsen, säkerställande av att laddningsstationen inte installeras på en upphöjd yta med en trottoarkant, säkerställande av att laddningsstationens knappar eller skärm är på en lämplig höjd och att laddningskablarnas och tankningsslangarnas vikt är sådan att personer med begränsad styrka lätt kan hantera dem. Dessutom bör användargränssnittet för de berörda laddningsstationerna vara tillgängligt. I detta avseende bör de tillgänglighetskrav som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/882 (14) vara tillämpliga på laddnings- och tankningsinfrastruktur. |
| --- | --- |

(38)

Transportinfrastrukturen bör möjliggöra smidig mobilitet och tillgänglighet för alla användare, inbegripet äldre personer, personer med nedsatt rörlighet och personer med funktionsnedsättning. I princip bör placeringen av alla laddnings- och tankningsstationer samt laddnings- och tankningsstationerna i sig utformas på ett sådant sätt att de är tillgängliga och användarvänliga för så stor del av allmänheten som möjligt, särskilt av äldre personer, personer med nedsatt rörlighet och personer med funktionsnedsättning. Detta bör t.ex. omfatta tillhandahållande av tillräckligt med utrymme runt parkeringsplatsen, säkerställande av att laddningsstationen inte installeras på en upphöjd yta med en trottoarkant, säkerställande av att laddningsstationens knappar eller skärm är på en lämplig höjd och att laddningskablarnas och tankningsslangarnas vikt är sådan att personer med begränsad styrka lätt kan hantera dem. Dessutom bör användargränssnittet för de berörda laddningsstationerna vara tillgängligt. I detta avseende bör de tillgänglighetskrav som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/882 (14) vara tillämpliga på laddnings- och tankningsinfrastruktur.

| (39) | Användarnas säkerhet och trygghet, särskilt vid obemannade laddningsstationer, skulle kunna hanteras genom att laddningsstationerna utrustas med nödknappar, larmtjänsternas kontaktinformation visas, lämplig belysning säkerställs eller med hjälp av andra lämpliga åtgärder. |
| --- | --- |

(39)

Användarnas säkerhet och trygghet, särskilt vid obemannade laddningsstationer, skulle kunna hanteras genom att laddningsstationerna utrustas med nödknappar, larmtjänsternas kontaktinformation visas, lämplig belysning säkerställs eller med hjälp av andra lämpliga åtgärder.

| (40) | Vätgasdrivna fordon bör kunna tankas vid eller nära destinationen, som vanligtvis är belägen i ett stadsområde. För att säkerställa att destinationstankning som är tillgänglig för allmänheten är möjlig åtminstone i de större stadsområdena bör sådana tankningsstationer för vätgas finnas i alla urbana knutpunkter enligt definitionen i förordning (EU) nr 1315/2013. Inom de urbana knutpunkterna bör de offentliga myndigheterna överväga att bygga ut stationerna för vätgas inom multimodala knutpunkter, eftersom sådana knutpunkter är den typiska destinationen för tunga motorfordon och därför att de även kan användas för vätgasförsörjning till andra transportsätt, t.ex. järnväg och inlandssjöfart. Det bör vara möjligt att ta hänsyn till en tankningsstation för vätgas som är tillgänglig för allmänheten inom en urban knutpunkt för att uppfylla TEN-T-kravet, förutsatt att kapacitetsmålet uppnås. |
| --- | --- |

(40)

Vätgasdrivna fordon bör kunna tankas vid eller nära destinationen, som vanligtvis är belägen i ett stadsområde. För att säkerställa att destinationstankning som är tillgänglig för allmänheten är möjlig åtminstone i de större stadsområdena bör sådana tankningsstationer för vätgas finnas i alla urbana knutpunkter enligt definitionen i förordning (EU) nr 1315/2013. Inom de urbana knutpunkterna bör de offentliga myndigheterna överväga att bygga ut stationerna för vätgas inom multimodala knutpunkter, eftersom sådana knutpunkter är den typiska destinationen för tunga motorfordon och därför att de även kan användas för vätgasförsörjning till andra transportsätt, t.ex. järnväg och inlandssjöfart. Det bör vara möjligt att ta hänsyn till en tankningsstation för vätgas som är tillgänglig för allmänheten inom en urban knutpunkt för att uppfylla TEN-T-kravet, förutsatt att kapacitetsmålet uppnås.

| (41) | I detta tidiga skede av marknadsuppbyggnaden råder det fortfarande viss osäkerhet om vilken typ av fordon som kommer att släppas ut på marknaden och vilken typ av teknik som kommer att användas i stor utsträckning. I vätgasstrategin för ett klimatneutralt Europa utpekades marknadssegmentet för tunga fordon som det mest sannolika segmentet en tidig och utbredd användning av vätgasdrivna fordon. Därför bör infrastrukturen för tankning av vätgas inledningsvis inriktas mot det segmentet, samtidigt som tankning av lätta motorfordon bör tillåtas tanka på tankningsstationer för vätgas som är tillgängliga för allmänheten. För att säkerställa driftskompatibilitet bör alla vätgasstationer som är tillgängliga för allmänheten åtminstone tillhandahålla vätgas med tryck på 700 bar. Utbyggnaden av infrastrukturen bör också ta hänsyn till framväxten av ny teknik, t.ex. teknik för flytande väte, som möjliggör större räckvidd för tunga motorfordon och som förväntas bli det teknikalternativ som vissa fordonstillverkare satsar på. |
| --- | --- |

(41)

I detta tidiga skede av marknadsuppbyggnaden råder det fortfarande viss osäkerhet om vilken typ av fordon som kommer att släppas ut på marknaden och vilken typ av teknik som kommer att användas i stor utsträckning. I vätgasstrategin för ett klimatneutralt Europa utpekades marknadssegmentet för tunga fordon som det mest sannolika segmentet en tidig och utbredd användning av vätgasdrivna fordon. Därför bör infrastrukturen för tankning av vätgas inledningsvis inriktas mot det segmentet, samtidigt som tankning av lätta motorfordon bör tillåtas tanka på tankningsstationer för vätgas som är tillgängliga för allmänheten. För att säkerställa driftskompatibilitet bör alla vätgasstationer som är tillgängliga för allmänheten åtminstone tillhandahålla vätgas med tryck på 700 bar. Utbyggnaden av infrastrukturen bör också ta hänsyn till framväxten av ny teknik, t.ex. teknik för flytande väte, som möjliggör större räckvidd för tunga motorfordon och som förväntas bli det teknikalternativ som vissa fordonstillverkare satsar på.

| (42) | Utvecklingen av ny teknik kommer att kräva samordning mellan alla berörda parter. Till exempel bör det gemensamma företaget för förnybar vätgas, som bildades genom rådets förordning (EU) 2021/2085 (15), också användas för att underlätta och utnyttja privat finansiering så att de relevanta mål som identifieras i den här förordningen kan nås. |
| --- | --- |

(42)

Utvecklingen av ny teknik kommer att kräva samordning mellan alla berörda parter. Till exempel bör det gemensamma företaget för förnybar vätgas, som bildades genom rådets förordning (EU) 2021/2085 (15), också användas för att underlätta och utnyttja privat finansiering så att de relevanta mål som identifieras i den här förordningen kan nås.

| (43) | Ett antal tankningspunkter för flytande metan är etablerade i unionen och utgör redan en stabil grund för trafik med tunga motorfordon som drivs med flytande metan. TEN-T:s stomnät bör kvarstå som grund för utbyggnaden av infrastruktur för flytande metan, eftersom det täcker de viktigaste trafikflödena och möjliggör gränsöverskridande samfärdsel i hela unionen. I direktiv 2014/94/EU rekommenderades att sådana tankningspunkter skulle byggas ut för varje 400 kilometer längs TEN-T:s stomnät. Förekomsten av ett begränsat antal luckor längs nätet har dock gjort det svårt att uppnå detta mål. Medlemsstaterna bör uppnå detta mål och täta de återstående luckorna senast 2025, varefter målet bör upphöra att gälla. |
| --- | --- |

(43)

Ett antal tankningspunkter för flytande metan är etablerade i unionen och utgör redan en stabil grund för trafik med tunga motorfordon som drivs med flytande metan. TEN-T:s stomnät bör kvarstå som grund för utbyggnaden av infrastruktur för flytande metan, eftersom det täcker de viktigaste trafikflödena och möjliggör gränsöverskridande samfärdsel i hela unionen. I direktiv 2014/94/EU rekommenderades att sådana tankningspunkter skulle byggas ut för varje 400 kilometer längs TEN-T:s stomnät. Förekomsten av ett begränsat antal luckor längs nätet har dock gjort det svårt att uppnå detta mål. Medlemsstaterna bör uppnå detta mål och täta de återstående luckorna senast 2025, varefter målet bör upphöra att gälla.

| (44) | I denna förordning bör termen flytande metan förstås som LNG, flytande biogas eller syntetisk flytande metan, inbegripet blandningar av dessa bränslen. Användningen av den definierade termen flytande metan ändrar inte definitionen eller sammansättningen av de separata bränslena (LNG, flytande biogas eller syntetisk flytande metan), såsom de definieras i andra unionsrättsakter. |
| --- | --- |

(44)

I denna förordning bör termen flytande metan förstås som LNG, flytande biogas eller syntetisk flytande metan, inbegripet blandningar av dessa bränslen. Användningen av den definierade termen flytande metan ändrar inte definitionen eller sammansättningen av de separata bränslena (LNG, flytande biogas eller syntetisk flytande metan), såsom de definieras i andra unionsrättsakter.

| (45) | Landbaserade elanläggningar, antingen fasta eller mobila, kan användas för sjötransporter och inlandssjöfart som ren kraftförsörjning och kan bidra till att minska miljö-, klimat och hälsopåverkan från havsgående fartyg och fartyg i inlandssjöfart, särskilt när det gäller luftkvalitet för stadsområden kring hamnar. Enligt förordning (EU) 2023/1805 ska fartygsoperatörer som driver havsgående containerfartyg och havsgående passagerarfartyg minska utsläppen från deras fartyg när de är förtöjda vid kaj. Obligatoriska installationsmål bör säkerställa att sektorn har tillräcklig landströmsförsörjning för fartyg som ligger förtöjda vid kaj i kusthamnar i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät för att uppfylla dessa krav. Därför är det viktigt att fastställa tydliga mål för utbyggnaden av landströmsinfrastruktur i TEN-T:s hamnar. Med tanke på att medlemsstaterna har olika styrningsmodeller för hamnar bör medlemsstaterna, för att uppnå dessa mål, kunna besluta om det bästa sättet för dem att bygga ut infrastruktur i sina hamnar och i de olika terminalerna i enlighet med sina behov. Det är viktigt att inom hamnar, och i förekommande fall mellan terminaler, bygga ut infrastruktur där maximal avkastning på investeringar och beläggningsgrad leder till de största miljöfördelarna i form av minskade växthusgasutsläpp och minskade luftföroreningar. |
| --- | --- |

(45)

Landbaserade elanläggningar, antingen fasta eller mobila, kan användas för sjötransporter och inlandssjöfart som ren kraftförsörjning och kan bidra till att minska miljö-, klimat och hälsopåverkan från havsgående fartyg och fartyg i inlandssjöfart, särskilt när det gäller luftkvalitet för stadsområden kring hamnar. Enligt förordning (EU) 2023/1805 ska fartygsoperatörer som driver havsgående containerfartyg och havsgående passagerarfartyg minska utsläppen från deras fartyg när de är förtöjda vid kaj. Obligatoriska installationsmål bör säkerställa att sektorn har tillräcklig landströmsförsörjning för fartyg som ligger förtöjda vid kaj i kusthamnar i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät för att uppfylla dessa krav. Därför är det viktigt att fastställa tydliga mål för utbyggnaden av landströmsinfrastruktur i TEN-T:s hamnar. Med tanke på att medlemsstaterna har olika styrningsmodeller för hamnar bör medlemsstaterna, för att uppnå dessa mål, kunna besluta om det bästa sättet för dem att bygga ut infrastruktur i sina hamnar och i de olika terminalerna i enlighet med sina behov. Det är viktigt att inom hamnar, och i förekommande fall mellan terminaler, bygga ut infrastruktur där maximal avkastning på investeringar och beläggningsgrad leder till de största miljöfördelarna i form av minskade växthusgasutsläpp och minskade luftföroreningar.

| (46) | Planering, utveckling och utbyggnad av landströmsförsörjningen för havsgående fartyg kräver en samordnad strategi för att matcha tillgång och efterfrågan. Därför bör alla offentliga och privata aktörer på både fartygssidan och hamnsidan samt alla andra relevanta marknadsaktörer samordna för att möjliggöra smidig daglig drift. |
| --- | --- |

(46)

Planering, utveckling och utbyggnad av landströmsförsörjningen för havsgående fartyg kräver en samordnad strategi för att matcha tillgång och efterfrågan. Därför bör alla offentliga och privata aktörer på både fartygssidan och hamnsidan samt alla andra relevanta marknadsaktörer samordna för att möjliggöra smidig daglig drift.

| (47) | Det är viktigt att förhindra strandade tillgångar och säkerställa att de offentliga och privata investeringar som görs i dag är framtidssäkrade och bidrar till den omställning till klimatneutralitet som fastställs i den europeiska gröna given. Utbyggnaden av landströmsförsörjning i kusthamnar måste betraktas tillsammans med den pågående och framtida utbyggnaden av motsvarande alternativ växthusgasutsläpps- och föroreningsfri teknik, särskilt sådan teknik som leder till minskade utsläpp och föroreningar både i hamn och under färd. |
| --- | --- |

(47)

Det är viktigt att förhindra strandade tillgångar och säkerställa att de offentliga och privata investeringar som görs i dag är framtidssäkrade och bidrar till den omställning till klimatneutralitet som fastställs i den europeiska gröna given. Utbyggnaden av landströmsförsörjning i kusthamnar måste betraktas tillsammans med den pågående och framtida utbyggnaden av motsvarande alternativ växthusgasutsläpps- och föroreningsfri teknik, särskilt sådan teknik som leder till minskade utsläpp och föroreningar både i hamn och under färd.

| (48) | Havsgående containerfartyg och havsgående passagerarfartyg, som är de fartygskategorier som producerar den största mängden utsläpp per fartyg när de ligger förtöjda vid kaj, bör i första hand förses med landströmsförsörjning. För att ta hänsyn till varierande energibehov för olika havsgående passagerarfartyg som ligger förtöjda vid kaj, liksom till hamnens operativa egenskaper, är det nödvändigt att skilja mellan kraven för havsgående ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg och kraven för andra havsgående passagerarfartyg. |
| --- | --- |

(48)

Havsgående containerfartyg och havsgående passagerarfartyg, som är de fartygskategorier som producerar den största mängden utsläpp per fartyg när de ligger förtöjda vid kaj, bör i första hand förses med landströmsförsörjning. För att ta hänsyn till varierande energibehov för olika havsgående passagerarfartyg som ligger förtöjda vid kaj, liksom till hamnens operativa egenskaper, är det nödvändigt att skilja mellan kraven för havsgående ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg och kraven för andra havsgående passagerarfartyg.

| (49) | De obligatoriska målen för utbyggnaden bör ta hänsyn till de typer av fartyg som betjänas och kusthamnarnas trafikvolymer. För att undvika installation av kapacitet som kommer att bli underutnyttjad bör kusthamnar med låg trafikvolym för vissa fartygskategorier baserat på det genomsnittliga antalet hamnanlöp per år inte omfattas av de obligatoriska målen för utbyggnaden för motsvarande fartygskategorier. På liknande sätt bör de bindande målens syfte inte vara inriktat mot maximal efterfrågan, utan mot en tillräckligt stor volym, för att undvika underutnyttjad kapacitet och ta hänsyn till hamnens operativa egenskaper. |
| --- | --- |

(49)

De obligatoriska målen för utbyggnaden bör ta hänsyn till de typer av fartyg som betjänas och kusthamnarnas trafikvolymer. För att undvika installation av kapacitet som kommer att bli underutnyttjad bör kusthamnar med låg trafikvolym för vissa fartygskategorier baserat på det genomsnittliga antalet hamnanlöp per år inte omfattas av de obligatoriska målen för utbyggnaden för motsvarande fartygskategorier. På liknande sätt bör de bindande målens syfte inte vara inriktat mot maximal efterfrågan, utan mot en tillräckligt stor volym, för att undvika underutnyttjad kapacitet och ta hänsyn till hamnens operativa egenskaper.

| (50) | Vid fastställandet av antalet hamnanlöp bör hänsyn inte tas till kortvariga hamnanlöp, hamnanlöp av fartyg som använder utsläppsfri teknik, oplanerade hamnanlöp av säkerhetsskäl eller för att rädda människoliv till sjöss under exceptionella omständigheter som kräver alstring av energi ombord, hamnanlöp i en nödsituation som innebär en omedelbar risk för liv, fartyget, miljön eller hamnanlöp av andra skäl betingade av force majeure. |
| --- | --- |

(50)

Vid fastställandet av antalet hamnanlöp bör hänsyn inte tas till kortvariga hamnanlöp, hamnanlöp av fartyg som använder utsläppsfri teknik, oplanerade hamnanlöp av säkerhetsskäl eller för att rädda människoliv till sjöss under exceptionella omständigheter som kräver alstring av energi ombord, hamnanlöp i en nödsituation som innebär en omedelbar risk för liv, fartyget, miljön eller hamnanlöp av andra skäl betingade av force majeure.

| (51) | Sjötransporter är en viktig faktor för sammanhållningen och den ekonomiska utvecklingen på öar och i de yttersta randområdena i unionen samt för Ceuta och Melilla. Elproduktionskapaciteten på dessa öar, i dessa regioner och på dessa territorier är kanske inte alltid tillräcklig för att klara det energibehov som uppstår genom landströmsförsörjningen. I sådana fall ska dessa öar, regioner och territorier undantas från det kravet på att tillhandahålla landströmsförsörjning, såvida inte och till dess att en sådan elförbindelse med fastlandet eller grannländerna, beroende på vad som är aktuellt, har slutförts eller det finns tillräcklig lokalt genererad kapacitet från icke-fossila energikällor. |
| --- | --- |

(51)

Sjötransporter är en viktig faktor för sammanhållningen och den ekonomiska utvecklingen på öar och i de yttersta randområdena i unionen samt för Ceuta och Melilla. Elproduktionskapaciteten på dessa öar, i dessa regioner och på dessa territorier är kanske inte alltid tillräcklig för att klara det energibehov som uppstår genom landströmsförsörjningen. I sådana fall ska dessa öar, regioner och territorier undantas från det kravet på att tillhandahålla landströmsförsörjning, såvida inte och till dess att en sådan elförbindelse med fastlandet eller grannländerna, beroende på vad som är aktuellt, har slutförts eller det finns tillräcklig lokalt genererad kapacitet från icke-fossila energikällor.

| (52) | Ett lämpligt antal tankningspunkter för flytande metan i kusthamnar i TEN-T:s stomnät bör vara tillgängliga senast 2025. Utbyggnaden av den infrastrukturen bör styras av marknadsefterfrågan. Tankningspunkter för flytande metan omfattar terminaler, tankar, tanksläp, tankbilar, transportbehållare, bunkerfartyg och bunkerpråmar för flytande metan. |
| --- | --- |

(52)

Ett lämpligt antal tankningspunkter för flytande metan i kusthamnar i TEN-T:s stomnät bör vara tillgängliga senast 2025. Utbyggnaden av den infrastrukturen bör styras av marknadsefterfrågan. Tankningspunkter för flytande metan omfattar terminaler, tankar, tanksläp, tankbilar, transportbehållare, bunkerfartyg och bunkerpråmar för flytande metan.

| (53) | Anläggningar för landströmsförsörjning bör också byggas ut vid inlandshamnar i TEN-T-nätet. |
| --- | --- |

(53)

Anläggningar för landströmsförsörjning bör också byggas ut vid inlandshamnar i TEN-T-nätet.

| (54) | Användningen av extern elförsörjning bör ersätta användningen av motorerna när luftfartyget står stilla på flygplatser. Detta bör minska utsläppen av föroreningar och buller, förbättra luftkvaliteten och minska de effekter från luftfartyg som bidrar till klimatförändringar. Därför bör det för alla kommersiella transporter tillhandahållas extern elförsörjning när luftfartyg parkeras vid bryggansluten uppställningsplats för luftfartyg eller remoteplatser för luftfartyg på flygplatser i TEN-T-nätet. Den externa elförsörjningen till luftfartyg skulle kunna säkerställas med hjälp av fasta eller mobila kraftaggregat på marken, både på bryggansluten uppställningsplats för luftfartyg och på remoteplats för luftfartyg. Även om luftfartyg bör kunna använda sig av extern elförsörjning vid alla brygganslutna uppställningsplatser för luftfartyg och remoteplatser för luftfartyg som används för kommersiell lufttransport är det inte nödvändigt för varje uppställningsplats att utrustas med ett fast eller mobilt kraftaggregat, eftersom ett enda kraftaggregat, vare sig det är fast eller mobilt, kan försörja flera uppställningsplatser och sättas in för att fylla operativa behov. |
| --- | --- |

(54)

Användningen av extern elförsörjning bör ersätta användningen av motorerna när luftfartyget står stilla på flygplatser. Detta bör minska utsläppen av föroreningar och buller, förbättra luftkvaliteten och minska de effekter från luftfartyg som bidrar till klimatförändringar. Därför bör det för alla kommersiella transporter tillhandahållas extern elförsörjning när luftfartyg parkeras vid bryggansluten uppställningsplats för luftfartyg eller remoteplatser för luftfartyg på flygplatser i TEN-T-nätet. Den externa elförsörjningen till luftfartyg skulle kunna säkerställas med hjälp av fasta eller mobila kraftaggregat på marken, både på bryggansluten uppställningsplats för luftfartyg och på remoteplats för luftfartyg. Även om luftfartyg bör kunna använda sig av extern elförsörjning vid alla brygganslutna uppställningsplatser för luftfartyg och remoteplatser för luftfartyg som används för kommersiell lufttransport är det inte nödvändigt för varje uppställningsplats att utrustas med ett fast eller mobilt kraftaggregat, eftersom ett enda kraftaggregat, vare sig det är fast eller mobilt, kan försörja flera uppställningsplatser och sättas in för att fylla operativa behov.

| (55) | När medlemsstaterna säkerställer att stillastående luftfartyg får tillgång till elförsörjning på flygplatser bör de, när så är lämpligt, främja flygplatsens ledningsenhets samarbete med leverantörer av marktjänster och, i förekommande fall, med användare som tillämpar egenhantering. Medlemsstaterna bör särskilt göra detta genom den användarkommitté som inrättats enligt rådets direktiv 96/67/EG (16). |
| --- | --- |

(55)

När medlemsstaterna säkerställer att stillastående luftfartyg får tillgång till elförsörjning på flygplatser bör de, när så är lämpligt, främja flygplatsens ledningsenhets samarbete med leverantörer av marktjänster och, i förekommande fall, med användare som tillämpar egenhantering. Medlemsstaterna bör särskilt göra detta genom den användarkommitté som inrättats enligt rådets direktiv 96/67/EG (16).

| (56) | Medlemsstaterna bör kunna undanta flygplatser i TEN-T-nätet som har haft färre än 10 000 kommersiella luftfartygsrörelser per år, beräknat som ett genomsnitt under de föregående tre åren, från skyldigheten att tillhandahålla el till stillastående luftfartyg vid alla remoteplatser. Med tanke på antalet berörda flygningar kanske investerings- och underhållskostnaderna för att förse remoteplatser för luftfartyg med el på dessa flygplatser i TEN-T-nätet inte står i proportion till miljöfördelarna, särskilt i jämförelse med effektivare investeringar för att ta itu med flygplatsernas koldioxidutsläpp. |
| --- | --- |

(56)

Medlemsstaterna bör kunna undanta flygplatser i TEN-T-nätet som har haft färre än 10 000 kommersiella luftfartygsrörelser per år, beräknat som ett genomsnitt under de föregående tre åren, från skyldigheten att tillhandahålla el till stillastående luftfartyg vid alla remoteplatser. Med tanke på antalet berörda flygningar kanske investerings- och underhållskostnaderna för att förse remoteplatser för luftfartyg med el på dessa flygplatser i TEN-T-nätet inte står i proportion till miljöfördelarna, särskilt i jämförelse med effektivare investeringar för att ta itu med flygplatsernas koldioxidutsläpp.

| (57) | I enlighet med direktiv 2014/94/EU har medlemsstaterna inrättat nationella handlingsprogram med sina mål och planer för att säkerställa att dessa mål uppnås. Både bedömningen av de nationella handlingsprogrammen och utvärderingen av direktiv 2014/94/EU har visat på behovet av en högre ambitionsnivå och en bättre samordnad strategi i medlemsstaterna, med tanke på den förväntat ökade användningen av fordon som drivs med alternativa drivmedel, särskilt elfordon. Dessutom kommer alternativ till fossila bränslen att behövas inom alla transportsätt för att uppfylla ambitionerna i den europeiska gröna given och unionens klimatmål. De befintliga nationella handlingsprogrammen bör ses över för att tydligt beskriva hur medlemsstaterna kommer att uppfylla de bindande målen, vilka innebär ett mycket större behov av laddnings- och tankningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten. De reviderade nationella handlingsprogrammen skulle också kunna omfatta transportsätt för vilka det inte finns några obligatoriska utbyggnadsmål. Medlemsstaterna bör regelbundet rapportera om de framsteg som gjorts när det gäller genomförandet av de reviderade nationella handlingsprogrammen. |
| --- | --- |

(57)

I enlighet med direktiv 2014/94/EU har medlemsstaterna inrättat nationella handlingsprogram med sina mål och planer för att säkerställa att dessa mål uppnås. Både bedömningen av de nationella handlingsprogrammen och utvärderingen av direktiv 2014/94/EU har visat på behovet av en högre ambitionsnivå och en bättre samordnad strategi i medlemsstaterna, med tanke på den förväntat ökade användningen av fordon som drivs med alternativa drivmedel, särskilt elfordon. Dessutom kommer alternativ till fossila bränslen att behövas inom alla transportsätt för att uppfylla ambitionerna i den europeiska gröna given och unionens klimatmål. De befintliga nationella handlingsprogrammen bör ses över för att tydligt beskriva hur medlemsstaterna kommer att uppfylla de bindande målen, vilka innebär ett mycket större behov av laddnings- och tankningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten. De reviderade nationella handlingsprogrammen skulle också kunna omfatta transportsätt för vilka det inte finns några obligatoriska utbyggnadsmål. Medlemsstaterna bör regelbundet rapportera om de framsteg som gjorts när det gäller genomförandet av de reviderade nationella handlingsprogrammen.

| (58) | Medlemsstaterna bör dessutom regelbundet bedöma hur utbyggnaden och driften av laddningspunkter skulle kunna göra det möjligt för elfordon att ytterligare bidra till energisystemets flexibilitet och till ytterligare användning av förnybar el. Den bedömningen bör identifiera de lämpliga åtgärder som ska vidtas för att säkerställa att infrastrukturplaneringen överensstämmer med respektive nätplanering för att uppfylla kraven i denna förordning. Utan att det påverkar tillämpningen av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/943 (17) och direktiv (EU) 2019/944 bör medlemsstaterna vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att elnätet tillgodoser efterfrågan på el i den laddningsinfrastruktur som föreskrivs i den här förordningen. Medlemsstaterna bör i detta syfte uppgradera och underhålla elnätet så att det både nu och i framtiden kan hantera efterfrågan på el från transportsektorn. |
| --- | --- |

(58)

Medlemsstaterna bör dessutom regelbundet bedöma hur utbyggnaden och driften av laddningspunkter skulle kunna göra det möjligt för elfordon att ytterligare bidra till energisystemets flexibilitet och till ytterligare användning av förnybar el. Den bedömningen bör identifiera de lämpliga åtgärder som ska vidtas för att säkerställa att infrastrukturplaneringen överensstämmer med respektive nätplanering för att uppfylla kraven i denna förordning. Utan att det påverkar tillämpningen av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/943 (17) och direktiv (EU) 2019/944 bör medlemsstaterna vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att elnätet tillgodoser efterfrågan på el i den laddningsinfrastruktur som föreskrivs i den här förordningen. Medlemsstaterna bör i detta syfte uppgradera och underhålla elnätet så att det både nu och i framtiden kan hantera efterfrågan på el från transportsektorn.

| (59) | De reviderade nationella handlingsprogrammen bör omfatta stödåtgärder med avseende på marknadsutvecklingen för alternativa drivmedel, inklusive inrättandet av den infrastruktur för alternativa drivmedel som behövs, i nära samarbete med regionala och lokala myndigheter och med den berörda industrin, samtidigt som hänsyn tas till små och medelstora företags behov. Dessutom bör de reviderade nationella handlingsprogrammen beskriva det övergripande nationella programmet för planering, tillståndsgivning och upphandling av sådan infrastruktur, identifiera eventuella hinder och åtgärder som kommer att vidtas för att undanröja dem, så att den tid det går mellan utbyggnaden och användningen av infrastrukturen är rimlig och en snabbare utbyggnad av infrastrukturen kan åstadkommas. Vid översynen av de nationella handlingsprogrammen är det viktigt att iaktta de allmänna principerna om teknikneutralitet och energieffektivitet först. Medlemsstaterna bör förteckna alla åtgärder som har antagits eller planeras. |
| --- | --- |

(59)

De reviderade nationella handlingsprogrammen bör omfatta stödåtgärder med avseende på marknadsutvecklingen för alternativa drivmedel, inklusive inrättandet av den infrastruktur för alternativa drivmedel som behövs, i nära samarbete med regionala och lokala myndigheter och med den berörda industrin, samtidigt som hänsyn tas till små och medelstora företags behov. Dessutom bör de reviderade nationella handlingsprogrammen beskriva det övergripande nationella programmet för planering, tillståndsgivning och upphandling av sådan infrastruktur, identifiera eventuella hinder och åtgärder som kommer att vidtas för att undanröja dem, så att den tid det går mellan utbyggnaden och användningen av infrastrukturen är rimlig och en snabbare utbyggnad av infrastrukturen kan åstadkommas. Vid översynen av de nationella handlingsprogrammen är det viktigt att iaktta de allmänna principerna om teknikneutralitet och energieffektivitet först. Medlemsstaterna bör förteckna alla åtgärder som har antagits eller planeras.

| (60) | Kommissionen bör underlätta utarbetandet och genomförandet av medlemsstaternas reviderade nationella handlingsprogram genom utbyte av information och bästa praxis mellan medlemsstaterna. Varje medlemsstat bör också kunna besluta att utse en nationell samordnare för utbyggnaden av infrastrukturen för alternativa drivmedel med uppgift att övervaka den nationella samordningen och genomförandet av den nationella politiska ramen. |
| --- | --- |

(60)

Kommissionen bör underlätta utarbetandet och genomförandet av medlemsstaternas reviderade nationella handlingsprogram genom utbyte av information och bästa praxis mellan medlemsstaterna. Varje medlemsstat bör också kunna besluta att utse en nationell samordnare för utbyggnaden av infrastrukturen för alternativa drivmedel med uppgift att övervaka den nationella samordningen och genomförandet av den nationella politiska ramen.

| (61) | För att främja alternativa drivmedel och utveckla relevant infrastruktur bör de nationella handlingsprogrammen tillhandahålla en översikt över läget, perspektiv och planerade initiativ för att främja alternativa drivmedel i sektorer där det är svårt att fasa ut fossila bränslen, t.ex. luftfart, sjötransport, inlandssjöfart och järnvägstransport på delar av järnvägsavsnitt som inte kan elektrifieras. Särskilt bör medlemsstaterna tillhandahålla en översikt över läget, perspektiv och planerade initiativ för minskade koldioxidutsläpp från inlandssjöfart längs TEN-T-nätet, i nära samarbete med medlemsstater som berörs. Långsiktiga strategier för minskade koldioxidutsläpp skulle också kunna utvecklas för hamnar i TEN-T-nätet och flygplatser i TEN-T-nätet, särskilt inriktade på utbyggnaden av infrastruktur för utsläppssnåla och utsläppsfria fartyg och luftfartyg samt på järnvägslinjer som inte kommer att elektrifieras. På grundval av dessa strategier och med beaktande av de nationella uppgifterna om marknads- och trafikandelar och marknadsprognoser bör kommissionen se över denna förordning i syfte att fastställa ytterligare bindande mål för dessa sektorer. |
| --- | --- |

(61)

För att främja alternativa drivmedel och utveckla relevant infrastruktur bör de nationella handlingsprogrammen tillhandahålla en översikt över läget, perspektiv och planerade initiativ för att främja alternativa drivmedel i sektorer där det är svårt att fasa ut fossila bränslen, t.ex. luftfart, sjötransport, inlandssjöfart och järnvägstransport på delar av järnvägsavsnitt som inte kan elektrifieras. Särskilt bör medlemsstaterna tillhandahålla en översikt över läget, perspektiv och planerade initiativ för minskade koldioxidutsläpp från inlandssjöfart längs TEN-T-nätet, i nära samarbete med medlemsstater som berörs. Långsiktiga strategier för minskade koldioxidutsläpp skulle också kunna utvecklas för hamnar i TEN-T-nätet och flygplatser i TEN-T-nätet, särskilt inriktade på utbyggnaden av infrastruktur för utsläppssnåla och utsläppsfria fartyg och luftfartyg samt på järnvägslinjer som inte kommer att elektrifieras. På grundval av dessa strategier och med beaktande av de nationella uppgifterna om marknads- och trafikandelar och marknadsprognoser bör kommissionen se över denna förordning i syfte att fastställa ytterligare bindande mål för dessa sektorer.

| (62) | Utvecklingen av teknik för alternativa drivmedel är också viktig för järnvägar, där direkt elektrifiering av en järnvägssträcka kanske inte är möjlig av skäl såsom tjänstens kostnadseffektivitet. Det finns olika tekniker för järnvägssektorn att ställa om från dieseltåg, däribland direkt elektrifiering, batteridrivna tåg och tillämpningar för vätgas. Utvecklingen av dessa tekniker innebär att det måste utvecklas en lämplig laddnings- och tankningsinfrastruktur i medlemsstaterna. |
| --- | --- |

(62)

Utvecklingen av teknik för alternativa drivmedel är också viktig för järnvägar, där direkt elektrifiering av en järnvägssträcka kanske inte är möjlig av skäl såsom tjänstens kostnadseffektivitet. Det finns olika tekniker för järnvägssektorn att ställa om från dieseltåg, däribland direkt elektrifiering, batteridrivna tåg och tillämpningar för vätgas. Utvecklingen av dessa tekniker innebär att det måste utvecklas en lämplig laddnings- och tankningsinfrastruktur i medlemsstaterna.

| (63) | För att uppnå de bindande målen och genomföra sina nationella handlingsprogram bör medlemsstaterna använda en rad olika slags rättsliga och icke-rättsliga incitament och åtgärder, i nära samarbete med aktörer i den privata sektorn, vilka bör spela en central roll för att ge stöd till utvecklandet av infrastruktur för alternativa drivmedel. |
| --- | --- |

(63)

För att uppnå de bindande målen och genomföra sina nationella handlingsprogram bör medlemsstaterna använda en rad olika slags rättsliga och icke-rättsliga incitament och åtgärder, i nära samarbete med aktörer i den privata sektorn, vilka bör spela en central roll för att ge stöd till utvecklandet av infrastruktur för alternativa drivmedel.

| (64) | Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/33/EG (18) är nationella minimiandelar av offentlig upphandling reserverade för rena och utsläppsfria bussar, där en ren buss innebär användning av alternativa drivmedel enligt definitionen i denna förordning. I och med att allt fler kollektivtrafikmyndigheter och operatörer byter till rena och utsläppsfria bussar för att nå dessa obligatoriska mål är det viktigt att medlemsstaterna tar med en riktad satsning på att främja och utveckla nödvändig laddnings- och tankningsinfrastruktur för bussar som ett centralt inslag i sina nationella handlingsprogram. Det är också viktigt att medlemsstaterna inrättar och upprätthåller lämpliga instrument för att främja utbyggnaden av laddnings- och tankningsinfrastruktur för bussar även för avgränsade fordonsparker, särskilt för rena och utsläppsfria bussar på lokal nivå. |
| --- | --- |

(64)

Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/33/EG (18) är nationella minimiandelar av offentlig upphandling reserverade för rena och utsläppsfria bussar, där en ren buss innebär användning av alternativa drivmedel enligt definitionen i denna förordning. I och med att allt fler kollektivtrafikmyndigheter och operatörer byter till rena och utsläppsfria bussar för att nå dessa obligatoriska mål är det viktigt att medlemsstaterna tar med en riktad satsning på att främja och utveckla nödvändig laddnings- och tankningsinfrastruktur för bussar som ett centralt inslag i sina nationella handlingsprogram. Det är också viktigt att medlemsstaterna inrättar och upprätthåller lämpliga instrument för att främja utbyggnaden av laddnings- och tankningsinfrastruktur för bussar även för avgränsade fordonsparker, särskilt för rena och utsläppsfria bussar på lokal nivå.

| (65) | Mot bakgrund av den ökande mångfalden av drivmedelstyper för motorfordon kombinerat med den fortlöpande ökningen av resor på unionens vägar måste konsumenterna få klar och lättförståelig information om de drivmedel som finns tillgängliga vid tankningsstationer och huruvida deras fordon och olika drivmedel eller laddningspunkter på unionsmarknaden är kompatibla. |
| --- | --- |

(65)

Mot bakgrund av den ökande mångfalden av drivmedelstyper för motorfordon kombinerat med den fortlöpande ökningen av resor på unionens vägar måste konsumenterna få klar och lättförståelig information om de drivmedel som finns tillgängliga vid tankningsstationer och huruvida deras fordon och olika drivmedel eller laddningspunkter på unionsmarknaden är kompatibla.

| (66) | Lättfattlig och lätt jämförbar prisinformation för olika drivmedel kan spela en viktig roll i att göra det möjligt för konsumenterna att bättre värdera den relativa kostnaden för enskilda drivmedel på marknaden. Därför bör en jämförelse av enhetspriset för vissa alternativa drivmedel och konventionella drivmedel, uttryckt som ”drivmedelspris per 100 km”, visas i informationssyfte på alla relevanta tankningsstationer. Det bör klargöras för konsumenterna att sådana jämförelser avser de genomsnittliga drivmedelspriserna i medlemsstaten, vilka skulle kunna skilja sig från de faktiska priser som tas ut på den berörda tankningsstationen. Dessutom bör kommissionen vid behov se över Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/94/EG (19) för att säkerställa att konsumentinformation om bränsleekonomi och koldioxidutsläpp vid marknadsföring av nya personbilar, som anges i det direktivet, beaktar och återspeglar utvecklingen i samband med övergången till alternativa drivmedel. |
| --- | --- |

(66)

Lättfattlig och lätt jämförbar prisinformation för olika drivmedel kan spela en viktig roll i att göra det möjligt för konsumenterna att bättre värdera den relativa kostnaden för enskilda drivmedel på marknaden. Därför bör en jämförelse av enhetspriset för vissa alternativa drivmedel och konventionella drivmedel, uttryckt som ”drivmedelspris per 100 km”, visas i informationssyfte på alla relevanta tankningsstationer. Det bör klargöras för konsumenterna att sådana jämförelser avser de genomsnittliga drivmedelspriserna i medlemsstaten, vilka skulle kunna skilja sig från de faktiska priser som tas ut på den berörda tankningsstationen. Dessutom bör kommissionen vid behov se över Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/94/EG (19) för att säkerställa att konsumentinformation om bränsleekonomi och koldioxidutsläpp vid marknadsföring av nya personbilar, som anges i det direktivet, beaktar och återspeglar utvecklingen i samband med övergången till alternativa drivmedel.

| (67) | Det är nödvändigt att ge konsumenterna tillräcklig information om geografisk placering, egenskaper och tjänster som erbjuds vid de laddnings- och tankningspunkter för alternativa drivmedel som är tillgängliga för allmänheten och som omfattas av denna förordning. Medlemsstaterna bör därför säkerställa att ansvariga för eller ägare av laddnings- och tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten tillgängliggör relevanta statiska och dynamiska data. Krav på typer av data när det gäller tillgänglighet för och tillgång till relevanta laddnings- och tankningsrelaterade data bör fastställas på grundval av resultaten från programstödsåtgärden för Datainsamling avseende laddnings- och tankningspunkter för alternativa drivmedel och unika identifieringskoder för aktörer inom e-mobilitet (IDACS), som avslutades 2022. |
| --- | --- |

(67)

Det är nödvändigt att ge konsumenterna tillräcklig information om geografisk placering, egenskaper och tjänster som erbjuds vid de laddnings- och tankningspunkter för alternativa drivmedel som är tillgängliga för allmänheten och som omfattas av denna förordning. Medlemsstaterna bör därför säkerställa att ansvariga för eller ägare av laddnings- och tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten tillgängliggör relevanta statiska och dynamiska data. Krav på typer av data när det gäller tillgänglighet för och tillgång till relevanta laddnings- och tankningsrelaterade data bör fastställas på grundval av resultaten från programstödsåtgärden för Datainsamling avseende laddnings- och tankningspunkter för alternativa drivmedel och unika identifieringskoder för aktörer inom e-mobilitet (IDACS), som avslutades 2022.

| (68) | Denna förordning behandlar datatyper som är nödvändiga för att en konkurrensutsatt och öppen marknad ska fungera och som är avgörande för att slutanvändarna ska kunna fatta välgrundade beslut om sina laddnings- och tankningsstationer, bland annat genom högkvalitativa informationstjänster som utvecklats av relevanta marknadsaktörer. De datatypkrav som fastställs i denna förordning bör endast tillämpas på data som finns tillgängliga i digitalt maskinläsbart format. |
| --- | --- |

(68)

Denna förordning behandlar datatyper som är nödvändiga för att en konkurrensutsatt och öppen marknad ska fungera och som är avgörande för att slutanvändarna ska kunna fatta välgrundade beslut om sina laddnings- och tankningsstationer, bland annat genom högkvalitativa informationstjänster som utvecklats av relevanta marknadsaktörer. De datatypkrav som fastställs i denna förordning bör endast tillämpas på data som finns tillgängliga i digitalt maskinläsbart format.

| (69) | Data bör spela en grundläggande roll för att laddnings- och tankningsinfrastrukturen ska fungera korrekt. Att dessa data finns och är tillgängliga, samt deras format, frekvens och kvalitet, är avgörande för den övergripande kvaliteten på en infrastruktur för alternativa drivmedel som uppfyller användarnas behov. Dessutom bör dessa data vara tillgängliga på ett enhetligt sätt i alla medlemsstater. Medlemsstaterna bör göra data om infrastrukturen för alternativa drivmedel tillgängliga som öppna data via sin nationella åtkomstpunkt i enlighet med kommissionens delegerade förordning (EU) 2022/670 (20) och i överensstämmelse med de ytterligare specifikationer som kompletterar dem som anges i den delegerade förordningen. Det bör också vara möjligt att tillhandahålla sådana data till en gemensam europeisk åtkomstpunkt som kommissionen bör inrätta och som bör fungera som en gemensam unionsportal för data som görs tillgängliga av ansvariga i de nationella åtkomstpunkterna. Den gemensamma europeiska åtkomstpunkten bör, där så är möjligt, bygga på befintliga strukturer och funktioner hos Europeiska observatoriet för alternativa bränslen (EAFO) tillsammans med informationssystemet TENtec eller exempelvis göras tillgänglig via en särskild webbportal. Den gemensamma europeiska åtkomstpunkten bör göra det möjligt för dataanvändare att enkelt få tillgång till data, jämföra prisinformation och få information om egenskaperna hos infrastrukturen för alternativa drivmedel, såsom åtkomst, tillgänglighet eller strömkapacitet. |
| --- | --- |

(69)

Data bör spela en grundläggande roll för att laddnings- och tankningsinfrastrukturen ska fungera korrekt. Att dessa data finns och är tillgängliga, samt deras format, frekvens och kvalitet, är avgörande för den övergripande kvaliteten på en infrastruktur för alternativa drivmedel som uppfyller användarnas behov. Dessutom bör dessa data vara tillgängliga på ett enhetligt sätt i alla medlemsstater. Medlemsstaterna bör göra data om infrastrukturen för alternativa drivmedel tillgängliga som öppna data via sin nationella åtkomstpunkt i enlighet med kommissionens delegerade förordning (EU) 2022/670 (20) och i överensstämmelse med de ytterligare specifikationer som kompletterar dem som anges i den delegerade förordningen. Det bör också vara möjligt att tillhandahålla sådana data till en gemensam europeisk åtkomstpunkt som kommissionen bör inrätta och som bör fungera som en gemensam unionsportal för data som görs tillgängliga av ansvariga i de nationella åtkomstpunkterna. Den gemensamma europeiska åtkomstpunkten bör, där så är möjligt, bygga på befintliga strukturer och funktioner hos Europeiska observatoriet för alternativa bränslen (EAFO) tillsammans med informationssystemet TENtec eller exempelvis göras tillgänglig via en särskild webbportal. Den gemensamma europeiska åtkomstpunkten bör göra det möjligt för dataanvändare att enkelt få tillgång till data, jämföra prisinformation och få information om egenskaperna hos infrastrukturen för alternativa drivmedel, såsom åtkomst, tillgänglighet eller strömkapacitet.

| (70) | Det är mycket viktigt att alla aktörer i sektorn för elektromobilitet lätt kan interagera digitalt för att erbjuda slutanvändarna tjänster av bästa kvalitet. En sådan samverkan kräver unika identifierare för aktörerna i värdekedjan. Därför bör alla medlemsstater inrätta en organisation för registrering av identifieringsdata (IDRO, Identification Registration Organisation) som utfärdar och förvaltar unika identifieringskoder för att identifiera åtminstone ansvariga för laddningspunkter och leverantörer av mobilitetstjänster. Varje IDRO bör samla in information om identifieringskoder för e-mobilitet som redan används i dess medlemsstat, vid behov utfärda nya identifieringskoder för e-mobilitet till ansvariga för laddningspunkter och leverantörer av mobilitetstjänster inom ramen för en unionsomfattande gemensam logik där identifieringskoder för e-mobilitet formateras, och göra det möjligt att byta ut dessa koder för e-mobilitet och kontrollera deras unika karaktär genom en potentiell framtida gemensam databas för identifieringsregister (IDRR). Kommissionen bör utfärda tekniska riktlinjer för inrättandet av sådana organisationer på grundval av resultatet av IDACS. |
| --- | --- |

(70)

Det är mycket viktigt att alla aktörer i sektorn för elektromobilitet lätt kan interagera digitalt för att erbjuda slutanvändarna tjänster av bästa kvalitet. En sådan samverkan kräver unika identifierare för aktörerna i värdekedjan. Därför bör alla medlemsstater inrätta en organisation för registrering av identifieringsdata (IDRO, Identification Registration Organisation) som utfärdar och förvaltar unika identifieringskoder för att identifiera åtminstone ansvariga för laddningspunkter och leverantörer av mobilitetstjänster. Varje IDRO bör samla in information om identifieringskoder för e-mobilitet som redan används i dess medlemsstat, vid behov utfärda nya identifieringskoder för e-mobilitet till ansvariga för laddningspunkter och leverantörer av mobilitetstjänster inom ramen för en unionsomfattande gemensam logik där identifieringskoder för e-mobilitet formateras, och göra det möjligt att byta ut dessa koder för e-mobilitet och kontrollera deras unika karaktär genom en potentiell framtida gemensam databas för identifieringsregister (IDRR). Kommissionen bör utfärda tekniska riktlinjer för inrättandet av sådana organisationer på grundval av resultatet av IDACS.

| (71) | Tekniska specifikationer för laddnings- och tankningspunkternas driftskompatibilitet bör anges i europeiska eller internationella standarder. De europeiska standardiseringsorganisationerna bör anta europeiska standarder i enlighet med artikel 10 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1025/2012 (21). Det är viktigt att dessa standarder i tillämpliga fall baseras på gällande internationella standarder eller pågående internationellt standardiseringsarbete. I detta syfte är det viktigt att de europeiska standardiseringsprocesserna för laddnings- och tankningsinfrastruktur genomförs snabbt och stödjer en snabb anslutning till den tidsplan som krävs för planering, upphandling och uppbyggnad av den infrastruktur som krävs enligt den här förordningen. Det är också viktigt att inleda eller påskynda standardiseringsprocesserna för en unionsomfattande harmoniserad laddningsinfrastruktur för stationär och dynamisk laddning. |
| --- | --- |

(71)

Tekniska specifikationer för laddnings- och tankningspunkternas driftskompatibilitet bör anges i europeiska eller internationella standarder. De europeiska standardiseringsorganisationerna bör anta europeiska standarder i enlighet med artikel 10 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1025/2012 (21). Det är viktigt att dessa standarder i tillämpliga fall baseras på gällande internationella standarder eller pågående internationellt standardiseringsarbete. I detta syfte är det viktigt att de europeiska standardiseringsprocesserna för laddnings- och tankningsinfrastruktur genomförs snabbt och stödjer en snabb anslutning till den tidsplan som krävs för planering, upphandling och uppbyggnad av den infrastruktur som krävs enligt den här förordningen. Det är också viktigt att inleda eller påskynda standardiseringsprocesserna för en unionsomfattande harmoniserad laddningsinfrastruktur för stationär och dynamisk laddning.

| (72) | Sjötransporter och inlandssjöfart behöver nya standarder för att underlätta och konsolidera marknadstillträdet för alternativa drivmedel när det gäller elförsörjning och bunkring av vätgas, metanol och ammoniak samt standarder för kommunikation avseende datautbyte mellan fartyg och infrastruktur. |
| --- | --- |

(72)

Sjötransporter och inlandssjöfart behöver nya standarder för att underlätta och konsolidera marknadstillträdet för alternativa drivmedel när det gäller elförsörjning och bunkring av vätgas, metanol och ammoniak samt standarder för kommunikation avseende datautbyte mellan fartyg och infrastruktur.

| (73) | Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) utarbetar enhetliga och internationellt erkända säkerhets- och miljöstandarder för sjötransport. Eftersom sjötransporter är globala till sin natur bör konflikter med internationella standarder undvikas. Därför bör unionen säkerställa att tekniska specifikationer för sjötransport som antagits enligt denna förordning överensstämmer med internationella regler som antagits av IMO. |
| --- | --- |

(73)

Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) utarbetar enhetliga och internationellt erkända säkerhets- och miljöstandarder för sjötransport. Eftersom sjötransporter är globala till sin natur bör konflikter med internationella standarder undvikas. Därför bör unionen säkerställa att tekniska specifikationer för sjötransport som antagits enligt denna förordning överensstämmer med internationella regler som antagits av IMO.

| (74) | Vid tillämpningen av denna förordning bör kommissionen samråda med relevanta expertgrupper, särskilt forumet för hållbara transporter (STF, Sustainable Transport Forum) och det europeiska forumet för hållbar sjötransport (ESSF, European Sustainable Shipping Forum). Sådant expertsamråd är särskilt viktigt när kommissionen avser att anta delegerade akter eller genomförandeakter enligt denna förordning. |
| --- | --- |

(74)

Vid tillämpningen av denna förordning bör kommissionen samråda med relevanta expertgrupper, särskilt forumet för hållbara transporter (STF, Sustainable Transport Forum) och det europeiska forumet för hållbar sjötransport (ESSF, European Sustainable Shipping Forum). Sådant expertsamråd är särskilt viktigt när kommissionen avser att anta delegerade akter eller genomförandeakter enligt denna förordning.

| (75) | Infrastruktur för alternativa drivmedel är ett område som utvecklas snabbt. Avsaknaden av gemensamma tekniska specifikationer utgör ett hinder för skapandet av en inre marknad för infrastruktur för alternativa drivmedel. Därför är det nödvändigt att fastställa tekniska specifikationer på områden där gemensamma tekniska specifikationer är nödvändiga men ännu inte finns. De tekniska specifikationerna bör särskilt omfatta kommunikation mellan elfordon och laddningspunkter, kommunikation mellan laddningspunkter och dess styrsystem (back-end), kommunikation som avser roamingtjänster för elfordon och kommunikation med elnätet, samtidigt som man säkerställer högsta möjliga cybersäkerhetsskydd och skydd av slutkundernas personuppgifter. Det är också nödvändigt att fastställa lämpliga ramar för styrning och roller för de olika aktörer som ingår i sektorn för kommunikation mellan fordon och elnät (V2G). Dessutom måste man redovisa ny teknisk utveckling, såsom elvägsystem, särskilt dynamisk strömförsörjning via kontaktledning och strömavtagare, dynamisk strömförsörjning på marknivå via strömskenor och induktiv strömförsörjning genom spolar i vägen. När det gäller tillhandahållande av data är det nödvändigt att ytterligare datatyper, såsom data om förekomsten av faciliteter som erbjuder slutanvändarna tillhörande tjänster, data som rör accepterade betalningsmetoder, data som rör tillgängliga språk i infrastrukturen och data som rör tillhandahållande av smarta och dubbelriktade laddningstjänster, läggs till uppgifterna om laddning som är tillgänglig för allmänheten. |
| --- | --- |

(75)

Infrastruktur för alternativa drivmedel är ett område som utvecklas snabbt. Avsaknaden av gemensamma tekniska specifikationer utgör ett hinder för skapandet av en inre marknad för infrastruktur för alternativa drivmedel. Därför är det nödvändigt att fastställa tekniska specifikationer på områden där gemensamma tekniska specifikationer är nödvändiga men ännu inte finns. De tekniska specifikationerna bör särskilt omfatta kommunikation mellan elfordon och laddningspunkter, kommunikation mellan laddningspunkter och dess styrsystem (back-end), kommunikation som avser roamingtjänster för elfordon och kommunikation med elnätet, samtidigt som man säkerställer högsta möjliga cybersäkerhetsskydd och skydd av slutkundernas personuppgifter. Det är också nödvändigt att fastställa lämpliga ramar för styrning och roller för de olika aktörer som ingår i sektorn för kommunikation mellan fordon och elnät (V2G). Dessutom måste man redovisa ny teknisk utveckling, såsom elvägsystem, särskilt dynamisk strömförsörjning via kontaktledning och strömavtagare, dynamisk strömförsörjning på marknivå via strömskenor och induktiv strömförsörjning genom spolar i vägen. När det gäller tillhandahållande av data är det nödvändigt att ytterligare datatyper, såsom data om förekomsten av faciliteter som erbjuder slutanvändarna tillhörande tjänster, data som rör accepterade betalningsmetoder, data som rör tillgängliga språk i infrastrukturen och data som rör tillhandahållande av smarta och dubbelriktade laddningstjänster, läggs till uppgifterna om laddning som är tillgänglig för allmänheten.

| (76) | I syfte att komplettera denna förordning genom att fastställa ytterligare tekniska specifikationer och ändra denna förordning genom tillägg av ytterligare datatyper, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) delegeras till kommissionen med avseende på gemensamma tekniska krav för ett gemensamt gränssnitt för tillämpningsprogram för att möjliggöra ett automatiskt och enhetligt datautbyte mellan ansvariga för laddnings- och tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och dataanvändare. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (22). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. |
| --- | --- |

(76)

I syfte att komplettera denna förordning genom att fastställa ytterligare tekniska specifikationer och ändra denna förordning genom tillägg av ytterligare datatyper, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) delegeras till kommissionen med avseende på gemensamma tekniska krav för ett gemensamt gränssnitt för tillämpningsprogram för att möjliggöra ett automatiskt och enhetligt datautbyte mellan ansvariga för laddnings- och tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och dataanvändare. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (22). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter.

| (77) | För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter med avseende på utarbetandet av märkningsbestämmelser, formatet, frekvensen och kvaliteten på de data om laddnings- och tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och som ska finnas och vara tillgängliga enligt denna förordning samt det förfarande som möjliggör denna tillgång och tillgänglighet. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (23). |
| --- | --- |

(77)

För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter med avseende på utarbetandet av märkningsbestämmelser, formatet, frekvensen och kvaliteten på de data om laddnings- och tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och som ska finnas och vara tillgängliga enligt denna förordning samt det förfarande som möjliggör denna tillgång och tillgänglighet. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (23).

| (78) | Marknaden för alternativa drivmedel, och särskilt för utsläppsfria drivmedel, befinner sig fortfarande i ett tidigt utvecklingsskede och tekniken utvecklas snabbt. Denna utveckling påverkar sannolikt efterfrågan på alternativa drivmedel och följaktligen på infrastrukturen för alternativa drivmedel, oavsett transportsätt. Kommissionen bör därför senast den 31 december 2024 lägga fram en rapport om teknisk mognad och marknadsberedskap för tunga motorfordon. Den rapporten bör beakta de första indikationerna på marknadens preferenser och överväga den tekniska utvecklingen och utvecklingen av de tekniska specifikationerna. Senast den 31 december 2026 och vart femte år därefter bör kommissionen genomföra en översyn av denna förordning. |
| --- | --- |

(78)

Marknaden för alternativa drivmedel, och särskilt för utsläppsfria drivmedel, befinner sig fortfarande i ett tidigt utvecklingsskede och tekniken utvecklas snabbt. Denna utveckling påverkar sannolikt efterfrågan på alternativa drivmedel och följaktligen på infrastrukturen för alternativa drivmedel, oavsett transportsätt. Kommissionen bör därför senast den 31 december 2024 lägga fram en rapport om teknisk mognad och marknadsberedskap för tunga motorfordon. Den rapporten bör beakta de första indikationerna på marknadens preferenser och överväga den tekniska utvecklingen och utvecklingen av de tekniska specifikationerna. Senast den 31 december 2026 och vart femte år därefter bör kommissionen genomföra en översyn av denna förordning.

| (79) | Eftersom denna förordning kommer att leda till ytterligare justeringar och administrativa kostnader bör den totala regelbördan för de sektorer som omfattas av denna förordning noga ses över. Mot den bakgrunden bör kommissionen i sin rapport med en utvärdering av hur denna förordning fungerar bedöma i vilken utsträckning målen för denna förordning har uppnåtts och i vilken utsträckning den har påverkat de berörda sektorernas konkurrenskraft. Den översynen bör också omfatta samspelet mellan denna förordning och andra relevanta unionsrättsakter, inbegripet eventuella insatser och åtgärder som har vidtagits eller skulle kunna vidtas för att minska det totala kostnadstrycket på de relevanta sektorerna. |
| --- | --- |

(79)

Eftersom denna förordning kommer att leda till ytterligare justeringar och administrativa kostnader bör den totala regelbördan för de sektorer som omfattas av denna förordning noga ses över. Mot den bakgrunden bör kommissionen i sin rapport med en utvärdering av hur denna förordning fungerar bedöma i vilken utsträckning målen för denna förordning har uppnåtts och i vilken utsträckning den har påverkat de berörda sektorernas konkurrenskraft. Den översynen bör också omfatta samspelet mellan denna förordning och andra relevanta unionsrättsakter, inbegripet eventuella insatser och åtgärder som har vidtagits eller skulle kunna vidtas för att minska det totala kostnadstrycket på de relevanta sektorerna.

| (80) | Eftersom målet för denna förordning, nämligen att säkerställa utbyggnaden av tillräcklig infrastruktur för alternativa drivmedel i unionen, särskilt för vägfordon, tåg, fartyg och stillastående luftfartyg, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av behovet av att göra det möjligt för fordon som använder alternativa drivmedel att köra överallt i unionen, bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(80)

Eftersom målet för denna förordning, nämligen att säkerställa utbyggnaden av tillräcklig infrastruktur för alternativa drivmedel i unionen, särskilt för vägfordon, tåg, fartyg och stillastående luftfartyg, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av behovet av att göra det möjligt för fordon som använder alternativa drivmedel att köra överallt i unionen, bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

| (81) | Direktiv 2014/94/EU bör därför upphävas. I kommissionens delegerade förordningar (EU) 2019/1745 (24) och (EU) 2021/1444 (25) fastställs odaterade tekniska specifikationer för vissa typer av infrastruktur för alternativa drivmedel, och dessa specifikationer är nu daterade och förtecknade i bilaga II till den här förordningen. Därför bör dessa delegerade förordningar också upphävas. |
| --- | --- |

(81)

Direktiv 2014/94/EU bör därför upphävas. I kommissionens delegerade förordningar (EU) 2019/1745 (24) och (EU) 2021/1444 (25) fastställs odaterade tekniska specifikationer för vissa typer av infrastruktur för alternativa drivmedel, och dessa specifikationer är nu daterade och förtecknade i bilaga II till den här förordningen. Därför bör dessa delegerade förordningar också upphävas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Innehåll

1.   I denna förordning fastställs bindande nationella mål som leder till utbyggnaden av tillräcklig infrastruktur för alternativa drivmedel i unionen för vägfordon, tåg, fartyg och stillastående luftfartyg. Gemensamma tekniska specifikationer och krav fastställs avseende användarinformation, tillhandahållande av data och betalningsmetoder för infrastruktur för alternativa drivmedel.

2.   I denna förordning fastställs också regler för de nationella handlingsprogram som avses i artikel 14 och som ska antas av medlemsstaterna, inklusive regler om utbyggnad av infrastruktur för alternativa drivmedel på områden där inga bindande unionsomfattande mål har fastställts och om rapportering om utbyggnaden av sådan infrastruktur.

3.   Genom denna förordning inrättas en rapporteringsmekanism för att främja samarbete och säkerställs en robust uppföljning av framstegen. Mekanismen ska anta formen av en strukturerad, öppen och iterativ process mellan kommissionen och medlemsstaterna i syfte att färdigställa och därefter genomföra de nationella handlingsprogrammen, med beaktande av befintliga lokala och regionala strategier för utbyggnad av infrastruktur för alternativa drivmedel, och motsvarande åtgärder från kommissionens sida, för att stödja en samstämd och snabbare utbyggnad av infrastruktur för alternativa drivmedel i medlemsstaterna.

Artikel 2

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

| 1. | datas tillgänglighet: möjligheten att när som helst begära och erhålla data i maskinläsbart format. |
| --- | --- |

1.

datas tillgänglighet: möjligheten att när som helst begära och erhålla data i maskinläsbart format.

datas tillgänglighet

| 2. | engångspris: det pris som den ansvariga för en laddningspunkt eller tankningspunkt debiterar en slutanvändare för engångsladdning respektive engångstankning. |
| --- | --- |

2.

engångspris: det pris som den ansvariga för en laddningspunkt eller tankningspunkt debiterar en slutanvändare för engångsladdning respektive engångstankning.

engångspris

| 3. | längs TEN-T-vägnätet:






  a) | när det gäller elektriska laddningsstationer: att de är belägna inom TEN-T-vägnätet eller inom en körsträcka på 3 km från närmaste utfart för en TEN-T-väg, och |
| --- | --- | --- |

3.

längs TEN-T-vägnätet:

a)

när det gäller elektriska laddningsstationer: att de är belägna inom TEN-T-vägnätet eller inom en körsträcka på 3 km från närmaste utfart för en TEN-T-väg, och

| b) | när det gäller tankstation för vätgas: att de är belägna inom TEN-T-vägnätet eller inom en körsträcka på 10 km från närmaste utfart för en TEN-T-väg. |
| --- | --- |

b)

när det gäller tankstation för vätgas: att de är belägna inom TEN-T-vägnätet eller inom en körsträcka på 10 km från närmaste utfart för en TEN-T-väg.

| 4. | alternativa drivmedel: drivmedel eller kraftkällor som, åtminstone delvis, fungerar som ersättning för fossila oljekällor för energi som används till transporter och som kan bidra till utfasning av fossila bränslen och förbättring av miljöprestandan inom transportsektorn, inklusive följande:






  a) | alternativa drivmedel för utsläppsfria fordon, tåg, fartyg eller luftfartyg:






  — | Elektricitet. |
| --- | --- | --- | --- |

4.

alternativa drivmedel: drivmedel eller kraftkällor som, åtminstone delvis, fungerar som ersättning för fossila oljekällor för energi som används till transporter och som kan bidra till utfasning av fossila bränslen och förbättring av miljöprestandan inom transportsektorn, inklusive följande:

alternativa drivmedel

a)

alternativa drivmedel för utsläppsfria fordon, tåg, fartyg eller luftfartyg:

—

Elektricitet.

| — | Vätgas. |
| --- | --- |

—

Vätgas.

| — | Ammoniak. |
| --- | --- |

—

Ammoniak.

| b) | förnybara drivmedel:






  — | Biomassabränslen, inklusive biogas, och biodrivmedel enligt definitionerna i artikel 2.27, 2.28 respektive 2.33 i direktiv (EU) 2018/2001. |
| --- | --- | --- |

b)

förnybara drivmedel:

—

Biomassabränslen, inklusive biogas, och biodrivmedel enligt definitionerna i artikel 2.27, 2.28 respektive 2.33 i direktiv (EU) 2018/2001.

| — | Syntetiska och paraffiniska bränslen, inklusive ammoniak, som framställs av förnybar energi. |
| --- | --- |

—

Syntetiska och paraffiniska bränslen, inklusive ammoniak, som framställs av förnybar energi.

| c) | icke-förnybara alternativa bränslen och fossila övergångsbränslen:






  — | Naturgas, i gasform (komprimerad naturgas – CNG) och flytande form (flytande naturgas – LNG). |
| --- | --- | --- |

c)

icke-förnybara alternativa bränslen och fossila övergångsbränslen:

—

Naturgas, i gasform (komprimerad naturgas – CNG) och flytande form (flytande naturgas – LNG).

| — | Gasol (LPG). |
| --- | --- |

—

Gasol (LPG).

| — | Syntetiska och paraffiniska bränslen som framställs av icke-förnybar energi. |
| --- | --- |

—

Syntetiska och paraffiniska bränslen som framställs av icke-förnybar energi.

| 5. | bryggansluten uppställningsplats för luftfartyg: en uppställningsplats på en särskild del av flygplatsplattan som är utrustad med en passagerarbrygga. |
| --- | --- |

5.

bryggansluten uppställningsplats för luftfartyg: en uppställningsplats på en särskild del av flygplatsplattan som är utrustad med en passagerarbrygga.

bryggansluten uppställningsplats för luftfartyg

| 6. | remoteplats för luftfartyg: en uppställningsplats på en särskild del av flygplatsplattan som inte är utrustad med en passagerarbrygga. |
| --- | --- |

6.

remoteplats för luftfartyg: en uppställningsplats på en särskild del av flygplatsplattan som inte är utrustad med en passagerarbrygga.

remoteplats för luftfartyg

| 7. | flygplats i TEN-T:s stomnät eller flygplats i TEN-T:s övergripande nät: en flygplats som förtecknas och kategoriseras i bilaga II till förordning (EU) nr 1315/2013. |
| --- | --- |

7.

flygplats i TEN-T:s stomnät eller flygplats i TEN-T:s övergripande nät: en flygplats som förtecknas och kategoriseras i bilaga II till förordning (EU) nr 1315/2013.

flygplats i TEN-T:s stomnät eller flygplats i TEN-T:s övergripande nät

| 8. | automatisk autentisering: autentisering av ett fordon vid en laddningspunkt genom anslutningsdonet för laddning eller telematik. |
| --- | --- |

8.

automatisk autentisering: autentisering av ett fordon vid en laddningspunkt genom anslutningsdonet för laddning eller telematik.

automatisk autentisering

| 9. | tillgång till data: förekomst av data i ett digitalt maskinläsbart format. |
| --- | --- |

9.

tillgång till data: förekomst av data i ett digitalt maskinläsbart format.

tillgång till data

| 10. | batterielfordon: ett elfordon som drivs uteslutande med elmotorn, utan någon sekundär framdrivningskälla. |
| --- | --- |

10.

batterielfordon: ett elfordon som drivs uteslutande med elmotorn, utan någon sekundär framdrivningskälla.

batterielfordon

| 11. | dubbelriktad laddning: en smart laddningsfunktion där elflödets riktning kan vändas, så att det går från batteriet till den laddningspunkt som batteriet är anslutet till. |
| --- | --- |

11.

dubbelriktad laddning: en smart laddningsfunktion där elflödets riktning kan vändas, så att det går från batteriet till den laddningspunkt som batteriet är anslutet till.

dubbelriktad laddning

| 12. | anslutningsdon: det fysiska gränssnitt mellan laddningspunkt eller tankningspunkt och fordonet genom vilket drivmedlet eller elenergin överförs. |
| --- | --- |

12.

anslutningsdon: det fysiska gränssnitt mellan laddningspunkt eller tankningspunkt och fordonet genom vilket drivmedlet eller elenergin överförs.

anslutningsdon

| 13. | kommersiell lufttransport: kommersiell lufttransport enligt definitionen i artikel 3.24 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1139 (26). |
| --- | --- |

13.

kommersiell lufttransport: kommersiell lufttransport enligt definitionen i artikel 3.24 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1139 (26).

kommersiell lufttransport

26

| 14. | containerfartyg: ett fartyg som uteslutande är avsett för transport av containrar i lastrum och på däck. |
| --- | --- |

14.

containerfartyg: ett fartyg som uteslutande är avsett för transport av containrar i lastrum och på däck.

containerfartyg

| 15. | avtalsbaserad betalning: betalning för en laddnings- eller tankningstjänst från slutanvändaren till en leverantör av mobilitetstjänster på grundval av ett avtal som ingåtts mellan slutanvändaren och leverantören av mobilitetstjänster. |
| --- | --- |

15.

avtalsbaserad betalning: betalning för en laddnings- eller tankningstjänst från slutanvändaren till en leverantör av mobilitetstjänster på grundval av ett avtal som ingåtts mellan slutanvändaren och leverantören av mobilitetstjänster.

avtalsbaserad betalning

| 16. | dataanvändare: en offentlig myndighet, vägmyndighet, väghållare, ansvarig för laddnings- och tankningspunkter, forskningsorganisation eller icke-statlig organisation, leverantör av mobilitetstjänster, e-roamingplattform, leverantör av digitala kartor eller varje annan enhet som är intresserad av att använda data för att tillhandahålla information, skapa tjänster eller bedriva forskning eller analys om infrastruktur för alternativa drivmedel. |
| --- | --- |

16.

dataanvändare: en offentlig myndighet, vägmyndighet, väghållare, ansvarig för laddnings- och tankningspunkter, forskningsorganisation eller icke-statlig organisation, leverantör av mobilitetstjänster, e-roamingplattform, leverantör av digitala kartor eller varje annan enhet som är intresserad av att använda data för att tillhandahålla information, skapa tjänster eller bedriva forskning eller analys om infrastruktur för alternativa drivmedel.

dataanvändare

| 17. | digitalt uppkopplad laddningspunkt: en laddningspunkt som kan sända och ta emot information i realtid, kommunicera i båda riktningarna med elnätet och med elfordonet och som kan fjärrövervakas och fjärrstyras, bland annat för att starta och stoppa laddningstillfället och mäta elflödena. |
| --- | --- |

17.

digitalt uppkopplad laddningspunkt: en laddningspunkt som kan sända och ta emot information i realtid, kommunicera i båda riktningarna med elnätet och med elfordonet och som kan fjärrövervakas och fjärrstyras, bland annat för att starta och stoppa laddningstillfället och mäta elflödena.

digitalt uppkopplad laddningspunkt

| 18. | systemansvarig för distributionssystem: en systemansvarig för distributionssystem enligt definitionen i artikel 2.29 i direktiv (EU) 2019/944. |
| --- | --- |

18.

systemansvarig för distributionssystem: en systemansvarig för distributionssystem enligt definitionen i artikel 2.29 i direktiv (EU) 2019/944.

systemansvarig för distributionssystem

| 19. | distributör: en distributör enligt definitionen i artikel 3.43 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/858 (27). |
| --- | --- |

19.

distributör: en distributör enligt definitionen i artikel 3.43 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/858 (27).

distributör

27

| 20. | dynamiska data: data som ändras ofta eller regelbundet. |
| --- | --- |

20.

dynamiska data: data som ändras ofta eller regelbundet.

dynamiska data

| 21. | elvägssystem: en fysisk anläggning längs en väg för överföring av el till ett elfordon medan fordonet är i rörelse. |
| --- | --- |

21.

elvägssystem: en fysisk anläggning längs en väg för överföring av el till ett elfordon medan fordonet är i rörelse.

elvägssystem

| 22. | elfordon: ett motorfordon försett med ett framdrivningssystem som innehåller minst en icke-perifer elektrisk maskin som energiomvandlare med ett elektriskt uppladdningsbart energilagringssystem som kan laddas externt. |
| --- | --- |

22.

elfordon: ett motorfordon försett med ett framdrivningssystem som innehåller minst en icke-perifer elektrisk maskin som energiomvandlare med ett elektriskt uppladdningsbart energilagringssystem som kan laddas externt.

elfordon

| 23. | elförsörjning till stillastående luftfartyg: elförsörjning genom ett standardiserat fast eller mobilt gränssnitt till ett luftfartyg när det är parkerat vid en bryggansluten uppställningsplats för luftfartyg eller på en remoteplats för luftfartyg. |
| --- | --- |

23.

elförsörjning till stillastående luftfartyg: elförsörjning genom ett standardiserat fast eller mobilt gränssnitt till ett luftfartyg när det är parkerat vid en bryggansluten uppställningsplats för luftfartyg eller på en remoteplats för luftfartyg.

elförsörjning till stillastående luftfartyg

| 24. | slutanvändare: en fysisk eller juridisk person som köper ett alternativt drivmedel för direkt användning i ett fordon. |
| --- | --- |

24.

slutanvändare: en fysisk eller juridisk person som köper ett alternativt drivmedel för direkt användning i ett fordon.

slutanvändare

| 25. | e-roaming: utbyte av data och betalningar mellan den ansvarige för en laddnings- eller tankningspunkt och en leverantör av mobilitetstjänster från vilken slutanvändaren köper en laddnings- eller tankningstjänst. |
| --- | --- |

25.

e-roaming: utbyte av data och betalningar mellan den ansvarige för en laddnings- eller tankningspunkt och en leverantör av mobilitetstjänster från vilken slutanvändaren köper en laddnings- eller tankningstjänst.

e-roaming

| 26. | e-roamingplattform: en plattform som kopplar samman marknadsaktörer, särskilt leverantörer av mobilitetstjänster och ansvariga för laddnings- eller tankningspunkter, för att möjliggöra tillhandahållandet av tjänster dem emellan, inklusive e-roaming. |
| --- | --- |

26.

e-roamingplattform: en plattform som kopplar samman marknadsaktörer, särskilt leverantörer av mobilitetstjänster och ansvariga för laddnings- eller tankningspunkter, för att möjliggöra tillhandahållandet av tjänster dem emellan, inklusive e-roaming.

e-roamingplattform

| 27. | europeisk standard: en europeisk standard enligt definitionen i artikel 2.1 b i förordning (EU) nr 1025/2012. |
| --- | --- |

27.

europeisk standard: en europeisk standard enligt definitionen i artikel 2.1 b i förordning (EU) nr 1025/2012.

europeisk standard

| 28. | allmänflyg: all annan civil luftfartsverksamhet än reguljär lufttransport och icke-reguljär lufttransport mot ersättning eller hyra. |
| --- | --- |

28.

allmänflyg: all annan civil luftfartsverksamhet än reguljär lufttransport och icke-reguljär lufttransport mot ersättning eller hyra.

allmänflyg

| 29. | bruttodräktighet: bruttodräktighet enligt definitionen i artikel 3 e i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/757 (28). |
| --- | --- |

29.

bruttodräktighet: bruttodräktighet enligt definitionen i artikel 3 e i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/757 (28).

bruttodräktighet

28

| 30. | tungt motorfordon: ett motorfordon i kategori M2 enligt beskrivningen i artikel 4.1 a ii, ett motorfordon i kategori M3 enligt beskrivningen i artikel 4.1 a iii, ett motorfordon i kategori N2 enligt beskrivningen i artikel 4.1 b ii eller ett motorfordon i kategori N3 enligt beskrivningen i artikel 4.1 b iii i förordning (EU) 2018/858. |
| --- | --- |

30.

tungt motorfordon: ett motorfordon i kategori M2 enligt beskrivningen i artikel 4.1 a ii, ett motorfordon i kategori M3 enligt beskrivningen i artikel 4.1 a iii, ett motorfordon i kategori N2 enligt beskrivningen i artikel 4.1 b ii eller ett motorfordon i kategori N3 enligt beskrivningen i artikel 4.1 b iii i förordning (EU) 2018/858.

tungt motorfordon

| 31. | snabb laddningspunkt: en laddningspunkt där el kan överföras till ett elfordon med en uteffekt på mer än 22 kW. |
| --- | --- |

31.

snabb laddningspunkt: en laddningspunkt där el kan överföras till ett elfordon med en uteffekt på mer än 22 kW.

snabb laddningspunkt

| 32. | höghastighetspassagerarfartyg: ett höghastighetsfartyg enligt definitionen i regel 1 kapitel X i den internationella konventionen om säkerheten för människoliv till sjöss från 1974 (Solas 74), vilket medför fler än tolv passagerare. |
| --- | --- |

32.

höghastighetspassagerarfartyg: ett höghastighetsfartyg enligt definitionen i regel 1 kapitel X i den internationella konventionen om säkerheten för människoliv till sjöss från 1974 (Solas 74), vilket medför fler än tolv passagerare.

höghastighetspassagerarfartyg

| 33. | lätt motorfordon: ett motorfordon i kategori M1 enligt beskrivningen i artikel 4.1 a i) eller ett motorfordon i kategori N1 enligt beskrivningen i artikel 4.1 b i) i förordning (EU) 2018/858. |
| --- | --- |

33.

lätt motorfordon: ett motorfordon i kategori M1 enligt beskrivningen i artikel 4.1 a i) eller ett motorfordon i kategori N1 enligt beskrivningen i artikel 4.1 b i) i förordning (EU) 2018/858.

lätt motorfordon

| 34. | flytande metan: LNG, flytande biogas eller syntetisk flytande metan, inklusive blandningar av dessa bränslen. |
| --- | --- |

34.

flytande metan: LNG, flytande biogas eller syntetisk flytande metan, inklusive blandningar av dessa bränslen.

flytande metan

| 35. | tillverkare: en tillverkare enligt definitionen i artikel 3.40 i förordning (EU) 2018/858. |
| --- | --- |

35.

tillverkare: en tillverkare enligt definitionen i artikel 3.40 i förordning (EU) 2018/858.

tillverkare

| 36. | leverantör av mobilitetstjänster: en juridisk person som mot ersättning tillhandahåller tjänster till en slutanvändare, inklusive försäljning av laddningstjänster. |
| --- | --- |

36.

leverantör av mobilitetstjänster: en juridisk person som mot ersättning tillhandahåller tjänster till en slutanvändare, inklusive försäljning av laddningstjänster.

leverantör av mobilitetstjänster

| 37. | normal laddningspunkt: en laddningspunkt där el kan överföras till ett elfordon med en uteffekt på högst 22 kW. |
| --- | --- |

37.

normal laddningspunkt: en laddningspunkt där el kan överföras till ett elfordon med en uteffekt på högst 22 kW.

normal laddningspunkt

| 38. | nationell åtkomstpunkt: ett digitalt gränssnitt som inrättats av en medlemsstat och som utgör en enda åtkomstpunkt för data. |
| --- | --- |

38.

nationell åtkomstpunkt: ett digitalt gränssnitt som inrättats av en medlemsstat och som utgör en enda åtkomstpunkt för data.

nationell åtkomstpunkt

| 39. | ansvarig för laddningspunkt: den enhet som har ansvar för förvaltning och drift av en laddningspunkt och som tillhandahåller en laddningstjänst till slutanvändare, även när detta utförs på uppdrag av en leverantör av mobilitetstjänster och i dess namn. |
| --- | --- |

39.

ansvarig för laddningspunkt: den enhet som har ansvar för förvaltning och drift av en laddningspunkt och som tillhandahåller en laddningstjänst till slutanvändare, även när detta utförs på uppdrag av en leverantör av mobilitetstjänster och i dess namn.

ansvarig för laddningspunkt

| 40. | ansvarig för tankningspunkt: den enhet som har ansvar för förvaltning och drift av en tankningspunkt och som tillhandahåller en tankningstjänst till slutanvändare, även när detta utförs på uppdrag av en leverantör av mobilitetstjänster och i dess namn. |
| --- | --- |

40.

ansvarig för tankningspunkt: den enhet som har ansvar för förvaltning och drift av en tankningspunkt och som tillhandahåller en tankningstjänst till slutanvändare, även när detta utförs på uppdrag av en leverantör av mobilitetstjänster och i dess namn.

ansvarig för tankningspunkt

| 41. | passagerarfartyg: ett fartyg som medför fler än tolv passagerare, inbegripet kryssningsfartyg, höghastighetspassagerarfartyg och ro-ro-passagerarfartyg. |
| --- | --- |

41.

passagerarfartyg: ett fartyg som medför fler än tolv passagerare, inbegripet kryssningsfartyg, höghastighetspassagerarfartyg och ro-ro-passagerarfartyg.

passagerarfartyg

| 42. | betaltjänst: en betaltjänst enligt definitionen i artikel 4.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2366 (29). |
| --- | --- |

42.

betaltjänst: en betaltjänst enligt definitionen i artikel 4.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2366 (29).

betaltjänst

29

| 43. | laddhybridfordon: ett elfordon som har en konventionell förbränningsmotor i kombination med ett elektriskt framdrivningssystem och som kan laddas från en extern elektrisk kraftkälla. |
| --- | --- |

43.

laddhybridfordon: ett elfordon som har en konventionell förbränningsmotor i kombination med ett elektriskt framdrivningssystem och som kan laddas från en extern elektrisk kraftkälla.

laddhybridfordon

| 44. | uteffekt: den teoretiska maximala effekt, uttryckt i kW, som kan tillhandahållas av en laddningspunkt, en laddningsstation eller en laddningspool, eller en anläggning för landströmsförsörjning, till fordon eller fartyg som är anslutna till laddningspunkten, laddningsstationen, laddningspoolen eller anläggningen. |
| --- | --- |

44.

uteffekt: den teoretiska maximala effekt, uttryckt i kW, som kan tillhandahållas av en laddningspunkt, en laddningsstation eller en laddningspool, eller en anläggning för landströmsförsörjning, till fordon eller fartyg som är anslutna till laddningspunkten, laddningsstationen, laddningspoolen eller anläggningen.

uteffekt

| 45. | infrastruktur för alternativa drivmedel som är tillgänglig för allmänheten: infrastruktur för alternativa drivmedel som är belägen på en plats eller i en fastighet som är öppen för allmänheten, oavsett om infrastrukturen för alternativa drivmedel är belägen på allmän eller privat mark, oavsett om begränsningar eller villkor gäller för tillträde till platsen eller fastigheten och oberoende av de tillämpliga användningsvillkoren för infrastrukturen för alternativa drivmedel. |
| --- | --- |

45.

infrastruktur för alternativa drivmedel som är tillgänglig för allmänheten: infrastruktur för alternativa drivmedel som är belägen på en plats eller i en fastighet som är öppen för allmänheten, oavsett om infrastrukturen för alternativa drivmedel är belägen på allmän eller privat mark, oavsett om begränsningar eller villkor gäller för tillträde till platsen eller fastigheten och oberoende av de tillämpliga användningsvillkoren för infrastrukturen för alternativa drivmedel.

infrastruktur för alternativa drivmedel som är tillgänglig för allmänheten

| 46. | qr-kod: en ISO/IEC 18004:2015-kompatibel kodning och visualisering av data. |
| --- | --- |

46.

qr-kod: en ISO/IEC 18004:2015-kompatibel kodning och visualisering av data.

qr-kod

| 47. | engångsladdning: en laddningstjänst som köps av en slutanvändare utan krav på att denne ska registrera sig, ingå ett skriftligt avtal eller inleda ett kommersiellt förhållande med den ansvarige för laddningspunkten som går utöver själva inköpet av laddningstjänsten. |
| --- | --- |

47.

engångsladdning: en laddningstjänst som köps av en slutanvändare utan krav på att denne ska registrera sig, ingå ett skriftligt avtal eller inleda ett kommersiellt förhållande med den ansvarige för laddningspunkten som går utöver själva inköpet av laddningstjänsten.

engångsladdning

| 48. | laddningspunkt: ett fast eller mobilt gränssnitt, via eller utan anslutning till elnät, som möjliggör överföring av el till ett elfordon och som, även om den kan ha ett eller flera anslutningsdon för att passa olika typer av anslutningsdon, kan ladda endast ett elfordon åt gången, och som utesluter anordningar med en uteffekt på högst 3,7 kW vars primära syfte inte är laddning av elfordon. |
| --- | --- |

48.

laddningspunkt: ett fast eller mobilt gränssnitt, via eller utan anslutning till elnät, som möjliggör överföring av el till ett elfordon och som, även om den kan ha ett eller flera anslutningsdon för att passa olika typer av anslutningsdon, kan ladda endast ett elfordon åt gången, och som utesluter anordningar med en uteffekt på högst 3,7 kW vars primära syfte inte är laddning av elfordon.

laddningspunkt

| 49. | laddningspunkt, laddningsstation eller laddningspool avsedd för lätta motorfordon: en laddningspunkt, laddningsstation eller laddningspool som är avsedd för laddning av lätta motorfordon, på grund av den specifika utformningen av anslutningsdon eller kontakter eller utformningen av parkeringsplatsen intill laddningspunkten, laddningsstationen eller laddningspoolen, eller båda delarna. |
| --- | --- |

49.

laddningspunkt, laddningsstation eller laddningspool avsedd för lätta motorfordon: en laddningspunkt, laddningsstation eller laddningspool som är avsedd för laddning av lätta motorfordon, på grund av den specifika utformningen av anslutningsdon eller kontakter eller utformningen av parkeringsplatsen intill laddningspunkten, laddningsstationen eller laddningspoolen, eller båda delarna.

laddningspunkt, laddningsstation eller laddningspool avsedd för lätta motorfordon

| 50. | laddningspunkt, laddningsstation eller laddningspool avsedd för tunga motorfordon: en laddningspunkt, laddningsstation eller laddningspool som är avsedd för laddning av tunga motorfordon, antingen på grund av den specifika utformningen av anslutningsdon eller kontakter eller utformningen av parkeringsplatsen intill laddningspunkten, laddningsstationen eller laddningspoolen, eller båda delarna. |
| --- | --- |

50.

laddningspunkt, laddningsstation eller laddningspool avsedd för tunga motorfordon: en laddningspunkt, laddningsstation eller laddningspool som är avsedd för laddning av tunga motorfordon, antingen på grund av den specifika utformningen av anslutningsdon eller kontakter eller utformningen av parkeringsplatsen intill laddningspunkten, laddningsstationen eller laddningspoolen, eller båda delarna.

laddningspunkt, laddningsstation eller laddningspool avsedd för tunga motorfordon:

| 51. | laddningspool: en eller flera laddningsstationer på en viss plats. |
| --- | --- |

51.

laddningspool: en eller flera laddningsstationer på en viss plats.

laddningspool

| 52. | laddningsstation: en fysisk anläggning som finns på en viss plats och som består av en eller flera laddningspunkter. |
| --- | --- |

52.

laddningsstation: en fysisk anläggning som finns på en viss plats och som består av en eller flera laddningspunkter.

laddningsstation

| 53. | laddningstjänst: försäljning eller tillhandahållande av elektricitet, inklusive tillhörande tjänster, via en laddningspunkt som är tillgänglig för allmänheten. |
| --- | --- |

53.

laddningstjänst: försäljning eller tillhandahållande av elektricitet, inklusive tillhörande tjänster, via en laddningspunkt som är tillgänglig för allmänheten.

laddningstjänst

| 54. | laddningstillfälle: den fullständiga processen för laddning av ett fordon från en laddningspunkt som är tillgänglig för allmänheten, från den tidpunkt då fordonet ansluts till den tidpunkt då det kopplas bort. |
| --- | --- |

54.

laddningstillfälle: den fullständiga processen för laddning av ett fordon från en laddningspunkt som är tillgänglig för allmänheten, från den tidpunkt då fordonet ansluts till den tidpunkt då det kopplas bort.

laddningstillfälle

| 55. | engångstankning: en tankningstjänst som köps av en slutanvändare utan krav på att denne ska registrera sig, ingå ett skriftligt avtal eller inleda ett kommersiellt förhållande med den ansvarige för tankningspunkten utöver själva inköpet av tankningstjänsten. |
| --- | --- |

55.

engångstankning: en tankningstjänst som köps av en slutanvändare utan krav på att denne ska registrera sig, ingå ett skriftligt avtal eller inleda ett kommersiellt förhållande med den ansvarige för tankningspunkten utöver själva inköpet av tankningstjänsten.

engångstankning

| 56. | tankningspunkt: en tankningsanläggning för tillhandahållande av flytande eller gasformiga drivmedel, via en fast eller mobil installation som kan tanka endast ett fordon, tåg, fartyg eller luftfartyg åt gången. |
| --- | --- |

56.

tankningspunkt: en tankningsanläggning för tillhandahållande av flytande eller gasformiga drivmedel, via en fast eller mobil installation som kan tanka endast ett fordon, tåg, fartyg eller luftfartyg åt gången.

tankningspunkt

| 57. | tankningstjänst: försäljning eller tillhandahållande av flytande eller gasformiga bränslen via en tankningspunkt som är tillgänglig för allmänheten. |
| --- | --- |

57.

tankningstjänst: försäljning eller tillhandahållande av flytande eller gasformiga bränslen via en tankningspunkt som är tillgänglig för allmänheten.

tankningstjänst

| 58. | tankningstillfälle: den fullständiga processen för tankning av ett fordon från en tankningspunkt som är tillgänglig för allmänheten, från den tidpunkt då fordonet ansluts till den tidpunkt då det kopplas bort. |
| --- | --- |

58.

tankningstillfälle: den fullständiga processen för tankning av ett fordon från en tankningspunkt som är tillgänglig för allmänheten, från den tidpunkt då fordonet ansluts till den tidpunkt då det kopplas bort.

tankningstillfälle

| 59. | tankningsstation: en enskild fysisk anläggning som finns på en viss plats och som består av en eller flera tankningspunkter. |
| --- | --- |

59.

tankningsstation: en enskild fysisk anläggning som finns på en viss plats och som består av en eller flera tankningspunkter.

tankningsstation

| 60. | tillsynsmyndighet: en tillsynsmyndighet som utses av varje medlemsstat enligt artikel 57.1 i direktiv (EU) 2019/944. |
| --- | --- |

60.

tillsynsmyndighet: en tillsynsmyndighet som utses av varje medlemsstat enligt artikel 57.1 i direktiv (EU) 2019/944.

tillsynsmyndighet

| 61. | förnybar energi: energi från förnybara energikällor enligt definitionen i artikel 2.1 i direktiv (EU) 2018/2001. |
| --- | --- |

61.

förnybar energi: energi från förnybara energikällor enligt definitionen i artikel 2.1 i direktiv (EU) 2018/2001.

förnybar energi

| 62. | ro-ro-passagerarfartyg: ett fartyg som medför fler än tolv passagerare och som är utrustat med anordningar som gör det möjligt för väg- eller järnvägsfordon att rulla på och av fartyget. |
| --- | --- |

62.

ro-ro-passagerarfartyg: ett fartyg som medför fler än tolv passagerare och som är utrustat med anordningar som gör det möjligt för väg- eller järnvägsfordon att rulla på och av fartyget.

ro-ro-passagerarfartyg

| 63. | tryggt och säkert parkeringsområde: ett parkeringsområde som är tillgängligt för förare som utför gods- eller persontransporter och som har certifierats i enlighet med kommissionens delegerade förordning (EU) 2022/1012 (30). |
| --- | --- |

63.

tryggt och säkert parkeringsområde: ett parkeringsområde som är tillgängligt för förare som utför gods- eller persontransporter och som har certifierats i enlighet med kommissionens delegerade förordning (EU) 2022/1012 (30).

tryggt och säkert parkeringsområde

30

| 64. | landströmsförsörjning: tillhandahållande av landström genom ett standardiserat fast eller mobilt gränssnitt till havsgående fartyg eller fartyg i inlandssjöfart som ligger förtöjda vid kaj. |
| --- | --- |

64.

landströmsförsörjning: tillhandahållande av landström genom ett standardiserat fast eller mobilt gränssnitt till havsgående fartyg eller fartyg i inlandssjöfart som ligger förtöjda vid kaj.

landströmsförsörjning

| 65. | smart laddning: en laddningsfunktion där intensiteten på den elektricitet som överförs till batteriet justeras i realtid, baserat på information som tas emot genom elektronisk kommunikation. |
| --- | --- |

65.

smart laddning: en laddningsfunktion där intensiteten på den elektricitet som överförs till batteriet justeras i realtid, baserat på information som tas emot genom elektronisk kommunikation.

smart laddning

| 66. | statiska data: data som inte ändras ofta eller regelbundet. |
| --- | --- |

66.

statiska data: data som inte ändras ofta eller regelbundet.

statiska data

| 67. | TEN-T:s övergripande nät: ett övergripande nät enligt artikel 9 i förordning (EU) nr 1315/2013. |
| --- | --- |

67.

TEN-T:s övergripande nät: ett övergripande nät enligt artikel 9 i förordning (EU) nr 1315/2013.

TEN-T:s övergripande nät

| 68. | TEN-T:s stomnät: ett stomnät enligt artikel 38 i förordning (EU) nr 1315/2013. |
| --- | --- |

68.

TEN-T:s stomnät: ett stomnät enligt artikel 38 i förordning (EU) nr 1315/2013.

TEN-T:s stomnät

| 69. | inlandshamn i TEN-T:s stomnät eller inlandshamn i TEN-T:s övergripande nät: en inlandshamn i TEN-T:s stomnät eller TEN-T:s övergripande nät, enligt förteckningen och kategoriseringen i bilaga II till förordning (EU) nr 1315/2013. |
| --- | --- |

69.

inlandshamn i TEN-T:s stomnät eller inlandshamn i TEN-T:s övergripande nät: en inlandshamn i TEN-T:s stomnät eller TEN-T:s övergripande nät, enligt förteckningen och kategoriseringen i bilaga II till förordning (EU) nr 1315/2013.

inlandshamn i TEN-T:s stomnät eller inlandshamn i TEN-T:s övergripande nät

| 70. | kusthamn i TEN-T:s stomnät eller kusthamn i TEN-T:s övergripande nät: en kusthamn i TEN-T:s stomnät eller TEN-T:s övergripande nät, enligt förteckningen och kategoriseringen i bilaga II till förordning (EU) nr 1315/2013. |
| --- | --- |

70.

kusthamn i TEN-T:s stomnät eller kusthamn i TEN-T:s övergripande nät: en kusthamn i TEN-T:s stomnät eller TEN-T:s övergripande nät, enligt förteckningen och kategoriseringen i bilaga II till förordning (EU) nr 1315/2013.

kusthamn i TEN-T:s stomnät eller kusthamn i TEN-T:s övergripande nät

| 71. | systemansvarig för överföringssystem: en systemansvarig för överföringssystem enligt definitionen i artikel 2.35 i direktiv (EU) 2019/944. |
| --- | --- |

71.

systemansvarig för överföringssystem: en systemansvarig för överföringssystem enligt definitionen i artikel 2.35 i direktiv (EU) 2019/944.

systemansvarig för överföringssystem

| 72. | urban knutpunkt: en urban knutpunkt enligt definitionen i artikel 3 p i förordning (EU) nr 1315/2013. |
| --- | --- |

72.

urban knutpunkt: en urban knutpunkt enligt definitionen i artikel 3 p i förordning (EU) nr 1315/2013.

urban knutpunkt

Artikel 3

Mål för infrastruktur för laddning avsedd för lätta elfordon

1.   Medlemsstaterna ska, på sitt territorium, säkerställa att laddningsstationer som är avsedda för lätta elfordon och tillgängliga för allmänheten tas i drift på ett sätt som står i proportion till upptaget av lätta elfordon och att de ger tillräckligt uteffekt för dessa fordon.

Medlemsstaterna ska därför säkerställa att följande mål för uteffekt uppfylls kumulativt i slutet av varje år, med början 2024:

| a) | För varje lätt batterielfordon som är registrerat på deras territorium tillhandahålls en total uteffekt på minst 1,3 kW via laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten. |
| --- | --- |

a)

För varje lätt batterielfordon som är registrerat på deras territorium tillhandahålls en total uteffekt på minst 1,3 kW via laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten.

| b) | För varje lätt laddhybridfordon som är registrerat på deras territorium tillhandahålls en total uteffekt på minst 0,80 kW via laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten. |
| --- | --- |

b)

För varje lätt laddhybridfordon som är registrerat på deras territorium tillhandahålls en total uteffekt på minst 0,80 kW via laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten.

2.   När andelen lätta batterielfordon i förhållande till den totala fordonsparken av lätta motorfordon som är registrerade på en medlemsstats territorium når minst 15 % och medlemsstaten visar att genomförandet av kraven i punkt 1 andra stycket har negativa effekter i den medlemsstaten genom att de avskräcker från privata investeringar och inte längre är motiverade, får denna medlemsstat till kommissionen lämna in en motiverad begäran om tillstånd att tillämpa lägre krav när det gäller total uteffekt eller att upphöra med att tillämpa sådana krav.

3.   Kommissionen ska inom sex månader från mottagandet av en motiverad begäran som lämnats in enligt punkt 2 fatta ett beslut på grundval av omständigheterna i varje enskilt fall.

4.   Medlemsstaterna ska för vägnätet på sitt territorium säkerställa en minimitäckning av laddningspunkter som är avsedda för lätta elfordon och tillgängliga för allmänheten.

Medlemsstaterna ska därför säkerställa följande:

| a) | Längs TEN-T:s stomvägnät anläggs, för varje färdriktning och med ett maximalt avstånd på 60 km mellan dem, laddningspooler som är avsedda för lätta elfordon och tillgängliga för allmänheten och som uppfyller följande krav:






  i) | Senast den 31 december 2025 har varje laddningspool en uteffekt på minst 400 kW och omfattar minst en laddningspunkt med en individuell uteffekt på minst 150 kW. |
| --- | --- | --- |

a)

Längs TEN-T:s stomvägnät anläggs, för varje färdriktning och med ett maximalt avstånd på 60 km mellan dem, laddningspooler som är avsedda för lätta elfordon och tillgängliga för allmänheten och som uppfyller följande krav:

i)

Senast den 31 december 2025 har varje laddningspool en uteffekt på minst 400 kW och omfattar minst en laddningspunkt med en individuell uteffekt på minst 150 kW.

| ii) | Senast den 31 december 2027 har varje laddningspool en uteffekt på minst 600 kW och omfattar minst två laddningspunkter med en individuell uteffekt på minst 150 kW. |
| --- | --- |

ii)

Senast den 31 december 2027 har varje laddningspool en uteffekt på minst 600 kW och omfattar minst två laddningspunkter med en individuell uteffekt på minst 150 kW.

| b) | Längs TEN-T:s stomvägnät anläggs, för varje färdriktning och med ett maximalt avstånd på 60 km mellan dem, laddningspooler som är avsedda för lätta elfordon och tillgängliga för allmänheten och som uppfyller följande krav:






  i) | Senast den 31 december 2027 har varje laddningspool, längs minst 50% av längden på TEN-T:s övergripande vägnät, en uteffekt på minst 300 kW och omfattar minst en laddningspunkt med en individuell uteffekt på minst 150 kW. |
| --- | --- | --- |

b)

Längs TEN-T:s stomvägnät anläggs, för varje färdriktning och med ett maximalt avstånd på 60 km mellan dem, laddningspooler som är avsedda för lätta elfordon och tillgängliga för allmänheten och som uppfyller följande krav:

i)

Senast den 31 december 2027 har varje laddningspool, längs minst 50% av längden på TEN-T:s övergripande vägnät, en uteffekt på minst 300 kW och omfattar minst en laddningspunkt med en individuell uteffekt på minst 150 kW.

| ii) | Senast den 31 december 2030 har varje laddningspool en uteffekt på minst 300 kW och omfattar minst en laddningspunkt med en individuell uteffekt på minst 150 kW. |
| --- | --- |

ii)

Senast den 31 december 2030 har varje laddningspool en uteffekt på minst 300 kW och omfattar minst en laddningspunkt med en individuell uteffekt på minst 150 kW.

| iii) | Senast den 31 december 2035 har varje laddningspool en uteffekt på minst 600 kW och omfattar minst två laddningspunkter med en individuell uteffekt på minst 150 kW. |
| --- | --- |

iii)

Senast den 31 december 2035 har varje laddningspool en uteffekt på minst 600 kW och omfattar minst två laddningspunkter med en individuell uteffekt på minst 150 kW.

5.   Beräkningen av den procentsats av TEN-T:s övergripande vägnäts längd som avses i punkt 4 b i ska grundas på följande element:

| a) | När det gäller beräkningen av nämnaren: Den totala längden på TEN-T:s övergripande vägnät på medlemsstatens territorium. |
| --- | --- |

a)

När det gäller beräkningen av nämnaren: Den totala längden på TEN-T:s övergripande vägnät på medlemsstatens territorium.

| b) | När det gäller beräkningen av täljaren: Den sammanlagda längden på avsnitten i TEN-T:s övergripande vägnät mellan två laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för lätta elfordon som uppfyller kraven i punkt 4 b i, med undantag för eventuella avsnitt i TEN-T:s övergripande vägnät mellan två av dessa laddningspooler som ligger mer än 60 km från varandra. |
| --- | --- |

b)

När det gäller beräkningen av täljaren: Den sammanlagda längden på avsnitten i TEN-T:s övergripande vägnät mellan två laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för lätta elfordon som uppfyller kraven i punkt 4 b i, med undantag för eventuella avsnitt i TEN-T:s övergripande vägnät mellan två av dessa laddningspooler som ligger mer än 60 km från varandra.

6.   En enskild laddningspool som är tillgänglig för allmänheten och avsedd för lätta elfordon får byggas längs TEN-T-vägnätet för båda färdriktningarna, förutsatt att

| a) | laddningspoolen är lättillgänglig från båda färdriktningarna, |
| --- | --- |

a)

laddningspoolen är lättillgänglig från båda färdriktningarna,

| b) | laddningspoolen är lämpligt skyltad, och |
| --- | --- |

b)

laddningspoolen är lämpligt skyltad, och

| c) | kraven i punkt 4, när det gäller maximalt avstånd mellan laddningspooler, laddningspoolens totala uteffekt, antalet laddningspunkter och uteffekten från enskilda laddningspunkter, vilka är tillämpliga för en enda färdriktning uppfylls för båda färdriktningarna. |
| --- | --- |

c)

kraven i punkt 4, när det gäller maximalt avstånd mellan laddningspooler, laddningspoolens totala uteffekt, antalet laddningspunkter och uteffekten från enskilda laddningspunkter, vilka är tillämpliga för en enda färdriktning uppfylls för båda färdriktningarna.

7.   Genom undantag från punkt 4 i denna artikel får medlemsstaterna, längs vägar i TEN-T-nätet med en total årsmedeldygnstrafik på färre än 8 500 lätta motorfordon och där utbyggnaden av infrastruktur inte kan motiveras ur ett samhällsekonomiskt kostnads-nyttoperspektiv, föreskriva att en laddningspool som är tillgänglig för allmänheten och som är avsedd för lätta elfordon ska betjäna båda färdriktningarna, förutsatt att kraven i punkt 4 i denna artikel när det gäller det maximala avståndet mellan laddningspooler, laddningspoolens totala uteffekt, antalet laddningspunkter och uteffekten från enskilda laddningspunkter, vilka är tillämpliga för en enda färdriktning, uppfylls och att laddningspoolen är lättillgänglig från båda färdriktningarna och lämpligt skyltad. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om alla fall där de har utnyttjat det undantag som avses i denna punkt. Medlemsstaterna ska se över dessa fall vartannat år som en del av den nationella lägesrapportering som avses i artikel 15.

8.   Genom undantag från punkt 4 i denna artikel får medlemsstaterna, längs vägar i TEN-T-nätet med en total årsmedeldygnstrafik på färre än 8 500 lätta motorfordon och där utbyggnaden av infrastrukturen inte kan motiveras ur ett samhällsekonomiskt kostnads-nyttoperspektiv, med upp till 50 % minska den totala uteffekt som krävs enligt punkt 4 i denna artikel för en laddningspool som är tillgänglig för allmänheten och som är avsedd för lätta motorfordon, förutsatt att laddningspoolen endast betjänar en färdriktning och att de övriga krav som anges i punkt 4 i denna artikel i fråga om maximalt avstånd mellan laddningspooler, antal laddningspunkter och enskilda laddningspunkters uteffekt uppfylls. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om alla fall där de har utnyttjat det undantag som avses i denna punkt. Medlemsstaterna ska se över dessa fall vartannat år som en del av den nationella lägesrapportering som avses i artikel 15.

9.   Genom undantag från kravet avseende det maximala avståndet på 60 km mellan laddningspooler som är avsedda för lätta motorfordon och tillgängliga för allmänheten som fastställs i punkt 4 a och b i denna artikel, får medlemsstaterna tillåta ett längre avstånd på upp till 100 km för sådana laddningspooler längs med vägar i TEN-T-nätet med en total årsmedeldygnstrafik på färre än 3 000 lätta motorfordon, förutsatt att avståndet mellan laddningspoolerna är lämpligt skyltat. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om fall där de har utnyttjat det undantag som avses i denna punkt. Medlemsstaterna ska se över dessa fall vartannat år som en del av den nationella lägesrapportering som avses i artikel 15.

10.   Om en medlemsstat har underrättat kommissionen om ett fall där den har utnyttjat ett undantag enligt punkt 7, ska kraven i punkt 4 a och b när det gäller det maximala avståndet mellan laddningspoolerna anses vara uppfyllda.

11.   Angränsande medlemsstater ska säkerställa att de maximala avstånd som avses i punkt 4 a och b inte överskrids för gränsöverskridande avsnitt av TEN-T:s stomvägnät och TEN-T:s övergripande vägnät.

Artikel 4

Mål för infrastruktur för laddning avsedd för tunga elfordon

1.   Varje medlemsstat ska på sitt territorium säkerställa en minimitäckning av laddningspunkter som är avsedda för tunga elfordon och tillgängliga för allmänheten.

Medlemsstaterna ska därför säkerställa att

| a) | det senast den 31 december 2025 längs minst 15 % av TEN-T-vägnätets längd för varje färdriktning anläggs laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon och att varje laddningspool har en uteffekt på minst 1 400 kW och omfattar minst en laddningspunkt med en individuell uteffekt på minst 350 kW, |
| --- | --- |

a)

det senast den 31 december 2025 längs minst 15 % av TEN-T-vägnätets längd för varje färdriktning anläggs laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon och att varje laddningspool har en uteffekt på minst 1 400 kW och omfattar minst en laddningspunkt med en individuell uteffekt på minst 350 kW,

| b) | det senast den 31 december 2027, längs minst 50 % av TEN-T-vägnätets längd för varje färdriktning, anläggs laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon och att varje laddningspool






  i) | längs TEN-T:s stomvägnät har en uteffekt på minst 2 800 kW och omfattar minst två laddningspunkter med en individuell uteffekt på minst 350 kW, |
| --- | --- | --- |

b)

det senast den 31 december 2027, längs minst 50 % av TEN-T-vägnätets längd för varje färdriktning, anläggs laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon och att varje laddningspool

i)

längs TEN-T:s stomvägnät har en uteffekt på minst 2 800 kW och omfattar minst två laddningspunkter med en individuell uteffekt på minst 350 kW,

| ii) | längs TEN-T:s övergripande vägnät har en uteffekt på minst 1 400 kW och omfattar minst en laddningspunkt med en individuell uteffekt på minst 350 kW, |
| --- | --- |

ii)

längs TEN-T:s övergripande vägnät har en uteffekt på minst 1 400 kW och omfattar minst en laddningspunkt med en individuell uteffekt på minst 350 kW,

| c) | det senast den 31 december 2030 längs TEN-T:s stomvägnät, för varje färdriktning och med ett maximalt avstånd på 60 km mellan dem, anläggs laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon och att varje laddningspool har en uteffekt på minst 3 600 kW och omfattar minst två laddningspunkter med en individuell uteffekt på minst 350 kW, |
| --- | --- |

c)

det senast den 31 december 2030 längs TEN-T:s stomvägnät, för varje färdriktning och med ett maximalt avstånd på 60 km mellan dem, anläggs laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon och att varje laddningspool har en uteffekt på minst 3 600 kW och omfattar minst två laddningspunkter med en individuell uteffekt på minst 350 kW,

| d) | det senast den 31 december 2030 längs TEN-T:s övergripande vägnät, för varje färdriktning och med ett maximalt avstånd på 100 km mellan dem, anläggs laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon och att varje laddningspool har en uteffekt på minst 1 500 kW och omfattar minst en laddningspunkt med en individuell uteffekt på minst 350 kW, |
| --- | --- |

d)

det senast den 31 december 2030 längs TEN-T:s övergripande vägnät, för varje färdriktning och med ett maximalt avstånd på 100 km mellan dem, anläggs laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon och att varje laddningspool har en uteffekt på minst 1 500 kW och omfattar minst en laddningspunkt med en individuell uteffekt på minst 350 kW,

| e) | det senast den 31 december 2027 i varje område för trygg och säker parkering anläggs minst två laddningsstationer som är tillgänglig för allmänheten och avsedda för tunga elfordon och har en uteffekt på minst 100 kW, |
| --- | --- |

e)

det senast den 31 december 2027 i varje område för trygg och säker parkering anläggs minst två laddningsstationer som är tillgänglig för allmänheten och avsedda för tunga elfordon och har en uteffekt på minst 100 kW,

| f) | det senast den 31 december 2030 i varje område för trygg och säker parkering anläggs minst fyra laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon och har en individuell uteffekt på minst 100 kW, |
| --- | --- |

f)

det senast den 31 december 2030 i varje område för trygg och säker parkering anläggs minst fyra laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon och har en individuell uteffekt på minst 100 kW,

| g) | det senast den 31 december 2025 i varje urban knutpunkt anläggs laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon med en sammanlagd uteffekt på minst 900 kW, via laddningsstationer med en individuell uteffekt på minst 150 kW, |
| --- | --- |

g)

det senast den 31 december 2025 i varje urban knutpunkt anläggs laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon med en sammanlagd uteffekt på minst 900 kW, via laddningsstationer med en individuell uteffekt på minst 150 kW,

| h) | det senast den 31 december 2030 i varje urban knutpunkt anläggs laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon med en sammanlagd uteffekt på minst 1 800 kW, via laddningsstationer med en individuell uteffekt på minst 150 kW. |
| --- | --- |

h)

det senast den 31 december 2030 i varje urban knutpunkt anläggs laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon med en sammanlagd uteffekt på minst 1 800 kW, via laddningsstationer med en individuell uteffekt på minst 150 kW.

2.   Beräkningen av den procentsats av TEN-T-vägnätets längd som avses i punkt 1 a och b i ska grundas på följande:

| a) | När det gäller beräkningen av nämnaren: TEN-T-vägnätets totala längd på medlemsstatens territorium. |
| --- | --- |

a)

När det gäller beräkningen av nämnaren: TEN-T-vägnätets totala längd på medlemsstatens territorium.

| b) | När det gäller beräkningen av täljaren: Den sammanlagda längden på avsnitten i TEN-T-vägnätet mellan två laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon som uppfyller kraven i punkt 1 a eller b, med undantag för eventuella avsnitt i TEN-T-nätet mellan två av dessa laddningspooler som ligger mer än 120 km från varandra. |
| --- | --- |

b)

När det gäller beräkningen av täljaren: Den sammanlagda längden på avsnitten i TEN-T-vägnätet mellan två laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon som uppfyller kraven i punkt 1 a eller b, med undantag för eventuella avsnitt i TEN-T-nätet mellan två av dessa laddningspooler som ligger mer än 120 km från varandra.

3.   En enskild laddningspool som är tillgänglig för allmänheten och avsedd för tunga elfordon får anläggas längs TEN-T-vägnätet för båda färdriktningarna, förutsatt att

| a) | laddningspoolen är lättillgänglig från båda färdriktningarna, |
| --- | --- |

a)

laddningspoolen är lättillgänglig från båda färdriktningarna,

| b) | laddningspoolen är lämpligt skyltad, och |
| --- | --- |

b)

laddningspoolen är lämpligt skyltad, och

| c) | kraven i punkt 1, när det gäller maximalt avstånd mellan laddningspooler, laddningspoolens totala uteffekt, antalet laddningspunkter och uteffekten från enskilda laddningspunkter, vilka är tillämpliga för en enda färdriktning uppfylls för båda färdriktningarna. |
| --- | --- |

c)

kraven i punkt 1, när det gäller maximalt avstånd mellan laddningspooler, laddningspoolens totala uteffekt, antalet laddningspunkter och uteffekten från enskilda laddningspunkter, vilka är tillämpliga för en enda färdriktning uppfylls för båda färdriktningarna.

4.   Genom undantag från punkt 1 i denna artikel får medlemsstaterna, längs vägar i TEN-T-nätet med en total årsmedeldygnstrafik på färre än 2 000 tunga motorfordon och där utbyggnaden av infrastruktur inte kan motiveras ur ett samhällsekonomiskt kostnads-nyttoperspektiv, föreskriva att en laddningspool som är tillgänglig för allmänheten och som är avsedd för tunga elfordon ska betjäna båda färdriktningarna, förutsatt att kraven i punkt 1 i denna artikel när det gäller det maximala avståndet mellan laddningspooler, laddningspoolens totala uteffekt, antalet laddningspunkter och uteffekten från enskilda laddningspunkter, vilka är tillämpliga för en enda färdriktning uppfylls, och att laddningspoolen är lättillgänglig från båda färdriktningarna och lämpligt skyltad. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om alla fall där de har utnyttjat det undantag som avses i denna punkt. Medlemsstaterna ska se över dessa fall vartannat år som en del av den nationella lägesrapportering som avses i artikel 15.

5.   Genom undantag från punkt 1 i denna artikel får medlemsstaterna, längs vägar i TEN-T-nätet med en total årsmedeldygnstrafik på färre än 2 000 tunga motorfordon och där utbyggnaden av infrastruktur inte kan motiveras ur ett samhällsekonomiskt kostnads-nyttoperspektiv, med upp till 50 % minska den totala uteffekt som enligt punkt 1 i denna artikel krävs för en laddningspool som är tillgänglig för allmänheten och avsedd för tunga elfordon, förutsatt att laddningspoolen endast betjänar en färdriktning och att övriga krav i punkt 1 i denna artikel när det gäller maximalt avstånd mellan laddningspooler, antal laddningspunkter och enskilda laddningspunkters uteffekt uppfylls. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om fall där de har utnyttjat det undantag som avses i denna punkt. Medlemsstaterna ska se över dessa fall vartannat år som en del av den nationella lägesrapportering som avses i artikel 15.

6.   Genom undantag från det krav avseende det maximala avståndet på 60 km mellan laddningspooler som är avsedda för tunga elfordon och tillgängliga för allmänheten som avses i punkt 1 c i denna artikel får medlemsstaterna tillåta ett längre avstånd på upp till 100 km för sådana laddningspooler längs vägar i TEN-T:s stomnät med en total årsmedeldygnstrafik på färre än 800 tunga motorfordon, förutsatt att avståndet mellan laddningspoolerna är lämpligt skyltat. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om fall där de har utnyttjat de undantag som avses i denna punkt. Medlemsstaterna ska se över dessa fall vartannat år som en del av den nationella lägesrapportering som avses i artikel 15.

7.   Om en medlemsstat har underrättat kommissionen om ett fall där den har utnyttjat ett undantag enligt punkt 6, ska kravet i punkt 1 c när det gäller det maximala avståndet mellan laddningspoolerna anses vara uppfyllt.

8.   Genom undantag från de krav som anges i punkt 1 a, b, c och d avseende den totala uteffekten från laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och avsedda för tunga elfordon och från det krav som anges i punkt 1 c avseende det maximala avståndet mellan dessa laddningspooler, får Cypern lämna in en motiverad begäran till kommissionen om tillstånd att tillämpa lägre krav för total uteffekt för laddningspooler som är tillgängliga för allmänheten och som är avsedda för tunga elfordon eller att tillämpa ett längre maximalt avstånd, upp till 100 km, mellan dessa laddningspooler, eller båda delarna, förutsatt att en sådan begäran, om den godkänns, inte skulle hindra trafiken med tunga elfordon i den medlemsstaten.

Kommissionen ska inom sex månader från mottagandet av en motiverad begäran som lämnats in enligt första stycket fatta ett beslut på grundval av omständigheterna i varje enskilt fall. Varje tillstånd som beviljas Cypern enligt ett sådant beslut ska vara giltigt i högst fyra år. Om Cypern vill förlänga tillståndets giltighetstid får landet lämna in en ny motiverad begäran till kommissionen innan tillståndet löper ut.

9.   Senast den 31 december 2030 ska angränsande medlemsstater säkerställa att de maximala avstånd mellan laddningspooler som avses i punkt 1 c och d inte överskrids för gränsöverskridande avsnitt av TEN-T:s stomvägnät och TEN-T:s övergripande vägnät. Före detta datum ska gränsöverskridande avsnitt särskilt uppmärksammas och angränsande medlemsstater ska göra allt som är möjligt för att respektera dessa maximala avstånd så snart som de anlägger denna laddningsinfrastruktur längs de gränsöverskridande avsnitten av TEN-T-vägnätet.

Artikel 5

Laddningsinfrastruktur

1.   Ansvariga för laddningspunkter ska vid de laddningspunkter som de ansvarar för och som är tillgängliga för allmänheten ge slutanvändare möjlighet att engångsladda sina elfordon.

Vid laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och som anläggs från och med den 13 april 2024, ska engångsladdning vara möjlig med hjälp av ett betalningsinstrument som används i stor utsträckning i unionen. Ansvariga för laddningspunkter ska därför godta elektroniska betalningar vid dessa punkter via terminaler och enheter som används för betaltjänster, inklusive minst ett av följande:

| a) | Läsare för betalkort. |
| --- | --- |

a)

Läsare för betalkort.

| b) | Enheter med en kontaktlös funktion som åtminstone kan läsa betalkort. |
| --- | --- |

b)

Enheter med en kontaktlös funktion som åtminstone kan läsa betalkort.

| c) | När det gäller laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och som har en uteffekt som är mindre än 50 kW, enheter som använder en internetanslutning och som möjliggör säkra betalningstransaktioner, såsom enheter som genererar en specifik qr-kod. |
| --- | --- |

c)

När det gäller laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och som har en uteffekt som är mindre än 50 kW, enheter som använder en internetanslutning och som möjliggör säkra betalningstransaktioner, såsom enheter som genererar en specifik qr-kod.

Från och med den 1 januari 2027 ska ansvariga för laddningspunkter säkerställa att alla laddningspunkter som de ansvarar för och som är tillgängliga för allmänheten och har en uteffekt på minst 50 kW och som anläggs längs TEN-T-vägnätet eller anläggs på ett tryggt och säkert parkeringsområde, inbegripet laddningspunkter som anläggs före den 13 april 2024 uppfyller kraven i led a eller b.

En enda betalningsterminal eller enhet som avses i andra stycket får betjäna flera laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten vid en laddningspool.

Kraven i denna punkt ska inte tillämpas på laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och som inte kräver betalning för laddningstjänsten.

2.   Ansvariga för laddningspunkter ska, när de erbjuder automatisk autentisering vid en laddningspunkt som de ansvarar för och som är tillgänglig för allmänheten, säkerställa att slutanvändarna alltid har rätt att avstå från att använda automatisk autentisering och att i stället antingen engångsladda sitt fordon, i enlighet med punkt 1, eller använda en annan avtalsbaserad laddningslösning som erbjuds vid den laddningspunkten. Ansvariga för laddningspunkter ska tydligt visa detta alternativ och erbjuda det på ett smidigt sätt för slutanvändaren, vid varje laddningspunkt som de ansvarar för och som är tillgänglig för allmänheten och vid vilken de erbjuder automatisk autentisering.

3.   De priser som debiteras av ansvariga för laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten ska vara rimliga, lätt och tydligt jämförbara, transparenta och icke-diskriminerande. Ansvariga för laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten får inte, genom de priser som debiteras, göra skillnad mellan slutanvändare och leverantörer av mobilitetstjänster, eller mellan olika leverantörer av mobilitetstjänster. Prisnivån får dock differentieras, men endast om differentieringen är proportionell och objektivt motiverad.

4.   Vid laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten med en uteffekt på minst 50 kW ska det engångspris som tas ut av den ansvariga baseras på priset per kWh för den levererade elen. Dessutom kan de ansvariga för dessa laddningspunkter ta ut en användningsavgift i form av ett pris per minut för att undvika att laddningspunkten är upptagen under långa perioder.

Ansvariga för laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och som har en uteffekt på minst 50 kW ska vid laddningsstationerna visa engångspriset per kWh och en eventuell användningsavgift uttryckt i pris per minut, så att slutanvändarna har den informationen innan de inleder ett laddningstillfälle och prisjämförelser underlättas.

Ansvariga för laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och som har en uteffekt på mindre än 50 kW ska vid de laddningsstationer som de ansvarar för göra informationen om engångspriset tydlig och lättillgänglig, med alla dess priskomponenter, så att slutanvändarna har den informationen innan de inleder ett laddningstillfälle och prisjämförelser underlättas. De tillämpliga priskomponenterna ska presenteras i följande ordning:

| — | Pris per kWh. |
| --- | --- |

—

Pris per kWh.

| — | Pris per minut. |
| --- | --- |

—

Pris per minut.

| — | Pris per laddningstillfälle. |
| --- | --- |

—

Pris per laddningstillfälle.

| — | Andra tillämpliga priskomponenter. |
| --- | --- |

—

Andra tillämpliga priskomponenter.

Första och andra styckena ska tillämpas på alla laddningspunkter som anläggs från och med den 13 april 2024.

5.   De priser som leverantörer av mobilitetstjänster debiterar slutanvändare ska vara rimliga, transparenta och icke-diskriminerande. Leverantörer av mobilitetstjänster ska inför varje planerat laddningstillfälle göra all prisinformation som är specifik för det laddningstillfället tillgänglig för slutanvändare genom fritt tillgängliga och väl utbyggda elektroniska plattformar, med tydlig åtskillnad mellan alla priskomponenter, inbegripet tillämpliga kostnader för e-roaming och andra avgifter som tillämpas av leverantören av mobilitetstjänster. Avgifterna ska vara rimliga, transparenta och icke-diskriminerande. Leverantörer av mobilitetstjänster får inte tillämpa extra avgifter för gränsöverskridande e-roaming.

6.   Medlemsstaterna ska säkerställa att deras myndigheter regelbundet övervakar marknaden för laddningsinfrastruktur och i synnerhet att de övervakar att ansvariga för laddningspunkter och leverantörer av mobilitetstjänster efterlever reglerna i punkterna 3 och 5. Medlemsstaterna ska också sträva efter att säkerställa att deras myndigheter regelbundet övervakar eventuellt otillbörliga affärsmetoder som påverkar konsumenterna.

7.   Senast den 14 oktober 2024 ska ansvariga för laddningspunkter säkerställa att alla laddningspunkter som de ansvarar för och som är tillgängliga för allmänheten är digitalt uppkopplade laddningspunkter.

8.   Ansvariga för laddningspunkter ska säkerställa att alla laddningspunkter som de ansvarar för och som är tillgängliga för allmänheten och som anlagts efter den 13 april 2024 eller som renoverats efter den 14 oktober 2024 klarar smart laddning.

9.   Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den exakta placeringen av infrastrukturen för alternativa drivmedel är lämpligt skyltad på parkerings- och rastplatser längs TEN-T-vägnätet där infrastruktur för alternativa drivmedel har anlagts.

10.   Senast den 14 april 2025 ska ansvariga för laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten säkerställa att alla laddningspunkter för likström som de ansvarar för och som är tillgängliga för allmänheten har en fast laddningskabel installerad.

11.   Om den ansvarige för en laddningspunkt inte äger laddningspunkten ska ägaren, i enlighet med vad som avtalats med den ansvarige, ge den ansvarige tillgång till en laddningspunkt med de tekniska egenskaper som gör det möjligt för den ansvarige att uppfylla de skyldigheter som fastställs i punkterna 2, 7, 8 och 10.

Artikel 6

Mål för infrastruktur för tankning av vätgas i vägfordon

1.   Medlemsstaterna ska säkerställa att det senast den 31 december 2030 på deras territorium anlagts ett minsta antal tankningsstationer för vätgas som är tillgängliga för allmänheten.

Medlemsstaterna ska därför säkerställa att det senast den 31 december 2030 har installerats tankningsstationer för vätgas längs TEN-T:s stomnät med ett maximalt avstånd på 200 km mellan dem, och att dessa stationer är tillgängliga för allmänheten, är utformade för en kumulativ kapacitet på minst 1 ton per dag och är utrustade med en dispenser för minst 700 bar.

Medlemsstaterna ska säkerställa att minst en tankningsstation för vätgas som är tillgänglig för allmänheten finns anlagd i varje urban knutpunkt senast den 31 december 2030. Medlemsstaterna ska säkerställa att en analys görs för att fastställa den bästa placeringen avseende sådana tankningsstationer och att analysen särskilt undersöker utbyggnaden av tankningsstationer i multimodala knutpunkter där andra transportsätt också kan försörjas.

Medlemsstaterna ska i sina nationella handlingsprogram ange en tydlig linjär utvecklingsbana mot uppnåendet av målen för 2030, tillsammans med ett tydligt vägledande mål för 2027 som ger tillräcklig täckning av TEN-T:s stomnät i syfte att möta den växande marknadsefterfrågan.

2.   Angränsande medlemsstater ska säkerställa att det maximala avstånd som anges i punkt 1 andra stycket inte överskrids för gränsöverskridande avsnitt av TEN-T:s stomnät.

3.   Den ansvarige för en tankningsstation som är tillgänglig för allmänheten ska säkerställa att stationen är utformad för att betjäna lätta motorfordon och tunga motorfordon; om den ansvarige inte äger tankningsstationen ska ägaren, i enlighet med vad som avtalats med den ansvarige, säkerställa detta.

4.   Genom undantag från punkt 1 i denna artikel får medlemsstaterna, längs vägar i TEN-T:s stomnät med en total årsmedeldygnstrafik på färre än 2 000 tunga motorfordon och där utbyggnaden av infrastruktur inte kan motiveras ur ett samhällsekonomiskt kostnads-nyttoperspektiv, med upp till 50 % minska den kapacitet som enligt punkt 1 i denna artikel krävs hos en tankningsstation för vätgas som är tillgänglig för allmänheten, förutsatt att de krav som fastställs i den punkten när det gäller det maximala avståndet mellan tankningsstationer för vätgas och behållartrycket uppfylls. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om fall där de har utnyttjat det undantag som avses i denna punkt. Medlemsstaterna ska se över dessa fall vartannat år som en del av den nationella lägesrapportering som avses i artikel 15.

5.   Genom undantag från punkt 1 i denna artikel får medlemsstaterna, om kostnaderna för utbyggnaden av infrastrukturen inte står i proportion till fördelarna, inbegripet miljöfördelarna, besluta att inte tillämpa punkt 1 i denna artikel på

| a) | unionens yttersta randområden enligt artikel 349 i EUF-fördraget, eller |
| --- | --- |

a)

unionens yttersta randområden enligt artikel 349 i EUF-fördraget, eller

| b) | de öar som omfattas av definitionen av ett litet sammanlänkat system eller ett litet enskilt system enligt direktiv (EU) 2019/944. |
| --- | --- |

b)

de öar som omfattas av definitionen av ett litet sammanlänkat system eller ett litet enskilt system enligt direktiv (EU) 2019/944.

I sådana fall ska medlemsstaterna motivera sina beslut för kommissionen och göra all relevant information tillgänglig i sina nationella handlingsprogram.

Artikel 7

Infrastruktur för tankning av vätgas

1.   Ansvariga för tankningsstationer för vätgas ska vid de tankningsstationer som de ansvarar för och som är tillgängliga för allmänheten ge slutanvändare möjlighet att engångstanka.

Engångstankning ska vara möjlig vid alla tankningsstationer för vätgas som är tillgängliga för allmänheten med hjälp av ett betalningsinstrument som används i stor utsträckning i unionen. Ansvariga för dessa stationer ska därför godta elektroniska betalningar via terminaler och enheter som används för betaltjänster, inklusive minst ett av följande:

| a) | Läsare för betalkort. |
| --- | --- |

a)

Läsare för betalkort.

| b) | Enheter med en kontaktlös funktion som åtminstone kan läsa betalkort. |
| --- | --- |

b)

Enheter med en kontaktlös funktion som åtminstone kan läsa betalkort.

För tankningsstationer för vätgas som är tillgängliga för allmänheten och som anläggs efter den 13 april 2024 ska de krav som anges i denna punkt tillämpas från och med deras införande. För tankstationer som är tillgängliga för allmänheten och som anlagts före den 13 april 2024 ska de krav som anges i denna punkt tillämpas från och med 14 oktober 2024.

Om den ansvarige för en tankningspunkt för vätgas inte äger tankningspunkten ska ägaren, i enlighet med vad som avtalats med den ansvarige, ge den ansvarige tillgång till tankningspunkter för vätgas med de tekniska egenskaper som gör det möjligt för den ansvarige att uppfylla de skyldigheter som fastställs i denna punkt.

2.   De priser som debiteras av ansvariga för tankningspunkter för vätgas som är tillgängliga för allmänheten ska vara rimliga, lätt och tydligt jämförbara, transparenta och icke-diskriminerande. Ansvariga för tankningspunkter för vätgas som är tillgängliga för allmänheten får inte, genom de priser som debiteras, göra skillnad mellan slutanvändare och leverantörer av mobilitetstjänster eller mellan olika leverantörer av mobilitetstjänster. Prisnivån får dock differentieras, men endast om differentieringen är objektivt motiverad.

3.   Ansvariga för tankningspunkter för vätgas ska tydligt ange engångspriset per kg vid de tankningsstationer för vätgas som de ansvarar för och som är tillgängliga för allmänheten, så att slutanvändarna har denna information innan de inleder ett tankningstillfälle och prisjämförelser underlättas.

4.   Ansvariga för tankningsstationer för vätgas som är tillgängliga för allmänheten får tillhandahålla sina kunder avtalsbaserade tankningstjänster för vätgas, även på uppdrag av leverantörer av mobilitetstjänster och i deras namn. Leverantörer av mobilitetstjänster ska debitera slutanvändare priser som är rimliga, transparenta och icke-diskriminerande. Leverantörer av mobilitetstjänster ska inför varje planerat tankningstillfälle göra all prisinformation som är specifik för det tankningstillfället tillgänglig för slutanvändarna genom fritt tillgängliga och väl utbyggda elektroniska plattformar, med tydlig åtskillnad mellan de priskomponenter som debiteras av den ansvarige för tankningspunkten för vätgas, inbegripet tillämpliga kostnader för e-roaming och andra avgifter som tillämpas av dem.

Artikel 8

Infrastruktur för flytande metan för vägtransportfordon

Fram till den 31 december 2024 ska medlemsstaterna säkerställa att ett lämpligt antal tankningspunkter för flytande metan som är tillgängliga för allmänheten anläggs där efterfrågan finns, åtminstone längs TEN-T:s stomnät, för att ge möjlighet för tunga motorfordon som drivs med flytande metan att trafikera hela unionen, såvida kostnaderna för detta inte är oproportionella i förhållande till fördelarna, inbegripet miljöfördelarna.

Artikel 9

Mål för landströmsförsörjning i kusthamnar

1.   Medlemsstaterna ska säkerställa att ett minimum av landströmsförsörjning tillhandahålls för havsgående containerfartyg och havsgående passagerarfartyg i TEN-T-kusthamnar.

Medlemsstaterna ska därför vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att följande är uppfyllt senast den 31 december 2029:

| a) | Kusthamnar i TEN-T:s stomnät och kusthamnar i TEN-T:s övergripande nät för vilka antalet hamnanlöp per år av fartyg som ligger förtöjda vid kaj och är havsgående containerfartyg på mer än 5 000 bruttoton under de senaste tre åren i genomsnitt överstiger 100 ska vara utrustade för att varje år tillhandahålla landströmsförsörjning för minst 90 % av det totala antalet hamnanlöp av havsgående containerfartyg på mer än 5 000 bruttoton som ligger förtöjda vid kaj i den berörda kusthamnen. |
| --- | --- |

a)

Kusthamnar i TEN-T:s stomnät och kusthamnar i TEN-T:s övergripande nät för vilka antalet hamnanlöp per år av fartyg som ligger förtöjda vid kaj och är havsgående containerfartyg på mer än 5 000 bruttoton under de senaste tre åren i genomsnitt överstiger 100 ska vara utrustade för att varje år tillhandahålla landströmsförsörjning för minst 90 % av det totala antalet hamnanlöp av havsgående containerfartyg på mer än 5 000 bruttoton som ligger förtöjda vid kaj i den berörda kusthamnen.

| b) | Kusthamnar i TEN-T:s stomnät och kusthamnar i TEN-T:s övergripande nät för vilka antalet hamnanlöp per år av fartyg som ligger förtöjda vid kaj och är havsgående ro-ro-passagerarfartyg på mer än 5 000 bruttoton eller havsgående höghastighetspassagerarfartyg på mer än 5 000 bruttoton under de senaste tre åren i genomsnitt överstiger 40 ska vara utrustade för att varje år tillhandahålla landströmsförsörjning för minst 90 % av det totala antalet hamnanlöp av havsgående ro-ro-passagerarfartyg på mer än 5 000 bruttoton och havsgående höghastighetspassagerarfartyg på mer än 5 000 bruttoton som ligger förtöjda vid kaj i den berörda kusthamnen. |
| --- | --- |

b)

Kusthamnar i TEN-T:s stomnät och kusthamnar i TEN-T:s övergripande nät för vilka antalet hamnanlöp per år av fartyg som ligger förtöjda vid kaj och är havsgående ro-ro-passagerarfartyg på mer än 5 000 bruttoton eller havsgående höghastighetspassagerarfartyg på mer än 5 000 bruttoton under de senaste tre åren i genomsnitt överstiger 40 ska vara utrustade för att varje år tillhandahålla landströmsförsörjning för minst 90 % av det totala antalet hamnanlöp av havsgående ro-ro-passagerarfartyg på mer än 5 000 bruttoton och havsgående höghastighetspassagerarfartyg på mer än 5 000 bruttoton som ligger förtöjda vid kaj i den berörda kusthamnen.

| c) | Kusthamnar i TEN-T:s stomnät och kusthamnar i TEN-T:s övergripande nät för vilka antalet hamnanlöp per år av fartyg som ligger förtöjda vid kaj och är andra havsgående passagerarfartyg på mer än 5 000 bruttoton än havsgående ro-ro-passagerarfartyg eller havsgående höghastighetspassagerarfartyg under de senaste tre åren i genomsnitt överstiger 25 ska vara utrustade för att varje år tillhandahålla landströmsförsörjning för minst 90 % av det totala antalet hamnanlöp av andra havsgående passagerarfartyg på mer än 5 000 bruttoton än havsgående ro-ro-passagerarfartyg och havsgående höghastighetspassagerarfartyg som ligger förtöjda vid kaj i den berörda kusthamnen. |
| --- | --- |

c)

Kusthamnar i TEN-T:s stomnät och kusthamnar i TEN-T:s övergripande nät för vilka antalet hamnanlöp per år av fartyg som ligger förtöjda vid kaj och är andra havsgående passagerarfartyg på mer än 5 000 bruttoton än havsgående ro-ro-passagerarfartyg eller havsgående höghastighetspassagerarfartyg under de senaste tre åren i genomsnitt överstiger 25 ska vara utrustade för att varje år tillhandahålla landströmsförsörjning för minst 90 % av det totala antalet hamnanlöp av andra havsgående passagerarfartyg på mer än 5 000 bruttoton än havsgående ro-ro-passagerarfartyg och havsgående höghastighetspassagerarfartyg som ligger förtöjda vid kaj i den berörda kusthamnen.

2.   Hamnanlöp av fartyg som avses i artikel 6.5 a, b, c, e och g i förordning (EU) 2023/1805 ska inte beaktas vid fastställande av det totala antalet hamnanlöp av fartyg som är förtöjda vid kaj i den berörda kusthamnen enligt punkt 1 i den här artikeln.

3.   Om en kusthamn i TEN-T:s stomnät eller en kusthamn i TEN-T:s övergripande nät ligger på en plats – på en ö, i ett yttersta randområde som avses i artikel 349 i EUF-fördraget eller på Ceutas och Melillas territorium – som inte är direkt ansluten till fastlandets elnät eller, om det gäller ett yttersta randområde eller Ceuta och Melilla, till ett grannlands elnät, ska punkt 1 i den här artikeln inte tillämpas förrän en sådan anslutning har slutförts eller det finns tillräcklig lokalt genererad elkapacitet från icke-fossila energikällor för att täcka öns, det yttersta randområdets eller Ceutas och Melillas behov, beroende på vad som är relevant.

Artikel 10

Mål för landströmsförsörjning i inlandshamnar

Medlemsstaterna ska säkerställa följande:

| a) | Alla inlandshamnar i TEN-T:s stomnät har senast den 31 december 2024 minst en anläggning för landströmsförsörjning till fartyg i inlandssjöfart. |
| --- | --- |

a)

Alla inlandshamnar i TEN-T:s stomnät har senast den 31 december 2024 minst en anläggning för landströmsförsörjning till fartyg i inlandssjöfart.

| b) | Alla inlandshamnar i TEN-T:s övergripande nät har senast den 31 december 2029 minst en anläggning för landströmsförsörjning till fartyg i inlandssjöfart. |
| --- | --- |

b)

Alla inlandshamnar i TEN-T:s övergripande nät har senast den 31 december 2029 minst en anläggning för landströmsförsörjning till fartyg i inlandssjöfart.

Artikel 11

Mål för försörjningen av flytande metan i kusthamnar

1.   Medlemsstaterna ska senast den 31 december 2024 säkerställa att ett lämpligt antal tankningspunkter för flytande metan anlagts i kusthamnar i TEN-T:s stomnät som avses i punkt 2, för att ge möjlighet för havsgående fartyg att trafikera hela TEN-T:s stomnät. Medlemsstaterna ska vid behov samarbeta med angränsande medlemsstater för att säkerställa att TEN-T:s stomnät har lämplig täckning.

2.   Medlemsstaterna ska i sina nationella handlingsprogram fastställa vilka kusthamnar i TEN-T:s stomnät som ska ge tillgång till de tankningspunkter för flytande metan som avses i punkt 1, med beaktande av hamnutveckling, befintliga tankningspunkter för flytande metan samt den faktiska efterfrågan på marknaden, både på kort och lång sikt, samt annan utveckling.

Artikel 12

Mål för elförsörjning till stillastående luftfartyg

1.   Medlemsstaterna ska säkerställa att elförsörjningen till stillastående luftfartyg säkerställs vid alla flygplatser i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät enligt följande:

| a) | Senast den 31 december 2024 vid alla brygganslutna uppställningsplatser för luftfartyg som används för kommersiell lufttransport för passagerares på- eller avstigning eller för att lasta eller lossa gods. |
| --- | --- |

a)

Senast den 31 december 2024 vid alla brygganslutna uppställningsplatser för luftfartyg som används för kommersiell lufttransport för passagerares på- eller avstigning eller för att lasta eller lossa gods.

| b) | Senast den 31 december 2029 vid alla remoteplatser för luftfartyg som används för kommersiell lufttransport för passagerares på- eller avstigning eller för att lasta eller lossa gods. |
| --- | --- |

b)

Senast den 31 december 2029 vid alla remoteplatser för luftfartyg som används för kommersiell lufttransport för passagerares på- eller avstigning eller för att lasta eller lossa gods.

2.   Medlemsstaterna får undanta flygplatser i TEN-T-nätet som har haft färre än 10 000 kommersiella luftfartygsrörelser per år, i genomsnitt under de senaste tre åren, från skyldigheten att leverera el till stillastående luftfartyg vid alla remoteplatser för luftfartyg.

3.   Punkt 1 ska inte tillämpas på särskilt avsedda avisningsplatser, uppställningsplatser inom särskilda militära områden och uppställningsplatser som särskilt är avsedda för luftfartyg inom allmänflyg med en maximal startvikt under 5,7 ton.

4.   Senast från och med den 1 januari 2030 ska medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den el som levereras enligt punkt 1 kommer från elnätet eller produceras på plats utan användning av fossila bränslen.

Artikel 13

Järnvägsinfrastruktur

När det gäller järnvägsinfrastruktur som inte omfattas av förordning (EU) nr 1315/2013 ska medlemsstaterna bedöma utvecklingen av teknik för alternativa drivmedel och framdrivningssystem för järnvägsavsnitt som inte helt kan elektrifieras av tekniska skäl eller av kostnadseffektivitetsskäl, såsom vätgas- eller batteridrivna tåg och, i förekommande fall, eventuella behov av infrastruktur för laddning och tankning.

Artikel 14

Nationella handlingsprogram

1.   Varje medlemsstat ska senast den 31 december 2024 ta fram ett utkast till nationellt handlingsprogram för utvecklingen av marknaden för alternativa drivmedel inom transportsektorn och utbyggnaden av tillhörande infrastruktur och översända detta till kommissionen.

2.   Det nationella handlingsprogrammet ska minst innehålla följande:

| a) | En bedömning av den aktuella situationen och framtida utvecklingen av marknaden när det gäller alternativa drivmedel inom transportsektorn, och av utvecklingen av infrastrukturen för alternativa drivmedel, med beaktande av tillträde för olika transportsätt och, i förekommande fall, gränsöverskridande kontinuitet och utvecklingen av infrastrukturen för alternativa drivmedel på öar och i de yttersta randområdena. |
| --- | --- |

a)

En bedömning av den aktuella situationen och framtida utvecklingen av marknaden när det gäller alternativa drivmedel inom transportsektorn, och av utvecklingen av infrastrukturen för alternativa drivmedel, med beaktande av tillträde för olika transportsätt och, i förekommande fall, gränsöverskridande kontinuitet och utvecklingen av infrastrukturen för alternativa drivmedel på öar och i de yttersta randområdena.

| b) | Nationella mål enligt artiklarna 3, 4, 6, 8, 9, 10, 11, och 12, för vilka bindande nationella mål fastställs i denna förordning. |
| --- | --- |

b)

Nationella mål enligt artiklarna 3, 4, 6, 8, 9, 10, 11, och 12, för vilka bindande nationella mål fastställs i denna förordning.

| c) | Strategier och åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de bindande mål som avses i led b uppnås. |
| --- | --- |

c)

Strategier och åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de bindande mål som avses i led b uppnås.

| d) | Åtgärder, planerade eller antagna, för att främja utbyggnaden av infrastruktur för alternativa drivmedel för avgränsade fordonsparker, särskilt i form av laddningsstationer och tankningsstationer för vätgas avsedda för kollektivtrafiktjänster och laddningsstationer avsedda för bildelning. |
| --- | --- |

d)

Åtgärder, planerade eller antagna, för att främja utbyggnaden av infrastruktur för alternativa drivmedel för avgränsade fordonsparker, särskilt i form av laddningsstationer och tankningsstationer för vätgas avsedda för kollektivtrafiktjänster och laddningsstationer avsedda för bildelning.

| e) | Åtgärder, planerade eller antagna, för att uppmuntra och underlätta utbyggnaden av laddningsstationer för lätta motorfordon och tunga motorfordon på privat område som inte är tillgängligt för allmänheten. |
| --- | --- |

e)

Åtgärder, planerade eller antagna, för att uppmuntra och underlätta utbyggnaden av laddningsstationer för lätta motorfordon och tunga motorfordon på privat område som inte är tillgängligt för allmänheten.

| f) | Åtgärder, planerade eller antagna, för att främja infrastruktur för alternativa drivmedel i urbana knutpunkter, särskilt i fråga om laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten. |
| --- | --- |

f)

Åtgärder, planerade eller antagna, för att främja infrastruktur för alternativa drivmedel i urbana knutpunkter, särskilt i fråga om laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten.

| g) | Åtgärder, planerade eller antagna, för att främja ett tillräckligt antal snabba laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten. |
| --- | --- |

g)

Åtgärder, planerade eller antagna, för att främja ett tillräckligt antal snabba laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten.

| h) | Åtgärder, planerade eller antagna, som är nödvändiga för att säkerställa att utbyggnaden och driften av laddningspunkter, inbegripet den geografiska fördelningen av laddningspunkter för dubbelriktad laddning, bidrar till energisystemets flexibilitet och till en ökad andel förnybar el i elsystemet. |
| --- | --- |

h)

Åtgärder, planerade eller antagna, som är nödvändiga för att säkerställa att utbyggnaden och driften av laddningspunkter, inbegripet den geografiska fördelningen av laddningspunkter för dubbelriktad laddning, bidrar till energisystemets flexibilitet och till en ökad andel förnybar el i elsystemet.

| i) | Åtgärder som säkerställer att laddnings- och tankningspunkter för alternativa drivmedel vilka är tillgängliga för allmänheten är tillgängliga även för äldre personer och personer med nedsatt rörlighet och funktion i enlighet med tillgänglighetskraven i direktiv (EU) 2019/882. |
| --- | --- |

i)

Åtgärder som säkerställer att laddnings- och tankningspunkter för alternativa drivmedel vilka är tillgängliga för allmänheten är tillgängliga även för äldre personer och personer med nedsatt rörlighet och funktion i enlighet med tillgänglighetskraven i direktiv (EU) 2019/882.

| j) | Åtgärder, planerade eller antagna, för att undanröja eventuella hinder för planering, tillståndsgivning, upphandling och drift avseende infrastruktur för alternativa drivmedel. |
| --- | --- |

j)

Åtgärder, planerade eller antagna, för att undanröja eventuella hinder för planering, tillståndsgivning, upphandling och drift avseende infrastruktur för alternativa drivmedel.

| k) | En översikt över läget, utsikterna och de planerade åtgärderna när det gäller utbyggnaden av infrastruktur för alternativa drivmedel i kusthamnar som avser annat än flytande metan och landströmsförsörjning och som är avsedd att användas av havsgående fartyg, till exempel för vätgas, ammoniak, metanol och elektricitet. |
| --- | --- |

k)

En översikt över läget, utsikterna och de planerade åtgärderna när det gäller utbyggnaden av infrastruktur för alternativa drivmedel i kusthamnar som avser annat än flytande metan och landströmsförsörjning och som är avsedd att användas av havsgående fartyg, till exempel för vätgas, ammoniak, metanol och elektricitet.

| l) | En översikt över läget, utsikterna och de planerade åtgärderna när det gäller utbyggnaden av infrastruktur för alternativa drivmedel, inbegripet mål, viktiga delmål och nödvändig finansiering avseende vätgas- eller batteridrivna tåg i segment av TEN-T-järnvägsavsnitt som inte kan elektrifieras. |
| --- | --- |

l)

En översikt över läget, utsikterna och de planerade åtgärderna när det gäller utbyggnaden av infrastruktur för alternativa drivmedel, inbegripet mål, viktiga delmål och nödvändig finansiering avseende vätgas- eller batteridrivna tåg i segment av TEN-T-järnvägsavsnitt som inte kan elektrifieras.

| m) | En översikt över läget, utsikterna och de planerade åtgärderna när det gäller utbyggnaden av infrastruktur för alternativa drivmedel på flygplatser som avser annat än elförsörjning till stillastående luftfartyg, till exempel i fråga om elladdning och tankning av vätgas för luftfartyg. |
| --- | --- |

m)

En översikt över läget, utsikterna och de planerade åtgärderna när det gäller utbyggnaden av infrastruktur för alternativa drivmedel på flygplatser som avser annat än elförsörjning till stillastående luftfartyg, till exempel i fråga om elladdning och tankning av vätgas för luftfartyg.

| n) | En översikt över läget, utsikterna och de planerade åtgärderna när det gäller utbyggnaden av infrastruktur för alternativa drivmedel för inlandssjöfart, till exempel för elektricitet och vätgas. |
| --- | --- |

n)

En översikt över läget, utsikterna och de planerade åtgärderna när det gäller utbyggnaden av infrastruktur för alternativa drivmedel för inlandssjöfart, till exempel för elektricitet och vätgas.

3.   Det nationella handlingsprogrammet får innehålla följande:

| a) | En översikt över läget, utsikterna och de planerade åtgärderna när det gäller utbyggnaden av infrastruktur för alternativa drivmedel i kusthamnar, till exempel för elektricitet och vätgas, för hamntjänster enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/352 (31). |
| --- | --- |

a)

En översikt över läget, utsikterna och de planerade åtgärderna när det gäller utbyggnaden av infrastruktur för alternativa drivmedel i kusthamnar, till exempel för elektricitet och vätgas, för hamntjänster enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/352 (31).

| b) | Nationella mål och åtgärder för att främja infrastruktur för alternativa drivmedel längs de vägnät som inte ingår i TEN-T:s stomnät eller TEN-T:s övergripande nät, särskilt när det gäller laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten. |
| --- | --- |

b)

Nationella mål och åtgärder för att främja infrastruktur för alternativa drivmedel längs de vägnät som inte ingår i TEN-T:s stomnät eller TEN-T:s övergripande nät, särskilt när det gäller laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten.

| c) | Åtgärder för att garantera tillgång till laddnings- och tankningsinfrastruktur i hela medlemsstatens territorium, och i detta sammanhang lägga särskild vikt vid landsbygdsområden för att säkerställa deras tillgång och territoriella sammanhållning. |
| --- | --- |

c)

Åtgärder för att garantera tillgång till laddnings- och tankningsinfrastruktur i hela medlemsstatens territorium, och i detta sammanhang lägga särskild vikt vid landsbygdsområden för att säkerställa deras tillgång och territoriella sammanhållning.

| d) | Åtgärder för att säkerställa att tätheten av infrastruktur för alternativa drivmedel som är tillgänglig för allmänheten på nationell nivå tar hänsyn till befolkningstätheten. |
| --- | --- |

d)

Åtgärder för att säkerställa att tätheten av infrastruktur för alternativa drivmedel som är tillgänglig för allmänheten på nationell nivå tar hänsyn till befolkningstätheten.

| e) | Nationella mål för utbyggnad av infrastruktur för alternativa drivmedel i samband med leden a, b, c och d, för vilka inga bindande mål fastställs i denna förordning. |
| --- | --- |

e)

Nationella mål för utbyggnad av infrastruktur för alternativa drivmedel i samband med leden a, b, c och d, för vilka inga bindande mål fastställs i denna förordning.

4.   Medlemsstaterna ska säkerställa att de nationella handlingsprogrammen tar hänsyn till behoven för de olika transportsätt som finns på deras territorium.

5.   Medlemsstaterna ska säkerställa att de nationella handlingsprogrammen, när så är lämpligt, beaktar regionala och lokala myndigheters intressen, särskilt när det gäller laddnings- och tankningsinfrastruktur för kollektivtrafik, liksom de berörda parternas intressen.

6.   Medlemsstaterna ska där så är nödvändigt samarbeta, genom samråd eller gemensamma handlingsprogram, för att säkerställa att de åtgärder som krävs för att uppnå målen för denna förordning är samstämda och samordnade. Medlemsstaterna ska särskilt samarbeta i fråga om fastställande av strategierna för användning av alternativa drivmedel och om utbyggnaden av motsvarande infrastruktur för vattenvägstransporter. Kommissionen ska bistå medlemsstaterna i samarbetsprocessen.

7.   Stödåtgärder rörande infrastruktur för alternativa drivmedel ska vara förenliga med relevanta unionsregler om statligt stöd.

8.   Varje medlemsstat ska göra sitt utkast till nationellt handlingsprogram tillgängligt för allmänheten och säkerställa att allmänheten på ett tidigt stadium ges faktiska möjligheter att delta i utarbetandet av utkastet till nationellt handlingsprogram.

9.   Kommissionen ska bedöma utkasten till nationella handlingsprogram och får utfärda rekommendationer till medlemsstaterna. Dessa rekommendationer ska utfärdas senast sex månader efter inlämnandet av de utkast till nationella handlingsprogram som avses i punkt 1 i denna artikel. De får särskilt gälla följande:

| a) | Ambitionsnivån för de mål som krävs för att fullgöra skyldigheterna enligt artiklarna 3, 4, 6, 8, 9, 10, 11, 12 och 13. |
| --- | --- |

a)

Ambitionsnivån för de mål som krävs för att fullgöra skyldigheterna enligt artiklarna 3, 4, 6, 8, 9, 10, 11, 12 och 13.

| b) | Strategier och åtgärder som rör nationella mål. |
| --- | --- |

b)

Strategier och åtgärder som rör nationella mål.

10.   Varje medlemsstat ska ta vederbörlig hänsyn till eventuella rekommendationer från kommissionen i sitt slutliga nationella handlingsprogram. Om den berörda medlemsstaten inte följer en rekommendation eller en väsentlig del av denna ska medlemsstaten ge kommissionen en skriftlig förklaring.

11.   Senast den 31 december 2025 ska varje medlemsstat utarbeta sitt slutliga nationella handlingsprogram i lättläst och begriplig form och anmäla det till kommissionen. Kommissionen ska göra dessa slutliga nationella handlingsprogram tillgängliga för allmänheten.

Artikel 15

Nationell rapportering

1.   Varje medlemsstat ska till kommissionen överlämna en fristående nationell lägesrapport om genomförandet av sitt nationella handlingsprogram senast den 31 december 2027, och därefter vartannat år. Rapporten ska utarbetas i lättläst och begriplig form och ska göras tillgänglig för allmänheten av kommissionen.

2.   Den nationella lägesrapporten ska innefatta den information som avses i bilaga I och ska, i tillämpliga fall, inbegripa en relevant motivering avseende i vilken utsträckning man uppnått de nationella mål som avses i artikel 14.2, samt en angivelse av de åtgärder som ska vidtas för att uppnå de målen i framtiden.

3.   Medlemsstaterna ska senast den 30 juni 2024 och därefter vart tredje år bedöma hur utbyggnaden och driften av laddningspunkter skulle kunna göra det möjligt för elfordon att ytterligare bidra till energisystemets flexibilitet, inbegripet deras deltagande på balansmarknaden, och till ytterligare användning av förnybar el. Den bedömningen ska ta hänsyn till alla typer av laddningspunkter, däribland laddningspunkter för smart och dubbelriktad laddning och för alla utgångseffekter, oavsett om de är offentliga eller privata, och ge rekommendationer i fråga om typ av laddningspunkt, stödjande teknik och geografisk spridning för att underlätta användarnas möjligheter att integrera sina elfordon i systemet. Den bedömningen ska identifiera lämpliga åtgärder som ska vidtas för att uppfylla kraven i denna förordning, inbegripet de som säkerställer att infrastrukturplaneringen överensstämmer med motsvarande nätplanering. Den bedömningen ska ta hänsyn till synpunkter från alla berörda parter och ska göras tillgänglig för allmänheten. Varje medlemsstat får begära att dess tillsynsmyndighet utför denna bedömning. På grundval av resultaten av bedömningen ska medlemsstaterna vid behov vidta lämpliga åtgärder för utbyggnaden av ytterligare laddningspunkter och inkludera dessa åtgärder i de nationella lägesrapporter som avses i punkt 1 i denna artikel. Bedömningen och åtgärderna ska beaktas av de systemansvariga i de nätutvecklingsplaner som avses i artiklarna 32.3 och 51 i direktiv (EU) 2019/944.

4.   På grundval av synpunkter från systemansvariga för överföringssystem och systemansvariga för distributionssystem ska tillsynsmyndigheten i varje medlemsstat senast den 30 juni 2024 och därefter vart tredje år bedöma hur dubbelriktad laddning kan bidra till minskade kostnader på användar- och systemnivå samt till en ökning av andelen förnybar el i elsystemet. Bedömningen ska göras tillgänglig för allmänheten. På grundval av resultaten av bedömningen ska medlemsstaterna vid behov vidta lämpliga åtgärder för att justera tillgängligheten och den geografiska spridningen avseende laddningspunkter för dubbelriktad laddning på privat mark och inkludera dem i de nationella lägesrapporter som avses i punkt 1.

Artikel 16

De nationella handlingsprogrammens och de nationella lägesrapporternas innehåll, struktur och format

Senast den 14 oktober 2024 ska kommissionen anta riktlinjer och mallar för innehåll, struktur och format avseende de nationella handlingsprogram som medlemsstaterna ska överlämna enligt artikel 14 och innehållet i de nationella lägesrapporter som medlemsstaterna ska överlämna enligt artikel 15.1. Kommissionen får anta riktlinjer och mallar för att underlätta en ändamålsenlig tillämpning av andra bestämmelser i denna förordning i hela unionen.

Artikel 17

Översyn av nationella handlingsprogram och nationella lägesrapporter

1.   Kommissionen ska senast den 31 december 2026 bedöma de nationella handlingsprogram som anmälts av medlemsstaterna enligt artikel 14.11 och lämna in en rapport till Europaparlamentet och rådet om bedömningen av de nationella handlingsprogrammen och deras samstämdhet på unionsnivå, inbegripet en första bedömning av den förväntade nivån när det gäller att uppnå de nationella mål som avses i artikel 14.2.

2.   Kommissionen ska bedöma de nationella lägesrapporter som medlemsstaterna lämnar in enligt artikel 15.1 och ska vid behov utfärda rekommendationer till medlemsstaterna för att säkerställa att de mål och skyldigheter som fastställs i denna förordning uppnås.

3.   Den berörda medlemsstaten ska, inom sex månader från att ha mottagit de rekommendationer som avses i punkt 2, meddela kommissionen om hur den avser att genomföra rekommendationerna. Om den berörda medlemsstaten beslutar att inte genomföra rekommendationerna eller en väsentlig del av dem ska den lämna en motivering till kommissionen om skälen till detta.

4.   Efter det att medlemsstaten överlämnat meddelandet eller motiveringen i enlighet med punkt 3 ska den berörda medlemsstaten i sin nästa nationella lägesrapport redogöra för hur den har genomfört rekommendationerna.

5.   Kommissionen ska lämna in en rapport till Europaparlamentet och rådet om sin bedömning av de nationella lägesrapporterna ett år efter det att medlemsstaterna lämnat in dessa nationella lägesrapporter enligt artikel 15.1. Den bedömningen ska omfatta en utvärdering av följande:

| a) | De framsteg som medlemsstaterna gjort när det gäller att uppnå de mål som avses i artikel 14.2, inbegripet medlemsstaternas svar på kommissionens rekommendationer enligt punkt 2 i den här artikeln. |
| --- | --- |

a)

De framsteg som medlemsstaterna gjort när det gäller att uppnå de mål som avses i artikel 14.2, inbegripet medlemsstaternas svar på kommissionens rekommendationer enligt punkt 2 i den här artikeln.

| b) | Samstämdheten i utvecklingen av infrastruktur för alternativa drivmedel på unionsnivå. |
| --- | --- |

b)

Samstämdheten i utvecklingen av infrastruktur för alternativa drivmedel på unionsnivå.

6.   På grundval av de slutliga nationella handlingsprogram som avses i artikel 14.11, de nationella lägesrapporter som avses i artikel 15.1 och de rapporter som avses i artikel 18.1 ska kommissionen göra följande information avseende de nationella mål som varje medlemsstat har lämnat in allmänt tillgänglig och regelbundet uppdatera denna:

| a) | Antalet laddningspunkter och laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten, uppdelat på laddningspunkter och laddningsstationer avsedda för lätta motorfordon och laddningspunkter avsedda för tunga motorfordon, och i enlighet med den kategorisering som anges i bilaga III. |
| --- | --- |

a)

Antalet laddningspunkter och laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten, uppdelat på laddningspunkter och laddningsstationer avsedda för lätta motorfordon och laddningspunkter avsedda för tunga motorfordon, och i enlighet med den kategorisering som anges i bilaga III.

| b) | Antalet tankningspunkter för vätgas som är tillgängliga för allmänheten. |
| --- | --- |

b)

Antalet tankningspunkter för vätgas som är tillgängliga för allmänheten.

| c) | Infrastrukturen för landströmsförsörjning i kusthamnar och inlandshamnar i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät. |
| --- | --- |

c)

Infrastrukturen för landströmsförsörjning i kusthamnar och inlandshamnar i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät.

| d) | Infrastrukturen för elförsörjning till stillastående luftfartyg på flygplatser i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät. |
| --- | --- |

d)

Infrastrukturen för elförsörjning till stillastående luftfartyg på flygplatser i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät.

| e) | Antalet tankningspunkter för flytande metan i kusthamnar och inlandshamnar i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät. |
| --- | --- |

e)

Antalet tankningspunkter för flytande metan i kusthamnar och inlandshamnar i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät.

| f) | Antalet tankningspunkter för flytande metan som är avsedda för motorfordon och tillgängliga för allmänheten. |
| --- | --- |

f)

Antalet tankningspunkter för flytande metan som är avsedda för motorfordon och tillgängliga för allmänheten.

| g) | Antalet tankningspunkter för CNG som är avsedda för motorfordon och tillgängliga för allmänheten. |
| --- | --- |

g)

Antalet tankningspunkter för CNG som är avsedda för motorfordon och tillgängliga för allmänheten.

| h) | Laddnings- och tankningspunkter för andra alternativa drivmedel i kusthamnar och inlandshamnar i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät. |
| --- | --- |

h)

Laddnings- och tankningspunkter för andra alternativa drivmedel i kusthamnar och inlandshamnar i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät.

| i) | Laddnings- och tankningspunkter för andra alternativa drivmedel på flygplatser i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät. |
| --- | --- |

i)

Laddnings- och tankningspunkter för andra alternativa drivmedel på flygplatser i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät.

| j) | Laddnings- och tankningspunkter för alternativa drivmedel för järnvägstransporter. |
| --- | --- |

j)

Laddnings- och tankningspunkter för alternativa drivmedel för järnvägstransporter.

Artikel 18

Uppföljning av framsteg

1.   Senast den 31 mars 2025 och därefter senast den 31 mars varje år ska medlemsstaterna rapportera till kommissionen den totala sammanlagda uteffekten för laddning, antalet laddningspunkter som var tillgängliga för allmänheten och antalet batterielfordon och laddhybridfordon som var registrerade på deras territorium den 31 december föregående år, i enlighet med kraven i bilaga III.

2.   Utan att det påverkar det förfarande som fastställs i artikel 258 i EUF-fördraget, och om det tydligt framgår av den rapport som avses i punkt 1 i den här artikeln, eller av någon information som kommissionen har tillgång till, att en medlemsstat riskerar att inte uppnå sina nationella mål enligt artikel 3.1 i denna förordning, får kommissionen meddela detta och rekommendera att den berörda medlemsstaten vidtar korrigerande åtgärder för att uppnå de nationella målen. Inom tre månader från mottagandet av kommissionens meddelande ska den berörda medlemsstaten underrätta kommissionen om

| a) | de korrigerande åtgärder som den planerar att genomföra för att uppnå de nationella mål som fastställs i artikel 3.1 i denna förordning, inklusive eventuella ytterligare åtgärder som medlemsstaten avser att genomföra för att uppnå dessa mål, och |
| --- | --- |

a)

de korrigerande åtgärder som den planerar att genomföra för att uppnå de nationella mål som fastställs i artikel 3.1 i denna förordning, inklusive eventuella ytterligare åtgärder som medlemsstaten avser att genomföra för att uppnå dessa mål, och

| b) | en tydlig tidsplan för åtgärderna som kommer att göra det möjligt att bedöma årliga framsteg mot att uppnå dessa mål. |
| --- | --- |

b)

en tydlig tidsplan för åtgärderna som kommer att göra det möjligt att bedöma årliga framsteg mot att uppnå dessa mål.

Om kommissionen finner att de korrigerande åtgärderna är tillfredsställande ska den berörda medlemsstaten uppdatera sin senaste nationella lägesrapport som avses i artikel 15 med dessa korrigerande åtgärder och lämna in den till kommissionen.

Kommissionen ska göra sina rekommendationer samt den berörda medlemsstatens korrigerande åtgärder och ytterligare åtgärder tillgängliga för allmänheten.

Artikel 19

Användarinformation

1.   Relevant, enhetlig och tydlig information ska göras tillgänglig i fråga om motorfordon som släppts ut på marknaden och som regelbundet kan laddas eller tankas.

Denna information ska göras tillgänglig

| a) | i fordonsmanualer och på motorfordon, av tillverkarna, när dessa fordon släpps ut på marknaden, |
| --- | --- |

a)

i fordonsmanualer och på motorfordon, av tillverkarna, när dessa fordon släpps ut på marknaden,

| b) | vid laddnings- och tankningspunkter, av de ansvariga för laddnings- och tankningspunkten, och |
| --- | --- |

b)

vid laddnings- och tankningspunkter, av de ansvariga för laddnings- och tankningspunkten, och

| c) | hos motorfordonsförsäljare, av distributörerna. |
| --- | --- |

c)

hos motorfordonsförsäljare, av distributörerna.

2.   Huruvida fordon och infrastrukturer eller drivmedel och fordon som omfattas av punkt 1 i denna artikel är kompatibla ska fastställas i enlighet med de tekniska specifikationer som avses i leden 10.1 och 10.2 i bilaga II.

Om det i dessa tekniska specifikationer hänvisas till en grafisk symbol, inbegripet ett system med färgkoder, ska den grafiska symbolen vara enkel och lätt att förstå.

Den grafiska symbolen ska placeras så att den syns tydligt

| a) | av de ansvariga för tankningspunkter, på motsvarande pumpar och tillhörande munstycken vid alla tankningspunkter som de ansvarar för, från den dag då drivmedlen släpps ut på marknaden, |
| --- | --- |

a)

av de ansvariga för tankningspunkter, på motsvarande pumpar och tillhörande munstycken vid alla tankningspunkter som de ansvarar för, från den dag då drivmedlen släpps ut på marknaden,

| b) | av tillverkaren, i omedelbar närhet av tanklocket, på alla motorfordon som rekommenderas för och är kompatibla med drivmedlet i fråga, och i fordonsmanualer när sådana motorfordon släpps ut på marknaden. |
| --- | --- |

b)

av tillverkaren, i omedelbar närhet av tanklocket, på alla motorfordon som rekommenderas för och är kompatibla med drivmedlet i fråga, och i fordonsmanualer när sådana motorfordon släpps ut på marknaden.

3.   När drivmedelspriser visas på en tankningsstation ska medlemsstaterna säkerställa att en jämförelse av de relevanta enhetspriserna visas, när så är lämpligt, och särskilt för vätgas, i informationssyfte enligt den gemensamma metod för jämförelse av enhetspriser för alternativa drivmedel som avses i led 10.3 i bilaga II.

4.   I situationer där det i europeiska standarder som fastställer tekniska specifikationer för ett drivmedel inte ingår krav på märkning som visar överensstämmelse med de berörda standarderna, där märkningskraven inte hänvisar till en grafisk symbol, inbegripet system med färgkoder, eller där märkningskraven inte är lämpliga för att uppnå målen i denna förordning, får kommissionen, i syfte att uppnå ett enhetligt genomförande av punkterna 1 och 2, bemyndiga de europeiska standardiseringsorganisationerna att utarbeta specifikationer för märkning som visar kompatibilitet.

På grundval av de specifikationer för märkning som visar kompatibilitet som utarbetats av de europeiska standardiseringsorganisationerna enligt det bemyndigande som avses i första stycket ska kommissionen anta genomförandeakter som fastställer den grafiska symbolen, inbegripet ett system med färgkoder, för kompatibilitet avseende drivmedel som introduceras på unionsmarknaden och som enligt kommissionens bedömning uppgår till minst 1 % av den totala försäljningsvolymen i mer än en medlemsstat.

Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 23.2.

5.   Om märkningsbestämmelserna i respektive europeiska standarder uppdateras eller om nya europeiska standarder för alternativa drivmedel utarbetas ska motsvarande märkningskrav tillämpas på alla laddnings- och tankningspunkter senast 24 månader efter det att motsvarande genomförandeakt har antagits och på alla motorfordon som släpps ut på marknaden från och med den dag då motsvarande genomförandeakt träder i kraft.

Artikel 20

Tillhandahållande av data

1.   Medlemsstaterna ska utse en organisation för registrering av identifieringsdata (IDRO, Identification Registration Organisation). IDRO ska senast den 14 april 2025 utfärda och förvalta unika identifieringskoder för att identifiera åtminstone ansvariga för laddningspunkter och leverantörer av mobilitetstjänster.

2.   Senast den 14 april 2025 ska de ansvariga för laddningspunkter och tankningspunkter för alternativa drivmedel som är tillgängliga för allmänheten, eller ägare av dessa punkter i enlighet med vad som avtalats med de ansvariga, säkerställa tillgång till statiska och dynamiska data om den infrastruktur för alternativa drivmedel som de ansvarar för eller tjänster som till sin natur har anknytning till sådan infrastruktur som de tillhandahåller eller lägger ut på entreprenad, utan kostnad. Följande typer av data ska göras tillgängliga:

| a) | Statiska data för laddningspunkter och tankningspunkter för alternativa drivmedel som de ansvarar för och som är tillgängliga för allmänheten:






  i) | Den geografiska placeringen av laddningspunkterna och tankningspunkterna för alternativa drivmedel. |
| --- | --- | --- |

a)

Statiska data för laddningspunkter och tankningspunkter för alternativa drivmedel som de ansvarar för och som är tillgängliga för allmänheten:

i)

Den geografiska placeringen av laddningspunkterna och tankningspunkterna för alternativa drivmedel.

| ii) | Antal anslutningsdon. |
| --- | --- |

ii)

Antal anslutningsdon.

| iii) | Antal parkeringsplatser för personer med funktionsnedsättning. |
| --- | --- |

iii)

Antal parkeringsplatser för personer med funktionsnedsättning.

| iv) | Kontaktuppgifter för ägaren och för den ansvarige för laddningsstationerna och tankningsstationen. |
| --- | --- |

iv)

Kontaktuppgifter för ägaren och för den ansvarige för laddningsstationerna och tankningsstationen.

| v) | Öppettider. |
| --- | --- |

v)

Öppettider.

| b) | Ytterligare statiska data för laddningspunkter som de ansvarar för och som är tillgängliga för allmänheten:






  i) | Identifieringskoder, åtminstone för den ansvarige för laddningspunkten. |
| --- | --- | --- |

b)

Ytterligare statiska data för laddningspunkter som de ansvarar för och som är tillgängliga för allmänheten:

i)

Identifieringskoder, åtminstone för den ansvarige för laddningspunkten.

| ii) | Typ av anslutningsdon. |
| --- | --- |

ii)

Typ av anslutningsdon.

| iii) | Typ av ström (växelström/likström). |
| --- | --- |

iii)

Typ av ström (växelström/likström).

| iv) | Laddningsstationens maximala uteffekt (kW). |
| --- | --- |

iv)

Laddningsstationens maximala uteffekt (kW).

| v) | Laddningspunktens maximala uteffekt (kW). |
| --- | --- |

v)

Laddningspunktens maximala uteffekt (kW).

| vi) | Kompatibilitet med olika fordonstyper. |
| --- | --- |

vi)

Kompatibilitet med olika fordonstyper.

| c) | Dynamiska data för laddningspunkter och tankningspunkter för alternativa drivmedel som de ansvarar för och som är tillgängliga för allmänheten:






  i) | Driftstatus (i funktion/ur funktion). |
| --- | --- | --- |

c)

Dynamiska data för laddningspunkter och tankningspunkter för alternativa drivmedel som de ansvarar för och som är tillgängliga för allmänheten:

i)

Driftstatus (i funktion/ur funktion).

| ii) | Tillgänglighet (i bruk/ej i bruk). |
| --- | --- |

ii)

Tillgänglighet (i bruk/ej i bruk).

| iii) | Engångspris. |
| --- | --- |

iii)

Engångspris.

| iv) | Levererad elektricitet är 100 % förnybar (ja/nej). |
| --- | --- |

iv)

Levererad elektricitet är 100 % förnybar (ja/nej).

Kraven i led c ska inte tillämpas på laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och som inte kräver betalning för laddningstjänsten.

3.   Varje ansvarig för laddnings- och tankningspunkter för alternativa drivmedel som är tillgängliga för allmänheten, eller ägare av dessa punkter i enlighet med vad som avtalats med de ansvariga, ska inrätta ett programmeringsgränssnitt (API) som ger kostnadsfri och obegränsad tillgång till de data som avses i punkt 2, och ska lämna information om det programmeringsgränssnittet till de nationella åtkomstpunkterna.

Programmeringsgränssnittet hos varje ansvarig för laddnings- och tankningspunkter, eller programmeringsgränssnittet hos ägaren av dessa punkter i enlighet med vad som avtalats med de ansvariga, ska uppfylla de gemensamma tekniska krav som fastställts av kommissionen i de delegerade akter som avses i punkt 6 för att möjliggöra ett automatiskt och enhetligt datautbyte mellan ansvariga för laddnings- och tankningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och dataanvändare.

4.   Senast den 31 december 2024 ska medlemsstaterna, genom sina nationella åtkomstpunkter, säkerställa att data som avses i punkt 2 i denna artikel görs tillgängliga för alla dataanvändare på ett öppet och icke-diskriminerande sätt i enlighet med relevanta bestämmelser för sådana data i delegerad förordning (EU) 2022/670 och i överensstämmelse med de ytterligare, kompletterande specifikationer som får antas i enlighet med punkt 7 i denna artikel. Om medlemsstaterna aggregerar data inom sina nationella åtkomstpunkter får de tillhandahålla dessa data till en gemensam europeisk åtkomstpunkt med hjälp av ett programmeringsgränssnitt.

5.   Senast den 31 december 2026 ska kommissionen inrätta en gemensam europeisk åtkomstpunkt som ska fungera som en dataportal som underlättar åtkomsten till de data som avses i punkt 2 från de olika nationella åtkomstpunkterna. Kommissionen ska säkerställa att den gemensamma europeiska åtkomstpunkten är lättillgänglig och kan användas av alla dataanvändare, till exempel genom inrättandet av en särskild webbportal.

6.   Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 22 med avseende på att

| a) | ändra punkt 2 i den här artikeln för att inkludera ytterligare datatyper avseende laddningspunkter och tankningspunkter för alternativa drivmedel som är tillgängliga för allmänheten eller tjänster som till sin natur har anknytning till sådan infrastruktur som de ansvariga för infrastrukturen i fråga tillhandahåller eller lägger ut på entreprenad mot bakgrund av den tekniska utvecklingen eller nya tjänster som tillhandahålls på marknaden, och |
| --- | --- |

a)

ändra punkt 2 i den här artikeln för att inkludera ytterligare datatyper avseende laddningspunkter och tankningspunkter för alternativa drivmedel som är tillgängliga för allmänheten eller tjänster som till sin natur har anknytning till sådan infrastruktur som de ansvariga för infrastrukturen i fråga tillhandahåller eller lägger ut på entreprenad mot bakgrund av den tekniska utvecklingen eller nya tjänster som tillhandahålls på marknaden, och

| b) | komplettera denna förordning genom att fastställa gemensamma tekniska krav för ett gemensamt programmeringsgränssnitt för att möjliggöra ett automatiskt och enhetligt datautbyte mellan ansvariga för laddningspunkter och tankningspunkter för alternativa drivmedel som är tillgängliga för allmänheten och dataanvändare. |
| --- | --- |

b)

komplettera denna förordning genom att fastställa gemensamma tekniska krav för ett gemensamt programmeringsgränssnitt för att möjliggöra ett automatiskt och enhetligt datautbyte mellan ansvariga för laddningspunkter och tankningspunkter för alternativa drivmedel som är tillgängliga för allmänheten och dataanvändare.

7.   Kommissionen får anta genomförandeakter i vilka det fastställs

| a) | specifikationer som kompletterar dem i delegerad förordning (EU) 2022/670 om det dataformat, den frekvens och den kvalitet som ska gälla när data som avses i punkt 2 i denna artikel och i de delegerade akter som antas på grundval av punkt 6 i denna artikel ska göras tillgängliga, |
| --- | --- |

a)

specifikationer som kompletterar dem i delegerad förordning (EU) 2022/670 om det dataformat, den frekvens och den kvalitet som ska gälla när data som avses i punkt 2 i denna artikel och i de delegerade akter som antas på grundval av punkt 6 i denna artikel ska göras tillgängliga,

| b) | detaljerade förfaranden som möjliggör tillgång till data och datas tillgänglighet såsom krävs enligt denna artikel. |
| --- | --- |

b)

detaljerade förfaranden som möjliggör tillgång till data och datas tillgänglighet såsom krävs enligt denna artikel.

Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 23.2.

Dessa genomförandeakter ska inte påverka tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/40/EU (32) och de delegerade akter och genomförandeakter som antagits på grundval av det direktivet.

8.   De delegerade akter och genomförandeakter som avses i punkterna 6 och 7 ska föreskriva rimliga övergångsperioder innan bestämmelserna i dessa, eller ändringar av dem, blir bindande för dem som ansvarar för eller äger laddningspunkter och tankningspunkter för alternativa drivmedel.

Artikel 21

Gemensamma tekniska specifikationer

1.   De tekniska specifikationer som fastställs i bilaga II ska tillämpas.

2.   I enlighet med artikel 10 i förordning (EU) nr 1025/2012 får kommissionen begära att europeiska standardiseringsorganisationer utarbetar europeiska standarder som fastställer tekniska specifikationer för de områden som avses i bilaga II till den här förordningen och för vilka inga gemensamma tekniska specifikationer har antagits av kommissionen.

3.   Kommissionen ska anta delegerade akter i enlighet med artikel 22 med avseende på att

| a) | ändra bilaga II genom att införa tekniska specifikationer för de områden som förtecknas i den bilagan för att möjliggöra fullständig teknisk driftskompatibilitet för laddnings- och tankningsinfrastrukturen när det gäller fysiska anslutningar, kommunikation för datautbyte och tillgänglighet för personer med nedsatt rörlighet för de områdena, och |
| --- | --- |

a)

ändra bilaga II genom att införa tekniska specifikationer för de områden som förtecknas i den bilagan för att möjliggöra fullständig teknisk driftskompatibilitet för laddnings- och tankningsinfrastrukturen när det gäller fysiska anslutningar, kommunikation för datautbyte och tillgänglighet för personer med nedsatt rörlighet för de områdena, och

| b) | utan onödigt dröjsmål och senast 12 månader efter antagandet av de relevanta standarderna ändra bilaga II genom att uppdatera hänvisningarna till de standarder som avses i de tekniska specifikationer som fastställs i den bilagan. |
| --- | --- |

b)

utan onödigt dröjsmål och senast 12 månader efter antagandet av de relevanta standarderna ändra bilaga II genom att uppdatera hänvisningarna till de standarder som avses i de tekniska specifikationer som fastställs i den bilagan.

4.   Om de delegerade akter som avses i punkt 3 ska tillämpas på befintlig infrastruktur ska dessa delegerade akter baseras på en kostnads-nyttoanalys som ska överlämnas till Europaparlamentet och rådet tillsammans med dessa delegerade akter.

5.   Om europeiska standarder som fastställer de tekniska specifikationerna för ett drivmedel utarbetas efter det att kommissionen antagit en genomförandeakt som avses i artikel 19.4 andra stycket, och de innehåller bestämmelser om krav på märkning för att visa överensstämmelse med de berörda standarderna och hänvisar till en grafisk symbol, inbegripet ett system med färgkoder, ska de ändringar av bilaga II som antagits genom de delegerade akter som avses i punkt 3 i den här artikeln innehålla en uppgift om vilka av dessa standarder eller genomförandeakter som ska tillämpas och, i förekommande fall, upphäva de berörda genomförandeakterna.

6.   De ändringar av bilaga II som antas genom de delegerade akter som avses i punkt 3 ska omfatta rimliga övergångsperioder för alla tekniska specifikationer som dessa delegerade akter inför eller ändrar, under vilka de inte ska vara bindande för den berörda infrastrukturen.

Artikel 22

Utövande av delegeringen

1.   Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.

2.   Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 20 och 21 ges till kommissionen för en period på fem år från och med den 13 april 2024. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden på fem år. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.

3.   Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 20 och 21 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.

4.   Innan kommissionen antar en delegerad akt ska den samråda med experter som utsetts av varje medlemsstat i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning.

5.   Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.

6.   En delegerad akt som antas enligt artiklarna 20 och 21 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med tre månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.

Artikel 23

Kommittéförfarande

1.   Kommissionen ska biträdas av en kommitté. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.

2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.

Om kommittén inte avger något yttrande, ska kommissionen inte anta utkastet till genomförandeakt och artikel 5.4 tredje stycket i förordning (EU) nr 182/2011 ska tillämpas.

Artikel 24

Rapportering och översyn

1.   Kommissionen ska senast den 31 december 2024 till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om teknisk beredskap och marknadsberedskap för tunga fordon. Den rapporten ska ta hänsyn till de inledande indikationerna på marknadens preferenser. Den ska också beakta den tekniska utvecklingen och den utveckling av de tekniska specifikationerna som uppnåtts senast detta datum samt den utveckling som förväntas på kort sikt, särskilt när det gäller standarder och teknik för laddning och tankning, såsom standarder för snabbladdning och elvägssystem, och användningen av flytande väte.

När det gäller tankningsstationer för vätgas ska kommissionen ytterligare bedöma de krav som avses i artikel 6 mot bakgrund av den tekniska utvecklingen och marknadsutvecklingen, behovet att specificera en högre kapacitet för dessa stationer, behovet att fastställa mål för tankningsinfrastruktur för flytande vätgas samt datumet för utvidgning av kraven för utbyggnad av tankningsstationer för vätgas till TEN-T:s övergripande nät.

2.   Senast den 31 december 2026 och därefter vart femte år ska kommissionen se över denna förordning.

I sin översyn ska kommissionen särskilt bedöma

| a) | om de tröskelvärden för trafik som avses i artiklarna 3.6, 3.7, 4.4, 4.5 och 6.4 fortfarande är relevanta med tanke på den förväntade ökningen av andelen vätgasdrivna fordon eller batterielfordon jämfört med den totala fordonsflotta som är i trafik i unionen, |
| --- | --- |

a)

om de tröskelvärden för trafik som avses i artiklarna 3.6, 3.7, 4.4, 4.5 och 6.4 fortfarande är relevanta med tanke på den förväntade ökningen av andelen vätgasdrivna fordon eller batterielfordon jämfört med den totala fordonsflotta som är i trafik i unionen,

| b) | om de elektroniska betalningsmedel som avses i artikel 5.1 fortfarande är lämpliga, |
| --- | --- |

b)

om de elektroniska betalningsmedel som avses i artikel 5.1 fortfarande är lämpliga,

| c) | hur prissättningsmekanismen för laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten fungerar och huruvida de priskomponenter som fastställs i artikel 5.4 ger konsumenterna tydlig och tillräcklig information, |
| --- | --- |

c)

hur prissättningsmekanismen för laddningsstationer som är tillgängliga för allmänheten fungerar och huruvida de priskomponenter som fastställs i artikel 5.4 ger konsumenterna tydlig och tillräcklig information,

| d) | en eventuell minskning av den bruttodräktighetströskel som fastställs i artikel 9 samt en eventuell utvidgning av denna förordnings tillämpningsområde till andra fartygstyper efter relevanta justeringar i andra relevanta unionsrättsakter, |
| --- | --- |

d)

en eventuell minskning av den bruttodräktighetströskel som fastställs i artikel 9 samt en eventuell utvidgning av denna förordnings tillämpningsområde till andra fartygstyper efter relevanta justeringar i andra relevanta unionsrättsakter,

| e) | det nuvarande läget och den framtida utvecklingen på marknaden för luftfartyg som drivs med vätgas respektive elektricitet, |
| --- | --- |

e)

det nuvarande läget och den framtida utvecklingen på marknaden för luftfartyg som drivs med vätgas respektive elektricitet,

| f) | effekterna av denna förordning när det gäller potentialen för koldioxidläckage samt dess omfattning. |
| --- | --- |

f)

effekterna av denna förordning när det gäller potentialen för koldioxidläckage samt dess omfattning.

Som en del av denna översyn ska kommissionen också bedöma i vilken utsträckning genomförandet av denna förordning har uppnått dess mål och i vilken utsträckning det har påverkat konkurrenskraften i de relevanta sektorer som omfattas av den. Den översynen ska också omfatta samspelet mellan denna förordning och andra relevanta unionsrättsakter och ska identifiera eventuella bestämmelser som skulle kunna uppdateras och förenklas samt insatser och åtgärder som har vidtagits eller skulle kunna vidtas för att minska det totala kostnadstrycket på relevanta sektorer. Som en del av kommissionens analys av denna förordnings effektivitet ska översynen också innehålla en bedömning av den börda som denna förordning medför för företag.

3.   Kommissionen ska, om lämpligt, överväga om översynen ska åtföljas av ett förslag om ändring av denna förordning, mot bakgrund av resultatet av den bedömning som avses i punkt 2.

Artikel 25

Upphävande

1.   Direktiv 2014/94/EU och delegerade förordningar (EU) 2019/1745 och (EU) 2021/1444 ska upphöra att gälla med verkan från och med den 13 april 2024.

2.   Hänvisningar till direktiv 2014/94/EU ska anses som hänvisningar till denna förordning och läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga IV.

Artikel 26

Ikraftträdande och tillämpning

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Europeiska unionens officiella tidning

Den ska tillämpas från och med den 13 april 2024.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Strasbourg den 13 september 2023.

På Europaparlamentets vägnar

R. METSOLA

Ordförande

På rådets vägnar

J. M. ALBARES BUENO

Ordförande

---

(1)  
  EUT C 152, 6.4.2022, s. 138.

1

(2)  
  EUT C 270, 13.7.2022, s. 38.

2

(3)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 11 juli 2023 (ännu inte offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 25 juli 2023.

3

(4)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/94/EU av den 22 oktober 2014 om utbyggnad av infrastrukturen för alternativa bränslen (EUT L 307, 28.10.2014, s. 1).

4

(5)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 av den 11 december 2018 om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (EUT L 328, 21.12.2018, s. 82).

5

(6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/631 av den 17 april 2019 om fastställande av normer för koldioxidutsläpp för nya personbilar och för nya lätta nyttofordon och om upphävande av förordningarna (EG) nr 443/2009 och (EU) nr 510/2011 (EUT L 111, 25.4.2019, s. 13).

6

(7)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1242 av den 20 juni 2019 om fastställande av normer för koldioxidutsläpp från nya tunga fordon och om ändring av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 595/2009 och (EU) 2018/956 och rådets direktiv 96/53/EG (EUT L 198, 25.7.2019, s. 202).

7

(8)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1805 av den 13 september 2023 om användning av förnybara och koldioxidsnåla bränslen för sjötransport och om ändring av direktiv 2009/16/EG (se sidan 48 i detta nummer av EUT).

8

(9)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1315/2013 av den 11 december 2013 om unionens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet och om upphävande av beslut nr 661/2010/EU (EUT L 348, 20.12.2013, s. 1).

9

(10)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/31/EU av den 19 maj 2010 om byggnaders energiprestanda (EUT L 153, 18.6.2010, s. 13).

10

(11)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/944 av den 5 juni 2019 om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om ändring av direktiv 2012/27/EU (EUT L 158, 14.6.2019, s. 125).

11

(12)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/23/EU av den 26 februari 2014 om tilldelning av koncessioner (EUT L 94, 28.3.2014, s. 1).

12

(13)  Europaparlamentets och rådets direktiv 98/6/EG av den 16 februari 1998 om konsumentskydd i samband med prismärkning av varor som erbjuds konsumenter (EGT L 80, 18.3.1998, s. 27).

13

(14)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/882 av den 17 april 2019 om tillgänglighetskrav för produkter och tjänster (EUT L 151, 7.6.2019, s. 70).

14

(15)  Rådets förordning (EU) 2021/2085 av den 19 november 2021 om bildande av gemensamma företag inom ramen för Horisont Europa och om upphävande av förordningarna (EG) nr 219/2007, (EU) nr 557/2014, (EU) nr 558/2014, (EU) nr 559/2014, (EU) nr 560/2014, (EU) nr 561/2014 och (EU) nr 642/2014 (EUT L 427, 30.11.2021, s. 17).

15

(16)  Rådets direktiv 96/67/EG av den 15 oktober 1996 om tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatserna inom gemenskapen (EGT L 272, 25.10.1996, s. 36).

16

(17)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/943 av den 5 juni 2019 om den inre marknaden för el (EUT L 158, 14.6.2019, s. 54).

17

(18)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/33/EG av den 23 april 2009 om främjande av rena vägtransportfordon till stöd för utsläppssnål mobilitet (EUT L 120, 15.5.2009, s. 5).

18

(19)  Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/94/EG av den 13 december 1999 om tillgång till konsumentinformation om bränsleekonomi och koldioxidutsläpp vid marknadsföring av nya personbilar (EGT L 12, 18.1.2000, s. 16).

19

(20)  Kommissionens delegerade förordning (EU) 2022/670 av den 2 februari 2022 om komplettering av Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/40/EU vad gäller tillhandahållande av EU-omfattande realtidstrafikinformationstjänster (EUT L 122, 25.4.2022, s. 1).

20

(21)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1025/2012 av den 25 oktober 2012 om europeisk standardisering och om ändring av rådets direktiv 89/686/EEG och 93/15/EEG samt av Europaparlamentets och rådets direktiv 94/9/EG, 94/25/EG, 95/16/EG, 97/23/EG, 98/34/EG, 2004/22/EG, 2007/23/EG, 2009/23/EG och 2009/105/EG samt om upphävande av rådets beslut 87/95/EEG och Europaparlamentets och rådets beslut 1673/2006/EG (EUT L 316, 14.11.2012, s. 12).

21

(22)  
  EUT L 123, 12.5.2016, s. 1.

22

(23)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).

23

(24)  Kommissionens delegerade förordning (EU) 2019/1745 av den 13 augusti 2019 om komplettering och ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/94/EU vad gäller laddningsstationer för motorfordon i kategori L, landströmsförsörjning till fartyg i inlandssjöfart, väteförsörjning till vägtransporter och naturgasförsörjning till väg- och vattenvägstransporter, och om upphävande av kommissionens delegerade förordning (EU) 2018/674 (EUT L 268, 22.10.2019, s. 1).

24

(25)  Kommissionens delegerade förordning (EU) 2021/1444 av den 17 juni 2021 om komplettering av Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/94/EU vad gäller standarder för laddningsstationer för elbussar (EUT L 313, 6.9.2021, s. 1).

25

(26)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1139 av den 4 juli 2018 om fastställande av gemensamma bestämmelser på det civila luftfartsområdet och inrättande av Europeiska unionens byrå för luftfartssäkerhet, och om ändring av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 2111/2005, (EG) nr 1008/2008, (EU) nr 996/2010, (EU) nr 376/2014 och direktiv 2014/30/EU och 2014/53/EU, samt om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 552/2004 och (EG) nr 216/2008 och rådets förordning (EEG) nr 3922/91 (EUT L 212, 22.8.2018, s. 1).

26

(27)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/858 av den 30 maj 2018 om godkännande av och marknadskontroll över motorfordon och släpfordon till dessa fordon samt av system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon, om ändring av förordningarna (EG) nr 715/2007 och (EG) nr 595/2009 samt om upphävande av direktiv 2007/46/EG (EUT L 151, 14.6.2018, s. 1).

27

(28)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/757 av den 29 april 2015 om övervakning, rapportering och verifiering av växthusgasutsläpp från sjötransporter och om ändring av direktiv 2009/16/EG (EUT L 123, 19.5.2015, s. 55).

28

(29)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2366 av den 25 november 2015 om betaltjänster på den inre marknaden, om ändring av direktiven 2002/65/EG, 2009/110/EG och 2013/36/EU samt förordning (EU) nr 1093/2010 och om upphävande av direktiv 2007/64/EG (EUT L 337, 23.12.2015, s. 35).

29

(30)  Kommissionens delegerade förordning (EU) 2022/1012 av den 7 april 2022 om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 561/2006 vad gäller fastställandet av standarder för service- och säkerhetsnivå för trygga och säkra parkeringsområden och förfarandena för certifiering av dessa (EUT L 170, 28.6.2022, s. 27).

30

(31)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/352 av den 15 februari 2017 om inrättande av en ram för tillhandahållande av hamntjänster och gemensamma regler för finansiell insyn i hamnar (EUT L 57, 3.3.2017, s. 1).

31

(32)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/40/EU av den 7 juli 2010 om ett ramverk för införande av intelligenta transportsystem på vägtransportområdet och för gränssnitt mot andra transportslag (EUT L 207, 6.8.2010, s. 1).

32

---

BILAGA I

Rapportering

Den nationella lägesrapport som avses i artikel 15.1 ska åtminstone innehålla följande:

| 1. | Fastställande av mål






  a) | Prognoser för fordonsparkens storlek den 31 december 2025, 2030 och 2035 för följande:






  — | Lätta motorfordon, uppdelat på lätta batterielfordon, lätta laddhybridfordon och vätgasdrivna lätta motorfordon. |
| --- | --- | --- | --- |

1.

Fastställande av mål

a)

Prognoser för fordonsparkens storlek den 31 december 2025, 2030 och 2035 för följande:

—

Lätta motorfordon, uppdelat på lätta batterielfordon, lätta laddhybridfordon och vätgasdrivna lätta motorfordon.

| — | Tunga motorfordon, uppdelat på tunga batterielfordon och vätgasdrivna tunga motorfordon. |
| --- | --- |

—

Tunga motorfordon, uppdelat på tunga batterielfordon och vätgasdrivna tunga motorfordon.

| b) | Mål för den 31 december 2025, 2027, 2030 och 2035 för följande:






  — | Infrastruktur för laddning av lätta elfordon: antal laddningsstationer och uteffekt (klassificering av laddningsstationer i enlighet med bilaga III). |
| --- | --- | --- |

b)

Mål för den 31 december 2025, 2027, 2030 och 2035 för följande:

—

Infrastruktur för laddning av lätta elfordon: antal laddningsstationer och uteffekt (klassificering av laddningsstationer i enlighet med bilaga III).

| — | Utvecklingen i fråga om laddningsstationer för lätta elfordon som inte är tillgängliga för allmänheten, om tillämpligt. |
| --- | --- |

—

Utvecklingen i fråga om laddningsstationer för lätta elfordon som inte är tillgängliga för allmänheten, om tillämpligt.

| — | Infrastruktur för laddning av tunga elfordon: antal laddningsstationer och uteffekt. |
| --- | --- |

—

Infrastruktur för laddning av tunga elfordon: antal laddningsstationer och uteffekt.

| — | Utvecklingen i fråga om laddningsstationer för tunga elfordon som inte är tillgängliga för allmänheten, om tillämpligt. |
| --- | --- |

—

Utvecklingen i fråga om laddningsstationer för tunga elfordon som inte är tillgängliga för allmänheten, om tillämpligt.

| — | Tankningsstationer för vätgas: antal tankningsstationer, deras kapacitet och de anslutningsdon som tillhandahålls. |
| --- | --- |

—

Tankningsstationer för vätgas: antal tankningsstationer, deras kapacitet och de anslutningsdon som tillhandahålls.

| — | Tankningsstationer för flytande metan för vägtrafik: antal tankningsstationer och deras kapacitet. |
| --- | --- |

—

Tankningsstationer för flytande metan för vägtrafik: antal tankningsstationer och deras kapacitet.

| — | Tankningspunkter för flytande metan i kusthamnar i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät, inklusive placering (hamn) och kapacitet per hamn. |
| --- | --- |

—

Tankningspunkter för flytande metan i kusthamnar i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät, inklusive placering (hamn) och kapacitet per hamn.

| — | Landströmsförsörjning i kusthamnar i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät, inklusive exakt placering (hamn) och kapacitet per anläggning i hamnen. |
| --- | --- |

—

Landströmsförsörjning i kusthamnar i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät, inklusive exakt placering (hamn) och kapacitet per anläggning i hamnen.

| — | Landströmsförsörjning i inlandshamnar i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät, inklusive placering (hamn) och kapacitet. |
| --- | --- |

—

Landströmsförsörjning i inlandshamnar i TEN-T:s stomnät och TEN-T:s övergripande nät, inklusive placering (hamn) och kapacitet.

| — | Elförsörjning till stillastående luftfartyg, antal anläggningar per flygplats i TEN-T:s stomnät eller flygplats i TEN-T:s övergripande nät. |
| --- | --- |

—

Elförsörjning till stillastående luftfartyg, antal anläggningar per flygplats i TEN-T:s stomnät eller flygplats i TEN-T:s övergripande nät.

| — | Andra nationella mål för vilka det inte finns några bindande unionsomfattande nationella mål, om tillämpligt. För infrastruktur för alternativa drivmedel i hamnar, på flygplatser och för järnvägar ska anläggningens placering och kapacitet/storlek rapporteras. |
| --- | --- |

—

Andra nationella mål för vilka det inte finns några bindande unionsomfattande nationella mål, om tillämpligt. För infrastruktur för alternativa drivmedel i hamnar, på flygplatser och för järnvägar ska anläggningens placering och kapacitet/storlek rapporteras.

| 2. | Utnyttjandegrad: rapportering av infrastrukturens utnyttjande, baserat på kategorierna i led 1 b. |
| --- | --- |

2.

Utnyttjandegrad: rapportering av infrastrukturens utnyttjande, baserat på kategorierna i led 1 b.

| 3. | I vilken utsträckning man uppnått de nationella mål som rapporteras, i fråga om användning av alternativa drivmedel inom de olika transportsätten (väg, järnväg, vatten och luft).






  — | I vilken utsträckning man uppnått de mål för utbyggnad av infrastruktur som avses i led 1 b för alla tillämpliga transportsätt, särskilt i fråga om laddningsstationer, elvägssystem (i tillämpliga fall), tankningsstationer för vätgas, landströmsförsörjning i kusthamnar och inlandshamnar, bunkring av flytande metan i kusthamnar i TEN-T:s stomnät, infrastruktur för andra alternativa drivmedel i hamnar och elförsörjning till stillastående luftfartyg. |
| --- | --- | --- |

3.

I vilken utsträckning man uppnått de nationella mål som rapporteras, i fråga om användning av alternativa drivmedel inom de olika transportsätten (väg, järnväg, vatten och luft).

—

I vilken utsträckning man uppnått de mål för utbyggnad av infrastruktur som avses i led 1 b för alla tillämpliga transportsätt, särskilt i fråga om laddningsstationer, elvägssystem (i tillämpliga fall), tankningsstationer för vätgas, landströmsförsörjning i kusthamnar och inlandshamnar, bunkring av flytande metan i kusthamnar i TEN-T:s stomnät, infrastruktur för andra alternativa drivmedel i hamnar och elförsörjning till stillastående luftfartyg.

| — | Förhållandet mellan offentlig och privat infrastruktur i form av laddningspunkter. |
| --- | --- |

—

Förhållandet mellan offentlig och privat infrastruktur i form av laddningspunkter.

| — | Utbyggnad av infrastruktur för alternativa drivmedel inom urbana knutpunkter. |
| --- | --- |

—

Utbyggnad av infrastruktur för alternativa drivmedel inom urbana knutpunkter.

| 4. | Översyn av de fall där medlemsstaterna har utnyttjat undantagen i artiklarna 3.6, 3.7, 3.8, 4.6, 4.7, 4.8 och 6.4. |
| --- | --- |

4.

Översyn av de fall där medlemsstaterna har utnyttjat undantagen i artiklarna 3.6, 3.7, 3.8, 4.6, 4.7, 4.8 och 6.4.

| 5. | Rättsliga åtgärder: Information om rättsliga åtgärder som kan bestå av lagstiftningsåtgärder samt rättsliga och administrativa åtgärder för att stödja uppbyggnaden av infrastrukturen för alternativa drivmedel, såsom byggnadslov, tillstånd för parkeringsplatser, certifiering av företagens miljöprestanda och koncessioner för laddnings- och tankningsstationer. |
| --- | --- |

5.

Rättsliga åtgärder: Information om rättsliga åtgärder som kan bestå av lagstiftningsåtgärder samt rättsliga och administrativa åtgärder för att stödja uppbyggnaden av infrastrukturen för alternativa drivmedel, såsom byggnadslov, tillstånd för parkeringsplatser, certifiering av företagens miljöprestanda och koncessioner för laddnings- och tankningsstationer.

| 6. | Information om politiska åtgärder som stöder genomförandet av det nationella handlingsprogrammet, inklusive följande:






  — | Direkta incitament för köp av transportmedel som drivs med alternativa drivmedel eller uppbyggnad av infrastrukturen. |
| --- | --- | --- |

6.

Information om politiska åtgärder som stöder genomförandet av det nationella handlingsprogrammet, inklusive följande:

—

Direkta incitament för köp av transportmedel som drivs med alternativa drivmedel eller uppbyggnad av infrastrukturen.

| — | Tillgång till skatteincitament för att främja transportmedel som drivs med alternativa drivmedel och den relevanta infrastrukturen. |
| --- | --- |

—

Tillgång till skatteincitament för att främja transportmedel som drivs med alternativa drivmedel och den relevanta infrastrukturen.

| — | Användning av offentlig upphandling till stöd för alternativa drivmedel, inklusive gemensam upphandling. |
| --- | --- |

—

Användning av offentlig upphandling till stöd för alternativa drivmedel, inklusive gemensam upphandling.

| — | Icke-ekonomiska incitament på efterfrågesidan, till exempel förmånstillträde till begränsade områden, parkeringspolicy och särskilda filer. |
| --- | --- |

—

Icke-ekonomiska incitament på efterfrågesidan, till exempel förmånstillträde till begränsade områden, parkeringspolicy och särskilda filer.

| 7. | Offentligt stöd för utbyggnad och tillverkning, inklusive följande:






  — | Årliga offentliga anslag till utbyggnaden av infrastrukturen för alternativa drivmedel, uppdelade efter alternativt drivmedel och transportsätt (väg, järnväg, vatten och luft). |
| --- | --- | --- |

7.

Offentligt stöd för utbyggnad och tillverkning, inklusive följande:

—

Årliga offentliga anslag till utbyggnaden av infrastrukturen för alternativa drivmedel, uppdelade efter alternativt drivmedel och transportsätt (väg, järnväg, vatten och luft).

| — | Årliga offentliga anslag för att stödja produktionsanläggningar som utnyttjar teknik för alternativa drivmedel, uppdelade efter alternativt drivmedel. |
| --- | --- |

—

Årliga offentliga anslag för att stödja produktionsanläggningar som utnyttjar teknik för alternativa drivmedel, uppdelade efter alternativt drivmedel.

| — | Beaktande av eventuella särskilda behov under den inledande fasen av utbyggnaden av infrastrukturen för alternativa drivmedel. |
| --- | --- |

—

Beaktande av eventuella särskilda behov under den inledande fasen av utbyggnaden av infrastrukturen för alternativa drivmedel.

| 8. | Forskning, teknisk utveckling och demonstration: årliga offentliga anslag för att stödja forskning, teknisk utveckling och demonstration avseende alternativa drivmedel. |
| --- | --- |

8.

Forskning, teknisk utveckling och demonstration: årliga offentliga anslag för att stödja forskning, teknisk utveckling och demonstration avseende alternativa drivmedel.

---

BILAGA II

Tekniska specifikationer

1.

Tekniska specifikationer för elförsörjning för vägtransporter

1.1

| — | Växelströmsbaserade normala laddningspunkter för elfordon ska av driftskompatibilitetsskäl minst utrustas med de uttag eller anslutningsdon för fordon av typ 2 som beskrivs i standard EN 62196-2:2017. |
| --- | --- |

—

Växelströmsbaserade normala laddningspunkter för elfordon ska av driftskompatibilitetsskäl minst utrustas med de uttag eller anslutningsdon för fordon av typ 2 som beskrivs i standard EN 62196-2:2017.

1.2

| — | Likströmsbaserade normala laddningspunkter för elfordon ska av driftskompatibilitetsskäl minst utrustas med de anslutningsdon från det kombinerade laddningssystemet av typ ”Combo 2” som beskrivs i standard EN 62196-3:2014. |
| --- | --- |

—

Likströmsbaserade normala laddningspunkter för elfordon ska av driftskompatibilitetsskäl minst utrustas med de anslutningsdon från det kombinerade laddningssystemet av typ ”Combo 2” som beskrivs i standard EN 62196-3:2014.

| — | Växelströmsbaserade snabba laddningspunkter för elfordon ska av driftskompatibilitetsskäl minst utrustas med de anslutningsdon av typ 2 som beskrivs i standard EN 62196-2:2017. |
| --- | --- |

—

Växelströmsbaserade snabba laddningspunkter för elfordon ska av driftskompatibilitetsskäl minst utrustas med de anslutningsdon av typ 2 som beskrivs i standard EN 62196-2:2017.

| — | Likströmsbaserade snabba laddningspunkter för elfordon ska av driftskompatibilitetsskäl minst utrustas med de anslutningsdon från det kombinerade laddningssystemet av typ ”Combo 2” som beskrivs i standard EN 62196-3:2014. |
| --- | --- |

—

Likströmsbaserade snabba laddningspunkter för elfordon ska av driftskompatibilitetsskäl minst utrustas med de anslutningsdon från det kombinerade laddningssystemet av typ ”Combo 2” som beskrivs i standard EN 62196-3:2014.

1.3

Växelströmsbaserade laddningspunkter som är tillgängliga för allmänheten och reserverade för elfordon i kategori L upp till 3,7 kW ska av driftskompatibilitetsskäl minst utrustas med ett av följande:

| a) | uttag eller anslutningsdon för fordon av typ 3A som beskrivs i standard EN 62196-2:2017 (för laddningsläge 3). |
| --- | --- |

a)

uttag eller anslutningsdon för fordon av typ 3A som beskrivs i standard EN 62196-2:2017 (för laddningsläge 3).

| b) | uttag som överensstämmer med standard IEC 60884-1:2002
  +
  A1:2006
  +
  A2:2013 (för laddningsläge 1 eller 2). |
| --- | --- |

b)

uttag som överensstämmer med standard IEC 60884-1:2002
  +
  A1:2006
  +
  A2:2013 (för laddningsläge 1 eller 2).

1.4

| — | Växelströmsbaserade normala laddningspunkter och snabba laddningspunkter för elbussar ska minst utrustas med de anslutningsdon av typ 2 som beskrivs i standard EN 62196-2:2017. |
| --- | --- |

—

Växelströmsbaserade normala laddningspunkter och snabba laddningspunkter för elbussar ska minst utrustas med de anslutningsdon av typ 2 som beskrivs i standard EN 62196-2:2017.

| — | Likströmsbaserade normala laddningspunkter och snabba laddningspunkter för elbussar ska minst utrustas med de anslutningsdon från det kombinerade laddningssystemet av typ ”Combo 2” som beskrivs i standard EN 62196-3:2014. |
| --- | --- |

—

Likströmsbaserade normala laddningspunkter och snabba laddningspunkter för elbussar ska minst utrustas med de anslutningsdon från det kombinerade laddningssystemet av typ ”Combo 2” som beskrivs i standard EN 62196-3:2014.

1.5

| — | automatiska anslutningsdon (ACD, Automated Connection Device) som är monterade på infrastrukturen (strömavtagare), |
| --- | --- |

—

automatiska anslutningsdon (ACD, Automated Connection Device) som är monterade på infrastrukturen (strömavtagare),

| — | automatiska anslutningsdon som är monterade på fordonets tak, |
| --- | --- |

—

automatiska anslutningsdon som är monterade på fordonets tak,

| — | automatiska anslutningsdon som är monterade undertill på fordonet, |
| --- | --- |

—

automatiska anslutningsdon som är monterade undertill på fordonet,

| — | automatiska anslutningsdon som är monterade på infrastrukturen (för anslutning till fordonets sida eller tak). |
| --- | --- |

—

automatiska anslutningsdon som är monterade på infrastrukturen (för anslutning till fordonets sida eller tak).

1.6

Tekniska specifikationer för anslutningsdon för laddning av tunga elfordon (likströmsladdning).

1.7

Tekniska specifikationer för induktiv statisk trådlös laddning av personbilar och lätta elfordon.

1.8

Tekniska specifikationer för induktiv statisk trådlös laddning av tunga elfordon.

1.9

Tekniska specifikationer för induktiv dynamisk trådlös laddning av personbilar och lätta elfordon.

1.10

Tekniska specifikationer för induktiv dynamisk trådlös laddning av tunga elfordon.

1.11

Tekniska specifikationer för induktiv statisk trådlös laddning av elbussar.

1.12.

Tekniska specifikationer för induktiv dynamisk trådlös laddning av elbussar.

1.13

Tekniska specifikationer för elvägssystem för dynamisk strömförsörjning via kontaktledning och strömavtagare till tunga elfordon.

1.14

Tekniska specifikationer för elvägssystem för dynamisk strömförsörjning på marknivå via strömskenor till personbilar med eldrift, lätta elfordon och tunga elfordon.

1.15

Tekniska specifikationer för batteribyte i elfordon i kategori L.

1.16

Om det är tekniskt möjligt, tekniska specifikationer för batteribyte i personbilar med eldrift och lätta elfordon.

1.17

Om det är tekniskt möjligt, tekniska specifikationer för batteribyte i tunga elfordon.

1.18

Tekniska specifikationer för laddningsstationer för att säkerställa tillgång för användare med funktionsnedsättning.

2.

Tekniska specifikationer för kommunikation för datautbyte i sektorn för laddning av elfordon

2.1

Tekniska specifikationer för kommunikation mellan elfordonet och laddningspunkten (V2G, Vehicle-to-Grid).

2.2

Tekniska specifikationer för kommunikation mellan laddningspunkten och dess styrsystem (back-end).

2.3

Tekniska specifikationer för kommunikation mellan den ansvarige för laddningspunkten, leverantörer av elektromobilitetstjänster och e-roamingplattformar.

2.4

Tekniska specifikationer för kommunikation mellan den ansvarige för laddningspunkten och systemansvariga för distributionssystem.

3.

Tekniska specifikationer för vätgasförsörjning för vägtransportfordon

3.1

Tankningspunkter för vätgas som finns utomhus och som tillhandahåller vätgas som används som drivmedel i motorfordon ska minst uppfylla de krav på driftskompatibilitet som beskrivs i standard EN 17127:2020.

3.2

Kvalitetsegenskaperna hos den vätgas som tillhandahålls vid tankningspunkterna för vätgas för motorfordon ska uppfylla de krav som beskrivs i standard EN 17124:2022. Metoderna för att säkerställa vätgasens kvalitet beskrivs också i standarden.

3.3

Tankningsalgoritmen ska uppfylla kraven i standard EN 17127:2020.

3.4

Så snart certifieringsprocessen enligt standard EN ISO 17268:2020 är slutförd ska anslutningsdon för tankning av vätgas till motorfordon minst överensstämma med den standarden.

3.5

Tekniska specifikationer för anslutningsdon för tankningspunkter som tillhandahåller (komprimerad) vätgas för tunga motorfordon.

3.6

Tekniska specifikationer för anslutningsdon för tankningspunkter som tillhandahåller flytande vätgas för tunga motorfordon.

4.

Tekniska specifikationer för metan för vägtransporter

4.1

Tankningspunkter för komprimerad naturgas (CNG) för motorfordon ska uppfylla kravet på ett tankningstryck (arbetstryck) på 20,0 MPa (200 bar) vid 15 °C. Ett maximalt tankningstryck på 26,0 MPa med ”temperaturkompensering” är tillåtet i enlighet med standard EN ISO 16923:2018.

4.2

Anslutningsdonets profil ska överensstämma med föreskrifter nr 110 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa, som hänvisar till delarna I och II i standard EN ISO 14469:2017.

4.3

Tankningspunkter för flytande metan för motorfordon ska uppfylla kravet på ett tankningstryck som är lägre än det högsta tillåtna arbetstrycket för fordonstanken enligt standard EN ISO 16924:2018, ”Tankstationer för naturgas – Tankstationer för flytande naturgas”. Dessutom ska anslutningsdonets profil överensstämma med standard EN ISO 12617:2017, ”Vägfordon – Anslutningsdon för påfyllning av flytande naturgas (LNG) – Anslutningsdon för 3,1 MPa”.

5.

Tekniska specifikationer för elförsörjning till sjötransport och inlandssjöfart

5.1

Landströmsförsörjningen till havsgående fartyg, vilket inbegriper utformning, installation och testning av systemen, ska minst uppfylla de tekniska specifikationerna i standard IEC/IEEE 80005-1:2019/AMD1:2022, för landbaserade högspänningsanslutningar.

5.2.

Stickkontakter, uttag och fartygskopplingar för landbaserade högspänningsanslutningar ska minst uppfylla den tekniska specifikationen i standard IEC 62613-1:2019.

5.3

Landströmsförsörjning till fartyg i inlandssjöfart ska minst överensstämma med standard EN 15869-2:2019 eller standard EN 16840:2017 beroende på energikraven.

5.4

Tekniska specifikationer för landbaserade batteriladdningspunkter för havsgående fartyg, med driftskompatibilitet gentemot dessa fartyg avseende anslutningar och system.

5.5

Tekniska specifikationer för landbaserade batteriladdningspunkter för fartyg i inlandssjöfart, med driftskompatibilitet gentemot dessa fartyg avseende anslutningar och system.

5.6

Tekniska specifikationer för kommunikationsgränssnitt mellan fartyg och hamn i system för automatiserad landströmsförsörjning (OPS, Onshore Power Supply) och system för batteriladdning till havsgående fartyg.

5.7

Tekniska specifikationer för kommunikationsgränssnitt mellan fartyg och hamn i system för automatiserad landströmsförsörjning (OPS, Onshore Power Supply) och system för batteriladdning till fartyg i inlandssjöfart.

5.8

Om det är tekniskt möjligt, tekniska specifikationer för batteribyte i och laddning av landbaserade stationer för fartyg i inlandssjöfart.

6.

Tekniska specifikationer för vätgasbunkring till sjötransport och inlandssjöfart

6.1

Tekniska specifikationer för tankningspunkter och bunkring av (komprimerad) vätgas till havsgående vätgasdrivna fartyg.

6.2

Tekniska specifikationer för tankningspunkter och bunkring av (komprimerad) vätgas till vätgasdrivna fartyg i inlandssjöfart.

6.3

Tekniska specifikationer för tankningspunkter och bunkring av flytande vätgas till havsgående vätgasdrivna fartyg.

6.4

Tekniska specifikationer för tankningspunkter och bunkring av flytande vätgas till vätgasdrivna fartyg i inlandssjöfart.

7.

Tekniska specifikationer för metanolbunkring till sjötransport och inlandssjöfart

7.1

Tekniska specifikationer för tankningspunkter och bunkring av metanol till havsgående metanoldrivna fartyg.

7.2

Tekniska specifikationer för tankningspunkter och bunkring av metanol till metanoldrivna fartyg i inlandssjöfart.

8.

Tekniska specifikationer för ammoniakbunkring till sjötransport och inlandssjöfart

8.1

Tekniska specifikationer för tankningspunkter och bunkring av ammoniak till havsgående ammoniakdrivna fartyg.

8.2

Tekniska specifikationer för tankningspunkter och bunkring av ammoniak till ammoniakdrivna fartyg i inlandssjöfart.

9.

Tekniska specifikationer för tankningspunkter för flytande metan till sjötransport och inlandssjöfart

9.1

Tankningspunkter för flytande metan för havsgående fartyg som inte omfattas av den internationella koden för konstruktion och utrustning av fartyg för transport av flytande gaser i bulk (IGC-koden) ska minst överensstämma med standard EN ISO 20519:2017.

9.2

Tankningspunkter för flytande metan för fartyg i inlandssjöfart ska enbart av driftskompatibilitetsskäl minst överensstämma med standard EN ISO 20519:2017 (delarna 5.3–5.7).

10.

Tekniska specifikationer för drivmedelsmärkning

10.1

Den märkning som grafiskt visar kompatibilitet mellan drivmedel och fordon (Fuels - Identification of vehicle compatibility - Graphical expression for consumer information) ska överensstämma med standard EN 16942:2016
  +
  A1:2021.

10.2

Identifiering av kompatibilitet mellan fordon och infrastruktur (Identification of vehicles and infrastructures compatibility – Graphical expression for consumer information on EV power supply) ska minst överensstämma med standard EN 17186:2019.

10.3

Den gemensamma metoden för jämförelse av enhetspriser för alternativa drivmedel fastställs i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2018/732 (1).

10.4

Tekniska specifikationer för elladdningsstationer och tankningsanläggningar för vätgas för järnvägstransport.

---

(1)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2018/732 av den 17 maj 2018 om en gemensam metod för jämförelse av enhetspriser för alternativa bränslen i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/94/EU (EUT L 123, 18.5.2018, s. 85).

1

---

BILAGA III

Rapporteringskrav för användning av elfordon och utbyggnad av laddningsinfrastruktur som är tillgänglig för allmänheten

1.

| — | Batterielfordon, uppdelat på kategorierna M1, N1, M2/3 och N2/3. |
| --- | --- |

—

Batterielfordon, uppdelat på kategorierna M1, N1, M2/3 och N2/3.

| — | Laddhybridfordon, uppdelat på kategorierna M1, N1, M2/3 och N2/3. |
| --- | --- |

—

Laddhybridfordon, uppdelat på kategorierna M1, N1, M2/3 och N2/3.

2.

| Kategori | Underkategori | Maximal uteffekt | Definition enligt artikel 2 i denna förordning |
| --- | --- | --- | --- |
| Kategori 1 (växelström) | Långsam växelströmsbaserad
  laddningspunkt, enfas | P < 7,4 kW | Normal laddningspunkt |
| Halvsnabb växelströmsbaserad
  laddningspunkt, trefas | 7,4 kW ≤ P ≤ 22 kW |
| Snabb växelströmsbaserad
  laddningspunkt, trefas | P > 22 kW | Snabb laddningspunkt |
| Kategori 2 (likström) | Långsam likströmsbaserad laddningspunkt | P < 50 kW |
| Snabb likströmsbaserad laddningspunkt | 50 kW ≤ P < 150 kW |
| Nivå 1 – Ultrasnabb likströmsbaserad laddningspunkt | 150 kW ≤ P < 350 kW |
| Nivå 2 – Ultrasnabb likströmsbaserad laddningspunkt | P ≥ 350 kW |

Kategori

Underkategori

Maximal uteffekt

Definition enligt artikel 2 i denna förordning

Kategori 1 (växelström)

Långsam växelströmsbaserad

laddningspunkt, enfas

P < 7,4 kW

Normal laddningspunkt

Halvsnabb växelströmsbaserad

laddningspunkt, trefas

7,4 kW ≤ P ≤ 22 kW

Snabb växelströmsbaserad

laddningspunkt, trefas

P > 22 kW

Snabb laddningspunkt

Kategori 2 (likström)

Långsam likströmsbaserad laddningspunkt

P < 50 kW

Snabb likströmsbaserad laddningspunkt

50 kW ≤ P < 150 kW

Nivå 1 – Ultrasnabb likströmsbaserad laddningspunkt

150 kW ≤ P < 350 kW

Nivå 2 – Ultrasnabb likströmsbaserad laddningspunkt

P ≥ 350 kW

3.

| — | Antal laddningspunkter, som ska rapporteras för var och en av kategorierna i led 2. |
| --- | --- |

—

Antal laddningspunkter, som ska rapporteras för var och en av kategorierna i led 2.

| — | Antal laddningsstationer, som ska rapporteras för var och en av kategorierna i led 2. |
| --- | --- |

—

Antal laddningsstationer, som ska rapporteras för var och en av kategorierna i led 2.

| — | Total sammanlagd uteffekt från laddningsstationerna. |
| --- | --- |

—

Total sammanlagd uteffekt från laddningsstationerna.

---

BILAGA IV

Jämförelsetabell

| Direktiv 2014/94/EU | Denna förordning |
| --- | --- |
| Artikel 1 | Artikel 1 |
| Artikel 2 | Artikel 2 |
| Artikel 3 | Artikel 14 |
| Artikel 4 | Artiklarna 3, 4, 5, 9 och 10 |
| Artikel 5 | Artikel 6 |
| — | Artikel 7 |
| Artikel 6 | Artiklarna 8 och 11 |
| — | Artikel 12 |
| — | Artikel 13 |
| Artikel 7 | Artikel 19 |
| Artikel 8 | Artikel 22 |
| Artikel 9 | Artikel 23 |
| Artikel 10 | Artiklarna 15, 16 och 24 |
| — | Artikel 17 |
| — | Artikel 18 |
| — | Artikel 20 |
| — | Artikel 21 |
| — | Artikel 25 |
| Artikel 11 | — |
| Artikel 12 | Artikel 26 |
| Artikel 13 | — |
| Bilaga I | Bilaga I |
| Bilaga II | Bilaga II |
| — | Bilaga III |

Direktiv 2014/94/EU

Denna förordning

Artikel 1

Artikel 1

Artikel 2

Artikel 2

Artikel 3

Artikel 14

Artikel 4

Artiklarna 3, 4, 5, 9 och 10

Artikel 5

Artikel 6

—

Artikel 7

Artikel 6

Artiklarna 8 och 11

—

Artikel 12

—

Artikel 13

Artikel 7

Artikel 19

Artikel 8

Artikel 22

Artikel 9

Artikel 23

Artikel 10

Artiklarna 15, 16 och 24

—

Artikel 17

—

Artikel 18

—

Artikel 20

—

Artikel 21

—

Artikel 25

Artikel 11

—

Artikel 12

Artikel 26

Artikel 13

—

Bilaga I

Bilaga I

Bilaga II

Bilaga II

—

Bilaga III

---

| 22.9.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 234/48 |
| --- | --- | --- | --- |

22.9.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 234/48

---

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2023/1805

av den 13 september 2023

om användning av förnybara och koldioxidsnåla bränslen för sjötransport och om ändring av direktiv 2009/16/EG

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 100.2,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

efter att ha hört Regionkommittén,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och

av följande skäl:

| (1) | Sjötransporter står för omkring 75 % av unionens utrikeshandel och 31 % av dess interna handel sett till volym. 400 miljoner passagerare går ombord eller stiger i land varje år i medlemsstaternas hamnar, varav cirka 14 miljoner på kryssningsfartyg. Sjötransporter är därför en viktig del av unionens transportsystem och spelar en avgörande roll för unionens ekonomi. Marknaden för sjötransporter är utsatt för hård konkurrens mellan ekonomiska aktörer inom och utanför unionen, och för dessa är lika villkor absolut nödvändigt. Stabiliteten och välståndet på marknaden för sjötransporter och för dess ekonomiska aktörer är beroende av en tydlig och harmoniserad politisk ram inom vilken sjötransportoperatörer, hamnar och andra aktörer inom sektorn kan verka på grundval av lika möjligheter. Om marknaden snedvrids riskerar detta att missgynna sjötransportoperatörer eller hamnar jämfört med deras konkurrenter inom sjötransportsektorn eller inom andra transportsektorer. Denna nackdel kan i sin tur leda till minskad konkurrenskraft för sjötransportindustrin, färre arbetstillfällen och sämre konnektivitet för människor och företag. |
| --- | --- |

(1)

Sjötransporter står för omkring 75 % av unionens utrikeshandel och 31 % av dess interna handel sett till volym. 400 miljoner passagerare går ombord eller stiger i land varje år i medlemsstaternas hamnar, varav cirka 14 miljoner på kryssningsfartyg. Sjötransporter är därför en viktig del av unionens transportsystem och spelar en avgörande roll för unionens ekonomi. Marknaden för sjötransporter är utsatt för hård konkurrens mellan ekonomiska aktörer inom och utanför unionen, och för dessa är lika villkor absolut nödvändigt. Stabiliteten och välståndet på marknaden för sjötransporter och för dess ekonomiska aktörer är beroende av en tydlig och harmoniserad politisk ram inom vilken sjötransportoperatörer, hamnar och andra aktörer inom sektorn kan verka på grundval av lika möjligheter. Om marknaden snedvrids riskerar detta att missgynna sjötransportoperatörer eller hamnar jämfört med deras konkurrenter inom sjötransportsektorn eller inom andra transportsektorer. Denna nackdel kan i sin tur leda till minskad konkurrenskraft för sjötransportindustrin, färre arbetstillfällen och sämre konnektivitet för människor och företag.

| (2) | Enligt rapporten om EU:s blå ekonomi 2022 (The EU Blue Economy Report 2022) skapade EU:s blå ekonomi totalt cirka 5,7 miljoner arbetstillfällen under 2014, varav 3,2 miljoner skapades genom direkt sysselsättning i de etablerade sektorerna och ytterligare 2,5 miljoner genererades via de respektive leveranskedjorna. I den rapporten anges även att unionens kusthamnar ensamma skapade omkring 2,5 miljoner arbetstillfällen (direkta och indirekta) 2014. Endast omkring 500 000 av dessa arbetstillfällen fångas upp i sektorsstatistiken, eftersom kusthamnar skapar sysselsättning och ekonomiska fördelar inom andra sektorer såsom logistik och sjöfartstjänster. De sju etablerade sektorerna i EU:s blå ekonomi genererade ett bruttoförädlingsvärde på 183,9 miljarder EUR 2019 (3). |
| --- | --- |

(2)

Enligt rapporten om EU:s blå ekonomi 2022 (The EU Blue Economy Report 2022) skapade EU:s blå ekonomi totalt cirka 5,7 miljoner arbetstillfällen under 2014, varav 3,2 miljoner skapades genom direkt sysselsättning i de etablerade sektorerna och ytterligare 2,5 miljoner genererades via de respektive leveranskedjorna. I den rapporten anges även att unionens kusthamnar ensamma skapade omkring 2,5 miljoner arbetstillfällen (direkta och indirekta) 2014. Endast omkring 500 000 av dessa arbetstillfällen fångas upp i sektorsstatistiken, eftersom kusthamnar skapar sysselsättning och ekonomiska fördelar inom andra sektorer såsom logistik och sjöfartstjänster. De sju etablerade sektorerna i EU:s blå ekonomi genererade ett bruttoförädlingsvärde på 183,9 miljarder EUR 2019 (3).

| (3) | Enligt det arbetsdokument från kommissionens avdelningar som åtföljer kommissionens meddelande av den 9 december 2020 med titeln Strategi för hållbar och smart mobilitet – att sätta EU-transporterna på rätt spår för framtiden är sjötransporter, jämfört med andra transportsätt, fortfarande det mest koldioxideffektiva transportsättet per tonkilometer. Samtidigt står fartygstrafiken till och från hamnar i EES för cirka 11 % av alla koldioxidutsläpp från transporter i unionen och 3–4 % av de totala koldioxidutsläppen i unionen. Om inte ytterligare åtgärder vidtas förväntas koldioxidutsläppen från sjötransporter att öka. Alla sektorer i unionens ekonomi måste bidra till en snabb minskning av växthusgasutsläppen till netto noll senast 2050, såsom fastslås i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1119 (4). Det är därför viktigt att unionen fastställer en lämplig plan för en snabb ekologisk omställning av sjöfartssektorn, vilket också skulle bidra till att upprätthålla och ytterligare främja unionens globala ledarskap när det gäller grön teknik, gröna tjänster och gröna lösningar samt till att ytterligare stimulera skapandet av arbetstillfällen i därtill kopplade värdekedjor samtidigt som konkurrenskraften bibehålls. |
| --- | --- |

(3)

Enligt det arbetsdokument från kommissionens avdelningar som åtföljer kommissionens meddelande av den 9 december 2020 med titeln Strategi för hållbar och smart mobilitet – att sätta EU-transporterna på rätt spår för framtiden är sjötransporter, jämfört med andra transportsätt, fortfarande det mest koldioxideffektiva transportsättet per tonkilometer. Samtidigt står fartygstrafiken till och från hamnar i EES för cirka 11 % av alla koldioxidutsläpp från transporter i unionen och 3–4 % av de totala koldioxidutsläppen i unionen. Om inte ytterligare åtgärder vidtas förväntas koldioxidutsläppen från sjötransporter att öka. Alla sektorer i unionens ekonomi måste bidra till en snabb minskning av växthusgasutsläppen till netto noll senast 2050, såsom fastslås i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1119 (4). Det är därför viktigt att unionen fastställer en lämplig plan för en snabb ekologisk omställning av sjöfartssektorn, vilket också skulle bidra till att upprätthålla och ytterligare främja unionens globala ledarskap när det gäller grön teknik, gröna tjänster och gröna lösningar samt till att ytterligare stimulera skapandet av arbetstillfällen i därtill kopplade värdekedjor samtidigt som konkurrenskraften bibehålls.

| (4) | För att stärka unionens klimatåtagande enligt Parisavtalet (5), som antagits inom ramen för Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar (Parisavtalet), syftar förordning (EU) 2021/1119 till att minska utsläppen av växthusgaser (utsläpp efter avdrag för upptag) med minst 55 % jämfört med 1990 års nivåer fram till 2030 och för in unionen på en väg mot att bli klimatneutral senast 2050. Det behövs dessutom olika kompletterande politiska instrument för att främja och påskynda användningen av hållbart producerade förnybara och koldioxidsnåla bränslen, även inom sjötransportsektorn, samtidigt som principen om teknikneutralitet respekteras. Den nödvändiga teknikutvecklingen och spridningen av den måste vara i gång senast 2030, så att mycket snabbare förändringar kan ske därefter. Det är också ytterst viktigt att främja innovation och stödja forskning om nya och kommande innovationer, såsom nya alternativa drivmedel, ekodesign, biobaserade material, vindframdrivning och vindassisterad framdrivning. |
| --- | --- |

(4)

För att stärka unionens klimatåtagande enligt Parisavtalet (5), som antagits inom ramen för Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar (Parisavtalet), syftar förordning (EU) 2021/1119 till att minska utsläppen av växthusgaser (utsläpp efter avdrag för upptag) med minst 55 % jämfört med 1990 års nivåer fram till 2030 och för in unionen på en väg mot att bli klimatneutral senast 2050. Det behövs dessutom olika kompletterande politiska instrument för att främja och påskynda användningen av hållbart producerade förnybara och koldioxidsnåla bränslen, även inom sjötransportsektorn, samtidigt som principen om teknikneutralitet respekteras. Den nödvändiga teknikutvecklingen och spridningen av den måste vara i gång senast 2030, så att mycket snabbare förändringar kan ske därefter. Det är också ytterst viktigt att främja innovation och stödja forskning om nya och kommande innovationer, såsom nya alternativa drivmedel, ekodesign, biobaserade material, vindframdrivning och vindassisterad framdrivning.

| (5) | I samband med övergången till förnybara och koldioxidsnåla bränslen och ersättande energikällor är det viktigt att säkerställa en välfungerande och rättvis konkurrens på unionens marknad för sjötransporter när det gäller marina bränslen som står för en betydande andel av företagens och operatörernas kostnader. Politiska åtgärder bör därför vara kostnadseffektiva. Skillnader i bränslekrav mellan medlemsstaterna kan i hög grad påverka fartygsoperatörernas ekonomiska resultat och inverka negativt på konkurrensen på marknaden. På grund av sjöfartens internationella karaktär kan fartygsoperatörer lätt bunkra i tredjeländer och transportera stora mängder bränsle, vilket också skulle kunna bidra till att unionshamnarna förlorar konkurrenskraft jämfört med icke-unionshamnar. Den situationen kan leda till koldioxidläckage och skadliga effekter på sektorns konkurrenskraft om tillgången till förnybara och koldioxidsnåla bränslen i kusthamnar inom en medlemsstats jurisdiktion inte åtföljs av krav på dessa bränslens användning som gäller för alla fartyg som ankommer till och avgår från kusthamnar inom medlemsstaternas jurisdiktion. I denna förordning bör det därför fastställas åtgärder för att säkerställa att spridningen av förnybara och koldioxidsnåla bränslen på marknaden för marina bränslen sker under rättvisa konkurrensvillkor på unionens marknad för sjötransporter. |
| --- | --- |

(5)

I samband med övergången till förnybara och koldioxidsnåla bränslen och ersättande energikällor är det viktigt att säkerställa en välfungerande och rättvis konkurrens på unionens marknad för sjötransporter när det gäller marina bränslen som står för en betydande andel av företagens och operatörernas kostnader. Politiska åtgärder bör därför vara kostnadseffektiva. Skillnader i bränslekrav mellan medlemsstaterna kan i hög grad påverka fartygsoperatörernas ekonomiska resultat och inverka negativt på konkurrensen på marknaden. På grund av sjöfartens internationella karaktär kan fartygsoperatörer lätt bunkra i tredjeländer och transportera stora mängder bränsle, vilket också skulle kunna bidra till att unionshamnarna förlorar konkurrenskraft jämfört med icke-unionshamnar. Den situationen kan leda till koldioxidläckage och skadliga effekter på sektorns konkurrenskraft om tillgången till förnybara och koldioxidsnåla bränslen i kusthamnar inom en medlemsstats jurisdiktion inte åtföljs av krav på dessa bränslens användning som gäller för alla fartyg som ankommer till och avgår från kusthamnar inom medlemsstaternas jurisdiktion. I denna förordning bör det därför fastställas åtgärder för att säkerställa att spridningen av förnybara och koldioxidsnåla bränslen på marknaden för marina bränslen sker under rättvisa konkurrensvillkor på unionens marknad för sjötransporter.

| (6) | Sjötransportsektorn är utsatt för stark internationell konkurrens. Stora skillnader i regelbördan mellan flaggstater har ofta lett till oönskade metoder såsom omflaggning av fartyg. Sektorns inneboende globala karaktär understryker vikten av flaggneutralitet och ett gynnsamt regelverk, vilket skulle bidra till att attrahera nya investeringar och skydda konkurrenskraften hos unionens hamnar, fartygsägare och fartygsoperatörer. |
| --- | --- |

(6)

Sjötransportsektorn är utsatt för stark internationell konkurrens. Stora skillnader i regelbördan mellan flaggstater har ofta lett till oönskade metoder såsom omflaggning av fartyg. Sektorns inneboende globala karaktär understryker vikten av flaggneutralitet och ett gynnsamt regelverk, vilket skulle bidra till att attrahera nya investeringar och skydda konkurrenskraften hos unionens hamnar, fartygsägare och fartygsoperatörer.

| (7) | För att få effekt på all verksamhet inom sjötransportsektorn bör denna förordning tillämpas på hälften av den energi som används av ett fartyg som på sina resor ankommer till en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion från en hamn utanför en medlemsstats jurisdiktion, hälften av den energi som används av ett fartyg som på sina resor avgår från en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion och ankommer till en hamn utanför en medlemsstats jurisdiktion, all den energi som används av ett fartyg som på sina resor ankommer till en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion från en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion samt den energi som används i en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion. En sådan tillämpningsram skulle säkerställa förordningens effektivitet, bland annat genom att öka de positiva miljöeffekterna av en sådan ram. Den ramen bör begränsa risken för hamnanlöp i syfte att kringgå kraven i denna förordning och risken för utflyttning eller omdirigering av verksamhet utanför unionen. För att säkerställa en välfungerande sjötrafik och undvika snedvridningar på den inre marknaden bör lika villkor för sjötransportoperatörer och mellan hamnar med avseende på alla resor som ankommer till eller avgår från hamnar inom medlemsstaternas jurisdiktion, samt fartygens vistelse i dessa hamnar, säkerställas genom konsekventa regler som fastställs i denna förordning. |
| --- | --- |

(7)

För att få effekt på all verksamhet inom sjötransportsektorn bör denna förordning tillämpas på hälften av den energi som används av ett fartyg som på sina resor ankommer till en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion från en hamn utanför en medlemsstats jurisdiktion, hälften av den energi som används av ett fartyg som på sina resor avgår från en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion och ankommer till en hamn utanför en medlemsstats jurisdiktion, all den energi som används av ett fartyg som på sina resor ankommer till en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion från en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion samt den energi som används i en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion. En sådan tillämpningsram skulle säkerställa förordningens effektivitet, bland annat genom att öka de positiva miljöeffekterna av en sådan ram. Den ramen bör begränsa risken för hamnanlöp i syfte att kringgå kraven i denna förordning och risken för utflyttning eller omdirigering av verksamhet utanför unionen. För att säkerställa en välfungerande sjötrafik och undvika snedvridningar på den inre marknaden bör lika villkor för sjötransportoperatörer och mellan hamnar med avseende på alla resor som ankommer till eller avgår från hamnar inom medlemsstaternas jurisdiktion, samt fartygens vistelse i dessa hamnar, säkerställas genom konsekventa regler som fastställs i denna förordning.

| (8) | Det är viktigt att kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter fortlöpande säkerställer att deras administrativa förfaranden återspeglar bästa praxis och att de vidtar åtgärder för att säkerställa konsekvens, undvika överlappning i sektorsspecifik lagstiftning och förenkla kontrollen av efterlevnaden av denna förordning, och därigenom begränsa den administrativa bördan för fartygsägare, fartygsoperatörer, hamnar och kontrollörer till ett minimum. |
| --- | --- |

(8)

Det är viktigt att kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter fortlöpande säkerställer att deras administrativa förfaranden återspeglar bästa praxis och att de vidtar åtgärder för att säkerställa konsekvens, undvika överlappning i sektorsspecifik lagstiftning och förenkla kontrollen av efterlevnaden av denna förordning, och därigenom begränsa den administrativa bördan för fartygsägare, fartygsoperatörer, hamnar och kontrollörer till ett minimum.

| (9) | Denna förordning bör vara förenlig med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1804 (6), Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2023/959 (7), ett Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 (8), Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1999 (9) och Europaparlamentets och rådets direktiv 98/70/EG (10) vad gäller främjande av energi från förnybara energikällor och om upphävande av rådets direktiv (EU) 2015/652 (11) samt ett rådets direktiv om en omstrukturering av unionsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet (omarbetning), så att den nödvändiga graden av rättslig säkerhet och investeringssäkerhet säkerställs. En sådan förenlighet skulle säkerställa att det finns en sammanhängande lagstiftningsram för sjötransportsektorn som bidrar till att avsevärt öka produktionen av hållbara alternativa drivmedel, säkerställer utbyggnaden av nödvändig infrastruktur och främjar användningen av dessa bränslen i en stadigt ökande andel fartyg. |
| --- | --- |

(9)

Denna förordning bör vara förenlig med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1804 (6), Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2023/959 (7), ett Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 (8), Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1999 (9) och Europaparlamentets och rådets direktiv 98/70/EG (10) vad gäller främjande av energi från förnybara energikällor och om upphävande av rådets direktiv (EU) 2015/652 (11) samt ett rådets direktiv om en omstrukturering av unionsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet (omarbetning), så att den nödvändiga graden av rättslig säkerhet och investeringssäkerhet säkerställs. En sådan förenlighet skulle säkerställa att det finns en sammanhängande lagstiftningsram för sjötransportsektorn som bidrar till att avsevärt öka produktionen av hållbara alternativa drivmedel, säkerställer utbyggnaden av nödvändig infrastruktur och främjar användningen av dessa bränslen i en stadigt ökande andel fartyg.

| (10) | Samråd mellan hamnledningen och hamnanvändare och övriga berörda parter, i enlighet med artikel 15.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/352 (12), bör äga rum i syfte att samordna tillgången till hamntjänster med avseende på den försörjning av alternativa drivmedel som planeras och används i hamnar, samt med avseende på den förväntade efterfrågan från fartyg som anlöper dessa hamnar. |
| --- | --- |

(10)

Samråd mellan hamnledningen och hamnanvändare och övriga berörda parter, i enlighet med artikel 15.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/352 (12), bör äga rum i syfte att samordna tillgången till hamntjänster med avseende på den försörjning av alternativa drivmedel som planeras och används i hamnar, samt med avseende på den förväntade efterfrågan från fartyg som anlöper dessa hamnar.

| (11) | De regler som fastställs i denna förordning bör tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt på alla fartyg, oberoende av deras flagg. För att skapa samstämmighet med unionens regler och internationella regler på området för sjötransport, och för att begränsa den administrativa bördan, bör denna förordning tillämpas på fartyg med en bruttodräktighet över 5 000 men inte på örlogsfartyg, stödfartyg, fiskefångstfartyg, fiskberedningsfartyg, primitivt konstruerade träfartyg, fartyg som inte har mekanisk framdrivning eller statsfartyg som inte används kommersiellt. Även om de fartyg som har en bruttodräktighet över 5 000 endast utgör omkring 55 % av alla fartyg som anlöper hamnar som omfattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/757 (13), står de för omkring 90 % av koldioxidutsläppen från sjötransportsektorn. Kommissionen bör regelbundet göra en ny bedömning av situationen, i syfte att i slutändan utvidga tillämpningsområdet för den här förordningen till att omfatta fartyg med en bruttodräktighet på mindre än 5 000. |
| --- | --- |

(11)

De regler som fastställs i denna förordning bör tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt på alla fartyg, oberoende av deras flagg. För att skapa samstämmighet med unionens regler och internationella regler på området för sjötransport, och för att begränsa den administrativa bördan, bör denna förordning tillämpas på fartyg med en bruttodräktighet över 5 000 men inte på örlogsfartyg, stödfartyg, fiskefångstfartyg, fiskberedningsfartyg, primitivt konstruerade träfartyg, fartyg som inte har mekanisk framdrivning eller statsfartyg som inte används kommersiellt. Även om de fartyg som har en bruttodräktighet över 5 000 endast utgör omkring 55 % av alla fartyg som anlöper hamnar som omfattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/757 (13), står de för omkring 90 % av koldioxidutsläppen från sjötransportsektorn. Kommissionen bör regelbundet göra en ny bedömning av situationen, i syfte att i slutändan utvidga tillämpningsområdet för den här förordningen till att omfatta fartyg med en bruttodräktighet på mindre än 5 000.

| (12) | Medlemsstater som inte har några kusthamnar på sitt territorium, ingen ackrediterad kontrollör, inga fartyg som för deras flagg och omfattas av denna förordning, och som inte är en administrerande stat i den mening som avses i denna förordning behöver inte vidta några åtgärder avseende de respektive kraven i denna förordning så länge dessa förhållanden föreligger. |
| --- | --- |

(12)

Medlemsstater som inte har några kusthamnar på sitt territorium, ingen ackrediterad kontrollör, inga fartyg som för deras flagg och omfattas av denna förordning, och som inte är en administrerande stat i den mening som avses i denna förordning behöver inte vidta några åtgärder avseende de respektive kraven i denna förordning så länge dessa förhållanden föreligger.

| (13) | Med tanke på de ökade kostnaderna för fartyg som uppfyller kraven i denna förordning, finns det i avsaknad av en global åtgärd en ökad risk för kringgående. Hamnanlöp i undvikande syfte till hamnar utanför unionen och omlokalisering av omlastningsverksamhet till hamnar utanför unionen kommer inte bara att minska miljöfördelarna med att internalisera kostnaderna för utsläpp från sjötransportverksamhet, utan kan också leda till ytterligare utsläpp på grund av det ytterligare avstånd som tillryggaläggs för att undgå tillämpningen av denna förordning. Det är därför lämpligt att från begreppet anlöpshamn utesluta vissa uppehåll i hamnar utanför unionen. Detta uteslutande bör vara riktat mot hamnar i unionens närhet där risken för undvikande är störst. En gräns på 300 sjömil från en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion utgör ett proportionerligt svar på undvikande beteende som balanserar den ytterligare bördan och risken för undvikande. Vidare bör uteslutandet från begreppet anlöpshamn endast avse containerfartygs uppehåll i vissa hamnar utanför unionen, där omlastningen av containrar står för den största delen av containertrafiken. Vid sådana transporter består risken för undvikande också, i avsaknad av begränsande åtgärder, i att hamnnavet flyttas till hamnar utanför unionen, vilket förvärrar effekterna av undvikandet. För att säkerställa att den globala åtgärden är proportionerlig och medför likabehandling bör hänsyn tas till åtgärder i tredjeländer som är likvärdiga med denna förordning. |
| --- | --- |

(13)

Med tanke på de ökade kostnaderna för fartyg som uppfyller kraven i denna förordning, finns det i avsaknad av en global åtgärd en ökad risk för kringgående. Hamnanlöp i undvikande syfte till hamnar utanför unionen och omlokalisering av omlastningsverksamhet till hamnar utanför unionen kommer inte bara att minska miljöfördelarna med att internalisera kostnaderna för utsläpp från sjötransportverksamhet, utan kan också leda till ytterligare utsläpp på grund av det ytterligare avstånd som tillryggaläggs för att undgå tillämpningen av denna förordning. Det är därför lämpligt att från begreppet anlöpshamn utesluta vissa uppehåll i hamnar utanför unionen. Detta uteslutande bör vara riktat mot hamnar i unionens närhet där risken för undvikande är störst. En gräns på 300 sjömil från en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion utgör ett proportionerligt svar på undvikande beteende som balanserar den ytterligare bördan och risken för undvikande. Vidare bör uteslutandet från begreppet anlöpshamn endast avse containerfartygs uppehåll i vissa hamnar utanför unionen, där omlastningen av containrar står för den största delen av containertrafiken. Vid sådana transporter består risken för undvikande också, i avsaknad av begränsande åtgärder, i att hamnnavet flyttas till hamnar utanför unionen, vilket förvärrar effekterna av undvikandet. För att säkerställa att den globala åtgärden är proportionerlig och medför likabehandling bör hänsyn tas till åtgärder i tredjeländer som är likvärdiga med denna förordning.

| (14) | I syfte att ta hänsyn till öregionernas särskilda situation, i enlighet med artikel 174 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), och behovet av att bevara unionens öars och randområdens förbindelser med unionens centrala områden, bör tillfälliga undantag tillåtas för resor som görs av andra passagerarfartyg än kryssningsfartyg mellan en anlöpshamn inom en medlemsstats jurisdiktion och en anlöpshamn inom samma medlemsstats jurisdiktion på en ö med färre än 200 000 fast bosatta. |
| --- | --- |

(14)

I syfte att ta hänsyn till öregionernas särskilda situation, i enlighet med artikel 174 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), och behovet av att bevara unionens öars och randområdens förbindelser med unionens centrala områden, bör tillfälliga undantag tillåtas för resor som görs av andra passagerarfartyg än kryssningsfartyg mellan en anlöpshamn inom en medlemsstats jurisdiktion och en anlöpshamn inom samma medlemsstats jurisdiktion på en ö med färre än 200 000 fast bosatta.

| (15) | Med beaktande av särdragen och de särskilda begränsningarna i unionens yttersta randområden, särskilt deras avlägsna läge och ökaraktär, bör särskild uppmärksamhet ägnas åt att bevara deras tillgänglighet och effektiva förbindelser genom sjötransporter. Med avseende på fartyg som omfattas av denna förordnings tillämpningsområde bör därför endast hälften av den energi som används under resor som avgår från eller ankommer till en anlöpshamn i ett yttersta randområde omfattas av denna förordnings tillämpningsområde. Av samma skäl bör tillfälliga undantag tillåtas för resor mellan en anlöpshamn i ett yttersta randområde och en annan anlöpshamn i ett yttersta randområde, och med avseende på den energi som används av fartyg under vistelsen i anlöpshamnarna i de berörda yttersta randområdena. |
| --- | --- |

(15)

Med beaktande av särdragen och de särskilda begränsningarna i unionens yttersta randområden, särskilt deras avlägsna läge och ökaraktär, bör särskild uppmärksamhet ägnas åt att bevara deras tillgänglighet och effektiva förbindelser genom sjötransporter. Med avseende på fartyg som omfattas av denna förordnings tillämpningsområde bör därför endast hälften av den energi som används under resor som avgår från eller ankommer till en anlöpshamn i ett yttersta randområde omfattas av denna förordnings tillämpningsområde. Av samma skäl bör tillfälliga undantag tillåtas för resor mellan en anlöpshamn i ett yttersta randområde och en annan anlöpshamn i ett yttersta randområde, och med avseende på den energi som används av fartyg under vistelsen i anlöpshamnarna i de berörda yttersta randområdena.

| (16) | Medlemsstater som inte delar en landgräns med någon annan medlemsstat är särskilt beroende av sin sjöfartsförbindelse med resten av unionen, särskilt för att upprätthålla nödvändig konnektivitet för sina medborgare. Dessa medlemsstater måste använda sig av avtal om allmän trafik eller allmän trafikplikt för att uppnå målet att upprätthålla konnektivitet genom passagerarfartyg. Ett tillfälligt undantag bör medges för att göra det möjligt för medlemsstaterna att tillgodose det tvingande behovet av att tillhandahålla en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse och säkerställa konnektivitet samt ekonomisk, social och territoriell sammanhållning. |
| --- | --- |

(16)

Medlemsstater som inte delar en landgräns med någon annan medlemsstat är särskilt beroende av sin sjöfartsförbindelse med resten av unionen, särskilt för att upprätthålla nödvändig konnektivitet för sina medborgare. Dessa medlemsstater måste använda sig av avtal om allmän trafik eller allmän trafikplikt för att uppnå målet att upprätthålla konnektivitet genom passagerarfartyg. Ett tillfälligt undantag bör medges för att göra det möjligt för medlemsstaterna att tillgodose det tvingande behovet av att tillhandahålla en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse och säkerställa konnektivitet samt ekonomisk, social och territoriell sammanhållning.

| (17) | Utöver en allmän möjlighet för medlemsstaterna att undanta resor som görs av andra passagerarfartyg än kryssningsfartyg till öar med färre än 200 000 fast bosatta, bör ett liknande undantag medges för inrikes resor till öar som görs inom ramen för ett avtal om allmän trafik eller som omfattas av allmän trafikplikt. Medlemsstaterna har infört sådana avtal och skyldigheter för att säkerställa en lämplig nivå av konnektivitet med öregioner till överkomliga priser, vilken annars inte skulle ha uppnåtts med hjälp av marknadskrafterna. Medlemsstaterna bör ha rätt att tillfälligt undanta resor som görs av passagerarfartyg mellan medlemsstatens fastland och en ö i samma medlemsstat, i syfte att upprätthålla de villkor enligt vilka avtal om allmän trafik eller allmän trafikplikt har ingåtts, och säkerställa varaktig konnektivitet samt ekonomisk, social och territoriell sammanhållning på den berörda ön. |
| --- | --- |

(17)

Utöver en allmän möjlighet för medlemsstaterna att undanta resor som görs av andra passagerarfartyg än kryssningsfartyg till öar med färre än 200 000 fast bosatta, bör ett liknande undantag medges för inrikes resor till öar som görs inom ramen för ett avtal om allmän trafik eller som omfattas av allmän trafikplikt. Medlemsstaterna har infört sådana avtal och skyldigheter för att säkerställa en lämplig nivå av konnektivitet med öregioner till överkomliga priser, vilken annars inte skulle ha uppnåtts med hjälp av marknadskrafterna. Medlemsstaterna bör ha rätt att tillfälligt undanta resor som görs av passagerarfartyg mellan medlemsstatens fastland och en ö i samma medlemsstat, i syfte att upprätthålla de villkor enligt vilka avtal om allmän trafik eller allmän trafikplikt har ingåtts, och säkerställa varaktig konnektivitet samt ekonomisk, social och territoriell sammanhållning på den berörda ön.

| (18) | I artikel 2.1 i rådets förordning (EEG) nr 3577/92 (14) anges att hamnar i Ceuta och Melilla ska behandlas som öhamnar. Även om de inte till sin natur är öhamnar, innebär deras geografiska läge på det afrikanska fastlandet och avsaknaden av landförbindelser med Spanien att dessa hamnar är jämförbara med öhamnar i förhållande till det europeiska fastlandet och särskilt till Spanien. Ceuta och Melilla bör därför betraktas som öhamnar när det gäller det tillfälliga undantaget för sjöfartscabotage mellan en medlemsstats fastland och de öar som lyder under dess jurisdiktion. |
| --- | --- |

(18)

I artikel 2.1 i rådets förordning (EEG) nr 3577/92 (14) anges att hamnar i Ceuta och Melilla ska behandlas som öhamnar. Även om de inte till sin natur är öhamnar, innebär deras geografiska läge på det afrikanska fastlandet och avsaknaden av landförbindelser med Spanien att dessa hamnar är jämförbara med öhamnar i förhållande till det europeiska fastlandet och särskilt till Spanien. Ceuta och Melilla bör därför betraktas som öhamnar när det gäller det tillfälliga undantaget för sjöfartscabotage mellan en medlemsstats fastland och de öar som lyder under dess jurisdiktion.

| (19) | Sjöfart i isförhållanden, särskilt i de norra delarna av Östersjön, och de isklassade fartygens tekniska egenskaper orsakar merkostnader för sjötransporten, vilka kan komma att ytterligare öka på grund av denna förordning. Sådana merkostnader för isklassade fartyg på grund av sjöfart i isförhållanden och på grund av deras tekniska egenskaper bör begränsas i syfte att upprätthålla lika villkor. Företag bör därför tillåtas att tillämpa en begränsad justerad energianvändning ombord för isklassade fartyg. Dessutom bör denna förordning under en begränsad tidsperiod göra det möjligt att undanta en andel av den ytterligare energi som används under sjöfart i isförhållanden för de specifika perioder under vilka isklassade fartyg står inför förhållanden som medför sjöfart i isförhållanden. I detta syfte bör en kontrollerbar metod fastställas för att möjliggöra korrelation mellan undantagen andel energi och faktiska förhållanden vid sjöfart i isförhållanden. Kommissionen bör ompröva denna metod, särskilt mot bakgrund av tillförlitligheten i övervakningen av de uppgifter som behövs för att rapportera avståndet och den ytterligare energi som behövs för sjöfart i isförhållanden, med sikte på en möjlig förlängning av åtgärden. |
| --- | --- |

(19)

Sjöfart i isförhållanden, särskilt i de norra delarna av Östersjön, och de isklassade fartygens tekniska egenskaper orsakar merkostnader för sjötransporten, vilka kan komma att ytterligare öka på grund av denna förordning. Sådana merkostnader för isklassade fartyg på grund av sjöfart i isförhållanden och på grund av deras tekniska egenskaper bör begränsas i syfte att upprätthålla lika villkor. Företag bör därför tillåtas att tillämpa en begränsad justerad energianvändning ombord för isklassade fartyg. Dessutom bör denna förordning under en begränsad tidsperiod göra det möjligt att undanta en andel av den ytterligare energi som används under sjöfart i isförhållanden för de specifika perioder under vilka isklassade fartyg står inför förhållanden som medför sjöfart i isförhållanden. I detta syfte bör en kontrollerbar metod fastställas för att möjliggöra korrelation mellan undantagen andel energi och faktiska förhållanden vid sjöfart i isförhållanden. Kommissionen bör ompröva denna metod, särskilt mot bakgrund av tillförlitligheten i övervakningen av de uppgifter som behövs för att rapportera avståndet och den ytterligare energi som behövs för sjöfart i isförhållanden, med sikte på en möjlig förlängning av åtgärden.

| (20) | Den enhet som är ansvarig för att säkerställa efterlevnaden av denna förordning bör vara företaget, definierat som fartygsägaren eller någon annan organisation eller person, såsom den driftsansvarige eller den som hyr fartyget utan besättning, som har övertagit fartygsägarens ansvar för fartygets drift och som genom att ta på sig detta ansvar har gått med på att överta alla skyldigheter och allt ansvar som följer av de internationella organisationsreglerna för säker drift av fartyg och för förhindrande av förorening, som genomförs inom unionen genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 336/2006 (15). Definitionen av företag i den här förordningen är i linje med det globala datainsamlingssystem som inrättades 2016 av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). |
| --- | --- |

(20)

Den enhet som är ansvarig för att säkerställa efterlevnaden av denna förordning bör vara företaget, definierat som fartygsägaren eller någon annan organisation eller person, såsom den driftsansvarige eller den som hyr fartyget utan besättning, som har övertagit fartygsägarens ansvar för fartygets drift och som genom att ta på sig detta ansvar har gått med på att överta alla skyldigheter och allt ansvar som följer av de internationella organisationsreglerna för säker drift av fartyg och för förhindrande av förorening, som genomförs inom unionen genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 336/2006 (15). Definitionen av företag i den här förordningen är i linje med det globala datainsamlingssystem som inrättades 2016 av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO).

| (21) | Utvecklingen och spridningen av nya bränslen och energilösningar kräver ett samordnat tillvägagångssätt för att matcha utbud, efterfrågan och tillhandahållande av lämplig distributionsinfrastruktur. Unionens nuvarande regelverk omfattar redan delvis bränsleproduktion genom direktiv (EU) 2018/2001 och bränsledistribution genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/94/EU (16), men det finns också ett behov av ett verktyg för att fastställa en ökad efterfrågan på förnybara och koldioxidsnåla marina bränslen. |
| --- | --- |

(21)

Utvecklingen och spridningen av nya bränslen och energilösningar kräver ett samordnat tillvägagångssätt för att matcha utbud, efterfrågan och tillhandahållande av lämplig distributionsinfrastruktur. Unionens nuvarande regelverk omfattar redan delvis bränsleproduktion genom direktiv (EU) 2018/2001 och bränsledistribution genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/94/EU (16), men det finns också ett behov av ett verktyg för att fastställa en ökad efterfrågan på förnybara och koldioxidsnåla marina bränslen.

| (22) | Även om instrument såsom koldioxidprissättning eller mål för verksamhetens koldioxidintensitet främjar förbättringar av energieffektiviteten, är de inte lämpliga för att åstadkomma en betydande övergång till förnybara och koldioxidsnåla bränslen på kort och medellång sikt. Det behövs därför en särskild regleringsstrategi för användning av förnybara och koldioxidsnåla marina bränslen och ersättande energikällor, såsom vindkraft eller el. |
| --- | --- |

(22)

Även om instrument såsom koldioxidprissättning eller mål för verksamhetens koldioxidintensitet främjar förbättringar av energieffektiviteten, är de inte lämpliga för att åstadkomma en betydande övergång till förnybara och koldioxidsnåla bränslen på kort och medellång sikt. Det behövs därför en särskild regleringsstrategi för användning av förnybara och koldioxidsnåla marina bränslen och ersättande energikällor, såsom vindkraft eller el.

| (23) | Politiska åtgärder för att stimulera efterfrågan på förnybara och koldioxidsnåla marina bränslen bör vara målbaserade och respektera principen om teknikneutralitet. Det bör därför fastställas gränsvärden för fartygs växthusgasintensitet för energianvändning ombord, utan att det föreskrivs att något visst bränsle eller en viss teknik ska användas. Sådana gränsvärden bör fastställas i förhållande till ett referensvärde som motsvarar fartygsflottans genomsnittliga växthusgasintensitet för fartygs energianvändning ombord under 2020, fastställd på grundval av den data som övervakas och rapporteras inom ramen för förordning (EU) 2015/757, av den metod och av de standardvärden som anges i bilagorna I och II till den här förordningen. |
| --- | --- |

(23)

Politiska åtgärder för att stimulera efterfrågan på förnybara och koldioxidsnåla marina bränslen bör vara målbaserade och respektera principen om teknikneutralitet. Det bör därför fastställas gränsvärden för fartygs växthusgasintensitet för energianvändning ombord, utan att det föreskrivs att något visst bränsle eller en viss teknik ska användas. Sådana gränsvärden bör fastställas i förhållande till ett referensvärde som motsvarar fartygsflottans genomsnittliga växthusgasintensitet för fartygs energianvändning ombord under 2020, fastställd på grundval av den data som övervakas och rapporteras inom ramen för förordning (EU) 2015/757, av den metod och av de standardvärden som anges i bilagorna I och II till den här förordningen.

| (24) | Utveckling och spridning av förnybara och koldioxidsnåla bränslen med stor potential för hållbarhet, kommersiell mognad, innovation och tillväxt för att tillgodose framtida behov bör främjas. Detta kommer att stödja skapandet av innovativa och konkurrenskraftiga bränslemarknader och säkerställa tillräcklig tillgång till hållbara marina bränslen på kort och lång sikt för att bidra till ambitionerna att minska koldioxidutsläppen från unionens transporter, samtidigt som unionens insatser för en hög miljöskyddsnivå stärks. Därför bör hållbara marina bränslen som produceras från råvaror som förtecknas i delarna A och B i bilaga IX till direktiv (EU) 2018/2001 samt syntetiska marina bränslen omfattas av bestämmelserna. I synnerhet är hållbara marina bränslen som produceras från råvaror som förtecknas i del B i bilaga IX till direktiv (EU) 2018/2001 avgörande, eftersom den mest kommersiellt mogna tekniken för produktion av sådana marina bränslen i syfte att minska koldioxidutsläppen från sjötransporter kommer att finnas tillgänglig redan på kort sikt. |
| --- | --- |

(24)

Utveckling och spridning av förnybara och koldioxidsnåla bränslen med stor potential för hållbarhet, kommersiell mognad, innovation och tillväxt för att tillgodose framtida behov bör främjas. Detta kommer att stödja skapandet av innovativa och konkurrenskraftiga bränslemarknader och säkerställa tillräcklig tillgång till hållbara marina bränslen på kort och lång sikt för att bidra till ambitionerna att minska koldioxidutsläppen från unionens transporter, samtidigt som unionens insatser för en hög miljöskyddsnivå stärks. Därför bör hållbara marina bränslen som produceras från råvaror som förtecknas i delarna A och B i bilaga IX till direktiv (EU) 2018/2001 samt syntetiska marina bränslen omfattas av bestämmelserna. I synnerhet är hållbara marina bränslen som produceras från råvaror som förtecknas i del B i bilaga IX till direktiv (EU) 2018/2001 avgörande, eftersom den mest kommersiellt mogna tekniken för produktion av sådana marina bränslen i syfte att minska koldioxidutsläppen från sjötransporter kommer att finnas tillgänglig redan på kort sikt.

| (25) | Indirekt ändring av markanvändning inträffar när odling av grödor för biodrivmedel, flytande biobränslen och biomassabränslen tränger undan traditionell produktion av livsmedels- och fodergrödor. Denna ökade efterfrågan ökar trycket på marken och kan leda till att områden med stora kollager, som skogar, våtmarker och torvmark omvandlas till jordbruksmark, vilket leder till ytterligare växthusgasutsläpp och förlust av biologisk mångfald. Forskning har visat att effekternas omfattning beror på en rad olika faktorer, bland annat vilken typ av råvara som används för bränsleproduktion, den ytterligare efterfrågan på råvaror till följd av användningen av biodrivmedel, flytande biobränslen och biomassabränslen, och i vilken utsträckning mark med stora kollager är skyddad i hela världen. Nivån på växthusgasutsläppen till följd av indirekt ändring av markanvändning kan inte entydigt fastställas med den noggrannhet som krävs för att fastställa de emissionsfaktorer som krävs för tillämpningen av denna förordning. Det finns dock belägg för att alla bränslen som produceras från råvaror orsakar indirekt ändring av markanvändning i olika grad. Förutom de växthusgasutsläpp som är kopplade till indirekt ändring av markanvändning, som kan omintetgöra en del eller alla minskningar av växthusgasutsläpp för enskilda biodrivmedel, flytande biobränslen eller biomassabränslen, så utgör indirekt ändring av markanvändningen en risk för den biologiska mångfalden. Dessa risker är särskilt allvarliga i samband med en potentiellt stor produktionsökning som följd av en betydande ökning av efterfrågan. Användningen av bränslen baserade på livsmedels- och fodergrödor bör därför inte främjas inom ramen för denna förordning. Direktiv (EU) 2018/2001 begränsar redan och fastställer ett tak för bidraget från sådana biodrivmedel, flytande biobränslen och biomassabränslen till målen för minskade växthusgasutsläpp inom väg- och järnvägstransportsektorn med tanke på deras lägre miljöfördelar, lägre prestanda i fråga om växthusgasminskningspotential och bredare hållbarhetsproblem. |
| --- | --- |

(25)

Indirekt ändring av markanvändning inträffar när odling av grödor för biodrivmedel, flytande biobränslen och biomassabränslen tränger undan traditionell produktion av livsmedels- och fodergrödor. Denna ökade efterfrågan ökar trycket på marken och kan leda till att områden med stora kollager, som skogar, våtmarker och torvmark omvandlas till jordbruksmark, vilket leder till ytterligare växthusgasutsläpp och förlust av biologisk mångfald. Forskning har visat att effekternas omfattning beror på en rad olika faktorer, bland annat vilken typ av råvara som används för bränsleproduktion, den ytterligare efterfrågan på råvaror till följd av användningen av biodrivmedel, flytande biobränslen och biomassabränslen, och i vilken utsträckning mark med stora kollager är skyddad i hela världen. Nivån på växthusgasutsläppen till följd av indirekt ändring av markanvändning kan inte entydigt fastställas med den noggrannhet som krävs för att fastställa de emissionsfaktorer som krävs för tillämpningen av denna förordning. Det finns dock belägg för att alla bränslen som produceras från råvaror orsakar indirekt ändring av markanvändning i olika grad. Förutom de växthusgasutsläpp som är kopplade till indirekt ändring av markanvändning, som kan omintetgöra en del eller alla minskningar av växthusgasutsläpp för enskilda biodrivmedel, flytande biobränslen eller biomassabränslen, så utgör indirekt ändring av markanvändningen en risk för den biologiska mångfalden. Dessa risker är särskilt allvarliga i samband med en potentiellt stor produktionsökning som följd av en betydande ökning av efterfrågan. Användningen av bränslen baserade på livsmedels- och fodergrödor bör därför inte främjas inom ramen för denna förordning. Direktiv (EU) 2018/2001 begränsar redan och fastställer ett tak för bidraget från sådana biodrivmedel, flytande biobränslen och biomassabränslen till målen för minskade växthusgasutsläpp inom väg- och järnvägstransportsektorn med tanke på deras lägre miljöfördelar, lägre prestanda i fråga om växthusgasminskningspotential och bredare hållbarhetsproblem.

| (26) | För att skapa en tydlig och förutsägbar rättslig ram och därigenom uppmuntra tidig marknadsutveckling och spridning av de mest hållbara och innovativa bränsleteknikerna med tillväxtpotential för att tillgodose framtida behov krävs ett särskilt incitament för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung. Detta incitament är berättigat eftersom dessa typer av bränslen har stor potential att kunna bidra till införandet av förnybar energi i den marina bunkerbränslemixen, genom deras betydande potential för minskade koldioxidutsläpp och deras beräknade produktionskostnader på kort och medellång sikt. När syntetiska bränslen produceras från förnybar el och koldioxid som infångas direkt från luften kan utsläppsminskningarna bli upp till 100 % jämfört med fossila bränslen. De har också betydande fördelar jämfört med andra typer av hållbara bränslen i fråga om resurseffektivitet i produktionsprocessen, särskilt vad gäller vattenförbrukning. Produktionskostnaderna för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung är dock för närvarande mycket högre än marknadspriset för konventionellt bränsle och förväntas fortsätta att vara det på medellång sikt. Därför bör det i denna förordning föreskrivas en kombination av åtgärder för att säkerställa stöd för användning av hållbara förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung, inbegripet möjligheten att använda en ”multiplikator” fram till slutet av 2033, så att energi från förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung kan räknas två gånger. Dessutom bör ett delmål på 2 % för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung tillämpas från och med 2034 om kommissionen, efter övervakning av marknaden, rapporterar att andelen förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung i den bunkerolja för sjöfart som används av fartyg som omfattas av denna förordning är mindre än 1 % senast 2031. Syftet med denna kombination av åtgärder till stöd för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung är att ge fartygsoperatörer och bränsleleverantörer en signal om möjligheterna till investeringar i användningen av den typen av förnybara, skalbara och hållbara bränslen, då den både sätter ett slutmål, som ger bränsleleverantörerna säkerhet om framtida minimiefterfrågan, och ger marknaden möjlighet att hitta det effektivaste sättet att anpassa sig i enlighet därmed. Med tanke på att en marknad för marina förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung ännu inte har utvecklats innehåller denna förordning skyddsåtgärder och flexibilitet i förhållande till olika möjliga scenarier för marknadsspridning. |
| --- | --- |

(26)

För att skapa en tydlig och förutsägbar rättslig ram och därigenom uppmuntra tidig marknadsutveckling och spridning av de mest hållbara och innovativa bränsleteknikerna med tillväxtpotential för att tillgodose framtida behov krävs ett särskilt incitament för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung. Detta incitament är berättigat eftersom dessa typer av bränslen har stor potential att kunna bidra till införandet av förnybar energi i den marina bunkerbränslemixen, genom deras betydande potential för minskade koldioxidutsläpp och deras beräknade produktionskostnader på kort och medellång sikt. När syntetiska bränslen produceras från förnybar el och koldioxid som infångas direkt från luften kan utsläppsminskningarna bli upp till 100 % jämfört med fossila bränslen. De har också betydande fördelar jämfört med andra typer av hållbara bränslen i fråga om resurseffektivitet i produktionsprocessen, särskilt vad gäller vattenförbrukning. Produktionskostnaderna för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung är dock för närvarande mycket högre än marknadspriset för konventionellt bränsle och förväntas fortsätta att vara det på medellång sikt. Därför bör det i denna förordning föreskrivas en kombination av åtgärder för att säkerställa stöd för användning av hållbara förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung, inbegripet möjligheten att använda en ”multiplikator” fram till slutet av 2033, så att energi från förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung kan räknas två gånger. Dessutom bör ett delmål på 2 % för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung tillämpas från och med 2034 om kommissionen, efter övervakning av marknaden, rapporterar att andelen förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung i den bunkerolja för sjöfart som används av fartyg som omfattas av denna förordning är mindre än 1 % senast 2031. Syftet med denna kombination av åtgärder till stöd för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung är att ge fartygsoperatörer och bränsleleverantörer en signal om möjligheterna till investeringar i användningen av den typen av förnybara, skalbara och hållbara bränslen, då den både sätter ett slutmål, som ger bränsleleverantörerna säkerhet om framtida minimiefterfrågan, och ger marknaden möjlighet att hitta det effektivaste sättet att anpassa sig i enlighet därmed. Med tanke på att en marknad för marina förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung ännu inte har utvecklats innehåller denna förordning skyddsåtgärder och flexibilitet i förhållande till olika möjliga scenarier för marknadsspridning.

| (27) | Även om förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung har stor potential att tillgodose behoven av att minska koldioxidutsläppen inom sjöfartssektorn är det möjligt att andra bränslen också kommer att ha en jämförbar potential när det gäller minskning av koldioxidutsläpp. Faktorer som teknisk mognad eller tillgänglighet för sjöfartssektorn kan påverka användningen av förnybara och koldioxidsnåla bränslen i olika hamnar. Det är därför viktigt att säkerställa teknikneutralitet och undvika otillbörlig diskriminering av andra bränslen som uppnår liknande minskningar av växthusgasintensiteten som förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung, och att undvika bestraffning av fartyg som använder sådana bränslen. För detta syfte är det viktigt att notera det tröskelvärde för minskning av växthusgasutsläpp på 70 % som krävs för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung enligt ett Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001, Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1999 och Europaparlamentets och rådets direktiv 98/70/EG vad gäller främjande av energi från förnybara energikällor och om upphävande av rådets direktiv (EU) 2015/652. Ett sådant tröskelvärde kan också uppnås av andra bränslen av biologiskt eller syntetiskt ursprung än förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung. |
| --- | --- |

(27)

Även om förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung har stor potential att tillgodose behoven av att minska koldioxidutsläppen inom sjöfartssektorn är det möjligt att andra bränslen också kommer att ha en jämförbar potential när det gäller minskning av koldioxidutsläpp. Faktorer som teknisk mognad eller tillgänglighet för sjöfartssektorn kan påverka användningen av förnybara och koldioxidsnåla bränslen i olika hamnar. Det är därför viktigt att säkerställa teknikneutralitet och undvika otillbörlig diskriminering av andra bränslen som uppnår liknande minskningar av växthusgasintensiteten som förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung, och att undvika bestraffning av fartyg som använder sådana bränslen. För detta syfte är det viktigt att notera det tröskelvärde för minskning av växthusgasutsläpp på 70 % som krävs för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung enligt ett Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001, Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1999 och Europaparlamentets och rådets direktiv 98/70/EG vad gäller främjande av energi från förnybara energikällor och om upphävande av rådets direktiv (EU) 2015/652. Ett sådant tröskelvärde kan också uppnås av andra bränslen av biologiskt eller syntetiskt ursprung än förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung.

| (28) | I dagsläget är efterfrågan på biodrivmedel, flytande biobränslen och biomassabränslen som baseras på livsmedels- och fodergrödor obetydlig inom sjöfartssektorn, eftersom mer än 99 % av de marina bränslen som för närvarande används är fossila. Det faktum att bränslen baserade på livsmedels- och fodergrödor inte kan användas för att bidra till målen i denna förordning minimerar också risken att utfasningen av fossila bränslen i transportsektorn bromsas, vilket annars skulle kunna bli följden om användningen av grödebaserade biodrivmedel flyttas från vägtransporter till sjötransporter. Det är viktigt att minimera en sådan omställning, eftersom vägtransporter för närvarande fortfarande är den överlägset mest förorenande transportsektorn och sjötransporterna just nu huvudsakligen använder fossila bränslen. Det är därför lämpligt att undvika att skapa en potentiellt stor efterfrågan på biodrivmedel, flytande biobränslen och biomassabränslen baserade på livsmedels- och fodergrödor genom att främja deras användning genom denna förordning. De ytterligare utsläpp av växthusgaser och den förlust av biologisk mångfald som orsakas av alla typer av bränslen baserade på livsmedels- och fodergrödor kräver därför att de bränslena anses ha samma emissionsfaktorer som den minst gynnsamma produktionskedjan. |
| --- | --- |

(28)

I dagsläget är efterfrågan på biodrivmedel, flytande biobränslen och biomassabränslen som baseras på livsmedels- och fodergrödor obetydlig inom sjöfartssektorn, eftersom mer än 99 % av de marina bränslen som för närvarande används är fossila. Det faktum att bränslen baserade på livsmedels- och fodergrödor inte kan användas för att bidra till målen i denna förordning minimerar också risken att utfasningen av fossila bränslen i transportsektorn bromsas, vilket annars skulle kunna bli följden om användningen av grödebaserade biodrivmedel flyttas från vägtransporter till sjötransporter. Det är viktigt att minimera en sådan omställning, eftersom vägtransporter för närvarande fortfarande är den överlägset mest förorenande transportsektorn och sjötransporterna just nu huvudsakligen använder fossila bränslen. Det är därför lämpligt att undvika att skapa en potentiellt stor efterfrågan på biodrivmedel, flytande biobränslen och biomassabränslen baserade på livsmedels- och fodergrödor genom att främja deras användning genom denna förordning. De ytterligare utsläpp av växthusgaser och den förlust av biologisk mångfald som orsakas av alla typer av bränslen baserade på livsmedels- och fodergrödor kräver därför att de bränslena anses ha samma emissionsfaktorer som den minst gynnsamma produktionskedjan.

| (29) | De långa ledtiderna kopplade till utveckling och spridning av nya bränslen och energilösningar för sjötransporter, liksom fartygens långa genomsnittliga livslängd, som vanligtvis sträcker sig mellan 25 och 30 år, kräver snabba åtgärder och inrättande av ett tydligt och förutsägbart regelverk på lång sikt som underlättar planering och investeringar från alla berörda parter. Ett sådant regelverk kommer att underlätta utvecklingen och spridningen av nya bränslen och energilösningar för sjötransporter och uppmuntra till investeringar från berörda parter. Ett sådant regelverk bör även fastställa gränsvärden för fartygs växthusgasintensitet för energianvändning ombord fram till 2050. Dessa gränsvärden bör med tiden bli mer ambitiösa för att återspegla den förväntade tekniska utvecklingen och den ökade produktionen av förnybara och koldioxidsnåla marina bränslen. |
| --- | --- |

(29)

De långa ledtiderna kopplade till utveckling och spridning av nya bränslen och energilösningar för sjötransporter, liksom fartygens långa genomsnittliga livslängd, som vanligtvis sträcker sig mellan 25 och 30 år, kräver snabba åtgärder och inrättande av ett tydligt och förutsägbart regelverk på lång sikt som underlättar planering och investeringar från alla berörda parter. Ett sådant regelverk kommer att underlätta utvecklingen och spridningen av nya bränslen och energilösningar för sjötransporter och uppmuntra till investeringar från berörda parter. Ett sådant regelverk bör även fastställa gränsvärden för fartygs växthusgasintensitet för energianvändning ombord fram till 2050. Dessa gränsvärden bör med tiden bli mer ambitiösa för att återspegla den förväntade tekniska utvecklingen och den ökade produktionen av förnybara och koldioxidsnåla marina bränslen.

| (30) | Denna förordning bör fastställa metoden och formeln för att beräkna ett fartygs årliga genomsnittliga växthusgasintensitet för energianvändning ombord. Den formeln bör baseras på den bränsleförbrukning som rapporterats av fartyg och beakta de relevanta emissionsfaktorerna för de bränslen som förbrukas. Användningen av ersättande energikällor, såsom vindkraft eller el, bör också återspeglas i metoden. |
| --- | --- |

(30)

Denna förordning bör fastställa metoden och formeln för att beräkna ett fartygs årliga genomsnittliga växthusgasintensitet för energianvändning ombord. Den formeln bör baseras på den bränsleförbrukning som rapporterats av fartyg och beakta de relevanta emissionsfaktorerna för de bränslen som förbrukas. Användningen av ersättande energikällor, såsom vindkraft eller el, bör också återspeglas i metoden.

| (31) | För att ge en mer fullständig bild av de olika energikällornas miljöprestanda bör bränslenas växthusgasprestanda bedömas källa till kölvatten (well-to-wake), med beaktande av effekterna av energins produktion, transport, distribution och användning ombord. Syftet är att skapa incitament för teknik och produktionskedjor som ger ett lägre växthusgasavtryck och verkliga fördelar jämfört med befintliga konventionella bränslen. |
| --- | --- |

(31)

För att ge en mer fullständig bild av de olika energikällornas miljöprestanda bör bränslenas växthusgasprestanda bedömas källa till kölvatten (well-to-wake), med beaktande av effekterna av energins produktion, transport, distribution och användning ombord. Syftet är att skapa incitament för teknik och produktionskedjor som ger ett lägre växthusgasavtryck och verkliga fördelar jämfört med befintliga konventionella bränslen.

| (32) | Prestanda källa till kölvatten (well-to-wake) för förnybara och koldioxidsnåla marina bränslen bör fastställas med hjälp av normalvärden för emissionsfaktorer eller faktiska och certifierade emissionsfaktorer som omfattar utsläpp källa till tank (well-to-tank) och tank till kölvatten (tank-to-wake). Med avseende på tillämpningen av denna förordning bör endast normalvärden för emissionsfaktorer källa till tank och normalvärden för emissionsfaktorer för koldioxid tank till kölvatten användas. |
| --- | --- |

(32)

Prestanda källa till kölvatten (well-to-wake) för förnybara och koldioxidsnåla marina bränslen bör fastställas med hjälp av normalvärden för emissionsfaktorer eller faktiska och certifierade emissionsfaktorer som omfattar utsläpp källa till tank (well-to-tank) och tank till kölvatten (tank-to-wake). Med avseende på tillämpningen av denna förordning bör endast normalvärden för emissionsfaktorer källa till tank och normalvärden för emissionsfaktorer för koldioxid tank till kölvatten användas.

| (33) | I händelse av tekniska framsteg när det gäller ny teknik för att minska växthusgasutsläppen, såsom koldioxidavskiljning ombord, bör kommissionen bedöma möjligheten att i de formler för växthusgasintensitet och överensstämmelsesaldo som anges i bilagorna I respektive IV återspegla hur sådan teknik bidrar till att minska de direkta växthusgasutsläppen ombord på fartyg. |
| --- | --- |

(33)

I händelse av tekniska framsteg när det gäller ny teknik för att minska växthusgasutsläppen, såsom koldioxidavskiljning ombord, bör kommissionen bedöma möjligheten att i de formler för växthusgasintensitet och överensstämmelsesaldo som anges i bilagorna I respektive IV återspegla hur sådan teknik bidrar till att minska de direkta växthusgasutsläppen ombord på fartyg.

| (34) | Det är nödvändigt med ett övergripande tillvägagångssätt för de mest relevanta växthusgasutsläppen (koldioxid, metan och dikväveoxid) för att främja användningen av energikällor som generellt ger ett lägre växthusgasavtryck. För att avspegla potentialen till global uppvärmning för metan och dikväveoxid bör det gränsvärde som fastställs i denna förordning därför uttryckas som ”koldioxidekvivalent”. |
| --- | --- |

(34)

Det är nödvändigt med ett övergripande tillvägagångssätt för de mest relevanta växthusgasutsläppen (koldioxid, metan och dikväveoxid) för att främja användningen av energikällor som generellt ger ett lägre växthusgasavtryck. För att avspegla potentialen till global uppvärmning för metan och dikväveoxid bör det gränsvärde som fastställs i denna förordning därför uttryckas som ”koldioxidekvivalent”.

| (35) | Användningen av förnybara energikällor och alternativ framdrivning, såsom vind- och solenergi, minskar kraftigt växthusgasintensiteten i fartygens totala energianvändning. Svårigheten att på ett korrekt sätt mäta och kvantifiera dessa energikällor (intermittent energianvändning, direktöverföring för framdrivning osv.) bör inte hindra att de räknas in i fartygets totala energianvändning genom approximationer av deras bidrag till fartygets överensstämmelsesaldo. |
| --- | --- |

(35)

Användningen av förnybara energikällor och alternativ framdrivning, såsom vind- och solenergi, minskar kraftigt växthusgasintensiteten i fartygens totala energianvändning. Svårigheten att på ett korrekt sätt mäta och kvantifiera dessa energikällor (intermittent energianvändning, direktöverföring för framdrivning osv.) bör inte hindra att de räknas in i fartygets totala energianvändning genom approximationer av deras bidrag till fartygets överensstämmelsesaldo.

| (36) | Luftföroreningar från fartyg (svaveloxider, kväveoxider och partiklar) i hamn är ett stort problem för kustområden och hamnstäder. Specifika och stränga krav bör därför införas för att minska utsläppen från fartyg förtöjda vid kaj. |
| --- | --- |

(36)

Luftföroreningar från fartyg (svaveloxider, kväveoxider och partiklar) i hamn är ett stort problem för kustområden och hamnstäder. Specifika och stränga krav bör därför införas för att minska utsläppen från fartyg förtöjda vid kaj.

| (37) | Den skyldighet för hamnar att tillhandahålla landströmsförsörjning som föreskrivs i förordning (EU) 2023/1804 bör åtföljas av en motsvarande skyldighet enligt den här förordningen för fartyg att ansluta till infrastruktur för landströmsförsörjning när de är förtöjda vid kaj, för att säkerställa att infrastrukturen är effektiv och undvika risken för strandade tillgångar. |
| --- | --- |

(37)

Den skyldighet för hamnar att tillhandahålla landströmsförsörjning som föreskrivs i förordning (EU) 2023/1804 bör åtföljas av en motsvarande skyldighet enligt den här förordningen för fartyg att ansluta till infrastruktur för landströmsförsörjning när de är förtöjda vid kaj, för att säkerställa att infrastrukturen är effektiv och undvika risken för strandade tillgångar.

| (38) | Användningen av landströmsförsörjning minskar luftföroreningarna från fartyg och minskar utsläppen av växthusgaser från sjötransporter. Landströmsförsörjning innebär en allt renare energiförsörjning för fartyg, med tanke på de ökande andelarna förnybar energi och fossilfria energikällor i unionens elmix. Medan endast tillhandahållande av anslutningspunkter för landströmsförsörjning omfattas av direktiv 2014/94/EU har efterfrågan på och, som ett resultat av detta, användningen av den tekniken varit fortsatt begränsad. Därför bör särskilda regler fastställas med krav på att containerfartyg och passagerarfartyg använder landströmsförsörjning, eftersom de är de fartygskategorier som ger störst utsläpp per fartyg när de är förtöjda vid kaj, enligt de uppgifter som samlades in inom ramen för förordning (EU) 2015/757 under 2018. |
| --- | --- |

(38)

Användningen av landströmsförsörjning minskar luftföroreningarna från fartyg och minskar utsläppen av växthusgaser från sjötransporter. Landströmsförsörjning innebär en allt renare energiförsörjning för fartyg, med tanke på de ökande andelarna förnybar energi och fossilfria energikällor i unionens elmix. Medan endast tillhandahållande av anslutningspunkter för landströmsförsörjning omfattas av direktiv 2014/94/EU har efterfrågan på och, som ett resultat av detta, användningen av den tekniken varit fortsatt begränsad. Därför bör särskilda regler fastställas med krav på att containerfartyg och passagerarfartyg använder landströmsförsörjning, eftersom de är de fartygskategorier som ger störst utsläpp per fartyg när de är förtöjda vid kaj, enligt de uppgifter som samlades in inom ramen för förordning (EU) 2015/757 under 2018.

| (39) | Utöver landströmsförsörjning skulle andra tekniska lösningar kunna erbjuda likvärdiga miljöfördelar i hamnar. När det kan påvisas att användningen av en alternativ teknisk lösning är likvärdig med användningen av landströmsförsörjning bör fartyget undantas från skyldigheten att använda landströmsförsörjning. |
| --- | --- |

(39)

Utöver landströmsförsörjning skulle andra tekniska lösningar kunna erbjuda likvärdiga miljöfördelar i hamnar. När det kan påvisas att användningen av en alternativ teknisk lösning är likvärdig med användningen av landströmsförsörjning bör fartyget undantas från skyldigheten att använda landströmsförsörjning.

| (40) | Olika projekt och lösningar för landströmsförsörjning har testats för fartyg som ligger för ankar, men det finns för närvarande ingen mogen och skalbar teknisk lösning tillgänglig. Skyldigheten att använda landströmsförsörjning bör därför i princip begränsas till fartyg som är förtöjda vid kaj. Kommissionen bör dock regelbundet göra en ny bedömning av situationen, i syfte att utvidga den skyldigheten till fartyg som ligger för ankar, när den teknik som krävs är tillräckligt mogen. Under tiden bör medlemsstaterna tillåtas att i vissa fall införa en skyldighet att använda landströmsförsörjning för fartyg som ligger för ankar, till exempel i hamnar som redan är utrustade med sådan teknik eller som ligger i områden där alla föroreningar bör undvikas. |
| --- | --- |

(40)

Olika projekt och lösningar för landströmsförsörjning har testats för fartyg som ligger för ankar, men det finns för närvarande ingen mogen och skalbar teknisk lösning tillgänglig. Skyldigheten att använda landströmsförsörjning bör därför i princip begränsas till fartyg som är förtöjda vid kaj. Kommissionen bör dock regelbundet göra en ny bedömning av situationen, i syfte att utvidga den skyldigheten till fartyg som ligger för ankar, när den teknik som krävs är tillräckligt mogen. Under tiden bör medlemsstaterna tillåtas att i vissa fall införa en skyldighet att använda landströmsförsörjning för fartyg som ligger för ankar, till exempel i hamnar som redan är utrustade med sådan teknik eller som ligger i områden där alla föroreningar bör undvikas.

| (41) | Undantag från skyldigheten att använda landströmsförsörjning bör också medges av ett antal objektiva skäl, med förbehåll för kontroll av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där anlöpshamnen ligger eller av någon annan vederbörligen bemyndigad enhet, i förekommande fall efter samråd med relevanta enheter. Sådana undantag bör vara begränsade till oplanerade hamnanlöp, som inte görs på systematisk basis, som görs av säkerhetsskäl eller för att rädda liv till sjöss, till kortare vistelser för fartyg som är förtöjda vid kaj mindre än två timmar, eftersom detta är den minimitid som krävs för anslutning, till situationer där landströmsförsörjning inte är tillgänglig eller är inkompatibel, till användning av energigenerering ombord i nödsituationer samt till underhålls- och funktionsprovning. |
| --- | --- |

(41)

Undantag från skyldigheten att använda landströmsförsörjning bör också medges av ett antal objektiva skäl, med förbehåll för kontroll av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där anlöpshamnen ligger eller av någon annan vederbörligen bemyndigad enhet, i förekommande fall efter samråd med relevanta enheter. Sådana undantag bör vara begränsade till oplanerade hamnanlöp, som inte görs på systematisk basis, som görs av säkerhetsskäl eller för att rädda liv till sjöss, till kortare vistelser för fartyg som är förtöjda vid kaj mindre än två timmar, eftersom detta är den minimitid som krävs för anslutning, till situationer där landströmsförsörjning inte är tillgänglig eller är inkompatibel, till användning av energigenerering ombord i nödsituationer samt till underhålls- och funktionsprovning.

| (42) | I hamnar som omfattas av kraven i artikel 9 i förordning (EU) 2023/1804 bör undantag i händelse av att landströmsförsörjning inte är tillgänglig eller är inkompatibel begränsas efter det att fartygsägare och hamnoperatörer har haft tillräckligt med tid för att göra de nödvändiga investeringarna. Detta i syfte att ge nödvändiga incitament för sådana investeringar och undvika illojal konkurrens. Fartygsoperatörer bör noggrant planera sina hamnanlöp för att se till att de kan genomföra sin verksamhet när fartyg är förtöjda vid kaj utan att släppa ut luftföroreningar och växthusgaser, i syfte att skydda miljön i kustområden och hamnstäder. Ett begränsat antal undantag som är tillämpliga i händelse av att landströmsförsörjning inte är tillgänglig eller är inkompatibel bör föreskrivas för att hantera situationer där landströmsförsörjning inte tillhandahölls av skäl som ligger utanför fartygsoperatörens kontroll. För att begränsa risken för strandade tillgångar, inkompatibel infrastruktur för landströmsförsörjning ombord och i hamn samt obalans mellan tillgång och efterfrågan på alternativa drivmedel, bör det anordnas täta samrådsmöten mellan berörda parter för att diskutera och fatta beslut om krav och framtidsplaner. |
| --- | --- |

(42)

I hamnar som omfattas av kraven i artikel 9 i förordning (EU) 2023/1804 bör undantag i händelse av att landströmsförsörjning inte är tillgänglig eller är inkompatibel begränsas efter det att fartygsägare och hamnoperatörer har haft tillräckligt med tid för att göra de nödvändiga investeringarna. Detta i syfte att ge nödvändiga incitament för sådana investeringar och undvika illojal konkurrens. Fartygsoperatörer bör noggrant planera sina hamnanlöp för att se till att de kan genomföra sin verksamhet när fartyg är förtöjda vid kaj utan att släppa ut luftföroreningar och växthusgaser, i syfte att skydda miljön i kustområden och hamnstäder. Ett begränsat antal undantag som är tillämpliga i händelse av att landströmsförsörjning inte är tillgänglig eller är inkompatibel bör föreskrivas för att hantera situationer där landströmsförsörjning inte tillhandahölls av skäl som ligger utanför fartygsoperatörens kontroll. För att begränsa risken för strandade tillgångar, inkompatibel infrastruktur för landströmsförsörjning ombord och i hamn samt obalans mellan tillgång och efterfrågan på alternativa drivmedel, bör det anordnas täta samrådsmöten mellan berörda parter för att diskutera och fatta beslut om krav och framtidsplaner.

| (43) | Det krav för hamnar att tillhandahålla landströmsförsörjning som fastställs i förordning (EU) 2023/1804 tar hänsyn till de typer av fartyg som försörjs och de respektive trafikvolymerna i kusthamnarna. Kravet på att fartyg ska ansluta till landströmsförsörjning bör inte tillämpas på fartyg som anlöper hamnar som inte omfattas av kraven om landströmsförsörjning i den förordningen, såvida inte hamnen har installerat och tillgängliggjort landströmsförsörjning vid den berörda kajen, i vilket fall fartyget bör vara skyldigt att ansluta sig till landströmsförsörjning från och med den 1 januari 2035. |
| --- | --- |

(43)

Det krav för hamnar att tillhandahålla landströmsförsörjning som fastställs i förordning (EU) 2023/1804 tar hänsyn till de typer av fartyg som försörjs och de respektive trafikvolymerna i kusthamnarna. Kravet på att fartyg ska ansluta till landströmsförsörjning bör inte tillämpas på fartyg som anlöper hamnar som inte omfattas av kraven om landströmsförsörjning i den förordningen, såvida inte hamnen har installerat och tillgängliggjort landströmsförsörjning vid den berörda kajen, i vilket fall fartyget bör vara skyldigt att ansluta sig till landströmsförsörjning från och med den 1 januari 2035.

| (44) | Med tanke på de positiva effekter som användning av landströmsförsörjning har på lokala luftföroreningar och behovet av att ge incitament för användningen av denna teknik på kort sikt, bör koldioxidintensiteten i produktionen av den el som levereras i hamn räknas som noll. Kommissionen bör överväga möjligheten att i ett senare skede ta hänsyn till de faktiska växthusgasutsläppen i samband med el som levereras genom landströmsförsörjning. |
| --- | --- |

(44)

Med tanke på de positiva effekter som användning av landströmsförsörjning har på lokala luftföroreningar och behovet av att ge incitament för användningen av denna teknik på kort sikt, bör koldioxidintensiteten i produktionen av den el som levereras i hamn räknas som noll. Kommissionen bör överväga möjligheten att i ett senare skede ta hänsyn till de faktiska växthusgasutsläppen i samband med el som levereras genom landströmsförsörjning.

| (45) | Vid genomförandet av denna förordning bör vederbörlig hänsyn tas till olika styrmodeller för hamnar runt om i unionen, särskilt när det gäller ansvaret för att utfärda intyg om att undanta ett fartyg från skyldigheten att ansluta till landströmsförsörjning. |
| --- | --- |

(45)

Vid genomförandet av denna förordning bör vederbörlig hänsyn tas till olika styrmodeller för hamnar runt om i unionen, särskilt när det gäller ansvaret för att utfärda intyg om att undanta ett fartyg från skyldigheten att ansluta till landströmsförsörjning.

| (46) | Samordning mellan hamnar och fartygsoperatörer är avgörande för att säkerställa smidiga förfaranden för landströmsanslutning i hamnar. Fartygsoperatörer bör informera de hamnar som de anlöper om sin avsikt att ansluta till landström och uppge den mängd el som behövs under anlöpet, särskilt om det överskrider det uppskattade behovet för denna fartygskategori. |
| --- | --- |

(46)

Samordning mellan hamnar och fartygsoperatörer är avgörande för att säkerställa smidiga förfaranden för landströmsanslutning i hamnar. Fartygsoperatörer bör informera de hamnar som de anlöper om sin avsikt att ansluta till landström och uppge den mängd el som behövs under anlöpet, särskilt om det överskrider det uppskattade behovet för denna fartygskategori.

| (47) | Antalet undantag från skyldigheten att ansluta sig till landströmsförsörjning, vilka beviljas enligt denna förordning och är tillämpliga i vissa fall då det är omöjligt att ansluta fartyget till landströmsförsörjning, bör från och med 2035 vara begränsat för varje fartyg under en rapporteringsperiod. För att säkerställa rättvis behandling av fartygen och återspegla skillnader i deras driftsprofiler bör antalet undantag återspegla frekvensen i deras hamnanlöp, men bör aldrig omfatta fler än tio hamnanlöp per rapporteringsperiod. Ett fartyg bör emellertid inte bestraffas och antalet hamnanlöp bör inte räknas av mot det högsta möjliga antalet undantag, om fartyget före ankomsten till en hamn har begärt anslutning till landströmsförsörjning och denna begäran har godtagits av hamnen eller den vederbörligen bemyndigade enheten, men det är omöjligt att ansluta fartyget till landströmsförsörjning och fartyget kan visa att det rimligen inte kunde ha känt till att det skulle vara omöjligt att ansluta det till landströmsförsörjning. |
| --- | --- |

(47)

Antalet undantag från skyldigheten att ansluta sig till landströmsförsörjning, vilka beviljas enligt denna förordning och är tillämpliga i vissa fall då det är omöjligt att ansluta fartyget till landströmsförsörjning, bör från och med 2035 vara begränsat för varje fartyg under en rapporteringsperiod. För att säkerställa rättvis behandling av fartygen och återspegla skillnader i deras driftsprofiler bör antalet undantag återspegla frekvensen i deras hamnanlöp, men bör aldrig omfatta fler än tio hamnanlöp per rapporteringsperiod. Ett fartyg bör emellertid inte bestraffas och antalet hamnanlöp bör inte räknas av mot det högsta möjliga antalet undantag, om fartyget före ankomsten till en hamn har begärt anslutning till landströmsförsörjning och denna begäran har godtagits av hamnen eller den vederbörligen bemyndigade enheten, men det är omöjligt att ansluta fartyget till landströmsförsörjning och fartyget kan visa att det rimligen inte kunde ha känt till att det skulle vara omöjligt att ansluta det till landströmsförsörjning.

| (48) | Ett robust och öppet övervaknings-, rapporterings- och verifieringssystem bör inrättas genom denna förordning för att spåra efterlevnaden av dess bestämmelser. Ett sådant system bör tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt på alla fartyg och kräva verifiering som utförs av tredje part för att säkerställa att de uppgifter som lämnas i det systemet är korrekta. För att underlätta att denna förordnings mål uppnås bör alla uppgifter som redan rapporterats i enlighet med förordning (EU) 2015/757 vid behov användas för att kontrollera efterlevnaden av den här förordningen. Syftet är att begränsa den administrativa bördan för företag, kontrollörer och behöriga myndigheter. |
| --- | --- |

(48)

Ett robust och öppet övervaknings-, rapporterings- och verifieringssystem bör inrättas genom denna förordning för att spåra efterlevnaden av dess bestämmelser. Ett sådant system bör tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt på alla fartyg och kräva verifiering som utförs av tredje part för att säkerställa att de uppgifter som lämnas i det systemet är korrekta. För att underlätta att denna förordnings mål uppnås bör alla uppgifter som redan rapporterats i enlighet med förordning (EU) 2015/757 vid behov användas för att kontrollera efterlevnaden av den här förordningen. Syftet är att begränsa den administrativa bördan för företag, kontrollörer och behöriga myndigheter.

| (49) | Företagen bör ansvara för att övervaka och rapportera mängden och typen av energi som används ombord av fartyg till sjöss och i hamn samt annan relevant information, såsom information om typen av motor ombord eller förekomsten av teknik för vindassisterad framdrivning, i syfte att visa att de gränsvärden för växthusgasintensiteten för ett fartygs energianvändning ombord som fastställs i denna förordning efterlevs. För att göra det lättare för kontrollörerna att uppfylla dessa övervaknings- och rapporteringsskyldigheter samt att utföra verifieringsverksamhet, bör företagen, i likhet med vad som gäller enligt förordning (EU) 2015/757, dokumentera den planerade övervakningsmetoden och lämna ytterligare uppgifter om tillämpningen av den här förordningen i en övervakningsplan. Övervakningsplanen, och eventuella senare ändringar av den, bör lämnas in till och bedömas av kontrollören. |
| --- | --- |

(49)

Företagen bör ansvara för att övervaka och rapportera mängden och typen av energi som används ombord av fartyg till sjöss och i hamn samt annan relevant information, såsom information om typen av motor ombord eller förekomsten av teknik för vindassisterad framdrivning, i syfte att visa att de gränsvärden för växthusgasintensiteten för ett fartygs energianvändning ombord som fastställs i denna förordning efterlevs. För att göra det lättare för kontrollörerna att uppfylla dessa övervaknings- och rapporteringsskyldigheter samt att utföra verifieringsverksamhet, bör företagen, i likhet med vad som gäller enligt förordning (EU) 2015/757, dokumentera den planerade övervakningsmetoden och lämna ytterligare uppgifter om tillämpningen av den här förordningen i en övervakningsplan. Övervakningsplanen, och eventuella senare ändringar av den, bör lämnas in till och bedömas av kontrollören.

| (50) | För att begränsa den administrativa bördan bör ett enda övervaknings-, rapporterings- och kontrollsystem för företag inrättas för genomförandet av unionsrättsakter om minskning av växthusgasutsläpp från sjötransporter. I detta syfte bör kommissionen kort efter offentliggörandet av denna förordning undersöka överensstämmelsen mellan den här förordningen och förordning (EU) 2015/757 och eventuell överlappning mellan de två förordningarna och i förekommande fall utarbeta ett lagstiftningsförslag om ändring av den här förordningen eller förordning (EU) 2015/757. |
| --- | --- |

(50)

För att begränsa den administrativa bördan bör ett enda övervaknings-, rapporterings- och kontrollsystem för företag inrättas för genomförandet av unionsrättsakter om minskning av växthusgasutsläpp från sjötransporter. I detta syfte bör kommissionen kort efter offentliggörandet av denna förordning undersöka överensstämmelsen mellan den här förordningen och förordning (EU) 2015/757 och eventuell överlappning mellan de två förordningarna och i förekommande fall utarbeta ett lagstiftningsförslag om ändring av den här förordningen eller förordning (EU) 2015/757.

| (51) | Robust certifiering och övervakning av bränslen är avgörande för att uppnå målen i denna förordning och garantera miljöintegriteten hos de förnybara och koldioxidsnåla bränslen som förväntas användas inom sjöfartssektorn. Sådan certifiering bör ske genom ett öppet och icke-diskriminerande förfarande. För att underlätta certifiering och begränsa den administrativa bördan bör certifieringen av bränslen enligt definitionen i direktiv (EU) 2018/2001 eller, i tillämpliga fall, enligt de relevanta bestämmelser i en unionsrättsakt som avser de inre marknaderna för förnybar gas, naturgas och vätgas bygga på de regler som fastställs i de unionsrättsakterna med avseende på certifiering. Denna certifieringsmetod bör också tillämpas på bränslen som bunkras utanför unionen, vilka bör betraktas som importerade bränslen, på ett liknande sätt som i direktiv (EU) 2018/2001. Om företag avser att avvika från de normalvärden som föreskrivs i de unionsrättsakterna eller i detta nya regelverk bör detta endast göras när värdena kan certifieras genom ett av de frivilliga system som erkänns enligt direktiv (EU) 2018/2001 eller, i tillämpliga fall, enligt en unionsrättsakt som avser de inre marknaderna för förnybar gas, naturgas och vätgas, och som fastställer vissa tröskelvärden för minskade växthusgasutsläpp, samt metoderna för beräkningen av dessa (för värden källa till tank). |
| --- | --- |

(51)

Robust certifiering och övervakning av bränslen är avgörande för att uppnå målen i denna förordning och garantera miljöintegriteten hos de förnybara och koldioxidsnåla bränslen som förväntas användas inom sjöfartssektorn. Sådan certifiering bör ske genom ett öppet och icke-diskriminerande förfarande. För att underlätta certifiering och begränsa den administrativa bördan bör certifieringen av bränslen enligt definitionen i direktiv (EU) 2018/2001 eller, i tillämpliga fall, enligt de relevanta bestämmelser i en unionsrättsakt som avser de inre marknaderna för förnybar gas, naturgas och vätgas bygga på de regler som fastställs i de unionsrättsakterna med avseende på certifiering. Denna certifieringsmetod bör också tillämpas på bränslen som bunkras utanför unionen, vilka bör betraktas som importerade bränslen, på ett liknande sätt som i direktiv (EU) 2018/2001. Om företag avser att avvika från de normalvärden som föreskrivs i de unionsrättsakterna eller i detta nya regelverk bör detta endast göras när värdena kan certifieras genom ett av de frivilliga system som erkänns enligt direktiv (EU) 2018/2001 eller, i tillämpliga fall, enligt en unionsrättsakt som avser de inre marknaderna för förnybar gas, naturgas och vätgas, och som fastställer vissa tröskelvärden för minskade växthusgasutsläpp, samt metoderna för beräkningen av dessa (för värden källa till tank).

| (52) | Möjligheten att beräkna faktiska emissionsfaktorer för koldioxid tank till kölvatten, som avviker från dem som definieras i bilaga II, bör göras tillgänglig för företagen, förutsatt att sådana beräkningar fastställs i enlighet med och stöds av erkända internationella standarder som är relevanta för området. Sådana beräkningar av emissionsfaktorer för koldioxid tank till kölvatten bör främst omfatta laboratorietester eller direkta utsläppsmätningar av utsläpp från energiomvandlare, inklusive förbränningsmotorer, bränsleceller och tillhörande reformeringsenheter, gasturbiner och pannor. Eftersom de faktiska emissionsfaktorerna för koldioxid tank till kölvatten är kopplade till bränslesammansättningen snarare än till energiomvandlaren bör de inte skilja sig från normalvärdena i bilaga II. Dessa emissionsfaktorer för koldioxid tank till kölvatten bör endast räknas om, särskilt för syntetiska bränslen och biodrivmedel, om relevanta internationella standarder utvecklas i detta syfte. Det bör inte vara möjligt att avvika från de normalvärden som anges för emissionsfaktorerna för förbränning av koldioxid tank till kölvatten för fossila bränslen. |
| --- | --- |

(52)

Möjligheten att beräkna faktiska emissionsfaktorer för koldioxid tank till kölvatten, som avviker från dem som definieras i bilaga II, bör göras tillgänglig för företagen, förutsatt att sådana beräkningar fastställs i enlighet med och stöds av erkända internationella standarder som är relevanta för området. Sådana beräkningar av emissionsfaktorer för koldioxid tank till kölvatten bör främst omfatta laboratorietester eller direkta utsläppsmätningar av utsläpp från energiomvandlare, inklusive förbränningsmotorer, bränsleceller och tillhörande reformeringsenheter, gasturbiner och pannor. Eftersom de faktiska emissionsfaktorerna för koldioxid tank till kölvatten är kopplade till bränslesammansättningen snarare än till energiomvandlaren bör de inte skilja sig från normalvärdena i bilaga II. Dessa emissionsfaktorer för koldioxid tank till kölvatten bör endast räknas om, särskilt för syntetiska bränslen och biodrivmedel, om relevanta internationella standarder utvecklas i detta syfte. Det bör inte vara möjligt att avvika från de normalvärden som anges för emissionsfaktorerna för förbränning av koldioxid tank till kölvatten för fossila bränslen.

| (53) | Verifieringsverksamhet utförs av kontrollörer. För att säkerställa opartiskhet och effektivitet bör kontrollörerna vara oberoende och behöriga rättsliga enheter och de bör ackrediteras av nationella ackrediteringsorgan som inrättas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 (17). Kontrollörerna bör ha resurser och personal som står i proportion till storleken på den fartygsflotta för vilken de utför verifieringsverksamhet enligt denna förordning. Verifieringen bör säkerställa att företagens övervakning och rapportering är korrekt och fullständig och att denna förordning efterlevs. |
| --- | --- |

(53)

Verifieringsverksamhet utförs av kontrollörer. För att säkerställa opartiskhet och effektivitet bör kontrollörerna vara oberoende och behöriga rättsliga enheter och de bör ackrediteras av nationella ackrediteringsorgan som inrättas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 (17). Kontrollörerna bör ha resurser och personal som står i proportion till storleken på den fartygsflotta för vilken de utför verifieringsverksamhet enligt denna förordning. Verifieringen bör säkerställa att företagens övervakning och rapportering är korrekt och fullständig och att denna förordning efterlevs.

| (54) | Baserat på de uppgifter och den information som övervakas och inrapporteras av företagen bör kontrollörerna beräkna och fastställa den årliga genomsnittliga växthusgasintensiteten för ett fartygs energianvändning ombord och fartygets överensstämmelsesaldo i förhållande till gränsvärdet, inklusive eventuella överensstämmelseöverskott eller överensstämmelseunderskott, samt fastställa huruvida fartyget har fullgjort skyldigheten att använda landströmsförsörjning. Kontrollören bör underrätta det berörda företaget om denna information. Om kontrollören är samma enhet som den kontrollör som avses i förordning (EU) 2015/757 kan en sådan anmälan göras tillsammans med verifieringsrapporten enligt den förordningen. |
| --- | --- |

(54)

Baserat på de uppgifter och den information som övervakas och inrapporteras av företagen bör kontrollörerna beräkna och fastställa den årliga genomsnittliga växthusgasintensiteten för ett fartygs energianvändning ombord och fartygets överensstämmelsesaldo i förhållande till gränsvärdet, inklusive eventuella överensstämmelseöverskott eller överensstämmelseunderskott, samt fastställa huruvida fartyget har fullgjort skyldigheten att använda landströmsförsörjning. Kontrollören bör underrätta det berörda företaget om denna information. Om kontrollören är samma enhet som den kontrollör som avses i förordning (EU) 2015/757 kan en sådan anmälan göras tillsammans med verifieringsrapporten enligt den förordningen.

| (55) | Kommissionen bör inrätta och säkerställa driften av en elektronisk databas som registrerar varje fartygs prestanda och säkerställer dess efterlevnad av denna förordning (FuelEU-databasen). FuelEU-databasen bör användas för alla de viktigaste åtgärder som krävs för att fullgöra de skyldigheter som fastställs i denna förordning. För att underlätta rapporteringen och begränsa den administrativa bördan för företag, kontrollörer och andra användare bör FuelEU-databasen bygga på den befintliga Thetis-MRV-modulen eller i den mån det är möjligt utvecklas som en uppgraderad version av den. FuelEU-databasen bör också göra det möjligt att använda information och data som samlats in i enlighet med förordning (EU) 2015/757. |
| --- | --- |

(55)

Kommissionen bör inrätta och säkerställa driften av en elektronisk databas som registrerar varje fartygs prestanda och säkerställer dess efterlevnad av denna förordning (FuelEU-databasen). FuelEU-databasen bör användas för alla de viktigaste åtgärder som krävs för att fullgöra de skyldigheter som fastställs i denna förordning. För att underlätta rapporteringen och begränsa den administrativa bördan för företag, kontrollörer och andra användare bör FuelEU-databasen bygga på den befintliga Thetis-MRV-modulen eller i den mån det är möjligt utvecklas som en uppgraderad version av den. FuelEU-databasen bör också göra det möjligt att använda information och data som samlats in i enlighet med förordning (EU) 2015/757.

| (56) | Efterlevnaden av denna förordning kommer att bero på faktorer som företaget kanske inte kan råda över, såsom frågor som rör bränsletillgång eller bränslekvalitet. Företagen bör därför ges flexibilitet när det gäller att föra över ett överensstämmelseöverskott från ett år till ett annat eller i förskott låna överensstämmelseöverskott, inom vissa gränser, från påföljande år. Användningen av landströmsförsörjning i hamn, som är av stor betydelse för den lokala luftkvaliteten i hamnstäder och kustområden, bör inte omfattas av liknande flexibilitetsbestämmelser. |
| --- | --- |

(56)

Efterlevnaden av denna förordning kommer att bero på faktorer som företaget kanske inte kan råda över, såsom frågor som rör bränsletillgång eller bränslekvalitet. Företagen bör därför ges flexibilitet när det gäller att föra över ett överensstämmelseöverskott från ett år till ett annat eller i förskott låna överensstämmelseöverskott, inom vissa gränser, från påföljande år. Användningen av landströmsförsörjning i hamn, som är av stor betydelse för den lokala luftkvaliteten i hamnstäder och kustområden, bör inte omfattas av liknande flexibilitetsbestämmelser.

| (57) | För att undvika teknologisk inlåsning och fortsätta att stödja användning av de mest effektiva lösningarna bör företag tillåtas att i en pool slå samman olika fartygs prestanda. Det bör därför vara möjligt att använda ett fartygs prestanda utöver det som krävs för att kompensera för andra fartyg som inte når upp till kraven, förutsatt att poolens totala sammanslagna överensstämmelsesaldo är positivt. Detta skapar en möjlighet att belöna en överensstämmelse utöver det som krävs och ger incitament till investeringar i mer avancerad teknik. Möjligheten att välja sammanslagen överensstämmelse bör förbli frivillig och vara föremål för godkännande av de berörda företagen. |
| --- | --- |

(57)

För att undvika teknologisk inlåsning och fortsätta att stödja användning av de mest effektiva lösningarna bör företag tillåtas att i en pool slå samman olika fartygs prestanda. Det bör därför vara möjligt att använda ett fartygs prestanda utöver det som krävs för att kompensera för andra fartyg som inte når upp till kraven, förutsatt att poolens totala sammanslagna överensstämmelsesaldo är positivt. Detta skapar en möjlighet att belöna en överensstämmelse utöver det som krävs och ger incitament till investeringar i mer avancerad teknik. Möjligheten att välja sammanslagen överensstämmelse bör förbli frivillig och vara föremål för godkännande av de berörda företagen.

| (58) | Ett dokument om överensstämmelse (FuelEU-dokumentet om överensstämmelse) som utfärdats av en kontrollör, eller i förekommande fall av den administrerande statens behöriga myndighet, i enlighet med de förfaranden som fastställs i denna förordning bör innehas av fartygen som bevis på efterlevnad av gränsvärdena för växthusgasintensiteten för ett fartygs energianvändning ombord och av skyldigheten att använda landströmsförsörjning. Kontrollörerna eller, i förekommande fall, den administrerande statens behöriga myndighet bör registrera utfärdandet av FuelEU-dokumentet om överensstämmelse i FuelEU-databasen. |
| --- | --- |

(58)

Ett dokument om överensstämmelse (FuelEU-dokumentet om överensstämmelse) som utfärdats av en kontrollör, eller i förekommande fall av den administrerande statens behöriga myndighet, i enlighet med de förfaranden som fastställs i denna förordning bör innehas av fartygen som bevis på efterlevnad av gränsvärdena för växthusgasintensiteten för ett fartygs energianvändning ombord och av skyldigheten att använda landströmsförsörjning. Kontrollörerna eller, i förekommande fall, den administrerande statens behöriga myndighet bör registrera utfärdandet av FuelEU-dokumentet om överensstämmelse i FuelEU-databasen.

| (59) | Antalet regelvidriga hamnanlöp bör fastställas av kontrollörer i enlighet med en uppsättning tydliga och objektiva kriterier som tar hänsyn till all relevant information, inbegripet uppehållstid, den mängd och den typ av energi som förbrukas samt tillämpningen av eventuella undantag för varje hamnanlöp som omfattas av tillämpningsområdet för denna förordning. Företagen bör göra denna information tillgänglig för kontrollörerna i syfte att fastställa överensstämmelse. |
| --- | --- |

(59)

Antalet regelvidriga hamnanlöp bör fastställas av kontrollörer i enlighet med en uppsättning tydliga och objektiva kriterier som tar hänsyn till all relevant information, inbegripet uppehållstid, den mängd och den typ av energi som förbrukas samt tillämpningen av eventuella undantag för varje hamnanlöp som omfattas av tillämpningsområdet för denna förordning. Företagen bör göra denna information tillgänglig för kontrollörerna i syfte att fastställa överensstämmelse.

| (60) | Utan att det påverkar möjligheten till överensstämmelse med hjälp av bestämmelserna om flexibilitet och poolning bör de fartyg som inte uppfyller gränsvärdena för den årliga genomsnittliga växthusgasintensiteten för energianvändning ombord bli föremål för en straffavgift som har en avskräckande effekt, står i proportion till den bristande överensstämmelsens omfattning och undanröjer eventuella ekonomiska fördelar med bristande överensstämmelse, för att på så sätt bevara lika villkor inom sektorn (FuelEU-straffavgift). FuelEU-straffavgiften bör baseras på mängden och kostnaderna för förnybara och koldioxidsnåla bränslen som fartygen borde ha använt för att uppfylla kraven i denna förordning. |
| --- | --- |

(60)

Utan att det påverkar möjligheten till överensstämmelse med hjälp av bestämmelserna om flexibilitet och poolning bör de fartyg som inte uppfyller gränsvärdena för den årliga genomsnittliga växthusgasintensiteten för energianvändning ombord bli föremål för en straffavgift som har en avskräckande effekt, står i proportion till den bristande överensstämmelsens omfattning och undanröjer eventuella ekonomiska fördelar med bristande överensstämmelse, för att på så sätt bevara lika villkor inom sektorn (FuelEU-straffavgift). FuelEU-straffavgiften bör baseras på mängden och kostnaderna för förnybara och koldioxidsnåla bränslen som fartygen borde ha använt för att uppfylla kraven i denna förordning.

| (61) | En FuelEU-straffavgift bör också åläggas för varje regelvidrigt hamnanlöp. Denna FuelEU-straffavgift bör stå i proportion till kostnaden för att använda elektricitet på en tillräcklig nivå, ha en avskräckande effekt när det gäller användningen av mer förorenande energikällor och vara uttryckt i ett fast belopp i euro multiplicerat med fartygets fastställda totala elbehov i hamn och med det totala antalet timmar, avrundat uppåt till närmaste hela timma som tillbringats i hamn i strid med kraven på landströmsförsörjning. Eftersom det saknas exakta uppgifter om kostnaden för att tillhandahålla landströmsförsörjning i unionen bör denna tariff baseras på det genomsnittliga elpriset i unionen för företagskunder multiplicerat med en faktor 2 för att ta hänsyn till andra avgifter i samband med tillhandahållandet av tjänsten, inbegripet bland annat anslutningskostnader och påslag för återvinning av investeringar. |
| --- | --- |

(61)

En FuelEU-straffavgift bör också åläggas för varje regelvidrigt hamnanlöp. Denna FuelEU-straffavgift bör stå i proportion till kostnaden för att använda elektricitet på en tillräcklig nivå, ha en avskräckande effekt när det gäller användningen av mer förorenande energikällor och vara uttryckt i ett fast belopp i euro multiplicerat med fartygets fastställda totala elbehov i hamn och med det totala antalet timmar, avrundat uppåt till närmaste hela timma som tillbringats i hamn i strid med kraven på landströmsförsörjning. Eftersom det saknas exakta uppgifter om kostnaden för att tillhandahålla landströmsförsörjning i unionen bör denna tariff baseras på det genomsnittliga elpriset i unionen för företagskunder multiplicerat med en faktor 2 för att ta hänsyn till andra avgifter i samband med tillhandahållandet av tjänsten, inbegripet bland annat anslutningskostnader och påslag för återvinning av investeringar.

| (62) | Intäkterna från betalningarna av FuelEU-straffavgifter som drivits in av de administrerande staterna bör användas för att främja distributionen och användningen av förnybara och koldioxidsnåla bränslen inom sjötransportsektorn och hjälpa sjöfartsoperatörer att uppfylla sina klimat- och miljömål. |
| --- | --- |

(62)

Intäkterna från betalningarna av FuelEU-straffavgifter som drivits in av de administrerande staterna bör användas för att främja distributionen och användningen av förnybara och koldioxidsnåla bränslen inom sjötransportsektorn och hjälpa sjöfartsoperatörer att uppfylla sina klimat- och miljömål.

| (63) | Företaget bör förbli ansvarigt för att uppfylla övervaknings- och rapporteringsskyldigheterna enligt denna förordning och för att betala FuelEU-straffavgifter, i linje med principen att förorenaren betalar och för att främja användningen av renare bränslen, men den enhet som ansvarar för att köpa bränslet eller fatta operativa beslut som påverkar växthusgasintensiteten i fartygets energianvändning kan genom avtal med företaget, i händelse av bristande efterlevnad, bli skyldig att ersätta eller på annat sätt kompensera företaget för kostnaden för de FuelEU-straffavgifter som driften av fartyget resulterar i. Det företaget bör, på grundval av avtal, ha möjlighet att begära att kontrollören ska beräkna beloppet för de FuelEU-straffavgifter som motsvarar den andra enhetens drift av fartyget under rapporteringsperioden. Med driften av fartyget bör i det sammanhanget avses fastställandet av fartygets last, rutt och hastighet. På motsvarande sätt bör företaget förbli ansvarigt för att uppfylla övervaknings- och rapporteringsskyldigheterna enligt denna förordning och för att betala FuelEU-straffavgifterna, men företag och bränsleleverantörer bör genom att ingå avtal kunna enas om ömsesidiga åtaganden att producera, leverera och köpa förutbestämda mängder av vissa bränslen. Sådant ingående av avtal skulle kunna innebära att bränsleleverantörerna blir skyldiga att ersätta företaget för betalningen av straffavgifter i de fall då bränsle inte tillhandahållits företaget som avtalat. |
| --- | --- |

(63)

Företaget bör förbli ansvarigt för att uppfylla övervaknings- och rapporteringsskyldigheterna enligt denna förordning och för att betala FuelEU-straffavgifter, i linje med principen att förorenaren betalar och för att främja användningen av renare bränslen, men den enhet som ansvarar för att köpa bränslet eller fatta operativa beslut som påverkar växthusgasintensiteten i fartygets energianvändning kan genom avtal med företaget, i händelse av bristande efterlevnad, bli skyldig att ersätta eller på annat sätt kompensera företaget för kostnaden för de FuelEU-straffavgifter som driften av fartyget resulterar i. Det företaget bör, på grundval av avtal, ha möjlighet att begära att kontrollören ska beräkna beloppet för de FuelEU-straffavgifter som motsvarar den andra enhetens drift av fartyget under rapporteringsperioden. Med driften av fartyget bör i det sammanhanget avses fastställandet av fartygets last, rutt och hastighet. På motsvarande sätt bör företaget förbli ansvarigt för att uppfylla övervaknings- och rapporteringsskyldigheterna enligt denna förordning och för att betala FuelEU-straffavgifterna, men företag och bränsleleverantörer bör genom att ingå avtal kunna enas om ömsesidiga åtaganden att producera, leverera och köpa förutbestämda mängder av vissa bränslen. Sådant ingående av avtal skulle kunna innebära att bränsleleverantörerna blir skyldiga att ersätta företaget för betalningen av straffavgifter i de fall då bränsle inte tillhandahållits företaget som avtalat.

| (64) | Kontroll av efterlevnaden av skyldigheterna i denna förordning bör baseras på befintliga instrument, inbegripet de som har inrättats genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/16/EG (18) och 2009/21/EG (19). Dessutom bör medlemsstaterna fastställa regler om sanktioner för överträdelser av denna förordning. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och avskräckande. För att undvika onödig eller dubbel bestraffning av samma överträdelser bör sådana sanktioner inte överlappa de FuelEU-straffavgifter som tillämpas i händelse av att ett fartyg brister i efterlevnaden eller gör regelvidriga hamnanlöp. Det dokument som bekräftar fartygets efterlevnad av kraven i denna förordning bör läggas till i den förteckning över certifikat och dokument som avses i bilaga IV till direktiv 2009/16/EG. |
| --- | --- |

(64)

Kontroll av efterlevnaden av skyldigheterna i denna förordning bör baseras på befintliga instrument, inbegripet de som har inrättats genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/16/EG (18) och 2009/21/EG (19). Dessutom bör medlemsstaterna fastställa regler om sanktioner för överträdelser av denna förordning. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och avskräckande. För att undvika onödig eller dubbel bestraffning av samma överträdelser bör sådana sanktioner inte överlappa de FuelEU-straffavgifter som tillämpas i händelse av att ett fartyg brister i efterlevnaden eller gör regelvidriga hamnanlöp. Det dokument som bekräftar fartygets efterlevnad av kraven i denna förordning bör läggas till i den förteckning över certifikat och dokument som avses i bilaga IV till direktiv 2009/16/EG.

| (65) | För att minska den administrativa bördan för företagen bör för varje företag endast en medlemsstat ansvara för kontrollen av efterlevnaden av denna förordning. De relevanta bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG (20) bör tillämpas för att fastställa en administrerande stat för varje företag. Den administrerande staten bör tillåtas att göra ytterligare kontroller av ett visst fartygs efterlevnad av denna förordning för de två föregående rapporteringsperioderna och bör också säkerställa att FuelEU-straffavgifterna betalas i tid. |
| --- | --- |

(65)

För att minska den administrativa bördan för företagen bör för varje företag endast en medlemsstat ansvara för kontrollen av efterlevnaden av denna förordning. De relevanta bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG (20) bör tillämpas för att fastställa en administrerande stat för varje företag. Den administrerande staten bör tillåtas att göra ytterligare kontroller av ett visst fartygs efterlevnad av denna förordning för de två föregående rapporteringsperioderna och bör också säkerställa att FuelEU-straffavgifterna betalas i tid.

| (66) | Med tanke på de konsekvenser som de åtgärder som kontrollörerna vidtar enligt denna förordning kan få för de berörda företagen, särskilt när det gäller fastställande av regelvidriga hamnanlöp, beräkning av FuelEU-straffavgifterna och nekande att utfärda ett FuelEU-dokument om överensstämmelse, bör dessa företag ha rätt att ansöka om prövning av sådana åtgärder hos den behöriga myndigheten i den medlemsstat där kontrollören har ackrediterats. Mot bakgrund av rätten till ett effektivt rättsmedel, som fastställs i artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, bör beslut som fattas av de behöriga myndigheterna enligt denna förordning kunna bli föremål för prövning av domstol i den behöriga myndighetens medlemsstat i enlighet med dess nationella rätt. |
| --- | --- |

(66)

Med tanke på de konsekvenser som de åtgärder som kontrollörerna vidtar enligt denna förordning kan få för de berörda företagen, särskilt när det gäller fastställande av regelvidriga hamnanlöp, beräkning av FuelEU-straffavgifterna och nekande att utfärda ett FuelEU-dokument om överensstämmelse, bör dessa företag ha rätt att ansöka om prövning av sådana åtgärder hos den behöriga myndigheten i den medlemsstat där kontrollören har ackrediterats. Mot bakgrund av rätten till ett effektivt rättsmedel, som fastställs i artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, bör beslut som fattas av de behöriga myndigheterna enligt denna förordning kunna bli föremål för prövning av domstol i den behöriga myndighetens medlemsstat i enlighet med dess nationella rätt.

| (67) | I syfte att upprätthålla lika villkor genom en effektiv tillämpning av denna förordning bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på ändring av förteckningen över emissionsfaktorer källa till kölvatten (well-to-wake), information om delmålet för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung, ändring av den befintliga tabellen som anges i bilaga III genom att lägga till annan utsläppsfri teknik, fastställande av ytterligare metoder och kriterier för ackreditering av kontrollörer, anpassning av en faktor för FuelEU-straffavgiften på grundval av utvecklingen av energikostnaderna och ändring av det numeriska faktorbeloppet för FuelEU-straffavgiften, på grundval av en indexering av den genomsnittliga elkostnaden i unionen. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (21). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. |
| --- | --- |

(67)

I syfte att upprätthålla lika villkor genom en effektiv tillämpning av denna förordning bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på ändring av förteckningen över emissionsfaktorer källa till kölvatten (well-to-wake), information om delmålet för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung, ändring av den befintliga tabellen som anges i bilaga III genom att lägga till annan utsläppsfri teknik, fastställande av ytterligare metoder och kriterier för ackreditering av kontrollörer, anpassning av en faktor för FuelEU-straffavgiften på grundval av utvecklingen av energikostnaderna och ändring av det numeriska faktorbeloppet för FuelEU-straffavgiften, på grundval av en indexering av den genomsnittliga elkostnaden i unionen. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (21). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter.

| (68) | För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (22). Kommissionen bör beakta möjligheten att återanvända information och uppgifter som samlats in i enlighet med förordning (EU) 2015/757 när den genom genomförandeakter fastställer förteckningen över de angränsande containeromlastningshamnar som inte omfattas av definitionen av anlöpshamnar, kriterierna för bedömning av produktionskapaciteten för och tillgången till förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung för sjötransportsektorn och metoden för beräkning av faktorn för prisskillnaden mellan förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung och fossila bränslen, specifikationen av regler för tillämpningen av delmål för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung, om sådana regler är tillämpliga, de detaljerade kriterierna för godkännande av tekniken och det sätt på vilket den används för att betraktas som utsläppsfri teknik, informationen från fartyg som avser att ansluta sig till landströmsförsörjning i hamnar och förfarandet för att tillhandahålla sådan information, mallarna för standardiserade övervakningsplaner, inbegripet tekniska regler för en enhetlig tillämpning av dessa, förteckningen över internationella standarder och certifieringsreferenser för demonstration av faktiska emissionsfaktorer tank till kölvatten, ytterligare specifikationer av de regler för verifieringsverksamhet som avses i denna förordning, regler för tillträdesrättigheter till och funktionella och tekniska specifikationer för FuelEU-databasen och modeller för FuelEU-dokumentet om överensstämmelse. |
| --- | --- |

(68)

För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (22). Kommissionen bör beakta möjligheten att återanvända information och uppgifter som samlats in i enlighet med förordning (EU) 2015/757 när den genom genomförandeakter fastställer förteckningen över de angränsande containeromlastningshamnar som inte omfattas av definitionen av anlöpshamnar, kriterierna för bedömning av produktionskapaciteten för och tillgången till förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung för sjötransportsektorn och metoden för beräkning av faktorn för prisskillnaden mellan förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung och fossila bränslen, specifikationen av regler för tillämpningen av delmål för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung, om sådana regler är tillämpliga, de detaljerade kriterierna för godkännande av tekniken och det sätt på vilket den används för att betraktas som utsläppsfri teknik, informationen från fartyg som avser att ansluta sig till landströmsförsörjning i hamnar och förfarandet för att tillhandahålla sådan information, mallarna för standardiserade övervakningsplaner, inbegripet tekniska regler för en enhetlig tillämpning av dessa, förteckningen över internationella standarder och certifieringsreferenser för demonstration av faktiska emissionsfaktorer tank till kölvatten, ytterligare specifikationer av de regler för verifieringsverksamhet som avses i denna förordning, regler för tillträdesrättigheter till och funktionella och tekniska specifikationer för FuelEU-databasen och modeller för FuelEU-dokumentet om överensstämmelse.

| (69) | Med tanke på sjötransportsektorns internationella dimension är ett globalt tillvägagångssätt för att begränsa växthusgasintensiteten för ett fartygs energianvändning att föredra eftersom ett sådant tillvägagångssätt skulle vara avsevärt effektivare på grund av sitt bredare tillämpningsområde. I syfte att underlätta utarbetandet av internationella regler inom IMO bör kommissionen därför dela relevant information om genomförandet av denna förordning med IMO och andra relevanta internationella organ, och relevanta handlingar bör lämnas till IMO, så att unionen kan fortsätta sina insatser för att främja ambitiösa mål för minskningar av koldioxidutsläppen inom sjöfarten på internationell nivå. Om en överenskommelse om en global strategi nås i frågor av betydelse för denna förordning bör kommissionen se över denna förordning i syfte att vid behov anpassa den till de internationella reglerna. |
| --- | --- |

(69)

Med tanke på sjötransportsektorns internationella dimension är ett globalt tillvägagångssätt för att begränsa växthusgasintensiteten för ett fartygs energianvändning att föredra eftersom ett sådant tillvägagångssätt skulle vara avsevärt effektivare på grund av sitt bredare tillämpningsområde. I syfte att underlätta utarbetandet av internationella regler inom IMO bör kommissionen därför dela relevant information om genomförandet av denna förordning med IMO och andra relevanta internationella organ, och relevanta handlingar bör lämnas till IMO, så att unionen kan fortsätta sina insatser för att främja ambitiösa mål för minskningar av koldioxidutsläppen inom sjöfarten på internationell nivå. Om en överenskommelse om en global strategi nås i frågor av betydelse för denna förordning bör kommissionen se över denna förordning i syfte att vid behov anpassa den till de internationella reglerna.

| (70) | Kommissionen bör säkerställa genomförandet och tillgången till verktyg för samarbete och utbyte av bästa praxis för sjötransportsektorn enligt definitionerna i kommissionens arbetsdokument med titeln Riktlinjer för bättre lagstiftning. |
| --- | --- |

(70)

Kommissionen bör säkerställa genomförandet och tillgången till verktyg för samarbete och utbyte av bästa praxis för sjötransportsektorn enligt definitionerna i kommissionens arbetsdokument med titeln Riktlinjer för bättre lagstiftning.

| (71) | Med tanke på att denna förordning kommer att leda till ytterligare anpassningskostnader och administrativa kostnader, bör den totala regelbördan för sjötransportsektorn noga övervakas. Kommissionen bör därför för Europaparlamentet och rådet lägga fram en rapport med en utvärdering av hur denna förordning fungerar. I den rapporten bör kommissionen bedöma i vilken utsträckning målen i denna förordning har uppfyllts, och i vilken utsträckning den har påverkat konkurrenskraften inom sektorn. Den rapporten bör också omfatta samspelet mellan denna förordning och andra relevanta unionsrättsakter och eventuella insatser och åtgärder som har vidtagits eller skulle kunna vidtas för att minska det totala kostnadstrycket på sjötransportsektorn. |
| --- | --- |

(71)

Med tanke på att denna förordning kommer att leda till ytterligare anpassningskostnader och administrativa kostnader, bör den totala regelbördan för sjötransportsektorn noga övervakas. Kommissionen bör därför för Europaparlamentet och rådet lägga fram en rapport med en utvärdering av hur denna förordning fungerar. I den rapporten bör kommissionen bedöma i vilken utsträckning målen i denna förordning har uppfyllts, och i vilken utsträckning den har påverkat konkurrenskraften inom sektorn. Den rapporten bör också omfatta samspelet mellan denna förordning och andra relevanta unionsrättsakter och eventuella insatser och åtgärder som har vidtagits eller skulle kunna vidtas för att minska det totala kostnadstrycket på sjötransportsektorn.

| (72) | Eftersom målet med denna förordning, nämligen användningen av förnybara och koldioxidsnåla bränslen och ersättande energikällor av fartyg som ankommer till, uppehåller sig i eller avgår från hamnar inom en medlemsstats jurisdiktion i hela unionen inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan att riskera att skapa hinder för den inre marknaden och snedvridning av konkurrensen mellan hamnar och mellan sjötransportoperatörer, utan snarare, på grund av dess omfattning och verkningar, kan uppnås bättre genom att man på unionsnivå inför enhetliga regler som skapar ekonomiska incitament för sjöfartsoperatörer så att de obehindrat kan fortsätta sin verksamhet samtidigt som de uppfyller kraven på användning av förnybara och koldioxidsnåla bränslen, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(72)

Eftersom målet med denna förordning, nämligen användningen av förnybara och koldioxidsnåla bränslen och ersättande energikällor av fartyg som ankommer till, uppehåller sig i eller avgår från hamnar inom en medlemsstats jurisdiktion i hela unionen inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan att riskera att skapa hinder för den inre marknaden och snedvridning av konkurrensen mellan hamnar och mellan sjötransportoperatörer, utan snarare, på grund av dess omfattning och verkningar, kan uppnås bättre genom att man på unionsnivå inför enhetliga regler som skapar ekonomiska incitament för sjöfartsoperatörer så att de obehindrat kan fortsätta sin verksamhet samtidigt som de uppfyller kraven på användning av förnybara och koldioxidsnåla bränslen, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Kapitel I

Allmänna bestämmelser

Artikel 1

Innehåll och mål

I denna förordning fastställs enhetliga regler för

| a) | ett gränsvärde för växthusgasintensiteten i energi som används ombord av ett fartyg som ankommer till, uppehåller sig i eller avgår från hamnar inom en medlemsstats jurisdiktion, och |
| --- | --- |

a)

ett gränsvärde för växthusgasintensiteten i energi som används ombord av ett fartyg som ankommer till, uppehåller sig i eller avgår från hamnar inom en medlemsstats jurisdiktion, och

| b) | en skyldighet att använda landströmsförsörjning eller utsläppsfri teknik i hamnar inom en medlemsstats jurisdiktion. |
| --- | --- |

b)

en skyldighet att använda landströmsförsörjning eller utsläppsfri teknik i hamnar inom en medlemsstats jurisdiktion.

Målet är att öka en konsekvent användning av förnybara och koldioxidsnåla bränslen och ersättande energikällor vid sjötransporter i hela unionen, i linje med målet att uppnå unionsomfattande klimatneutralitet senast 2050, samtidigt som man säkerställer att sjötransporterna fungerar smidigt, skapar rättslig säkerhet för användningen av förnybara och koldioxidsnåla bränslen och hållbar teknik och undviker snedvridningar på den inre marknaden.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1.   Denna förordning ska tillämpas på alla fartyg med en bruttodräktighet över 5 000 som används för att transportera passagerare eller gods för kommersiella ändamål, oberoende av flagg, när det gäller följande:

| a) | Den energi som används under vistelsen i en anlöpshamn inom en medlemsstats jurisdiktion. |
| --- | --- |

a)

Den energi som används under vistelsen i en anlöpshamn inom en medlemsstats jurisdiktion.

| b) | All den energi som används under resor från en anlöpshamn inom en medlemsstats jurisdiktion till en anlöpshamn inom en medlemsstats jurisdiktion. |
| --- | --- |

b)

All den energi som används under resor från en anlöpshamn inom en medlemsstats jurisdiktion till en anlöpshamn inom en medlemsstats jurisdiktion.

| c) | Trots vad som sägs i led b, hälften av den energi som används under resor som ankommer till eller avgår från en anlöpshamn i ett yttersta randområde inom en medlemsstats jurisdiktion. |
| --- | --- |

c)

Trots vad som sägs i led b, hälften av den energi som används under resor som ankommer till eller avgår från en anlöpshamn i ett yttersta randområde inom en medlemsstats jurisdiktion.

| d) | Hälften av den energi som används under resor som ankommer till eller avgår från en anlöpshamn inom en medlemsstats jurisdiktion, om den föregående anlöpshamnen eller den följande anlöpshamnen ligger inom ett tredjelands jurisdiktion. |
| --- | --- |

d)

Hälften av den energi som används under resor som ankommer till eller avgår från en anlöpshamn inom en medlemsstats jurisdiktion, om den föregående anlöpshamnen eller den följande anlöpshamnen ligger inom ett tredjelands jurisdiktion.

2.   Senast den 31 december 2025 ska kommissionen anta genomförandeakter för att fastställa en förteckning över angränsande containeromlastningshamnar. Kommissionen ska uppdatera förteckningen senast den 31 december vartannat år därefter.

De genomförandeakter som avses i första stycket ska förteckna en hamn som en angränsande containeromlastningshamn om andelen omlastning av containrar, mätt i tjugofotsenheter, överstiger 65 % av den totala containertrafiken i den hamnen under den senaste tolvmånadersperiod för vilken relevanta uppgifter finns tillgängliga och om hamnen är belägen utanför unionen men mindre än 300 nautiska mil från en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion.

Vid tillämpningen av dessa genomförandeakter ska containrar betraktas som omlastade när de lossas från ett fartyg till en hamn enbart i syfte att lastas på ett annat fartyg.

Den förteckning över angränsande containeromlastningshamnar som upprättas av kommissionen ska inte omfatta hamnar i ett tredjeland för vilka det berörda tredjelandet i praktiken tillämpar åtgärder som är likvärdiga med denna förordning.

De genomförandeakter som avses i första stycket ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 29.3.

3.   Medlemsstaterna får från tillämpningen av punkt 1 a och b undanta särskilda rutter och hamnar i fråga om den energi som används under resor som görs av andra passagerarfartyg än kryssningsfartyg mellan en anlöpshamn inom en medlemsstats jurisdiktion och en anlöpshamn inom samma medlemsstats jurisdiktion på en ö med färre än 200 000 fast bosatta, och i fråga om den energi som används under fartygens vistelse i en anlöpshamn på den ön. Inga sådana undantag ska gälla efter den 31 december 2029. Innan dessa undantag träder i kraft ska medlemsstaterna anmäla dem till kommissionen. Kommissionen ska offentliggöra undantagen i Europeiska unionens officiella tidning.

4.   Medlemsstaterna får från tillämpningen av punkt 1 a och c undanta särskilda rutter och hamnar i fråga om den energi som används av fartyg under resor mellan en anlöpshamn i ett yttersta randområde och en annan anlöpshamn i ett yttersta randområde, och i fråga om den energi som används under fartygens vistelse i anlöpshamnarna i dessa yttersta randområden. Inga sådana undantag ska gälla efter den 31 december 2029. Innan dessa undantag träder i kraft ska medlemsstaterna anmäla dem till kommissionen. Kommissionen ska offentliggöra undantagen i Europeiska unionens officiella tidning.

5.   Medlemsstater som inte delar en landgräns med någon annan medlemsstat får från tillämpningen av punkt 1 undanta passagerarfartyg som gör gränsöverskridande resor inom ramen för allmän trafikplikt eller avtal om allmän trafik till anlöpshamnar i andra medlemsstater. Inga sådana undantag ska gälla efter den 31 december 2029.Innan dessa undantag träder i kraft ska medlemsstaterna anmäla dem till kommissionen. Kommissionen ska offentliggöra undantagen i Europeiska unionens officiella tidning.

6.   Medlemsstaterna får från tillämpningen av punkt 1 undanta passagerarfartyg som tillhandahåller sjötransporttjänster i den mening som avses i förordning (EEG) nr 3577/92 inom ramen för allmän trafikplikt eller avtal om allmän trafik och som är i drift före den 12 oktober 2023 [den dag då denna förordning träder i kraft] på de särskilda rutterna mellan deras anlöpshamnar på fastlandet och anlöpshamnar inom deras jurisdiktion belägna på en ö eller städerna Ceuta och Melilla. Inga sådana undantag ska gälla efter den 31 december 2029. Innan dessa undantag träder i kraft ska medlemsstaterna anmäla dem till kommissionen. Kommissionen ska offentliggöra undantagen i Europeiska unionens officiella tidning.

Vid tillämpningen av denna punkt ska städerna Ceuta och Melilla betraktas som anlöpshamnar belägna på en ö.

7.   Denna förordning är inte tillämplig på örlogsfartyg, stödfartyg, fiskefångstfartyg, fiskberedningsfartyg, primitivt konstruerade träfartyg, fartyg som inte har mekanisk framdrivning, eller fartyg som ägs eller drivs av en stat och som enbart används för icke-kommersiella ändamål.

Artikel 3

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

| 1. | växthusgasutsläpp: utsläpp av koldioxid (CO2), metan (CH4) och dikväveoxid (N2O) i atmosfären. |
| --- | --- |

1.

växthusgasutsläpp: utsläpp av koldioxid (CO2), metan (CH4) och dikväveoxid (N2O) i atmosfären.

växthusgasutsläpp

2

4

2

| 2. | biodrivmedel: biodrivmedel enligt definitionen i artikel 2.33 i direktiv (EU) 2018/2001. |
| --- | --- |

2.

biodrivmedel: biodrivmedel enligt definitionen i artikel 2.33 i direktiv (EU) 2018/2001.

biodrivmedel

| 3. | biogas: biogas enligt definitionen i artikel 2.28 i direktiv (EU) 2018/2001. |
| --- | --- |

3.

biogas: biogas enligt definitionen i artikel 2.28 i direktiv (EU) 2018/2001.

biogas

| 4. | återvunna kolbaserade bränslen: återvunna kolbaserade bränslen enligt definitionen i artikel 2.35 i direktiv (EU) 2018/2001. |
| --- | --- |

4.

återvunna kolbaserade bränslen: återvunna kolbaserade bränslen enligt definitionen i artikel 2.35 i direktiv (EU) 2018/2001.

återvunna kolbaserade bränslen

| 5. | förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung: förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung enligt definitionen i artikel 2.36 i direktiv (EU) 2018/2001. |
| --- | --- |

5.

förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung: förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung enligt definitionen i artikel 2.36 i direktiv (EU) 2018/2001.

förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung

| 6. | livsmedels- och fodergrödor: livsmedels- och fodergrödor enligt definitionen i artikel 2.40 i direktiv (EU) 2018/2001. |
| --- | --- |

6.

livsmedels- och fodergrödor: livsmedels- och fodergrödor enligt definitionen i artikel 2.40 i direktiv (EU) 2018/2001.

livsmedels- och fodergrödor

| 7. | utsläppsfri teknik: teknik som, när den används för att tillhandahålla energi, inte leder till att fartyg släpper ut följande växthusgaser och luftföroreningar i atmosfären: koldioxid (CO2), metan (CH4), dikväveoxid (N2O), svaveloxid (SOx), kväveoxid (NOx) och partiklar (PM). |
| --- | --- |

7.

utsläppsfri teknik: teknik som, när den används för att tillhandahålla energi, inte leder till att fartyg släpper ut följande växthusgaser och luftföroreningar i atmosfären: koldioxid (CO2), metan (CH4), dikväveoxid (N2O), svaveloxid (SOx), kväveoxid (NOx) och partiklar (PM).

utsläppsfri teknik

2

4

2

x

x

| 8. | ersättande energikällor: förnybar energi som produceras ombord eller el som levereras genom landströmsförsörjning. |
| --- | --- |

8.

ersättande energikällor: förnybar energi som produceras ombord eller el som levereras genom landströmsförsörjning.

ersättande energikällor

| 9. | vindassisterad framdrivning: framdrivning, helt eller delvis, med hjälp av vindenergi av ett fartyg som utnyttjar vindassisterade framdrivningssystem, t.ex. rotorsegel, drakar, hårda eller stela segel, mjuka segel, sugvingar eller turbiner. |
| --- | --- |

9.

vindassisterad framdrivning: framdrivning, helt eller delvis, med hjälp av vindenergi av ett fartyg som utnyttjar vindassisterade framdrivningssystem, t.ex. rotorsegel, drakar, hårda eller stela segel, mjuka segel, sugvingar eller turbiner.

vindassisterad framdrivning

| 10. | anlöpshamn: en hamn där fartyg lägger till för att lasta eller lossa gods eller där passagerare kan gå ombord eller lämna fartyget med undantag för uppehåll enbart för att tanka, fylla på varor, avlösa personal, angöra en torrdocka eller reparera fartyget, dess utrustning eller bådadera, uppehåll i hamn för att fartyget behöver assistans eller befinner sig i en nödsituation, omlastning mellan fartyg utanför hamnen, uppehåll endast för att ta skydd från dåligt väder eller för att detta krävs på grund av sök- och räddningsinsatser och uppehåll av containerfartyg i en angränsande containeromlastningshamn som förtecknas i den genomförandeakt som antagits i enlighet med artikel 2.2. |
| --- | --- |

10.

anlöpshamn: en hamn där fartyg lägger till för att lasta eller lossa gods eller där passagerare kan gå ombord eller lämna fartyget med undantag för uppehåll enbart för att tanka, fylla på varor, avlösa personal, angöra en torrdocka eller reparera fartyget, dess utrustning eller bådadera, uppehåll i hamn för att fartyget behöver assistans eller befinner sig i en nödsituation, omlastning mellan fartyg utanför hamnen, uppehåll endast för att ta skydd från dåligt väder eller för att detta krävs på grund av sök- och räddningsinsatser och uppehåll av containerfartyg i en angränsande containeromlastningshamn som förtecknas i den genomförandeakt som antagits i enlighet med artikel 2.2.

anlöpshamn

| 11. | resa: resa enligt definitionen i artikel 3 c i förordning (EU) 2015/757. |
| --- | --- |

11.

resa: resa enligt definitionen i artikel 3 c i förordning (EU) 2015/757.

resa

| 12. | yttersta randområde: ett område som avses i artikel 349 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

12.

yttersta randområde: ett område som avses i artikel 349 i EUF-fördraget.

yttersta randområde

| 13. | företag: fartygsägaren eller någon annan organisation eller person, såsom den driftsansvarige eller den som hyr fartyget utan besättning, som har övertagit fartygsägarens ansvar för fartygets drift och har gått med på att överta alla skyldigheter och allt ansvar som följer av de internationella organisationsreglerna för säker drift av fartyg och för förhindrande av förorening. |
| --- | --- |

13.

företag: fartygsägaren eller någon annan organisation eller person, såsom den driftsansvarige eller den som hyr fartyget utan besättning, som har övertagit fartygsägarens ansvar för fartygets drift och har gått med på att överta alla skyldigheter och allt ansvar som följer av de internationella organisationsreglerna för säker drift av fartyg och för förhindrande av förorening.

företag

| 14. | bruttodräktighet: bruttodräktighet enligt definitionen i artikel 3 e i förordning (EU) 2015/757. |
| --- | --- |

14.

bruttodräktighet: bruttodräktighet enligt definitionen i artikel 3 e i förordning (EU) 2015/757.

bruttodräktighet

| 15. | fartyg i hamn: fartyg i hamn enligt definitionen i artikel 3 n i förordning (EU) 2015/757. |
| --- | --- |

15.

fartyg i hamn: fartyg i hamn enligt definitionen i artikel 3 n i förordning (EU) 2015/757.

fartyg i hamn

| 16. | fartyg som ligger för ankar: fartyg i hamn som inte är förtöjt vid kajen. |
| --- | --- |

16.

fartyg som ligger för ankar: fartyg i hamn som inte är förtöjt vid kajen.

fartyg som ligger för ankar

| 17. | energianvändning ombord: den energimängd, uttryckt i megajoule (MJ), som ett fartyg använder för framdrivning och för användning av utrustning ombord, till sjöss eller i hamn. |
| --- | --- |

17.

energianvändning ombord: den energimängd, uttryckt i megajoule (MJ), som ett fartyg använder för framdrivning och för användning av utrustning ombord, till sjöss eller i hamn.

energianvändning ombord

| 18. | källa till kölvatten (well-to-wake): utsläppsberäkningsmetod som tar hänsyn till växthusgaspåverkan från energins produktion, transport, distribution och användning ombord, inbegripet under förbränning. |
| --- | --- |

18.

källa till kölvatten (well-to-wake): utsläppsberäkningsmetod som tar hänsyn till växthusgaspåverkan från energins produktion, transport, distribution och användning ombord, inbegripet under förbränning.

källa till kölvatten (well-to-wake)

| 19. | växthusgasintensitet för energianvändning ombord: mängden växthusgasutsläpp, uttryckt i gram koldioxidekvivalenter, fastställd källa till kölvatten (well-to-wake), per MJ energi som används ombord. |
| --- | --- |

19.

växthusgasintensitet för energianvändning ombord: mängden växthusgasutsläpp, uttryckt i gram koldioxidekvivalenter, fastställd källa till kölvatten (well-to-wake), per MJ energi som används ombord.

växthusgasintensitet för energianvändning ombord

| 20. | emissionsfaktor: en växthusgas genomsnittliga utsläppstal i förhållande till aktivitetsdata för bränsle-/materialflöde, givet en fullständig oxidation vid förbränning och en fullständig omvandling vid alla andra kemiska reaktioner. |
| --- | --- |

20.

emissionsfaktor: en växthusgas genomsnittliga utsläppstal i förhållande till aktivitetsdata för bränsle-/materialflöde, givet en fullständig oxidation vid förbränning och en fullständig omvandling vid alla andra kemiska reaktioner.

emissionsfaktor

| 21. | isklass: den beteckning som ett fartyg har tilldelats av flaggstatens behöriga nationella myndigheter eller en organisation som är erkänd av den staten, och som visar att fartyget har konstruerats för att framföras genom havsis. |
| --- | --- |

21.

isklass: den beteckning som ett fartyg har tilldelats av flaggstatens behöriga nationella myndigheter eller en organisation som är erkänd av den staten, och som visar att fartyget har konstruerats för att framföras genom havsis.

isklass

| 22. | isgräns: gränsen vid en given tid mellan öppet hav och havsis av något slag, antingen fast is eller drivis, enligt punkt 4.4.8 i Meteorologiska världsorganisationens nomenklatur för havsis från mars 2014. |
| --- | --- |

22.

isgräns: gränsen vid en given tid mellan öppet hav och havsis av något slag, antingen fast is eller drivis, enligt punkt 4.4.8 i Meteorologiska världsorganisationens nomenklatur för havsis från mars 2014.

isgräns

| 23. | sjöfart i isförhållanden: framförande av ett isklassat fartyg i ett havsområde innanför isgränsen. |
| --- | --- |

23.

sjöfart i isförhållanden: framförande av ett isklassat fartyg i ett havsområde innanför isgränsen.

sjöfart i isförhållanden

| 24. | landströmsförsörjning: system för strömförsörjning av fartyg i hamn, med låg- eller högspänning, växelström eller likström, inbegripet installationer på fartyg och i hamnen, när matningen sker direkt till fartygets huvudeltavla för strömförsörjning av boendeutrymmen och. servicearbeten eller laddning av sekundärbatterier. |
| --- | --- |

24.

landströmsförsörjning: system för strömförsörjning av fartyg i hamn, med låg- eller högspänning, växelström eller likström, inbegripet installationer på fartyg och i hamnen, när matningen sker direkt till fartygets huvudeltavla för strömförsörjning av boendeutrymmen och. servicearbeten eller laddning av sekundärbatterier.

landströmsförsörjning

| 25. | elbehov i hamn: behov av el på ett fartyg i hamn för att kunna tillgodose allt energibehov på grundval av el ombord. |
| --- | --- |

25.

elbehov i hamn: behov av el på ett fartyg i hamn för att kunna tillgodose allt energibehov på grundval av el ombord.

elbehov i hamn

| 26. | fastställt totalt elbehov för fartyg i hamn: det högsta värdet, uttryckt i kilowatt, av ett fartygs totala elbehov i hamn, inklusive för boendeutrymmen och för lasthantering. |
| --- | --- |

26.

fastställt totalt elbehov för fartyg i hamn: det högsta värdet, uttryckt i kilowatt, av ett fartygs totala elbehov i hamn, inklusive för boendeutrymmen och för lasthantering.

fastställt totalt elbehov för fartyg i hamn

| 27. | kontrollör: en rättslig enhet som utför verifieringsverksamhet och är ackrediterad av ett nationellt ackrediteringsorgan i enlighet med förordning (EG) nr 765/2008 och den här förordningen. |
| --- | --- |

27.

kontrollör: en rättslig enhet som utför verifieringsverksamhet och är ackrediterad av ett nationellt ackrediteringsorgan i enlighet med förordning (EG) nr 765/2008 och den här förordningen.

kontrollör

| 28. | FuelEU-dokument om överensstämmelse: ett fartygsspecifikt dokument, utfärdat till ett företag av en kontrollör, vilket bekräftar att fartyget i fråga har uppfyllt kraven i denna förordning under en viss rapporteringsperiod. |
| --- | --- |

28.

FuelEU-dokument om överensstämmelse: ett fartygsspecifikt dokument, utfärdat till ett företag av en kontrollör, vilket bekräftar att fartyget i fråga har uppfyllt kraven i denna förordning under en viss rapporteringsperiod.

FuelEU-dokument om överensstämmelse

| 29. | passagerarfartyg: ett passagerarfartyg enligt definitionen i artikel 2 i) i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/802 (23). |
| --- | --- |

29.

passagerarfartyg: ett passagerarfartyg enligt definitionen i artikel 2 i) i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/802 (23).

passagerarfartyg

23

| 30. | kryssningsfartyg: ett passagerarfartyg som saknar lastdäck och som är konstruerat uteslutande för kommersiell transport av passagerare med nattlogi på en sjöresa. |
| --- | --- |

30.

kryssningsfartyg: ett passagerarfartyg som saknar lastdäck och som är konstruerat uteslutande för kommersiell transport av passagerare med nattlogi på en sjöresa.

kryssningsfartyg

| 31. | containerfartyg: ett fartyg som uteslutande är avsett för transport av containrar i lastrum och på däck. |
| --- | --- |

31.

containerfartyg: ett fartyg som uteslutande är avsett för transport av containrar i lastrum och på däck.

containerfartyg

| 32. | regelvidrigt hamnanlöp: ett hamnanlöp under vilket fartyget inte uppfyller kraven i artikel 6.1, och på vilket inget av de undantag som anges i artikel 6.5 är tillämpligt. |
| --- | --- |

32.

regelvidrigt hamnanlöp: ett hamnanlöp under vilket fartyget inte uppfyller kraven i artikel 6.1, och på vilket inget av de undantag som anges i artikel 6.5 är tillämpligt.

regelvidrigt hamnanlöp

| 33. | minst gynnsamma produktionskedja: den mest koldioxidintensiva produktionskedja som används för ett visst bränsle. |
| --- | --- |

33.

minst gynnsamma produktionskedja: den mest koldioxidintensiva produktionskedja som används för ett visst bränsle.

minst gynnsamma produktionskedja

| 34. | koldioxidekvivalent: ett mått som används för att beräkna utsläppen av koldioxid, metan och dikväveoxid utifrån deras potential till global uppvärmning genom att en viss mängd metan och dikväveoxid omvandlas till den motsvarande mängden koldioxid med samma potential till global uppvärmning. |
| --- | --- |

34.

koldioxidekvivalent: ett mått som används för att beräkna utsläppen av koldioxid, metan och dikväveoxid utifrån deras potential till global uppvärmning genom att en viss mängd metan och dikväveoxid omvandlas till den motsvarande mängden koldioxid med samma potential till global uppvärmning.

koldioxidekvivalent

| 35. | överensstämmelsesaldo: ett mått på ett fartygs överensstämmelse med avseende på gränsvärdena för ett fartygs årliga genomsnittliga växthusgasintensitet för energianvändning ombord eller delmålet för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung, beräknat i enlighet med del A i bilaga IV. |
| --- | --- |

35.

överensstämmelsesaldo: ett mått på ett fartygs överensstämmelse med avseende på gränsvärdena för ett fartygs årliga genomsnittliga växthusgasintensitet för energianvändning ombord eller delmålet för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung, beräknat i enlighet med del A i bilaga IV.

överensstämmelsesaldo

| 36. | överensstämmelseöverskott: ett överensstämmelsesaldo med ett positivt värde. |
| --- | --- |

36.

överensstämmelseöverskott: ett överensstämmelsesaldo med ett positivt värde.

överensstämmelseöverskott

| 37. | överensstämmelseunderskott: ett överensstämmelsesaldo med ett negativt värde. |
| --- | --- |

37.

överensstämmelseunderskott: ett överensstämmelsesaldo med ett negativt värde.

överensstämmelseunderskott

| 38. | poolat överensstämmelsesaldo: summan av överensstämmelsesaldona för samtliga fartyg som ingår i poolen. |
| --- | --- |

38.

poolat överensstämmelsesaldo: summan av överensstämmelsesaldona för samtliga fartyg som ingår i poolen.

poolat överensstämmelsesaldo

| 39. | hamnledning: hamnledning enligt definitionen i artikel 2.5 i förordning (EU) 2017/352. |
| --- | --- |

39.

hamnledning: hamnledning enligt definitionen i artikel 2.5 i förordning (EU) 2017/352.

hamnledning

| 40. | administrerande stat: en medlemsstat enligt vad som fastställts genom tillämpning av artikel 3gf.1 i direktiv 2003/87/EG avseende ett företag i den mening som avses i denna förordning., utan att det påverkar valet av ansvariga behöriga myndigheter i den berörda medlemsstaten. |
| --- | --- |

40.

administrerande stat: en medlemsstat enligt vad som fastställts genom tillämpning av artikel 3gf.1 i direktiv 2003/87/EG avseende ett företag i den mening som avses i denna förordning., utan att det påverkar valet av ansvariga behöriga myndigheter i den berörda medlemsstaten.

administrerande stat

| 41. | rapporteringsperiod: perioden från och med den 1 januari till och med den 31 december det år under vilket den information som avses i denna förordning övervakas och registreras, där uppgifter för resor som börjar och slutar under två olika kalenderår redovisas under det berörda kalenderåret. |
| --- | --- |

41.

rapporteringsperiod: perioden från och med den 1 januari till och med den 31 december det år under vilket den information som avses i denna förordning övervakas och registreras, där uppgifter för resor som börjar och slutar under två olika kalenderår redovisas under det berörda kalenderåret.

rapporteringsperiod

| 42. | kontrollperiod: det kalenderår som följer direkt efter rapporteringsperioden. |
| --- | --- |

42.

kontrollperiod: det kalenderår som följer direkt efter rapporteringsperioden.

kontrollperiod

KAPITEL II

KRAV AVSEENDE FARTYGS ENERGIANVÄNDNING OMBORD

Artikel 4

Gränsvärde för växthusgasintensiteten från ett fartygs energianvändning ombord

1.   Den årliga genomsnittliga växthusgasintensiteten från ett fartygs energianvändning ombord under en rapporteringsperiod får inte överskrida det gränsvärde som anges i punkt 2.

2.   Det gränsvärde som avses i punkt 1 ska beräknas genom att referensvärdet på 91,16 gram koldioxidekvivalenter per MJ minskas med följande procentsats:

| — | 2 % från och med den 1 januari 2025. |
| --- | --- |

—

2 % från och med den 1 januari 2025.

| — | 6 % från och med den 1 januari 2030. |
| --- | --- |

—

6 % från och med den 1 januari 2030.

| — | 14,5 % från och med den 1 januari 2035. |
| --- | --- |

—

14,5 % från och med den 1 januari 2035.

| — | 31 % från och med den 1 januari 2040. |
| --- | --- |

—

31 % från och med den 1 januari 2040.

| — | 62 % från och med den 1 januari 2045. |
| --- | --- |

—

62 % från och med den 1 januari 2045.

| — | 80 % från och med den 1 januari 2050. |
| --- | --- |

—

80 % från och med den 1 januari 2050.

3.   Växthusgasintensiteten från ett fartygs energianvändning ombord ska beräknas som mängden växthusgasutsläpp per energienhet i enlighet med den metod som anges i bilaga I.

4.   Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 28 för att ändra bilaga II i syfte att inkludera emissionsfaktorer källa till kölvatten (well-to-wake) för nya energikällor eller anpassa befintliga emissionsfaktorer för att säkerställa överensstämmelse med framtida internationella standarder eller unionsrättsakter på energiområdet, i enlighet med bästa tillgängliga vetenskapliga och tekniska kunskap.

Artikel 5

Användning av förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung

1.   För beräkningen av växthusgasintensiteten för ett fartygs energianvändning ombord för perioden 1 januari 2025–31 december 2033 kan en multiplikator på 2 användas för att belöna fartyget för användning av förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung. Metoden för denna beräkning anges i bilaga I.

2.   Kommissionen ska, på grundval av de uppgifter som registrerats i den FuelEU-databas som avses i artikel 19 och senast 18 månader efter utgången av varje rapporteringsperiod, övervaka, beräkna och årligen offentliggöra andelen förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung i den energi som årligen används ombord av fartyg som omfattas av denna förordning.

3.   Om den andel förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung som avses i punkt 2 är mindre än 1 % för rapporteringsperioden 2031 ska ett delmål på 2 % gälla för sådana bränslen i ett fartygs årliga energianvändning ombord från och med den 1 januari 2034, om inte annat följer av punkt 5.

4.   Punkt 3 ska inte tillämpas om de övervakningsresultat enligt punkt 2 som är tillgängliga före den 1 januari 2033 visar att den andel som avses i punkt 2 överstiger 2 %.

5.   Om det, på grundval av den övervakningsverksamhet som avses i punkt 2 och efter kommissionens bedömning, finns belägg för otillräcklig produktionskapacitet för och tillgång till förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung för sjöfartssektorn, ojämn geografisk fördelning eller alltför höga priser på dessa bränslen, ska det delmål som anges i punkt 3 inte tillämpas.

6.   Kommissionen ska anta genomförandeakter som specificerar kriterierna för den bedömning som föreskrivs i punkt 5 och metoden för beräkning av faktorn för prisskillnaden mellan förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung och fossila bränslen som används i fält 14 i tabellen i del B i bilaga IV. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 29.3.

7.   Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 28 för att

| a) | komplettera punkt 5 i den här artikeln med ytterligare faktorer, |
| --- | --- |

a)

komplettera punkt 5 i den här artikeln med ytterligare faktorer,

| b) | informera om att det delmål som avses i punkt 3 i den här artikeln inte är tillämpligt, till följd av den övervakning som avses i punkt 2 i den här artikeln eller den bedömning som avses i punkt 5 i den här artikeln. |
| --- | --- |

b)

informera om att det delmål som avses i punkt 3 i den här artikeln inte är tillämpligt, till följd av den övervakning som avses i punkt 2 i den här artikeln eller den bedömning som avses i punkt 5 i den här artikeln.

8.   Om det delmål som avses i punkt 3 i denna artikel är tillämpligt ska kommissionen senast den 31 december 2033 anta genomförandeakter för att närmare specificera reglerna för tillämpningen av punkt 3 i denna artikel när det gäller

| a) | verifiering och beräkning enligt artikel 16, |
| --- | --- |

a)

verifiering och beräkning enligt artikel 16,

| b) | tillämpliga flexibilitetsmekanismer enligt artiklarna 20 och 21, |
| --- | --- |

b)

tillämpliga flexibilitetsmekanismer enligt artiklarna 20 och 21,

| c) | tillämpliga FuelEU-straffavgifter enligt artikel 23 och bilaga IV. |
| --- | --- |

c)

tillämpliga FuelEU-straffavgifter enligt artikel 23 och bilaga IV.

Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 29.3.

9.   Det delmål som avses i punkt 3 i denna artikel ska, i tillämpliga fall, inte tillämpas på ett fartyg som visar att samma andel av den årliga energianvändningen ombord uppnås med andra bränslen som ger likvärdiga minskningar av växthusgasutsläppen och är certifierade i enlighet med artikel 10 i denna förordning, med undantag för biodrivmedel som avses i del B i bilaga IX till direktiv (EU) 2018/2001.

10.   Denna artikel ska inte tillämpas på den andel av fartygens årliga energianvändning ombord som kommer från landströmsförsörjning.

Artikel 6

Ytterligare krav på utsläppsfri energi som används i hamn

1.   Från och med den 1 januari 2030 ska ett fartyg som är förtöjt vid kajen i en anlöpshamn som omfattas av artikel 9 i förordning (EU) 2023/1804 och som ligger inom en medlemsstats jurisdiktion ansluta till landströmförsörjning och använda den för hela sitt elbehov i hamn.

2.   Från och med den 1 januari 2035 ska ett fartyg som är förtöjt vid kajen i en anlöpshamn som inte omfattas av artikel 9 i förordning (EU) 2023/1804 och som ligger inom en medlemsstats jurisdiktion om kajen är utrustad med tillgänglig landströmförsörjning ansluta till denna och använda den för hela sitt elbehov i hamn.

3.   Från och med den 1 januari 2030 och till och med den 31 december 2034, och efter samråd med berörda parter, i förekommande fall inbegripet hamnledningen, får en medlemsstat besluta att ett fartyg som är förtöjt vid kajen i en anlöpshamn som ligger inom dess jurisdiktion och som inte omfattas av artikel 9 i förordning (EU) 2023/1804, eller i vissa delar av en sådan hamn, ska ansluta till landströmsförsörjning och använda den för hela sitt elbehov i hamn. Medlemsstaten ska anmäla sitt beslut om att införa ett sådant krav till kommissionen ett år före tillämpningen därav. Ett sådant beslut ska gälla från och med början på en rapporteringsperiod. Kommissionen ska offentliggöra informationen i Europeiska unionens officiella tidning och offentliggöra en uppdaterad förteckning över de berörda hamnarna. En sådan förteckning ska vara lättillgänglig.

4.   Punkterna 1, 2 och 3 ska tillämpas på

| a) | containerfartyg, |
| --- | --- |

a)

containerfartyg,

| b) | passagerarfartyg. |
| --- | --- |

b)

passagerarfartyg.

5.   Punkterna 1, 2 och 3 ska inte tillämpas på fartyg som

| a) | är förtöjda vid kajen mindre än två timmar, beräknat på grundval av ankomsttid och avgångstid som övervakas och registreras i enlighet med artikel 15, |
| --- | --- |

a)

är förtöjda vid kajen mindre än två timmar, beräknat på grundval av ankomsttid och avgångstid som övervakas och registreras i enlighet med artikel 15,

| b) | använder utsläppsfri teknik som uppfyller de allmänna kraven för sådan teknik enligt bilaga III och som förtecknas och specificeras i de delegerade akter och genomförandeakter som antagits i enlighet med punkterna 6 och 7 i denna artikel, för hela sitt elbehov i hamn när de är förtöjda vid kajen, |
| --- | --- |

b)

använder utsläppsfri teknik som uppfyller de allmänna kraven för sådan teknik enligt bilaga III och som förtecknas och specificeras i de delegerade akter och genomförandeakter som antagits i enlighet med punkterna 6 och 7 i denna artikel, för hela sitt elbehov i hamn när de är förtöjda vid kajen,

| c) | på grund av oförutsedda omständigheter utanför fartygets kontroll måste göra ett oplanerat hamnanlöp, som inte görs på systematisk basis, av säkerhetsskäl eller för att rädda människoliv till sjöss, andra än de som redan är undantagna enligt artikel 3.10, |
| --- | --- |

c)

på grund av oförutsedda omständigheter utanför fartygets kontroll måste göra ett oplanerat hamnanlöp, som inte görs på systematisk basis, av säkerhetsskäl eller för att rädda människoliv till sjöss, andra än de som redan är undantagna enligt artikel 3.10,

| d) | inte kan ansluta till landströmsförsörjning på grund av att det inte finns anslutningspunkter till landströmsförsörjning att tillgå i en hamn, |
| --- | --- |

d)

inte kan ansluta till landströmsförsörjning på grund av att det inte finns anslutningspunkter till landströmsförsörjning att tillgå i en hamn,

| e) | inte kan ansluta till landströmsförsörjning där elnätets stabilitet i undantagsfall är hotad på grund av otillräcklig tillgång till landström för att tillgodose fartygets elbehov i hamn, |
| --- | --- |

e)

inte kan ansluta till landströmsförsörjning där elnätets stabilitet i undantagsfall är hotad på grund av otillräcklig tillgång till landström för att tillgodose fartygets elbehov i hamn,

| f) | inte kan ansluta till landströmsförsörjning på grund av att installationen i hamnen inte är kompatibel med fartygets utrustning för landströmförsörjning, förutsatt att installationen för landanslutning ombord på fartyget är certifierad i enlighet med de tekniska specifikationer som anges i bilaga II till förordning (EU) 2023/1804 för havsgående fartygs system för landanslutning, |
| --- | --- |

f)

inte kan ansluta till landströmsförsörjning på grund av att installationen i hamnen inte är kompatibel med fartygets utrustning för landströmförsörjning, förutsatt att installationen för landanslutning ombord på fartyget är certifierad i enlighet med de tekniska specifikationer som anges i bilaga II till förordning (EU) 2023/1804 för havsgående fartygs system för landanslutning,

| g) | under en begränsad tid behöver alstra energin ombord, i nödsituationer som innebär omedelbar risk för liv, fartyget, miljön eller på grund av force majeure, |
| --- | --- |

g)

under en begränsad tid behöver alstra energin ombord, i nödsituationer som innebär omedelbar risk för liv, fartyget, miljön eller på grund av force majeure,

| h) | även om de förblir anslutna till landströmsförsörjning, under en tidsperiod som är begränsad till vad som är absolut nödvändigt, kräver användning av ombordbaserad energiproduktion för underhållsprov eller för funktionsprov som görs på begäran av en tjänsteman vid en behörig myndighet eller företrädaren för en erkänd organisation som gör en besiktning eller inspektion. |
| --- | --- |

h)

även om de förblir anslutna till landströmsförsörjning, under en tidsperiod som är begränsad till vad som är absolut nödvändigt, kräver användning av ombordbaserad energiproduktion för underhållsprov eller för funktionsprov som görs på begäran av en tjänsteman vid en behörig myndighet eller företrädaren för en erkänd organisation som gör en besiktning eller inspektion.

6.   Kommissionen ges befogenhet att anta och regelbundet uppdatera delegerade akter i enlighet med artikel 28 för att ändra den icke uttömmande tabell som anges i bilaga III genom att lägga till annan utsläppsfri teknik i den mening som avses i artikel 3.7.

7.   Kommissionen får anta genomförandeakter för att fastställa detaljerade kriterier för godkännande, inbegripet definitionen av systemgränser och certifieringskrav, som ska anses uppfylla de allmänna kraven för utsläppsfri teknik enligt bilaga III, inbegripet framtida uppdateringar.

För förteckningen över befintlig teknik enligt bilaga III ska dessa genomförandeakter antas senast den 30 juni 2024, i tillämpliga fall. För all ny teknik ska dessa genomförandeakter antas, om annan teknik som avses i bilaga III blir tillgänglig, utan onödigt dröjsmål.

Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 29.3.

8.   Fartyg ska i förväg underrätta den behöriga myndigheten i den medlemsstat där anlöpshamnen är belägen eller annan vederbörligen bemyndigad enhet innan hamnen anlöps om sin avsikt att ansluta till landströmsförsörjning eller sin avsikt att använda utsläppsfri teknik med tillämpning av punkt 5 b. Fartyg som avser att ansluta till landströmsförsörjning ska också uppge sitt förväntade elbehov under hamnanlöpet.

Vid mottagandet av den information från ett fartyg avseende anslutning till landströmsförsörjning som avses i första stycket ska den behöriga myndigheten i den medlemsstat där anlöpshamnen är belägen eller annan vederbörligen bemyndigad enhet bekräfta för fartyget huruvida anslutning till landströmsförsörjning finns tillgänglig.

Kommissionen ska anta genomförandeakter som specificerar den information som ska lämnas i enlighet med första och andra styckena samt förfarandet för att tillhandahålla denna information. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 29.3.

9.   Den behöriga myndigheten i den medlemsstat där anlöpshamnen är belägen eller annan vederbörligen bemyndigad enhet ska, i förekommande fall efter samråd med hamnledningen, i FuelEU-databasen utan dröjsmål fastställa och registrera följande uppgifter:

| a) | Tillämpningen av ett undantag enligt punkt 5. |
| --- | --- |

a)

Tillämpningen av ett undantag enligt punkt 5.

| b) | Ett fartygs bristande efterlevnad av kraven i punkterna 1, 2 och 3 om inget av de undantag som anges i punkt 5 är tillämpligt. |
| --- | --- |

b)

Ett fartygs bristande efterlevnad av kraven i punkterna 1, 2 och 3 om inget av de undantag som anges i punkt 5 är tillämpligt.

10.   Från och med den 1 januari 2035 ska det i hamnar som omfattas av kraven i artikel 9 i förordning (EU) 2023/1804 endast vara möjligt att tillämpa de undantag som anges i punkt 5 d, e och f på ett högsta antal hamnanlöp motsvarande 10 % av ett fartygs totala antal hamnanlöp under en rapporteringsperiod, avrundat uppåt till närmaste heltal, i förekommande fall, eller till högst tio hamnanlöp under den relevanta rapporteringsperioden, beroende på vilket som är lägst.

Om företaget, på grundval av det informationsutbyte som föreskrivs i punkt 8, kan påvisa att det rimligtvis inte kunde ha vetat att fartyget inte skulle kunna ansluta till landströmsförsörjning av något av de skäl som avses i punkt 5 d, e eller f, ska hamnanlöpet inte räknas in när det gäller efterlevnaden av denna bestämmelse.

11.   En medlemsstat får besluta att containerfartyg eller passagerarfartyg som ligger för ankar i en hamn eller vissa delar av en hamn som är belägen inom dess jurisdiktion omfattas av samma skyldigheter som enligt denna förordning gäller för fartyg som är förtöjda vid kajen. Medlemsstaten ska anmäla sitt beslut om att införa ett sådant krav till kommissionen ett år före tillämpningen därav. Ett sådant beslut ska gälla från och med början på en rapporteringsperiod. Kommissionen ska offentliggöra informationen i Europeiska unionens officiella tidning och offentliggöra en uppdaterad förteckning över de berörda hamnarna. En sådan förteckning ska vara lättillgänglig.

Kapitel III

Gemensamma principer och certifiering

Artikel 7

Gemensamma principer för övervakning och rapportering

1.   I enlighet med artiklarna 8, 9 och 10 ska företag, för vart och ett av sina fartyg, övervaka och rapportera relevanta uppgifter under en rapporteringsperiod. De ska utföra den övervakningen och den rapporteringen i alla hamnar inom en medlemsstats jurisdiktion och för alla resor som avses i artikel 2.1.

2.   Övervakningen och rapporteringen ska vara fullständig och omfatta fartygens energianvändning ombord vid varje tidpunkt, såväl till sjöss som i hamn. Företagen ska vidta lämpliga åtgärder för att förhindra eventuella dataluckor inom rapporteringsperioden.

3.   Övervakningen och rapporteringen ska vara konsekvent och jämförbar över tid. För detta ändamål ska företagen använda samma övervakningsmetoder och dataset, med förbehåll för ändringar som har bedömts av kontrollören. Företagen ska säkerställa att det är möjligt att med rimlig säkerhet fastställa integriteten hos de data som ska övervakas och rapporteras.

4.   Företagen ska under minst fem år erhålla, analysera och lagra alla övervakningsdata och all dokumentation, inbegripet antaganden, referenser, emissionsfaktorer, bunkerspecifikationer kompletterade i enlighet med bilaga I och aktivitetsdata samt all annan information som krävs för att kontrollera efterlevnaden av denna förordning, på ett öppet och korrekt sätt, i pappersform eller elektronisk form, så att kontrollören kan fastställa växthusgasintensiteten från fartygens energianvändning ombord.

5.   Vid genomförandet av den övervaknings- och rapporteringsverksamhet som anges i artiklarna 8, 9, 10 och 15 i denna förordning ska information och data som samlats in i enlighet med förordning (EU) 2015/757 användas där så är lämpligt.

Artikel 8

Övervakningsplan

1.   Senast den 31 augusti 2024 ska företagen till kontrollörerna lämna in en övervakningsplan för vart och ett av sina fartyg och ange den metod som valts bland de metoder som anges i bilaga I för att övervaka och rapportera mängd, typ och emissionsfaktor för fartygens energianvändning ombord samt annan relevant information.

2.   För fartyg som omfattas av denna förordning för första gången efter den 31 augusti 2024 ska företagen utan onödigt dröjsmål och senast två månader efter varje fartygs första anlöp till en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion lämna in en övervakningsplan till kontrollören.

3.   Övervakningsplanen ska bestå av fullständig och överblickbar dokumentation och minst omfatta följande uppgifter:

| a) | Identifiering och typ av fartyg, inbegripet dess namn, Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) identifieringsnummer, registreringshamn eller hemmahamn och fartygsägarens namn. |
| --- | --- |

a)

Identifiering och typ av fartyg, inbegripet dess namn, Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) identifieringsnummer, registreringshamn eller hemmahamn och fartygsägarens namn.

| b) | Företagets namn samt adress, telefonnummer och e-postadress till en kontaktperson. |
| --- | --- |

b)

Företagets namn samt adress, telefonnummer och e-postadress till en kontaktperson.

| c) | En beskrivning av de energiomvandlingssystem som installerats ombord och tillhörande effektkapacitet uttryckt i megawatt (MW). |
| --- | --- |

c)

En beskrivning av de energiomvandlingssystem som installerats ombord och tillhörande effektkapacitet uttryckt i megawatt (MW).

| d) | För fartyg som avses av artikel 6.4 b, en beskrivning av standarder och egenskaper hos den utrustning som möjliggör anslutning till landströmsförsörjning, eller hos en utsläppsfri teknik. |
| --- | --- |

d)

För fartyg som avses av artikel 6.4 b, en beskrivning av standarder och egenskaper hos den utrustning som möjliggör anslutning till landströmsförsörjning, eller hos en utsläppsfri teknik.

| e) | Värdet av fartygets fastställda totala elbehov i hamn, enligt vad som anges i dess elektriska belastningsbalans eller elektriska belastningsstudie som används för att visa överensstämmelse med reglerna 40 och 41 i kapitel II-1 i den internationella konventionen om säkerheten för människoliv till sjöss (Solas), som godkänts av flaggstatens myndigheter eller en erkänd organisation enligt definitionen i IMO-koden för erkända organisationer, antagen genom resolution MEPC.237(65) och MSC.349(92). Om ett fartyg inte kan tillhandahålla denna referens ska det värde som beaktas vara 25 % av det totala antalet märkningar för kontinuerlig drift för fartygets huvudmotorer enligt vad som anges i deras EIAPP-certifikat som utfärdats i enlighet med den internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg (Marpol) eller, om motorerna inte behöver ha ett EIAPP-certifikat, på motorernas märkskylt. |
| --- | --- |

e)

Värdet av fartygets fastställda totala elbehov i hamn, enligt vad som anges i dess elektriska belastningsbalans eller elektriska belastningsstudie som används för att visa överensstämmelse med reglerna 40 och 41 i kapitel II-1 i den internationella konventionen om säkerheten för människoliv till sjöss (Solas), som godkänts av flaggstatens myndigheter eller en erkänd organisation enligt definitionen i IMO-koden för erkända organisationer, antagen genom resolution MEPC.237(65) och MSC.349(92). Om ett fartyg inte kan tillhandahålla denna referens ska det värde som beaktas vara 25 % av det totala antalet märkningar för kontinuerlig drift för fartygets huvudmotorer enligt vad som anges i deras EIAPP-certifikat som utfärdats i enlighet med den internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg (Marpol) eller, om motorerna inte behöver ha ett EIAPP-certifikat, på motorernas märkskylt.

| f) | En beskrivning av de energikällor som är avsedda att användas ombord under gång och i hamn för att uppfylla kraven i artiklarna 4 och 6. |
| --- | --- |

f)

En beskrivning av de energikällor som är avsedda att användas ombord under gång och i hamn för att uppfylla kraven i artiklarna 4 och 6.

| g) | En beskrivning av förfarandena för övervakning av fartygets bränsleförbrukning samt energi från ersättande energikällor eller utsläppsfri teknik. |
| --- | --- |

g)

En beskrivning av förfarandena för övervakning av fartygets bränsleförbrukning samt energi från ersättande energikällor eller utsläppsfri teknik.

| h) | En beskrivning av förfarandena för övervakning och rapportering av de emissionsfaktorer källa till tank (well-to-tank) och tank till kölvatten (tank-to-wake) för energi som ska användas ombord, i enlighet med de metoder som anges i artikel 10 och bilagorna I och II. |
| --- | --- |

h)

En beskrivning av förfarandena för övervakning och rapportering av de emissionsfaktorer källa till tank (well-to-tank) och tank till kölvatten (tank-to-wake) för energi som ska användas ombord, i enlighet med de metoder som anges i artikel 10 och bilagorna I och II.

| i) | En beskrivning av de förfaranden som används för att kontrollera att förteckningen över resor är fullständig. |
| --- | --- |

i)

En beskrivning av de förfaranden som används för att kontrollera att förteckningen över resor är fullständig.

| j) | En beskrivning av de förfaranden som används för att fastställa aktivitetsdata per resa, inbegripet förfaranden, ansvarsområden, formler och datakällor för att fastställa och registrera den tid som tillbringas till sjöss mellan avgångshamnen och ankomsthamnen och den tid som tillbringas i hamn. |
| --- | --- |

j)

En beskrivning av de förfaranden som används för att fastställa aktivitetsdata per resa, inbegripet förfaranden, ansvarsområden, formler och datakällor för att fastställa och registrera den tid som tillbringas till sjöss mellan avgångshamnen och ankomsthamnen och den tid som tillbringas i hamn.

| k) | En beskrivning av de förfaranden, system och ansvarsområden som används vid uppdateringen av data i övervakningsplanen under rapporteringsperioden. |
| --- | --- |

k)

En beskrivning av de förfaranden, system och ansvarsområden som används vid uppdateringen av data i övervakningsplanen under rapporteringsperioden.

| l) | En beskrivning av den metod som ska användas för att fastställa ersättningsdata som kan användas för att komma tillrätta med luckor i uppgifterna eller identifiera och korrigera fel i uppgifterna. |
| --- | --- |

l)

En beskrivning av den metod som ska användas för att fastställa ersättningsdata som kan användas för att komma tillrätta med luckor i uppgifterna eller identifiera och korrigera fel i uppgifterna.

| m) | Ett besiktningsregister i vilket alla uppgifter i besiktningshistoriken ska registreras. |
| --- | --- |

m)

Ett besiktningsregister i vilket alla uppgifter i besiktningshistoriken ska registreras.

| n) | Om företaget begär att den ytterligare energi som används på grund av fartygets isklass ska uteslutas vid beräkningen av det överensstämmelsesaldo som anges i bilaga IV, information om fartygets isklass. |
| --- | --- |

n)

Om företaget begär att den ytterligare energi som används på grund av fartygets isklass ska uteslutas vid beräkningen av det överensstämmelsesaldo som anges i bilaga IV, information om fartygets isklass.

| o) | Om företaget begär att den ytterligare energi som används på grund av framförande i isförhållanden ska uteslutas vid beräkningen av det överensstämmelsesaldo som anges i bilaga IV, information om fartygets isklass och en beskrivning av ett verifierbart förfarande för övervakning av den tillryggalagda sträckan under hela resan och den tillryggalagda sträckan vid färd i isförhållanden, datum, tid och position när fartyget börjar framföras i isförhållanden och när det slutar framföras i isförhållanden samt bränsleförbrukning vid färd i isförhållanden. |
| --- | --- |

o)

Om företaget begär att den ytterligare energi som används på grund av framförande i isförhållanden ska uteslutas vid beräkningen av det överensstämmelsesaldo som anges i bilaga IV, information om fartygets isklass och en beskrivning av ett verifierbart förfarande för övervakning av den tillryggalagda sträckan under hela resan och den tillryggalagda sträckan vid färd i isförhållanden, datum, tid och position när fartyget börjar framföras i isförhållanden och när det slutar framföras i isförhållanden samt bränsleförbrukning vid färd i isförhållanden.

| p) | För ett fartyg utrustat med vindassisterad framdrivning, en beskrivning av den installerade vindframdrivningsutrustningen ombord och de värden för PWind och PProp som anges i bilaga I. |
| --- | --- |

p)

För ett fartyg utrustat med vindassisterad framdrivning, en beskrivning av den installerade vindframdrivningsutrustningen ombord och de värden för PWind och PProp som anges i bilaga I.

4.   Företagen ska använda standardiserade övervakningsplaner som baseras på mallar. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa dessa mallar, inbegripet tekniska bestämmelser för en enhetlig tillämpning. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 29.3.

Artikel 9

Ändringar av övervakningsplanen

1.   Företagen ska regelbundet och minst en gång per år kontrollera om fartygets övervakningsplan återspeglar fartygets art och sätt att fungera och om några data som den innehåller kan förbättras, korrigeras eller uppdateras.

2.   Företagen ska utan onödigt dröjsmål ändra övervakningsplanen om någon av följande situationer uppstår:

| a) | Ett företagsbyte. |
| --- | --- |

a)

Ett företagsbyte.

| b) | Nya energiomvandlingssystem, nya typer av energi, nya system för anslutning till landströmsförsörjning, nya ersättande energikällor eller ny utsläppsfri teknik tas i bruk. |
| --- | --- |

b)

Nya energiomvandlingssystem, nya typer av energi, nya system för anslutning till landströmsförsörjning, nya ersättande energikällor eller ny utsläppsfri teknik tas i bruk.

| c) | Tillgången till uppgifter ändras på grund av att nya typer av mätutrustning eller nya provtagnings- eller analysmetoder används, eller av andra skäl, och detta kan påverka noggrannheten hos de data som samlas in. |
| --- | --- |

c)

Tillgången till uppgifter ändras på grund av att nya typer av mätutrustning eller nya provtagnings- eller analysmetoder används, eller av andra skäl, och detta kan påverka noggrannheten hos de data som samlas in.

| d) | Företag, kontrollörer eller behöriga myndigheter har konstaterat att uppgifter som tagits fram genom den tillämpade övervakningsmetoden är felaktiga. |
| --- | --- |

d)

Företag, kontrollörer eller behöriga myndigheter har konstaterat att uppgifter som tagits fram genom den tillämpade övervakningsmetoden är felaktiga.

| e) | Kontrollörer har konstaterat att någon del av övervakningsplanen inte uppfyller kraven i denna förordning och kontrollören kräver att företaget reviderar den i enlighet med artikel 11.1. |
| --- | --- |

e)

Kontrollörer har konstaterat att någon del av övervakningsplanen inte uppfyller kraven i denna förordning och kontrollören kräver att företaget reviderar den i enlighet med artikel 11.1.

| f) | Företag, kontrollörer eller behöriga myndigheter har konstaterat att metoderna för att förebygga dataluckor och identifiera fel i uppgifterna är otillräckliga för att säkerställa uppgifternas korrekthet, fullständighet och transparens. |
| --- | --- |

f)

Företag, kontrollörer eller behöriga myndigheter har konstaterat att metoderna för att förebygga dataluckor och identifiera fel i uppgifterna är otillräckliga för att säkerställa uppgifternas korrekthet, fullständighet och transparens.

3.   Företagen ska utan onödigt dröjsmål meddela kontrollörerna eventuella förslag till ändringar av övervakningsplanen.

Artikel 10

Certifiering av bränslen och emissionsfaktorer

1.   När biodrivmedel, biogas, förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung och återvunna kolbaserade bränslen, enligt definitionerna i direktiv (EU) 2018/2001, ska beaktas för de syften som avses i artikel 4.1 i denna förordning ska följande regler gälla:

| a) | Biodrivmedel och biogas som inte uppfyller de hållbarhetskriterier och kriterier för minskade växthusgasutsläpp som anges i artikel 29 i direktiv (EU) 2018/2001 eller som produceras från livsmedels- och fodergrödor ska anses ha samma emissionsfaktorer som den minst gynnsamma produktionskedjan för fossila bränslen för den typen av bränsle. |
| --- | --- |

a)

Biodrivmedel och biogas som inte uppfyller de hållbarhetskriterier och kriterier för minskade växthusgasutsläpp som anges i artikel 29 i direktiv (EU) 2018/2001 eller som produceras från livsmedels- och fodergrödor ska anses ha samma emissionsfaktorer som den minst gynnsamma produktionskedjan för fossila bränslen för den typen av bränsle.

| b) | Förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung och återvunna kolbaserade bränslen som inte uppfyller de tröskelvärden för minskade växthusgasutsläpp som anges i artikel 25.2 i direktiv (EU) 2018/2001 ska anses ha samma emissionsfaktorer som den minst gynnsamma produktionskedjan för fossila bränslen för den typen av bränsle. |
| --- | --- |

b)

Förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung och återvunna kolbaserade bränslen som inte uppfyller de tröskelvärden för minskade växthusgasutsläpp som anges i artikel 25.2 i direktiv (EU) 2018/2001 ska anses ha samma emissionsfaktorer som den minst gynnsamma produktionskedjan för fossila bränslen för den typen av bränsle.

2.   Bränslen som inte omfattas av punkt 1 ska anses ha samma emissionsfaktorer som den minst gynnsamma produktionskedjan för fossila bränslen för bränsletypen i fråga, såvida de inte har certifierats i enlighet med unionsrättsakter som avser de inre marknaderna för förnybar gas, naturgas och vätgas, som fastställer ett tröskelvärde för minskade växthusgasutsläpp och en tillhörande metod för att beräkna växthusgasutsläppen från produktion av sådana bränslen.

3.   På grundval av bunkerspecifikationerna för bränsle, kompletterade i enlighet med bilaga I till denna förordning, ska företagen tillhandahålla korrekta, fullständiga och tillförlitliga uppgifter om växthusgasintensiteten och hållbarhetsegenskaperna för bränslen som ska beaktas för de syften som avses i artikel 4.1 i denna förordning och som har certifierats enligt ett system som erkänns av kommissionen i enlighet med artikel 30.5 och 30.6 i direktiv (EU) 2018/2001, eller, i tillämpliga fall, de relevanta bestämmelser i unionsrättsakter som avser de inre marknaderna för förnybar gas, naturgas och vätgas.

4.   Företagen får inte avvika från normalvärdena för de emissionsfaktorer källa till tank (well-to-tank) som anges i bilaga II till denna förordning för fossila bränslen. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1 ska företagen ha rätt att avvika från normalvärdena för de emissionsfaktorer källa till tank (well-to-tank) som anges i bilaga II till denna förordning, förutsatt att de faktiska värdena certifierats enligt ett system som erkänns av kommissionen. Den certifieringen ska göras för biodrivmedel, biogas, förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung och återvunna kolbaserade bränslen i enlighet med artikel 30.5 och 30.6 i direktiv (EU) 2018/2001 eller, i tillämpliga fall, i enlighet med de relevanta bestämmelser i unionsrättsakter som avser den inre marknaden för förnybar gas, naturgas och vätgas.

5.   Företagen ska ha rätt att avvika från normalvärdena för de emissionsfaktorer tank till kölvatten (tank-to-wake) som anges i bilaga II, med undantag för emissionsfaktorerna för koldioxid tank till kölvatten (tank-to-wake) för fossila bränslen, förutsatt att de faktiska värdena certifieras genom laboratorieprovning eller direkta utsläppsmätningar.

6.   Kommissionen ska anta genomförandeakter med avseende på att specificera vilka internationella standarder och certifieringsreferenser som godtas för demonstration av faktiska emissionsfaktorer tank till kölvatten (tank-to-wake). Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 29.3.

Kapitel IV

Verifiering och ackreditering

Artikel 11

Bedömning av övervakningsplanen och den ändrade övervakningsplanen

1.   För varje fartyg, och vid byte av kontrollör, ska kontrollören bedöma huruvida övervakningsplanen överensstämmer med de krav som fastställs i artiklarna 7, 8 och 9. Om kontrollörens bedömning påvisar avvikelser från dessa krav, ska det berörda företaget utan onödigt dröjsmål revidera sin övervakningsplan i enlighet med detta och lämna in den reviderade planen för kontrollörens slutliga bedömning innan rapporteringsperioden inleds. Det berörda företaget ska komma överens med kontrollören om vilken tidsram som behövs för att införa dessa revideringar. Den tidsramen får under inga omständigheter sträcka sig förbi rapporteringsperiodens början.

2.   Ändringar av den övervakningsplan som avses i artikel 9.2 b, c och d ska bedömas av kontrollören. Efter den bedömningen ska kontrollören meddela det berörda företaget om huruvida ändringarna uppfyller de krav som anges i artiklarna 7, 8 och 9.

3.   När övervakningsplanen och den ändrade övervakningsplanen har bedömts på ett tillfredsställande sätt ska kontrollören registrera dem i FuelEU-databasen. Den administrerande staten ska ha tillgång till övervakningsplanen och den ändrade övervakningsplanen.

Artikel 12

Allmänna skyldigheter och principer för kontrollörer

1.   Kontrollören ska vara oberoende i förhållande till företaget eller fartygsoperatören och ska bedriva den verksamhet som krävs enligt denna förordning i allmänhetens intresse. I detta syfte och för att undvika potentiella intressekonflikter får varken kontrollören eller någon annan del av en rättslig enhet som den ingår i vara ett företag, en fartygsoperatör eller en ägare av ett företag. Därutöver får kontrollören inte ägas av ett företag, en fartygsoperatör eller ägaren av ett företag, och får inte heller ha förbindelser med ett företag som kan inverka på dennes oberoende och opartiskhet.

2.   Kontrollören ska bedöma tillförlitligheten, trovärdigheten, noggrannheten och fullständigheten hos data och information avseende mängd, typ och emissionsfaktor för fartygens energianvändning ombord, särskilt

| a) | registrering av bränsleförbrukning och användning av ersättande energikällor för specifika resor och i hamn, |
| --- | --- |

a)

registrering av bränsleförbrukning och användning av ersättande energikällor för specifika resor och i hamn,

| b) | rapporterade uppgifter om bränsleförbrukning samt mätningar och beräkningar kopplade till dessa, |
| --- | --- |

b)

rapporterade uppgifter om bränsleförbrukning samt mätningar och beräkningar kopplade till dessa,

| c) | val och tillämpning av emissionsfaktorer, |
| --- | --- |

c)

val och tillämpning av emissionsfaktorer,

| d) | användning av landströmsförsörjning eller tillämpning av något av de undantag som registreras i FuelEU-databasen i enlighet med artikel 6.9 a, |
| --- | --- |

d)

användning av landströmsförsörjning eller tillämpning av något av de undantag som registreras i FuelEU-databasen i enlighet med artikel 6.9 a,

| e) | de uppgifter som krävs enligt artikel 10.3. |
| --- | --- |

e)

de uppgifter som krävs enligt artikel 10.3.

3.   Den bedömning som avses i punkt 2 ska grunda sig på följande överväganden:

| a) | Huruvida de rapporterade uppgifterna överensstämmer med uppskattade uppgifter som är baserade på fartygets spårningsuppgifter och egenskaper, såsom fartygets maskinstyrka. |
| --- | --- |

a)

Huruvida de rapporterade uppgifterna överensstämmer med uppskattade uppgifter som är baserade på fartygets spårningsuppgifter och egenskaper, såsom fartygets maskinstyrka.

| b) | Huruvida de rapporterade uppgifterna inte innehåller några inkonsekvenser, särskilt vid jämförelse av den totala volym bränsle som köps årligen av varje fartyg och den sammanlagda bränsleförbrukningen under resor. |
| --- | --- |

b)

Huruvida de rapporterade uppgifterna inte innehåller några inkonsekvenser, särskilt vid jämförelse av den totala volym bränsle som köps årligen av varje fartyg och den sammanlagda bränsleförbrukningen under resor.

| c) | Huruvida sammanställningen av uppgifterna har utförts i enlighet med tillämpliga regler. |
| --- | --- |

c)

Huruvida sammanställningen av uppgifterna har utförts i enlighet med tillämpliga regler.

| d) | Huruvida fartygets relevanta register är fullständiga och konsekventa. |
| --- | --- |

d)

Huruvida fartygets relevanta register är fullständiga och konsekventa.

Artikel 13

Verifieringsförfaranden

1.   Kontrollören ska identifiera potentiella risker kopplade till övervaknings- och rapporteringsprocessen genom att jämföra rapporterad mängd, typ och emissionsfaktor för fartygets energianvändning ombord med uppskattade uppgifter baserade på fartygets spårningsuppgifter och egenskaper, såsom fartygets maskinstyrka. Om betydande skillnader konstateras ska kontrollören genomföra ytterligare analyser.

2.   Kontrollören ska identifiera potentiella risker kopplade till de olika beräkningsstegen genom att se över alla datakällor och metoder som det berörda företaget använder.

3.   Kontrollören ska beakta eventuella effektiva riskkontrollmetoder som det berörda företaget tillämpar för att minska graden av osäkerhet förknippad med den noggrannhet som är specifik för de övervakningsmetoder som används.

4.   På kontrollörens begäran ska det berörda företaget lämna all ytterligare information som gör det möjligt för kontrollören att utföra sin verifieringsverksamhet. Om det är nödvändigt för att fastställa tillförlitligheten, trovärdigheten, noggrannheten och fullständigheten i de uppgifter och den information som rapporterats ska kontrollören utföra kontroller under verifieringsprocessen. Om tvivel föreligger får kontrollören genomföra besök på plats i företagets lokaler eller ombord på fartyget. Företaget ska ge kontrollören tillträde till företagets lokaler eller till fartyget för att underlätta verifieringsverksamheten.

5.   Kommissionen ska anta genomförandeakter med avseende på att närmare fastställa reglerna för den verifieringsverksamhet som avses i denna förordning, åtminstone vad gäller följande delar: kontrollörernas kompetens, dokument som företagen ska tillhandahålla kontrollörerna, bedömning av övervakningsplanens och den ändrade övervakningsplanens överensstämmelse med kraven, riskbedömning – inklusive kontroller – som kontrollörerna ska utföra, verifiering av den FuelEU-rapport som avses i artikel 15.3, väsentlighetsnivå, rimliga garantier från kontrollörerna, felaktigheter och avvikelser, verifieringsrapportens innehåll, rekommendationer till förbättringar, besök på plats, och kommunikation mellan företag, kontrollörerna, behöriga myndigheter och kommissionen. De regler som fastställs i dessa genomförandeakter ska baseras på de principer för verifiering som anges i artiklarna 11 och 12 och i den här artikeln och på relevanta internationellt vedertagna normer. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 29.3.

Artikel 14

Ackreditering av kontrollörer

1.   Kontrollörer ska ackrediteras för verifieringsverksamhet som omfattas av denna förordning av ett nationellt ackrediteringsorgan i enlighet med förordning (EG) nr 765/2008. Senast vid årets slut ska det nationella ackrediteringsorganet underrätta kommissionen om förteckningen över ackrediterade kontrollörer, tillsammans med alla relevanta kontaktuppgifter.

2.   Om inga särskilda bestämmelser om ackrediteringen av kontrollörer föreskrivs i den här förordningen, ska de relevanta bestämmelserna i förordning (EG) nr 765/2008 gälla.

3.   Kontrollörerna ska alltid ha tillräckligt med resurser och personal för att kunna hantera storleken på den fartygsflotta för vilken de utför verifieringsverksamhet enligt denna förordning. Kontrollörerna ska i synnerhet alltid ha tillräcklig sakkunskap, särskilt inom sjötransporter, för att kunna utföra de uppgifter som krävs enligt denna förordning. De ska ha kapacitet att alltid, oavsett när, var och hur en arbetsuppgift ska lösas, kunna avdela sina resurser och sin personal för att utföra de uppgifter som krävs enligt denna förordning.

4.   En behörig myndighet som upptäcker bristande överensstämmelse i en kontrollörs verksamhet inom ramen för denna förordning ska underrätta den behöriga myndigheten i den medlemsstat vars nationella ackrediteringsorgan har ackrediterat kontrollören. Den behöriga myndigheten i det nationella ackrediteringsorganets medlemsstat ska begära att dess nationella ackrediteringsorgan beaktar denna information som en del av sin övervakningsverksamhet.

5.   Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 28 med avseende på att komplettera denna förordning genom att fastställa ytterligare metoder och kriterier för ackreditering av kontrollörer, åtminstone i fråga om följande: begäran om ackreditering för verifieringsverksamheter som omfattas av denna förordning, de nationella ackrediteringsorganens bedömning av kontrollörer, övervakningsverksamhet utförd av de nationella ackrediteringsorganen för att bekräfta en fortsatt ackreditering, administrativa åtgärder som ska vidtas om kontrollören inte uppfyller kraven i denna förordning, och krav för nationella ackrediteringsorgan för att dessa ska vara behöriga att ackreditera kontrollörer för verifieringsverksamheter inom ramen för denna förordning, inbegripet en hänvisning till harmoniserade standarder. De metoder och kriterier som fastställs i sådana delegerade akter ska baseras på de principer för verifiering som anges i artiklarna 11, 12 och 13 samt relevanta internationellt vedertagna normer.

Kapitel V

Registrering, verifiering, rapportering och bedömning av överensstämmelse

Artikel 15

Övervakning och registrering

1.   Från och med den 1 januari 2025 ska företagen, på grundval av den övervakningsplan som avses i artikel 8 och efter kontrollörens bedömning av planen, för varje fartyg som ankommer till eller avgår från en anlöpshamn, och för varje resa som avses i artikel 2.1, övervaka och registrera följande information:

| a) | Avresehamn och ankomsthamn, inbegripet datum och tid för avresa och ankomst samt den tid som tillbringas i hamn. |
| --- | --- |

a)

Avresehamn och ankomsthamn, inbegripet datum och tid för avresa och ankomst samt den tid som tillbringas i hamn.

| b) | I tillämpliga fall anslutning till och användning av landström eller tillämpning av något av de undantag som anges i artikel 6.5, bekräftade i enlighet med artikel 6.9 a, för varje fartyg på vilket artikel 6.1 ska tillämpas. |
| --- | --- |

b)

I tillämpliga fall anslutning till och användning av landström eller tillämpning av något av de undantag som anges i artikel 6.5, bekräftade i enlighet med artikel 6.9 a, för varje fartyg på vilket artikel 6.1 ska tillämpas.

| c) | Mängden av varje typ av bränsle som förbrukas i hamn och till sjöss. |
| --- | --- |

c)

Mängden av varje typ av bränsle som förbrukas i hamn och till sjöss.

| d) | Den mängd el som levereras till fartyget genom landströmsförsörjning. |
| --- | --- |

d)

Den mängd el som levereras till fartyget genom landströmsförsörjning.

| e) | För varje typ av bränsle som förbrukas i hamn och till sjöss, emissionsfaktorn källa till tank (well-to-tank) och emissionsfaktorerna tank till kölvatten (tank-to-wake) för förbränt bränsle, och emissionsfaktorerna tank till kölvatten (tank-to-wake) för förluster av bränsle för de olika bränsleförbrukarna ombord, omfattande alla relevanta växthusgaser. |
| --- | --- |

e)

För varje typ av bränsle som förbrukas i hamn och till sjöss, emissionsfaktorn källa till tank (well-to-tank) och emissionsfaktorerna tank till kölvatten (tank-to-wake) för förbränt bränsle, och emissionsfaktorerna tank till kölvatten (tank-to-wake) för förluster av bränsle för de olika bränsleförbrukarna ombord, omfattande alla relevanta växthusgaser.

| f) | Mängden av varje typ av energi från ersättningskälla som förbrukas i hamn och till sjöss. |
| --- | --- |

f)

Mängden av varje typ av energi från ersättningskälla som förbrukas i hamn och till sjöss.

| g) | Fartygets isklass, om företaget begär att den ytterligare energi som används på grund av fartygets isklass ska uteslutas vid beräkningen av det överensstämmelsesaldo som anges i bilaga IV, med användande av rekommendation 25/7 om säkerhet vid vinternavigering från Kommissionen för skydd av Östersjöns marina miljö (Helcom) vid fastställandet av överensstämmelsen mellan isklasser. |
| --- | --- |

g)

Fartygets isklass, om företaget begär att den ytterligare energi som används på grund av fartygets isklass ska uteslutas vid beräkningen av det överensstämmelsesaldo som anges i bilaga IV, med användande av rekommendation 25/7 om säkerhet vid vinternavigering från Kommissionen för skydd av Östersjöns marina miljö (Helcom) vid fastställandet av överensstämmelsen mellan isklasser.

| h) | Fartygets isklass, samt datum, tid och position när fartyget börjar framföras i isförhållanden och när det slutar framföras i isförhållanden, mängden av varje typ av bränsle som förbrukas och den tillryggalagda sträckan vid färd i isförhållanden, samt den totala tillryggalagda sträckan för alla resor under rapporteringsperioden, om företaget begär att den ytterligare energin på grund av framförande i isförhållanden ska uteslutas vid beräkningen av det överensstämmelsesaldo som anges i bilaga IV. |
| --- | --- |

h)

Fartygets isklass, samt datum, tid och position när fartyget börjar framföras i isförhållanden och när det slutar framföras i isförhållanden, mängden av varje typ av bränsle som förbrukas och den tillryggalagda sträckan vid färd i isförhållanden, samt den totala tillryggalagda sträckan för alla resor under rapporteringsperioden, om företaget begär att den ytterligare energin på grund av framförande i isförhållanden ska uteslutas vid beräkningen av det överensstämmelsesaldo som anges i bilaga IV.

2.   Företagen ska vid lämplig tidpunkt och på ett transparent sätt registrera den information och de uppgifter som anges i punkt 1 och årligen sammanställa dem för att göra det möjligt för kontrollören att verifiera efterlevnaden av denna förordning.

3.   Senast den 31 januari under kontrollperioden ska företagen förse kontrollören med en fartygsspecifik rapport (FuelEU-rapporten) som innehåller all den information som avses i punkt 1 i denna artikel och de övervakningsdata och den dokumentation som avses i artikel 7.4 för rapporteringsperioden.

4.   Vid överföring av ett fartyg från ett företag till ett annat gäller följande:

| a) | Det överlåtande företaget ska meddela kontrollören den information som avses i punkt 1 i denna artikel för den tidsperiod under vilken det hade ansvaret för fartygets drift. |
| --- | --- |

a)

Det överlåtande företaget ska meddela kontrollören den information som avses i punkt 1 i denna artikel för den tidsperiod under vilken det hade ansvaret för fartygets drift.

| b) | Så nära dagen för slutförandet av överföringen som det är praktiskt möjligt och senast en månad därefter ska den information som avses i led a verifieras och registreras i FuelEU-databasen i enlighet med artikel 16 av den kontrollör som utförde verifieringsverksamhet för fartyget under det överlåtande företaget. |
| --- | --- |

b)

Så nära dagen för slutförandet av överföringen som det är praktiskt möjligt och senast en månad därefter ska den information som avses i led a verifieras och registreras i FuelEU-databasen i enlighet med artikel 16 av den kontrollör som utförde verifieringsverksamhet för fartyget under det överlåtande företaget.

| c) | Utan att det påverkar tillämpningen av leden a och b ska det företag som har ansvaret för fartygets drift den 31 december under rapporteringsperioden ansvara för att fartyget uppfyller de krav som anges i artiklarna 4 och 6 för hela den rapporteringsperiod under vilken överföringen eller flera överföringar ägde rum. |
| --- | --- |

c)

Utan att det påverkar tillämpningen av leden a och b ska det företag som har ansvaret för fartygets drift den 31 december under rapporteringsperioden ansvara för att fartyget uppfyller de krav som anges i artiklarna 4 och 6 för hela den rapporteringsperiod under vilken överföringen eller flera överföringar ägde rum.

Artikel 16

Verifiering och beräkning

1.   Efter den verifiering som föreskrivs i artiklarna 11, 12 och 13 ska kontrollören bedöma FuelEU-rapportens kvalitet, fullständighet och riktighet. I detta syfte ska kontrollören använda all information i FuelEU-databasen, inbegripet information om hamnanlöp i enlighet med artikel 6.

2.   Om slutsatsen av den verifieringsbedömning som avses i punkt 1 är att FuelEU-rapporten, enligt rimliga garantier från kontrollören, inte innehåller väsentliga felaktigheter eller avvikelser, ska kontrollören förse det berörda företaget med en verifieringsrapport där det anges att FuelEU-rapporten överensstämmer med denna förordning. I verifieringsrapporten ska alla frågor som är relevanta för det arbete som kontrollören utfört anges.

3.   Om det vid verifieringsbedömningen identifieras felaktigheter eller avvikelser från kraven i denna förordning ska kontrollören informera det berörda företaget om detta i god tid. Företaget ska utan onödigt dröjsmål korrigera felaktigheterna eller avvikelserna så att verifieringsprocessen kan slutföras i tid och till kontrollören överlämna en ändrad FuelEU-rapport och all annan information som är nödvändig för att korrigera de konstaterade felaktigheterna eller avvikelserna. I sin verifieringsrapport ska kontrollören ange om den ändrade FuelEU-rapporten överensstämmer med denna förordning. Om de meddelade felaktigheterna eller avvikelserna inte har korrigerats och leder till väsentliga felaktigheter ska kontrollören förse företaget med en verifieringsrapport där det anges att FuelEU-rapporten inte uppfyller kraven i denna förordning.

4.   På grundval av den FuelEU-rapport som överensstämmer med denna förordning ska kontrollören beräkna

| a) | det berörda fartygets årliga genomsnittliga växthusgasintensitet för energianvändning ombord, med hjälp av den metod som anges i bilaga I, |
| --- | --- |

a)

det berörda fartygets årliga genomsnittliga växthusgasintensitet för energianvändning ombord, med hjälp av den metod som anges i bilaga I,

| b) | fartygets överensstämmelsesaldo, med hjälp av den formel som anges i del A i bilaga IV, |
| --- | --- |

b)

fartygets överensstämmelsesaldo, med hjälp av den formel som anges i del A i bilaga IV,

| c) | antalet regelvidriga hamnanlöp under föregående rapporteringsperiod, inbegripet den tid som fartyget legat förtöjt vid kajen och, i tillämpliga fall i enlighet med artikel 6.9, för ankar, för varje hamnanlöp fartyget gjort i strid med kraven i artikel 6, |
| --- | --- |

c)

antalet regelvidriga hamnanlöp under föregående rapporteringsperiod, inbegripet den tid som fartyget legat förtöjt vid kajen och, i tillämpliga fall i enlighet med artikel 6.9, för ankar, för varje hamnanlöp fartyget gjort i strid med kraven i artikel 6,

| d) | mängden årlig energi som används ombord av ett fartyg, med undantag för energi från landströmsförsörjning, |
| --- | --- |

d)

mängden årlig energi som används ombord av ett fartyg, med undantag för energi från landströmsförsörjning,

| e) | mängden årlig energi från förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung som används ombord av ett fartyg. |
| --- | --- |

e)

mängden årlig energi från förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung som används ombord av ett fartyg.

5.   Senast den 31 mars under kontrollperioden ska kontrollören meddela företaget den information som avses i punkt 4 och i FuelEU-databasen registrera den FuelEU-rapport som överensstämmer med denna förordning, verifieringsrapporten och den information som avses i punkt 4.

All information som registreras i FuelEU-databasen ska vara tillgänglig för den administrerande staten.

Artikel 17

Ytterligare kontroller som utförs av en behörig myndighet

1.   Vid varje tidpunkt får den behöriga myndigheten i den administrerande staten för ett företag, för vart och ett av dess fartyg, med avseende på de två föregående rapporteringsperioderna, utföra ytterligare kontroller av något av följande:

| a) | Den FuelEU-rapport som överensstämmer med denna förordning och som har upprättats i enlighet med artiklarna 15 och 16. |
| --- | --- |

a)

Den FuelEU-rapport som överensstämmer med denna förordning och som har upprättats i enlighet med artiklarna 15 och 16.

| b) | Den verifieringsrapport som har upprättats i enlighet med artikel 16. |
| --- | --- |

b)

Den verifieringsrapport som har upprättats i enlighet med artikel 16.

| c) | De beräkningar som har gjorts av kontrollören i enlighet med artikel 16.4. |
| --- | --- |

c)

De beräkningar som har gjorts av kontrollören i enlighet med artikel 16.4.

2.   På begäran av den behöriga myndighet som avses i punkt 1 ska företaget tillhandahålla alla nödvändiga uppgifter eller handlingar som gör det möjligt för den behöriga myndigheten att utföra ytterligare kontroller och det ska ge tillträde till företagets lokaler eller till fartyget för att underlätta sådana ytterligare kontroller.

3.   Den behöriga myndighet som avses i punkt 1 i denna artikel ska utfärda en kompletterande kontrollrapport med, i tillämpliga fall, de uppdaterade beräkningar som gjorts med tillämpning av artikel 17.1 c, det uppdaterade beloppet för överensstämmelseöverskottet eller förskottet på överensstämmelseöverskottet och det uppdaterade beloppet för FuelEU-straffavgiften.

4.   Om det i den kompletterande kontrollrapport som avses i punkt 3 i denna artikel identifieras felaktigheter, avvikelser eller felberäkningar som leder till bristande överensstämmelse med kraven i artikel 4 eller 6 och följaktligen till en FuelEU-straffavgift eller en ändring av beloppet för en FuelEU-straffavgift som redan betalats, ska den behöriga myndighet som avses i punkt 1 i den här artikeln underrätta det berörda företaget om motsvarande belopp för FuelEU-straffavgiften eller för den ändrade FuelEU-straffavgiften. Medlemsstaterna ska säkerställa att det företag som ansvarar för fartyget under den period som omfattas av de ytterligare kontrollerna betalar ett belopp som motsvarar FuelEU-straffavgiften eller den ändrade FuelEU-straffavgiften inom en månad efter underrättelsen, i enlighet med de arrangemang som föreskrivs i artikel 23.

5.   Den behöriga myndighet som avses i artikel 1 ska utan dröjsmål avlägsna FuelEU-dokumentet om överensstämmelse från FuelEU-databasen för ett fartyg avseende vilket dess företag inte i tid har betalat de FuelEU-straffavgifter som avses i punkt 4 och ska i god tid underrätta det berörda företaget om det avlägsnandet. Den ska utfärda det relevanta FuelEU-dokumentet om överensstämmelse på nytt först när ett belopp som motsvarar FuelEU-straffavgiften har betalats, förutsatt att företaget uppfyller de övriga villkoren i denna förordning för innehav av FuelEU-dokumentet om överensstämmelse.

6.   Punkt 5 ska inte tillämpas på fartyg som har överlåtits till ett annat företag än det företag som hade ansvaret för driften under den period som omfattades av de ytterligare kontrollerna.

7.   De åtgärder som avses i denna artikel, den kompletterande kontrollrapport som avses i punkt 3 och bevis på betalningarna av FuelEU-straffavgifterna ska utan dröjsmål registreras i FuelEU-databasen av de enheter som vidtog dessa åtgärder eller framställt den rapporten eller gjort den betalningen.

Artikel 18

Stödjande verktyg och vägledning

Kommissionen ska utveckla lämpliga övervakningsverktyg samt vägledning och riskbaserade målinriktningsmekanismer för att underlätta och samordna verifierings- och verkställighetsåtgärder relaterade till denna förordning. Vägledningen, verktygen och mekanismerna ska i möjligaste mån göras tillgängliga för medlemsstaterna, kontrollörerna och de nationella ackrediteringsorganen i informationsutbytessyfte och för att bättre säkerställa en gedigen tillämpning av denna förordning.

Artikel 19

FuelEU-databas och rapportering

1.   Kommissionen ska utveckla en elektronisk databas för övervakning av överensstämmelsen med denna förordning (FuelEU-databasen), och säkerställa databasens funktion och uppdatering. FuelEU-databasen ska användas för att registrera åtgärder som rör verifieringsverksamhet, fartygens överensstämmelsesaldo, inbegripet användningen av de flexibilitetsmekanismer som anges i artiklarna 20 och 21, tillämpningen av de undantag som anges i artikel 6.5, åtgärder som rör betalning av de FuelEU-straffavgifter som åläggs i enlighet med artikel 23 samt utfärdandet av FuelEU-dokumentet om överensstämmelse. Den ska vara tillgänglig för företagen, kontrollörerna, de behöriga myndigheterna och alla vederbörligen bemyndigade enheter, de nationella ackrediteringsorganen, Europeiska sjösäkerhetsbyrån, som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 (24), och kommissionen, med lämpliga åtkomsträttigheter och funktioner som motsvarar deras respektive ansvarsområden vid genomförandet av den här förordningen.

2.   Alla uppgifter som registreras eller ändras i FuelEU-databasen ska anmälas till de enheter som de är tillgängliga för.

3.   Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa regler för åtkomsträttigheter samt funktionella och tekniska specifikationer, inbegripet anmälningsregler och filtrering, för FuelEU-databasen. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 29.3.

Artikel 20

Insättning och lån av överensstämmelseöverskott mellan rapporteringsperioderna

1.   På grundval av de beräkningar som gjorts i enlighet med artikel 16.4 får företaget, om fartyget för rapporteringsperioden har ett överensstämmelseöverskott med avseende på sin växthusgasintensitet enligt artikel 4.2 eller, i tillämpliga fall, på delmålet för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung enligt artikel 5.3, sätta in det på samma fartygs överensstämmelsesaldo för nästa rapporteringsperiod. Företaget ska registrera insättningen av överensstämmelseöverskottet på nästa rapporteringsperiod i FuelEU-databasen, med förbehåll för kontrollörens godkännande. Företaget får inte längre sätta in överensstämmelseöverskottet när FuelEU-dokumentet om överensstämmelse har utfärdats.

2.   På grundval av de beräkningar som gjorts i enlighet med artikel 16.4 får företaget, om fartyget för rapporteringsperioden har ett överensstämmelseunderskott, låna motsvarande summa i förskott från nästa rapporteringsperiod. Förskottet på överensstämmelseöverskottet ska läggas till fartygets överensstämmelsesaldo för rapporteringsperioden, och förskottet på överensstämmelseöverskottet multiplicerat med 1,1 ska dras av från samma fartygs överensstämmelsesaldo för nästa rapporteringsperiod. Förskottet på överensstämmelseöverskottet får inte utlånas

| a) | för en mängd som överstiger det gränsvärde som anges i artikel 4.2 med mer än 2 % multiplicerat med fartygets energiförbrukning beräknad i enlighet med bilaga I, |
| --- | --- |

a)

för en mängd som överstiger det gränsvärde som anges i artikel 4.2 med mer än 2 % multiplicerat med fartygets energiförbrukning beräknad i enlighet med bilaga I,

| b) | under två på varandra följande rapporteringsperioder. |
| --- | --- |

b)

under två på varandra följande rapporteringsperioder.

3.   Senast den 30 april under kontrollperioden ska företaget, efter godkännande av sin kontrollör, registrera förskottet på överensstämmelseöverskottet i FuelEU-databasen.

4.   Om ett fartyg inte har något hamnanlöp i unionen under rapporteringsperioden och har lånat ett förskott på överensstämmelseöverskottet under den föregående rapporteringsperioden, ska den behöriga myndigheten i den administrerande staten senast den 1 juni under kontrollperioden underrätta det berörda företaget om beloppet för den FuelEU-straffavgift som avses i artikel 23.2 och som det ursprungligen undvikit genom att låna det förskottet på överensstämmelseöverskottet, multiplicerat med 1,1.

Artikel 21

Poolning av överensstämmelse

1.   Överensstämmelsesaldona för växthusgasintensitet enligt artikel 4.2 och, i tillämpliga fall, delmålet för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung enligt artikel 5.3 för två eller flera fartyg, beräknade i enlighet med artikel 16.4, får slås samman i en pool i syfte att uppfylla de krav som anges i artikel 4 och, i tillämpliga fall, artikel 5.3. Ett fartygs överensstämmelsesaldo får inte ingå i mer än en pool under samma rapporteringsperiod.

Två separata pooler får användas för målet avseende växthusgasintensitet och delmålet för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung.

2.   Företaget ska i FuelEU-databasen registrera sin avsikt att inkludera fartygets överensstämmelsesaldo i en pool, allokeringen av det totala sammanslagna överensstämmelsesaldot till varje enskilt fartyg och valet av den kontrollör som utsetts för att kontrollera den allokeringen.

3.   Om de fartyg som deltar i poolen kontrolleras av två eller flera företag ska de poolningsuppgifter som registrerats i FuelEU-databasen, inklusive allokeringen av poolens totala överensstämmelsesaldo till poolens fartyg och valet av den kontrollör som utsetts för att kontrollera allokeringen av det totala sammanslagna överensstämmelsesaldot till varje enskilt fartyg, valideras i FuelEU-databasen av alla berörda företag i poolen.

4.   En pool är giltig endast om den totala sammanslagna överensstämmelsen är positiv, om fartyg som hade ett överensstämmelseunderskott beräknat i enlighet med artikel 16.4 inte har ett större överensstämmelseunderskott efter allokeringen av den sammanslagna överensstämmelsen och om fartyg som hade ett överensstämmelseöverskott beräknat i enlighet med artikel 16.4 inte har något överensstämmelseunderskott efter allokeringen av den sammanslagna överensstämmelsen.

5.   Ett fartyg får inte ingå i en pool om det inte uppfyller den skyldighet som anges i artikel 24.

6.   Om det totala sammanslagna överensstämmelsesaldot resulterar i ett överensstämmelseöverskott för ett enskilt fartyg ska artikel 20.1 tillämpas.

7.   Artikel 20.2 ska inte tillämpas på ett fartyg som deltar i poolen.

8.   Senast den 30 april under kontrollperioden ska den utsedda kontrollören i FuelEU-databasen registrera poolens definitiva sammansättning och allokeringen av det totala sammanslagna överensstämmelsesaldot till varje enskilt fartyg.

Artikel 22

FuelEU-dokument om överensstämmelse

1.   Senast den 30 juni under kontrollperioden ska kontrollören utfärda ett FuelEU-dokument om överensstämmelse för det berörda fartyget, förutsatt att fartyget inte har ett överensstämmelseunderskott efter tillämpning av artiklarna 20 och 21, inte har några regelvidriga hamnanlöp och uppfyller den skyldighet som anges i artikel 24.

2.   Om FuelEU-straffavgifter som avses i artikel 23.2 eller 23.5 ska betalas, ska den behöriga myndigheten i den administrerande staten senast den 30 juni under kontrollperioden utfärda ett FuelEU-dokument om överensstämmelse för det berörda fartyget, förutsatt att ett belopp som motsvarar FuelEU-straffavgifterna har betalats.

3.   FuelEU-dokumentet om överensstämmelse ska innehålla följande information:

| a) | Fartygets identitet (namn, IMO-identifieringsnummer och registreringshamn eller hemmahamn). |
| --- | --- |

a)

Fartygets identitet (namn, IMO-identifieringsnummer och registreringshamn eller hemmahamn).

| b) | Namn, adress och huvudsaklig verksamhetsort för fartygsägaren. |
| --- | --- |

b)

Namn, adress och huvudsaklig verksamhetsort för fartygsägaren.

| c) | Kontrollörens identitet. |
| --- | --- |

c)

Kontrollörens identitet.

| d) | Datum för utfärdande av detta dokument, dess giltighetstid och den rapporteringsperiod som det avser. |
| --- | --- |

d)

Datum för utfärdande av detta dokument, dess giltighetstid och den rapporteringsperiod som det avser.

4.   FuelEU-dokumentet om överensstämmelse ska vara giltigt under 18 månader från rapporteringsperiodens slut eller fram till dess att ett nytt FuelEU-dokument om överensstämmelse utfärdas, beroende på vilket datum som infaller först.

5.   Kontrollören eller, i förekommande fall, den administrerande statens behöriga myndighet ska utan dröjsmål registrera det utfärdade FuelEU-dokumentet om överensstämmelse i FuelEU-databasen.

6.   Kommissionen ska anta genomförandeakter om fastställande av förlagor för FuelEU-dokumentet om överensstämmelse, inbegripet elektroniska förlagor. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 29.2.

Artikel 23

FuelEU-straffavgifter

1.   Före den 1 maj under kontrollperioden ska kontrollören på grundval av de beräkningar som gjorts i enlighet med artikel 16.4 och efter eventuell tillämpning av artiklarna 20 och 21, i FuelEU-databasen registrera fartygets verifierade överensstämmelsesaldon för växthusgasintensitet som avses i artikel 4.2 och, i tillämpliga fall, för delmålet för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung som avses i artikel 5.3.

Om ett fartyg har ett överensstämmelseunderskott för delmålet för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung som avses i artikel 5.3 ska FuelEU-straffavgiften beräknas i enlighet med den formel som anges i del B i bilaga IV.

2.   Den administrerande staten med avseende på ett företag ska säkerställa att företaget senast den 30 juni under kontrollperioden för vart och ett av dess fartyg med överensstämmelseunderskott för växthusgasintensitet som avses i artikel 4.2 eller, i tillämpliga fall, för delmålet för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung som avses i artikel 5.3 den 1 juni under kontrollperioden, efter eventuellt godkännande av dess behöriga myndighet, betalar ett belopp som motsvarar den FuelEU-straffavgift som följer av tillämpningen av de formler som anges i del B i bilaga IV. Om ett fartyg har ett överensstämmelseunderskott under två på varandra följande rapporteringsperioder eller mer, ska detta belopp multipliceras med 1
  +
  (n -1)/10, där n är det antal på varandra följande rapporteringsperioder för vilka företaget är föremål för en FuelEU-straffavgift för det fartyget.

3.   Den administrerande staten med avseende på ett företag ska säkerställa att företaget, för varje fartyg som befinner sig i den situation som avses i artikel 20.4, senast den 30 juni under kontrollperioden betalar ett belopp som motsvarar den FuelEU-straffavgift som meddelats i enlighet med den punkten.

4.   Före den 1 maj under kontrollperioden ska kontrollören, i tillämpliga fall på grundval av de beräkningar som gjorts i enlighet med artikel 16.4, i FuelEU-databasen registrera det totala antalet timmar som fartyget har varit förtöjt vid kaj i strid med de krav som anges i artikel 6.

5.   Den administrerande staten med avseende på ett företag ska säkerställa att företaget, för alla dess fartyg som gjort minst ett regelvidrigt hamnanlöp, efter ett eventuellt godkännande av dess behöriga myndighet, senast den 30 juni under rapporteringsperioden betalar ett belopp som motsvarar den FuelEU-straffavgift som följer av att 1,5 EUR multipliceras med fartygets fastställda totala elbehov i hamn och med det totala antalet timmar avrundat uppåt till närmaste hela timma som fartyget tillbringat i hamn i strid med de krav som anges i artikel 6.

6.   Medlemsstaterna ska ha den nödvändiga rättsliga och administrativa ramen på nationell nivå för att säkerställa att skyldigheterna i fråga om åläggande, betalning och indrivning av FuelEU-straffavgifterna fullgörs.

7.   De åtgärder som avses i denna artikel och bevis på betalningarna av FuelEU-straffavgifter ska utan dröjsmål registreras i FuelEU-databasen av de enheter som vidtagit åtgärderna i fråga eller gjort den betalningen.

8.   Företaget ska förbli ansvarigt för betalningen av FuelEU-straffavgifterna, utan att det påverkar möjligheten för företaget att ingå avtal med de kommersiella fartygsoperatörerna som föreskriver en skyldighet för de kommersiella operatörerna att ersätta företaget för FuelEU-straffavgifterna, när ansvaret för inköp av bränsle eller drift av fartyget övertas av den kommersiella operatören. Vid tillämpning av denna punkt avses med driften av fartyget att fastställa fartygets last, rutt och hastighet.

9.   Företaget ska förbli ansvarigt för betalningen av FuelEU-straffavgifterna, utan att det påverkar möjligheten för företaget att ingå avtal med bränsleleverantörerna som föreskriver en skyldighet för bränsleleverantörerna att ersätta företaget för FuelEU-straffavgifterna.

10.   Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 28 med avseende på att ändra bilaga IV i syfte att anpassa den faktor som anges i fält 7 och, i tillämpliga fall, fält 14 i tabellen i del B i den bilagan och som används i den formel som avses i punkt 1 i den här artikeln, på grundval av energikostnadernas utveckling, och för att ändra den multiplikationsfaktor som fastställs i punkt 5 i den här artikeln, på grundval av indexeringen av den genomsnittliga elkostnaden i unionen.

11.   Medlemsstaterna ska eftersträva att säkerställa att intäkterna från FuelEU-straffavgifterna, eller deras motsvarande finansiella värde, används för att stödja en snabb utbyggnad och användning av förnybara och koldioxidsnåla bränslen inom sjöfartssektorn, genom att stimulera produktionen av större mängder förnybara och koldioxidsnåla bränslen för sjöfartssektorn, underlätta byggandet av lämpliga bunkringsanläggningar eller infrastruktur för landströmsförsörjning i hamnar samt stödja utveckling, testning och införande av den mest innovativa tekniken i fartygsflottan för att få till stånd betydande utsläppsminskningar.

Senast den 30 juni 2030, och därefter vart femte år, ska medlemsstaterna offentliggöra en rapport om användningen av intäkterna från FuelEU-straffavgifterna under den femårsperiod som föregår året för varje sådan rapport, inbegripet information om mottagarna och nivån för utgifterna avseende de mål som förtecknas i första stycket.

Artikel 24

Skyldighet att inneha ett giltigt FuelEU-dokument om överensstämmelse

1.   Senast den 30 juni under kontrollperioden ska fartyg som anlöper en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion och som ankommer till, uppehåller sig i eller avgår från en hamn inom en medlemsstats jurisdiktion, eller som har utfört resor under motsvarande rapporteringsperiod, inneha ett giltigt FuelEU-dokument om överensstämmelse.

2.   Det FuelEU-dokument om överensstämmelse som utfärdats för det berörda fartyget i enlighet med artikel 22 ska utgöra bevis på överensstämmelse med denna förordning.

Artikel 25

Kontroll av efterlevnad

1.   Medlemsstaterna ska fastställa regler om sanktioner för överträdelse av bestämmelserna i denna förordning och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de tillämpas. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska till kommissionen anmäla dessa regler och åtgärder samt utan dröjsmål eventuella ändringar som berör dem.

2.   Varje medlemsstat ska säkerställa att varje inspektion av ett fartyg i en hamn inom dess jurisdiktion, som utförs i enlighet med direktiv 2009/16/EG, inbegriper en kontroll av att fartyget innehar ett giltigt FuelEU-dokument om överensstämmelse.

3.   Om ett fartyg underlåter att fullgöra den skyldighet som anges i artikel 24 under två eller flera på varandra följande rapporteringsperioder och om andra åtgärder för kontroll av efterlevnad inte har kunnat säkerställa efterlevnaden av denna förordning, får den behöriga myndigheten i den medlemsstat där anlöpshamnen är belägen, med avseende på ett fartyg som inte för den medlemsstatens flagg, och efter att ha gett det berörda företaget tillfälle att lämna synpunkter, utfärda en utvisningsorder. Om den behöriga myndigheten i den medlemsstat där anlöpshamnen är belägen beslutar att utfärda en utvisningsorder ska den via FuelEU-databasen underrätta kommissionen, övriga medlemsstater och den berörda flaggstaten om denna order. Varje medlemsstat, med undantag för den medlemsstat vars flagg fartyget för, ska neka det fartyg som är föremål för utvisningsordern tillträde till sina hamnar till dess att företaget fullgör sina skyldigheter. Om ett fartyg underlåter att fullgöra den skyldighet som anges i artikel 24 under två eller flera på varandra följande rapporteringsperioder och anlöper en hamn i den medlemsstat vars flagg den för ska den berörda medlemsstaten, medan det fartyget befinner sig i en av dess hamnar och efter att ha gett det berörda företaget tillfälle att lämna synpunkter, i egenskap av flaggstat besluta om kvarhållande av fartyget till dess att företaget fullgör sina skyldigheter.

4.   Det berörda företaget ska bekräfta fullgörande av skyldigheten att inneha ett giltigt FuelEU-dokument om överensstämmelse genom att delge den behöriga nationella myndighet som utfärdade utvisningsordern ett giltigt FuelEU-dokument om överensstämmelse. Denna punkt ska inte påverka tillämpningen av de bestämmelser i internationell rätt som är tillämpliga på fartyg i nöd.

5.   Sanktioner mot ett visst fartyg från en medlemsstats sida ska anmälas till kommissionen, övriga medlemsstater och den berörda flaggstaten genom FuelEU-databasen.

Artikel 26

Rätt till prövning

1.   Företag ska ha rätt att ansöka om prövning av de beräkningar och åtgärder som kontrollören meddelat dem enligt denna förordning, inbegripet nekande att utfärda ett FuelEU-dokument om överensstämmelse i enlighet med artikel 22.1.

Ansökan om prövning ska lämnas in till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där kontrollören är ackrediterad inom en månad från det att kontrollören meddelat resultatet av beräkningen eller åtgärden.

2.   De beslut som fattas enligt denna förordning av den behöriga myndigheten i en medlemsstat ska kunna prövas av en domstol i den behöriga myndighetens medlemsstat.

Artikel 27

Behöriga myndigheter

Medlemsstaterna ska utse en eller flera behöriga myndigheter som ska ansvara för tillämpningen och kontrollen av efterlevnaden av denna förordning (behöriga myndigheter) och meddela kommissionen namn och kontaktuppgifter. Kommissionen ska på sin webbplats offentliggöra förteckningen över behöriga myndigheter.

Kapitel VI

Delegerade befogenheter och genomförandebefogenheter samt slutbestämmelser

Artikel 28

Utövande av delegeringen

1.   Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.

2.   Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 4.4, 5.7, 6.6, 14.5 och 23.10 ska ges till kommissionen tills vidare från och med den 12 oktober 2023.

3.   Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 4.4, 5.7, 6.6, 14.5 och 23.10 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.

4.   Innan kommissionen antar en delegerad akt ska den samråda med experter som utsetts av varje medlemsstat i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning.

5.   Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.

6.   En delegerad akt som antas enligt artiklarna 4.4, 5.7, 6.6, 14.5 och 23.10 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.

Artikel 29

Kommittéförfarande

1.   Kommissionen ska biträdas av kommittén för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS), inrättad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 (25). Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.

2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 4 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.

3.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas. Om kommittén inte avger något yttrande, ska kommissionen inte anta utkastet till genomförandeakt och artikel 5.4 tredje stycket i förordning (EU) nr 182/2011 ska tillämpas.

Artikel 30

Rapporter och översyn

1.   Senast den 23 september 2024 ska kommissionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet med en granskning av interaktionen och konvergensen mellan den här förordningen och förordning (EU) 2015/757 eller alla övriga sektorsspecifika rättsakter. Rapporten får vid behov åtföljas av ett lagstiftningsförslag.

2.   Kommissionen ska senast den 31 december 2027 och därefter senast vart femte år rapportera till Europaparlamentet och rådet om resultaten av en utvärdering av denna förordnings funktion, inbegripet eventuella effekter av snedvridningar av marknaden eller undvikande av hamnar, vad gäller utvecklingen av utsläppsfri teknik för sjötransporter och marknaden för den tekniken, liksom utvecklingen av tekniken och marknaden för förnybara och koldioxidsnåla bränslen och för landströmsförsörjning, inbegripet vid ankring, vad gäller användningen av intäkter från FuelEU-straffavgifter, och vad gäller denna förordnings inverkan på konkurrenskraften för sjöfartssektorn i unionen.

I den rapporten ska kommissionen överväga bland annat

| a) | denna förordnings materiella och geografiska tillämpningsområde, vad gäller minskning av den tröskel för bruttodräktighet som avses i artikel 2.1 eller utökning av den andel energi som används av fartyg under resor till eller från tredjeländer som avses i artikel 2.1 d, |
| --- | --- |

a)

denna förordnings materiella och geografiska tillämpningsområde, vad gäller minskning av den tröskel för bruttodräktighet som avses i artikel 2.1 eller utökning av den andel energi som används av fartyg under resor till eller från tredjeländer som avses i artikel 2.1 d,

| b) | det gränsvärde som avses i artikel 4.2, i syfte att uppnå målen i förordning (EU) 2021/1119, |
| --- | --- |

b)

det gränsvärde som avses i artikel 4.2, i syfte att uppnå målen i förordning (EU) 2021/1119,

| c) | de fartygstyper och fartygsstorlekar på vilka artikel 6.1 är tillämplig och en utvidgning av de skyldigheter som avses i artikel 6.1 så att de omfattar fartyg som ligger för ankar, |
| --- | --- |

c)

de fartygstyper och fartygsstorlekar på vilka artikel 6.1 är tillämplig och en utvidgning av de skyldigheter som avses i artikel 6.1 så att de omfattar fartyg som ligger för ankar,

| d) | de undantag som föreskrivs i artikel 6.5, |
| --- | --- |

d)

de undantag som föreskrivs i artikel 6.5,

| e) | beräkningen av den el som levereras genom landströmsförsörjning i bilaga I och den emissionsfaktor källa till tank (well-to-tank) som är kopplad till denna el och som definieras i bilaga II, |
| --- | --- |

e)

beräkningen av den el som levereras genom landströmsförsörjning i bilaga I och den emissionsfaktor källa till tank (well-to-tank) som är kopplad till denna el och som definieras i bilaga II,

| f) | möjligheten att inkludera, i tillämpningsområdet för denna förordning, särskilda mekanismer för de mest hållbara och innovativa bränsleteknikerna med en betydande potential för minskade koldioxidutsläpp, i syfte att skapa en tydlig och förutsägbar rättslig ram och uppmuntra marknadsutveckling och användning av sådan bränsleteknik, |
| --- | --- |

f)

möjligheten att inkludera, i tillämpningsområdet för denna förordning, särskilda mekanismer för de mest hållbara och innovativa bränsleteknikerna med en betydande potential för minskade koldioxidutsläpp, i syfte att skapa en tydlig och förutsägbar rättslig ram och uppmuntra marknadsutveckling och användning av sådan bränsleteknik,

| g) | beräkningen av överensstämmelsesaldot för fartyg som begär att den ytterligare använda energin ska uteslutas på grund av sjöfart i isförhållanden enligt bilagorna IV och V, och den eventuella förlängningen av giltigheten för dessa bestämmelser efter den 31 december 2034, |
| --- | --- |

g)

beräkningen av överensstämmelsesaldot för fartyg som begär att den ytterligare använda energin ska uteslutas på grund av sjöfart i isförhållanden enligt bilagorna IV och V, och den eventuella förlängningen av giltigheten för dessa bestämmelser efter den 31 december 2034,

| h) | möjligheten att inkludera vindenergi i beräkningen av växthusgasintensiteten för energianvändning ombord enligt bilaga I, under förutsättning att en verifierbar metod för övervakning och bokföring av framdrivning med vindenergi finns tillgänglig, |
| --- | --- |

h)

möjligheten att inkludera vindenergi i beräkningen av växthusgasintensiteten för energianvändning ombord enligt bilaga I, under förutsättning att en verifierbar metod för övervakning och bokföring av framdrivning med vindenergi finns tillgänglig,

| i) | möjligheten att inkludera ny teknik för att minska växthusgasutsläppen, såsom koldioxidavskiljning ombord, i beräkningen av växthusgasintensiteten för den energi som används ombord och av överensstämmelsesaldot enligt bilagorna I respektive IV, under förutsättning att en verifierbar metod för övervakning och bokföring av avskilt koldioxid finns tillgänglig, |
| --- | --- |

i)

möjligheten att inkludera ny teknik för att minska växthusgasutsläppen, såsom koldioxidavskiljning ombord, i beräkningen av växthusgasintensiteten för den energi som används ombord och av överensstämmelsesaldot enligt bilagorna I respektive IV, under förutsättning att en verifierbar metod för övervakning och bokföring av avskilt koldioxid finns tillgänglig,

| j) | möjligheten att inkludera ytterligare delar i denna förordning, i synnerhet sotutsläpp, |
| --- | --- |

j)

möjligheten att inkludera ytterligare delar i denna förordning, i synnerhet sotutsläpp,

| k) | behovet av åtgärder för att bemöta företags försök att kringgå kraven i denna förordning. |
| --- | --- |

k)

behovet av åtgärder för att bemöta företags försök att kringgå kraven i denna förordning.

Kommissionen ska när så är lämpligt överväga om den rapporten ska åtföljas av ett förslag om ändring av denna förordning.

3.   Kommissionen ska i den rapport som avses i punkt 2 inkludera en utvärdering av de sociala konsekvenserna av denna förordning för sjöfartssektorn, inbegripet för dess arbetskraft.

4.   Vid utarbetandet av sin rapport som avses i punkt 2 ska kommissionen beakta i vilken utsträckning genomförandet av denna förordning har uppfyllt dess mål och i vilken utsträckning den har påverkat sjöfartssektorns konkurrenskraft. I den rapporten ska kommissionen också beakta samspelet mellan denna förordning och andra relevanta unionsrättsakter och identifiera bestämmelser som skulle kunna uppdateras och förenklas samt insatser och åtgärder som har vidtagits eller skulle kunna vidtas för att minska det totala kostnadstrycket på sjöfartssektorn. Som en del av kommissionens analys av denna förordnings effektivitet ska rapporten också innehålla en bedömning av den börda som denna förordning medför för företagen.

Kommissionen ska, när så är lämpligt, överväga om rapporten ska åtföljas av ett förslag om ändring av denna förordning, mot bakgrund av slutsatserna i den rapport som avses i första stycket.

5.   Om IMO antar en global standard för bränslen med låga växthusgasutsläpp eller globala gränsvärden för växthusgasintensitet för energianvändning ombord ska kommissionen utan dröjsmål lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet. I den rapporten ska kommissionen granska den globala åtgärden med avseende på dess ambitionsnivå mot bakgrund av målen i Parisavtalet och dess övergripande miljöintegritet. Den ska också behandla alla frågor som rör en eventuell koppling eller anpassning av denna förordning till den globala åtgärden, inbegripet behovet av att undvika dubblerad reglering av växthusgasutsläpp från sjötransporter, såväl på unionsnivå som på internationell nivå.

När så är lämpligt får den rapporten åtföljas av ett lagstiftningsförslag om ändring av denna förordning, i överensstämmelse med unionens åtaganden om växthusgasutsläppen från hela ekonomin, och i syfte att bevara miljöintegriteten och ändamålsenligheten i unionens klimatåtgärder.

6.   Kommissionen ska övervaka genomförandet av denna förordning när det gäller sjötransporter, särskilt för att upptäcka kringgående beteenden i syfte att förhindra sådant beteende i ett tidigt skede, inbegripet med beaktande av de yttersta randområdena.

Övervakningsresultaten ska återspeglas i den rapport som ska lämnas vartannat år och som avses i artikel 3gg.3 i direktiv 2003/87/EG.

Artikel 31

Ändring av direktiv 2009/16/EG

Följande punkt ska läggas till i förteckningen i bilaga IV till direktiv 2009/16/EG:

| ”51. | Det FuelEU-dokument om överensstämmelse som utfärdas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1805 (*1). |
| --- | --- |

”51.

Det FuelEU-dokument om överensstämmelse som utfärdas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1805 (*1).

*1

Artikel 32

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Europeiska unionens officiella tidning

Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2025, med undantag för artiklarna 8 och 9 som ska tillämpas från och med den 31 augusti 2024.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Strasbourg den 13 september 2023.

På Europaparlamentets vägnar

R. METSOLA

Ordförande

På rådets vägnar

J. M. ALBARES BUENO

Ordförande

---

(1)  
  EUT C 152, 6.4.2022, s. 145.

1

(2)  Europaparlamentets ståndpunkt av den 11 juli 2023 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 25 juli 2023.

2

(3)  Europeiska kommissionen, generaldirektoratet för havsfrågor och fiske, gemensamma forskningscentrumet, Addamo, A., Calvo Santos, A., Guillén, J., et al., The EU Blue Economy Report 2022, Europeiska unionens publikationsbyrå, 2022, https://data.europa.eu/doi/10.2771/793264.

3

(4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1119 av den 30 juni 2021 om inrättande av en ram för att uppnå klimatneutralitet och om ändring av förordningarna (EG) nr 401/2009 och (EU) 2018/1999 (europeisk klimatlag) (EUT L 243, 9.7.2021, s. 1).

4

(5)  
  EUT L 282, 19.10.2016, s. 4.

5

(6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1804 av den 13 september 2023 om utbyggnad av infrastruktur för alternativa drivmedel och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/94/EU (Se sidan 1 i detta nummer av EUT).

6

(7)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2023/959 av den 10 maj 2023 om ändring av direktiv 2003/87/EG om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom unionen, och beslut (EU) 2015/1814 om upprättande och användning av en reserv för marknadsstabilitet för unionens utsläppshandelssystem (EUT L 130, 16.5.2023, s. 134).

7

(8)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 av den 11 december 2018 om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (EUT L 328, 21.12.2018, s. 82).

8

(9)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1999 av den 11 december 2018 om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder samt om ändring av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 663/2009 och (EG) nr 715/2009, Europaparlamentets och rådets direktiv 94/22/EG, 98/70/EG, 2009/31/EG, 2009/73/EG, 2010/31/EU, 2012/27/EU och 2013/30/EU samt rådets direktiv 2009/119/EG och (EU) 2015/652 och om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 525/2013 (EUT L 328, 21.12.2018, s. 1).

9

(10)  Europaparlamentets och rådets direktiv 98/70/EG av den 13 oktober 1998 om kvaliteten på bensin och dieselbränslen och om ändring av rådets direktiv 93/12/EEG (EGT L 350, 28.12.1998, s. 58)

10

(11)  Rådets direktiv (EU) 2015/652 av den 20 april 2015 om fastställande av beräkningsmetoder och rapporteringskrav i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 98/70/EG om kvaliteten på bensin och dieselbränslen (EUT L 107, 25.4.2015, s. 26).

11

(12)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/352 av den 15 februari 2017 om inrättande av en ram för tillhandahållande av hamntjänster och gemensamma regler för finansiell insyn i hamnar (EUT L 57, 3.3.2017, s. 1).

12

(13)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/757 av den 29 april 2015 om övervakning, rapportering och verifiering av växthusgasutsläpp från sjötransporter och om ändring av direktiv 2009/16/EG (EUT L 123, 19.5.2015, s. 55).

13

(14)  Rådets förordning (EEG) nr 3577/92 av den 7 december 1992 om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet inom medlemsstaterna (cabotage) (EGT L 364, 12.12.1992, s. 7).

14

(15)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 336/2006 av den 15 februari 2006 om genomförande av Internationella säkerhetsorganisationskoden i gemenskapen och upphävande av rådets förordning (EG) nr 3051/95 (EUT L 64, 4.3.2006, s. 1).

15

(16)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/94/EU av den 22 oktober 2014 om utbyggnad av infrastrukturen för alternativa bränslen (EUT L 307, 28.10.2014, s. 1).

16

(17)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av den 9 juli 2008 om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93 (EUT L 218, 13.8.2008, s. 30).

17

(18)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/16/EG av den 23 april 2009 om hamnstatskontroll (EUT L 131, 28.5.2009, s. 57).

18

(19)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/21/EG av den 23 april 2009 om fullgörande av flaggstatsförpliktelser (EUT L 131, 28.5.2009, s. 132).

19

(20)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom unionen och om ändring av rådets direktiv 96/61/EG (EUT L 275, 25.10.2003, s. 32).

20

(21)  
  EUT L 123, 12.5.2016, s. 1.

21

(22)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).

22

(23)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/802 av den 11 maj 2016 om att minska svavelhalten i vissa flytande bränslen (EUT L 132, 21.5.2016, s. 58).

23

(24)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 av den 27 juni 2002 om inrättande av en europeisk sjösäkerhetsbyrå (EGT L 208, 5.8.2002, s. 1).

24

(25)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 av den 5 november 2002 om inrättande av en kommitté för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS) och om ändring av förordningarna om sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (EGT L 324, 29.11.2002, s. 1).

25

---

BILAGA I

Metod för fastställande av växthusgasintensitet för ett fartygs energianvändning ombord

Vid beräkningen av växthusgasintensiteten för ett fartygs energianvändning ombord ska följande formel, benämnd ekvation (1), användas:

| ) Ekvation (1) |
| --- |
| WtT | |
| TtW | |
| fwind | Belöningsfaktor för vindassisterad framdrivning |

Formula

WtT

Formula

TtW

Formula

fwind

Belöningsfaktor för vindassisterad framdrivning

De olika termer och beteckningar som används för ekvation (1) anges i följande tabell:

| Variabel | Definition |
| --- | --- |
| i | Index som motsvarar de bränsletyper som levereras till fartyget under rapporteringsperioden |
| j | Index för bränsleförbrukningsenheter ombord på fartyget. För tillämpningen av denna förordning ska de bränsleförbrukningsenheter som beaktas vara huvudmotorn/huvudmotorerna, hjälpmotorn/hjälpmotorerna, pannorna, bränslecellerna och förbränningsugnarna |
| k | Index som motsvarar en anslutningspunkt för landströmsförsörjning |
| n | Det totala antalet bränsletyper som levereras till fartyget under rapporteringsperioden |
| c | Det totala antalet anslutningspunkter för landströmsförsörjning |
| m | Det totala antalet bränsleförbrukningsenheter |
| Mi,j | Massan av det bränsle i som förbrukas i bränsleförbrukningsenheten j [gFuel] |
| Ek | Elektricitet som levereras till fartyget genom anslutningspunkten för landströmsförsörjning k [MJ] |
| CO2eqWtT,i | Emissionsfaktor för växthusgaser (GHG) källa till tank (WtT) för bränsle i [gCO2eq/MJ] |
| | Emissionsfaktor för växthusgaser (GHG) källa till tank (WtT) kopplad till den el som levereras till ett fartyg i hamn genom anslutningspunkten för landströmsförsörjning k [gCO2eq/MJ] |
| LCVi | Effektivt värmevärde för bränsle i [MJ/gFuel] |
| RWDi | Om bränslet i är av icke-biologiskt ursprung kan en belöningsfaktor på 2 tillämpas för perioden 1 januari 2025–31 december 2033. I annat fall är RWDi = 1. |
| C

  slipj | Koefficient för icke förbränt bränsle uttryckt i procent av massan av det bränsle i som används av bränsleförbrukningsenheten j [%]. Cslip inbegriper flyktiga utsläpp och förluster av utsläpp |
| | Emissionsfaktorer för växthusgaser (GHG) tank till kölvatten (TtW) vid förbränt bränsle i bränsleförbrukningsenhet j [gGHG/gFuel] |
| CO2eq,TtWi,j | Koldioxidekvivalenter för utsläpp tank till kölvatten (TtW) för förbränt bränsle i bränsleförbrukningsenhet j [gCO2eq/gFuel]





  Ekvation (2) |
| | Emissionsfaktorer för växthusgaser (GHG) tank till kölvatten (TtW) vid förluster av bränsle i på väg till bränsleförbrukningsenhet j [gGHG/gFuel] |
| CO2eq,TtWslipi,j | Koldioxidekvivalenter för utsläpp tank till kölvatten (TtW) för förluster av bränsle i på väg till bränsleförbrukningsenhet j [gCO2eq/gFuel]





  Där Csf CO2, och Csf N2O, = 0.
  CsfCH4j = 1. |
| | Potential till global uppvärmning för CO2, CH4, N2O under 100 år som fastställs i del C punkt 4 i bilaga V till direktiv (EU) 2018/2001 |

Variabel

Definition

i

Index som motsvarar de bränsletyper som levereras till fartyget under rapporteringsperioden

j

Index för bränsleförbrukningsenheter ombord på fartyget. För tillämpningen av denna förordning ska de bränsleförbrukningsenheter som beaktas vara huvudmotorn/huvudmotorerna, hjälpmotorn/hjälpmotorerna, pannorna, bränslecellerna och förbränningsugnarna

k

Index som motsvarar en anslutningspunkt för landströmsförsörjning

n

Det totala antalet bränsletyper som levereras till fartyget under rapporteringsperioden

c

Det totala antalet anslutningspunkter för landströmsförsörjning

m

Det totala antalet bränsleförbrukningsenheter

Mi,j

Massan av det bränsle i som förbrukas i bränsleförbrukningsenheten j [gFuel]

Ek

Elektricitet som levereras till fartyget genom anslutningspunkten för landströmsförsörjning k [MJ]

CO2eqWtT,i

Emissionsfaktor för växthusgaser (GHG) källa till tank (WtT) för bränsle i [gCO2eq/MJ]

Formula

Emissionsfaktor för växthusgaser (GHG) källa till tank (WtT) kopplad till den el som levereras till ett fartyg i hamn genom anslutningspunkten för landströmsförsörjning k [gCO2eq/MJ]

LCVi

Effektivt värmevärde för bränsle i [MJ/gFuel]

RWDi

Om bränslet i är av icke-biologiskt ursprung kan en belöningsfaktor på 2 tillämpas för perioden 1 januari 2025–31 december 2033. I annat fall är RWDi = 1.

C

  slipj

Koefficient för icke förbränt bränsle uttryckt i procent av massan av det bränsle i som används av bränsleförbrukningsenheten j [%]. Cslip inbegriper flyktiga utsläpp och förluster av utsläpp

Formula

Formula

Emissionsfaktorer för växthusgaser (GHG) tank till kölvatten (TtW) vid förbränt bränsle i bränsleförbrukningsenhet j [gGHG/gFuel]

CO2eq,TtWi,j

Koldioxidekvivalenter för utsläpp tank till kölvatten (TtW) för förbränt bränsle i bränsleförbrukningsenhet j [gCO2eq/gFuel]

Formula

Ekvation (2)

Formula

Formula

Emissionsfaktorer för växthusgaser (GHG) tank till kölvatten (TtW) vid förluster av bränsle i på väg till bränsleförbrukningsenhet j [gGHG/gFuel]

CO2eq,TtWslipi,j

Koldioxidekvivalenter för utsläpp tank till kölvatten (TtW) för förluster av bränsle i på väg till bränsleförbrukningsenhet j [gCO2eq/gFuel]

Formula

Där Csf CO2, och Csf N2O, = 0.

CsfCH4j = 1.

Formula

Formula

Potential till global uppvärmning för CO2, CH4, N2O under 100 år som fastställs i del C punkt 4 i bilaga V till direktiv (EU) 2018/2001

För tillämpningen av denna förordning ska variabeln
  Formula
  i täljaren i ekvation (1) vara noll.

Metod för fastställande av [Mi]

Bränslemassan [Mi] ska fastställas genom att använda de mängder som rapporteras i enlighet med reglerna för rapportering i förordning (EU) 2015/757 för resor inom ramen för den här förordningen, baserat på den övervakningsmetod som företaget valt.

Metod för fastställande av emissionsfaktorer för växthusgasutsläpp källa till tank

Utsläpp källa till tank ska fastställas på basis av den metod som anges i denna bilaga och som avses i ekvation (1).

Emissionsfaktorerna för växthusgasutsläpp källa till tank (CO
  2eqWtT,i
  ) finns i bilaga II.

För fossila bränslen ska endast de normalvärden som finns i bilaga II användas.

Faktiska värden får användas under förutsättning att de är certifierade enligt ett system som erkänns av kommissionen i enlighet med artikel 30.5 och 30.6 i direktiv (EU) 2018/2001 för biodrivmedel, biogas, förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung och återvunna kolbaserade bränslen, eller, i tillämpliga fall, i enlighet med de relevanta bestämmelser i unionsrättsakter som avser den inre marknaden för förnybar gas, naturgas och vätgas, genom tillämpning av artikel 10.4 i denna förordning.

Bunkerspecifikation (BDN) för bränsle

Enligt de gällande bestämmelserna i bilaga VI till den internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg (Marpol) är bunkerspecifikationen obligatorisk, och de uppgifter som ska ingå i den är specificerade.

För tillämpningen av denna förordning ska följande gälla:

| 1. | Bunkerspecifikationerna inklusive andra bränslen än fossila bränslen som används ombord ska kompletteras med följande information om dessa bränslen:






  — | Effektivt värmevärde [MJ/g]. |
| --- | --- | --- |

1.

Bunkerspecifikationerna inklusive andra bränslen än fossila bränslen som används ombord ska kompletteras med följande information om dessa bränslen:

—

Effektivt värmevärde [MJ/g].

| — | För biodrivmedel, E-värden som fastställts i enlighet med de metoder som anges i del C i bilaga V och del B i bilaga VI till direktiv (EU) 2018/2001 [gCO2eq/MJ] och tillhörande bevis på överensstämmelse med de regler som fastställs i det direktivet för dessa bränslen, som anger bränslets produktionskedja. |
| --- | --- |

—

För biodrivmedel, E-värden som fastställts i enlighet med de metoder som anges i del C i bilaga V och del B i bilaga VI till direktiv (EU) 2018/2001 [gCO2eq/MJ] och tillhörande bevis på överensstämmelse med de regler som fastställs i det direktivet för dessa bränslen, som anger bränslets produktionskedja.

| — | För andra bränslen än fossila bränslen och biobränslen, emissionsfaktor för växthusgasutsläpp källa till tank [gCO2eq/MJ] och tillhörande intyg som anger bränslets produktionskedja. |
| --- | --- |

—

För andra bränslen än fossila bränslen och biobränslen, emissionsfaktor för växthusgasutsläpp källa till tank [gCO2eq/MJ] och tillhörande intyg som anger bränslets produktionskedja.

| 2. | Vid blandning av produkter ska den information som krävs enligt denna förordning lämnas för varje produkt. |
| --- | --- |

2.

Vid blandning av produkter ska den information som krävs enligt denna förordning lämnas för varje produkt.

Specifikation för el (EDN)

För tillämpningen av denna förordning ska relevanta specifikationer för el som levereras till fartyget innehålla åtminstone följande information:

| 1. | Leverantör: namn, adress, telefonnummer, e-postadress, representant. |
| --- | --- |

1.

Leverantör: namn, adress, telefonnummer, e-postadress, representant.

| 2. | Mottagande fartyg: IMO-nummer (MMSI), fartygets namn, fartygstyp, flagg, fartygets representant. |
| --- | --- |

2.

Mottagande fartyg: IMO-nummer (MMSI), fartygets namn, fartygstyp, flagg, fartygets representant.

| 3. | Hamn: namn, plats (LOCODE), terminal/kaj. |
| --- | --- |

3.

Hamn: namn, plats (LOCODE), terminal/kaj.

| 4. | Anslutningspunkt för landströmsförsörjning: uppgifter om anslutningspunkt. |
| --- | --- |

4.

Anslutningspunkt för landströmsförsörjning: uppgifter om anslutningspunkt.

| 5. | Anslutningstid för landströmsförsörjning: Datum/klockslag för när anslutningen påbörjas/avslutas. |
| --- | --- |

5.

Anslutningstid för landströmsförsörjning: Datum/klockslag för när anslutningen påbörjas/avslutas.

| 6. | Levererad energi: Effekt som allokeras till leveranspunkten (om tillämpligt) [kW], elförbrukning (kWh) för faktureringsperioden, information om toppeffekt (om tillgängligt). |
| --- | --- |

6.

Levererad energi: Effekt som allokeras till leveranspunkten (om tillämpligt) [kW], elförbrukning (kWh) för faktureringsperioden, information om toppeffekt (om tillgängligt).

| 7. | Mätning. |
| --- | --- |

7.

Mätning.

Metod för fastställande av emissionsfaktorer för växthusgasutsläpp tank till kölvatten

Utsläpp tank till kölvatten ska fastställas på basis av den metod som anges i denna bilaga och som avses i ekvation (1) och ekvation (2).

Normalvärdena för emissionsfaktorer för växthusgasutsläpp tank till kölvatten (CO2eq,TtW,j) anges i bilaga II.

I enlighet med den övervakningsplan som avses i artikel 8 och efter kontrollörens bedömning får ett företag använda andra metoder såsom direkt mätning av koldioxidekvivalenter eller laboratorietester, om de genomgående ökar beräkningarnas korrekthet, genom tillämpning av artikel 10.5.

Metod för fastställande av flyktiga utsläpp och förluster av utsläpp tank till kölvatten

Flyktiga utsläpp och förluster av utsläpp innebär den mängd bränsle som inte når förbränningskammaren i förbränningsenheten eller som inte används i bränsleförbrukningsenheten på grund av att den inte förbränns i systemet, eller ventileras eller läcker ut från det. För tillämpningen av denna förordning räknas flyktiga utsläpp och förluster av utsläpp som en procentsats av den bränslemassa som används av bränsleförbrukningsenheten. Normalvärdena anges i bilaga II.

Metoder för fastställande av belöningsfaktorer kopplade till vindassisterad framdrivning

Om vindassisterad framdrivning är installerad ombord kan en belöningsfaktor tillämpas, fastställd enligt följande:

| Belöningsfaktor för vindassisterad framdrivning – WIND (fwind) | |
| --- | --- |
| 0,99 | 0,05 |
| 0,97 | 0,1 |
| 0,95 | ≥ 0,15 |

Belöningsfaktor för vindassisterad framdrivning – WIND (fwind)

Formula

0,99

0,05

0,97

0,1

0,95

≥ 0,15

Förklaring:

| — | PWind är den tillgängliga effektiva effekten hos de vindassisterade framdrivningssystemen och motsvarar feff

  *
  Peff beräknat i enlighet med 2021 års vägledning om behandling av innovativa energieffektiva tekniker för beräkning och kontroll av det uppnådda energieffektivitetsindexet (EEDI) och det uppnådda energieffektivitetsindexet för existerande fartyg (EEXI) (MEPC.1/Circ.896). |
| --- | --- |

—

PWind är den tillgängliga effektiva effekten hos de vindassisterade framdrivningssystemen och motsvarar feff

  *
  Peff beräknat i enlighet med 2021 års vägledning om behandling av innovativa energieffektiva tekniker för beräkning och kontroll av det uppnådda energieffektivitetsindexet (EEDI) och det uppnådda energieffektivitetsindexet för existerande fartyg (EEXI) (MEPC.1/Circ.896).

| — | PProp är fartygets maskineffekt och motsvarar PME enligt definitionen i 2018 års riktlinjer för beräkningsmetoden för det uppnådda EEDI för nya fartyg (IMO-resolution MEPC.364(79)) och 2021 års riktlinjer för metoden för beräkning av det uppnådda EEXI (IMO-resolution MEPC.333 (76)). Om motoraxel/motoraxlar är installerade, PProp = PME

  +
  PPTI(i),shaft. |
| --- | --- |

—

PProp är fartygets maskineffekt och motsvarar PME enligt definitionen i 2018 års riktlinjer för beräkningsmetoden för det uppnådda EEDI för nya fartyg (IMO-resolution MEPC.364(79)) och 2021 års riktlinjer för metoden för beräkning av det uppnådda EEXI (IMO-resolution MEPC.333 (76)). Om motoraxel/motoraxlar är installerade, PProp = PME

  +
  PPTI(i),shaft.

Fartygets index för växthusgasintensitet beräknas därefter genom att multiplicera summan från ekvation (1) med belöningsfaktorn.

---

BILAGA II

Normalvärden för emissionsfaktorer

De normalvärden för emissionsfaktorer som anges i tabellen nedan ska användas för fastställande av det index för växthusgasintensitet som avses i bilaga I till denna förordning, utom när företag avviker från dessa normalvärden för emissionsfaktorer genom tillämpning av artikel 10.4 och 10.5 i denna förordning.

I tabellen nedan:

| — | TBM (to be measured): ska mätas |
| --- | --- |

—

TBM (to be measured): ska mätas

| — | N/A (not available): ej tillgängligt |
| --- | --- |

—

N/A (not available): ej tillgängligt

| — | Bindestreck: ej tillämpligt |
| --- | --- |

—

Bindestreck: ej tillämpligt

| — | E har fastställts i enlighet med de metoder som fastställs i del C i bilaga V och del B i bilaga VI till direktiv (EU) 2018/2001. |
| --- | --- |

—

E har fastställts i enlighet med de metoder som fastställs i del C i bilaga V och del B i bilaga VI till direktiv (EU) 2018/2001.

Om en cell anger antingen TBM eller N/A ska, såvida inte ett värde påvisas i enlighet med artikel 10, det högsta normalvärdet för bränsleklassen i samma kolumn användas.

Om alla celler i samma kolumn för en viss bränsletyp anger antingen TBM eller N/A ska, såvida inte ett värde påvisas i enlighet med artikel 10, normalvärdet för den minst gynnsamma produktionskedjan för fossila bränslen användas. Denna regel är inte tillämplig på kolumn 9, där TBM eller N/A avser icke tillgängliga värden för bränsleförbrukaren. Om det inte finns något normalvärde bör ett certifierat värde i enlighet med artikel 10.5 användas.

| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| | WtT (källa till tank) | TtW (tank till kölvatten) |
| Bränsleklass | Produktionskedja | LCV | CO2eq WtT | Bränsle-förbruknings-enhetsklass | | | | Cslip

  I % av bränslemassa som används av motorn |
| Fossilt | Tung eldningsolja (HFO)
  ISO 8217 kvaliteterna RME t.o.m. RMK | 0,0405 | 13,5 | Alla förbrännings-motorer | 3,114 | 0,00005 | 0,00018 | - |
| Tunn eldningsolja (LFO)
  ISO 8217 kvaliteterna RMA t.o.m. RMD | 0,041 | 13,2 | Alla förbrännings-motorer | 3,151 | 0,00005 | 0,00018 | - |
| Marin dieselolja (MDO)
  Marin dieselbrännolja (MGO)
  ISO 8217 kvaliteterna DMX t.o.m. DMB | 0,0427 | 14,4 | Alla förbrännings-motorer | 3,206 | 0,00005 | 0,00018 | - |
| Fossil | Flytande naturgas (LNG) | 0,0491 | 18.5 | Flytande naturgas (LNG) Otto (tvåbränsledrift, mellanvarv) | 2,750 | 0 | 0,00011 | 3,1 |
| Flytande naturgas (LNG) Otto (tvåbränsledrift, lågvarv | 1,7 |
| Flytande naturgas (LNG) Diesel (tvåbränsledrift, lågvarv) | 0,2 |
| Mager förbränning, gnisttändning (LBSI, Lean burn spark ignited) | 2,6 |
| Motorgas (LPG) | 0,046 | 7,8 | Alla förbrännings-motorer | 3,030 butan
  3,000 propan | TBM | TBM | N/A |
| vätgas (H2)
  (naturgas) | 0,12 | 132 | Bränsleceller | 0 | 0 | - | - |
| Förbränningsmotor | 0 | 0 | TBM |
| NH3
  (naturgas) | 0,0186 | 121 | Bränsleceller | 0 | N/A | TBM | N/A |
| Förbränningsmotor | 0 | N/A | TBM | N/A |
| Metanol
  (naturgas) | 0,0199 | 31,3 | Alla förbrännings-motorer | 1,375 | TBM | TBM | - |
| Biobränslen | Produktionskedjor för etanol i direktiv (EU) 2018/2001 | Värde enligt bilaga III till direktiv (EU) 2018/2001 | | Alla förbrännings-motorer | 1,913 | TBM | TBM | - |
| Biodiesel
  Produktionskedjor i direktiv (EU) 2018/2001 | Alla förbrännings-motorer | 2,834 | TBM | TBM | - |
| Vätebehandlad vegetabilisk olja (HVO)
  Produktionskedjor i direktiv (EU) 2018/2001 | Alla förbrännings-motorer | 3,115 | 0,00005 | 0,00018 | - |
| Flytande biogas som transportbränsle
  Flytande biogas (Bio-LNG)
  Produktionskedjor i direktiv (EU) 2018/2001 | Flytande naturgas (LNG) Otto (tvåbränsledrift, mellanvarv) | 2,750 | 0 | 0,00011 | 3,1 |
| Flytande naturgas (LNG) Otto (tvåbränsledrift, lågvarv) | 1,7 |
| Flytande naturgas (LNG) Diesel (tvåbränsledrift | 0,2 |
| Mager förbränning, gnisttändning (LBSI, Lean burn spark ignited) | 2,6 |
| Produktionskedjor för biometanol i direktiv (EU) 2018/2001 | Alla förbrännings-motorer | 1,375 | TBM | TBM | - |
| Andra produktionskedjor i direktiv (EU) 2018/2001 | Alla förbrännings-motorer | 3,115 | 0,00005 | 0,00018 | - |
| Biobränslen | Biovätgas (Bio-H2)
  Produktionskedjor i direktiv (EU) 2018/2001 | Värde enligt bilaga III till direktiv (EU) 2018/2001 | N/A | Bränsleceller | 0 | 0 | 0 | - |
| Förbrännings-motor | 0 | 0 | TBM |
| Förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung (RFNBO)
  -
  e-bränslen | e-diesel | 0,0427 | Se direktiv (EU) 2018/2001 | Alla förbrännings-motorer | 3,206 | 0,00005 | 0,00018 | - |
| e-metanol | 0,0199 | Se direktiv (EU) 2018/2001 | Alla förbrännings-motorer | 1,375 | TBM | TBM | - |
| e-LNG | 0,0491 | Se direktiv (EU) 2018/2001 | Flytande naturgas (LNG) Otto (tvåbränsledrift, mellanvarv) | 2,750 | 0 | 0,00011 | 3,1 |
| Flytande naturgas (LNG) Otto (tvåbränsledrift, lågvarv) | 1,7 |
| Flytande naturgas (LNG) Diesel (tvåbränsledrift) | 0,2 |
| Mager förbränning, gnisttändning (LBSI, Lean burn spark ignited) | 2,6 |
| e-H2 | 0,12 | Se direktiv (EU) 2018/2001 | Bränsleceller | 0 | 0 | 0 | - |
| Förbrännings-motor | 0 | 0 | TBM |
| e-NH3 | 0,0186 | N/A | Bränsleceller | 0 | N/A | TBM | N/A |
| Förbrännings-motor | 0 | N/A | TBM | N/A |
| e-LPG | N/A | N/A | | N/A | N/A | N/A | N/A |
| e-DME | N/A | N/A | | N/A | N/A | N/A | - |
| Övriga | El | - | EU:S ENERGY MIX | Landströms-försörjning | - | - | - | - |

1

2

3

4

5

6

7

8

9

WtT (källa till tank)

TtW (tank till kölvatten)

Bränsleklass

Produktionskedja

LCV

Formula

CO2eq WtT

Formula

Bränsle-förbruknings-enhetsklass

Formula

Formula

Formula

Formula

Formula

Formula

Cslip

I % av bränslemassa som används av motorn

Fossilt

Tung eldningsolja (HFO)

ISO 8217 kvaliteterna RME t.o.m. RMK

0,0405

13,5

Alla förbrännings-motorer

3,114

0,00005

0,00018

-

Tunn eldningsolja (LFO)

ISO 8217 kvaliteterna RMA t.o.m. RMD

0,041

13,2

Alla förbrännings-motorer

3,151

0,00005

0,00018

-

Marin dieselolja (MDO)

Marin dieselbrännolja (MGO)

ISO 8217 kvaliteterna DMX t.o.m. DMB

0,0427

14,4

Alla förbrännings-motorer

3,206

0,00005

0,00018

-

Fossil

Flytande naturgas (LNG)

0,0491

18.5

Flytande naturgas (LNG) Otto (tvåbränsledrift, mellanvarv)

2,750

0

0,00011

3,1

Flytande naturgas (LNG) Otto (tvåbränsledrift, lågvarv

1,7

Flytande naturgas (LNG) Diesel (tvåbränsledrift, lågvarv)

0,2

Mager förbränning, gnisttändning (LBSI, Lean burn spark ignited)

2,6

Motorgas (LPG)

0,046

7,8

Alla förbrännings-motorer

3,030 butan

3,000 propan

TBM

TBM

N/A

vätgas (H2)

(naturgas)

0,12

132

Bränsleceller

0

0

-

-

Förbränningsmotor

0

0

TBM

NH3

(naturgas)

0,0186

121

Bränsleceller

0

N/A

TBM

N/A

Förbränningsmotor

0

N/A

TBM

N/A

Metanol

(naturgas)

0,0199

31,3

Alla förbrännings-motorer

1,375

TBM

TBM

-

Biobränslen

Produktionskedjor för etanol i direktiv (EU) 2018/2001

Värde enligt bilaga III till direktiv (EU) 2018/2001

Formula

Alla förbrännings-motorer

1,913

TBM

TBM

-

Biodiesel

Produktionskedjor i direktiv (EU) 2018/2001

Alla förbrännings-motorer

2,834

TBM

TBM

-

Vätebehandlad vegetabilisk olja (HVO)

Produktionskedjor i direktiv (EU) 2018/2001

Alla förbrännings-motorer

3,115

0,00005

0,00018

-

Flytande biogas som transportbränsle

Flytande biogas (Bio-LNG)

Produktionskedjor i direktiv (EU) 2018/2001

Flytande naturgas (LNG) Otto (tvåbränsledrift, mellanvarv)

2,750

0

0,00011

3,1

Flytande naturgas (LNG) Otto (tvåbränsledrift, lågvarv)

1,7

Flytande naturgas (LNG) Diesel (tvåbränsledrift

0,2

Mager förbränning, gnisttändning (LBSI, Lean burn spark ignited)

2,6

Produktionskedjor för biometanol i direktiv (EU) 2018/2001

Alla förbrännings-motorer

1,375

TBM

TBM

-

Andra produktionskedjor i direktiv (EU) 2018/2001

Alla förbrännings-motorer

3,115

0,00005

0,00018

-

Biobränslen

Biovätgas (Bio-H2)

Produktionskedjor i direktiv (EU) 2018/2001

Värde enligt bilaga III till direktiv (EU) 2018/2001

N/A

Bränsleceller

0

0

0

-

Förbrännings-motor

0

0

TBM

Förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung (RFNBO)

-

e-bränslen

e-diesel

0,0427

Se direktiv (EU) 2018/2001

Alla förbrännings-motorer

3,206

0,00005

0,00018

-

e-metanol

0,0199

Se direktiv (EU) 2018/2001

Alla förbrännings-motorer

1,375

TBM

TBM

-

e-LNG

0,0491

Se direktiv (EU) 2018/2001

Flytande naturgas (LNG) Otto (tvåbränsledrift, mellanvarv)

2,750

0

0,00011

3,1

Flytande naturgas (LNG) Otto (tvåbränsledrift, lågvarv)

1,7

Flytande naturgas (LNG) Diesel (tvåbränsledrift)

0,2

Mager förbränning, gnisttändning (LBSI, Lean burn spark ignited)

2,6

e-H2

0,12

Se direktiv (EU) 2018/2001

Bränsleceller

0

0

0

-

Förbrännings-motor

0

0

TBM

e-NH3

0,0186

N/A

Bränsleceller

0

N/A

TBM

N/A

Förbrännings-motor

0

N/A

TBM

N/A

e-LPG

N/A

N/A

N/A

N/A

N/A

N/A

e-DME

N/A

N/A

N/A

N/A

N/A

-

Övriga

El

-

EU:S ENERGY MIX

Landströms-försörjning

-

-

-

-

Kolumn 1 anger bränsleklass, nämligen fossila bränslen, flytande biobränslen, gasformiga biobränslen och e-bränslen.

Kolumn 2 anger namnet på eller produktionskedjor för respektive bränsle i klassen.

Kolumn 3 innehåller bränslenas effektiva värmevärde i [MJ/g]. För flytande biobränslen ska de värden för energiinnehåll per viktenhet (effektivt värmevärde, MJ/kg) som anges i bilaga III till direktiv (EU) 2018/2001 omvandlas till [MJ/g] och användas.

Kolumn 4 innehåller emissionsfaktorerna för växthusgasutsläpp källa till tank i [gCO2eq/MJ]:

| a) | För flytande biobränslen ska normalvärdena beräknas med hjälp av de värden för E som fastställts i enlighet med de metoder som anges i direktiv (EU) 2018/2001, del C i bilaga V till det direktivet för alla flytande biobränslen utom flytande biogas och del B i bilaga VI till det direktivet för flytande biogas, och på grundval av de normalvärden för de särskilda biobränslen som används som transportbränsle och dess produktionskedja som fastställs i det direktivet, i delarna D och E i bilaga V till det direktivet för alla flytande biobränslen utom flytande biogas och i del D i bilaga VI till det direktivet för flytande biogas. Värdena för E måste dock justeras genom att man subtraherar förhållandet mellan värdena i kolumn 6 (cf_CO2) och kolumn 3 (LCV). Detta krävs enligt denna förordning, som skiljer mellan källa till tank-beräkningar och tank till kölvatten-beräkningar, för att undvika dubbelräkning av utsläpp. |
| --- | --- |

a)

För flytande biobränslen ska normalvärdena beräknas med hjälp av de värden för E som fastställts i enlighet med de metoder som anges i direktiv (EU) 2018/2001, del C i bilaga V till det direktivet för alla flytande biobränslen utom flytande biogas och del B i bilaga VI till det direktivet för flytande biogas, och på grundval av de normalvärden för de särskilda biobränslen som används som transportbränsle och dess produktionskedja som fastställs i det direktivet, i delarna D och E i bilaga V till det direktivet för alla flytande biobränslen utom flytande biogas och i del D i bilaga VI till det direktivet för flytande biogas. Värdena för E måste dock justeras genom att man subtraherar förhållandet mellan värdena i kolumn 6 (cf_CO2) och kolumn 3 (LCV). Detta krävs enligt denna förordning, som skiljer mellan källa till tank-beräkningar och tank till kölvatten-beräkningar, för att undvika dubbelräkning av utsläpp.

| b) | För förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung och andra bränslen som det inte hänvisas till i led a ska normalvärdena, för det ändamål som avses i artikel 4.1 i denna förordning, beräknas antingen med hjälp av metoden i den delegerade akt som det hänvisas till i artikel 28.5 i direktiv (EU) 2018/2001 eller, i tillämpliga fall, en liknande metod om en sådan har fastställts i en unionsrättsakt som avser de inre marknaderna för förnybar gas, naturgas och vätgas, i enlighet med artikel 10.1 och 10.2 i denna förordning. |
| --- | --- |

b)

För förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung och andra bränslen som det inte hänvisas till i led a ska normalvärdena, för det ändamål som avses i artikel 4.1 i denna förordning, beräknas antingen med hjälp av metoden i den delegerade akt som det hänvisas till i artikel 28.5 i direktiv (EU) 2018/2001 eller, i tillämpliga fall, en liknande metod om en sådan har fastställts i en unionsrättsakt som avser de inre marknaderna för förnybar gas, naturgas och vätgas, i enlighet med artikel 10.1 och 10.2 i denna förordning.

Kolumn 5 anger de viktigaste typerna/klasserna av bränsleförbrukningsenheter, t.ex. två- och fyrtakts förbränningsmotorer, med diesel- eller Ottocykel, gasmotorer med gnisttändning och mager förbränning, bränsleceller etc.

Kolumn 6 innehåller emissionsfaktorn Cf för CO2 i [gCO2/gfuel]. De värden för emissionsfaktorer som fastställs i förordning (EU) 2015/757 ska användas. För alla de bränslen som inte omfattas av förordning (EU) 2015/757 specificeras normalvärdena i tabellen.

Kolumn 7 innehåller emissionsfaktorn Cf för metan i [gCH4/gfuel]. För flytande naturgas (LNG) ska Cf för metan vara noll.

Kolumn 8 innehåller emissionsfaktorn Cf för dikväveoxid i [gN2O/gfuel].

Kolumn 9 anger den del av bränslet som gått förlorad i form av flyktiga utsläpp och förluster av utsläpp (Cslip), uttryckt i % av den bränslemassa som använts av den specifika bränsleförbrukningsenheten. För bränslen som flytande naturgas där det förekommer flyktiga utsläpp och förluster av utsläpp, uttrycks mängden flyktiga utsläpp och förluster av utsläpp enligt tabellen i % av massan av använt bränsle (kolumn 9. Värdena för Cslip i tabellen beräknas vid 50 % full motorbelastning.

---

BILAGA III

Allmänna krav för utsläppsfri teknik

I följande icke uttömmande tabell fastställs sådana typer av teknik samt allmänna krav för driften av dessa typer av teknik som ska betraktas som utsläppsfri teknik i den mening som avses i artikel 3.7.

| Typer av teknik | Allmänna krav för drift |
| --- | --- |
| Bränsleceller | Energiförsörjning genom bränsleceller ombord med ett bränsle eller ett system som, när det används för att tillhandahålla energi, säkerställer att det inte sker några sådana utsläpp i atmosfären, som avses i artikel 3.7. |
| Lagring av elektrisk energi ombord | Energiförsörjning genom lagringssystem för elektrisk energi ombord som tidigare laddades via






  — | energiproduktion ombord till havs |

Typer av teknik

Allmänna krav för drift

Bränsleceller

Energiförsörjning genom bränsleceller ombord med ett bränsle eller ett system som, när det används för att tillhandahålla energi, säkerställer att det inte sker några sådana utsläpp i atmosfären, som avses i artikel 3.7.

Lagring av elektrisk energi ombord

Energiförsörjning genom lagringssystem för elektrisk energi ombord som tidigare laddades via

—

energiproduktion ombord till havs

| — | batteriladdning på land |
| --- | --- |

—

batteriladdning på land

| — | byte av batterier |
| --- | --- |

—

byte av batterier

Energiproduktion ombord genom vind- och solenergi

Energiförsörjning genom förnybara energikällor ombord, antingen genom direktförsörjning till fartygets elnät eller genom laddning av en mellanliggande lagringsstation för elektrisk energi ombord

Energiförsörjning genom teknik ombord, som inte har fastställts i denna tabell, vilken uppnår utsläppsfrihet, i den mening som avses i artikel 3.7, kan läggas till i denna tabell genom delegerade akter i enlighet med artikel 6.6.

Uppfyllandet av de allmänna krav som anges ovan och i artikel 6.6 för annan teknik samt de detaljerade kriterier för godkännande som anges i de genomförandeakter som avses i artikel 6.7 ska bevisas genom relevant dokumentation.

---

BILAGA IV

Formler för att beräkna överensstämmelsesaldo och FuelEU-straffavgifter i enlighet med artikel 23.2

A.   Formler för att beräkna fartygets överensstämmelsesaldo

| a) | Följande formel ska användas för att beräkna det överensstämmelsesaldo för växthusgasintensitet för ett fartyg som avses i artikel 4.2:






  Överensstämmelsesaldo [gCO2eq] = | (GHGIEtarget - GHGIEactual) x [



  ] |
| --- | --- | --- |

a)

Följande formel ska användas för att beräkna det överensstämmelsesaldo för växthusgasintensitet för ett fartyg som avses i artikel 4.2:

Överensstämmelsesaldo [gCO2eq] =

Formula

där

| gCO2eq | Gram koldioxidekvivalenter |
| --- | --- |
| GHGIEtarget | Gränsvärde för växthusgasintensitet från energianvändning ombord på ett fartyg i enlighet med artikel 4.2 |
| GHGIEactual | Årligt genomsnitt på växthusgasintensitet från energianvändning ombord på ett fartyg beräknat för den relevanta rapporteringsperioden |

gCO2eq

Gram koldioxidekvivalenter

GHGIEtarget

Gränsvärde för växthusgasintensitet från energianvändning ombord på ett fartyg i enlighet med artikel 4.2

GHGIEactual

Årligt genomsnitt på växthusgasintensitet från energianvändning ombord på ett fartyg beräknat för den relevanta rapporteringsperioden

Till och med den 31 december 2034 får företaget, för varje fartyg med isklass IC, IB, IA eller IA Super eller motsvarande isklass, begära att den ytterligare energiförbrukningen utesluts på grund av färd i isförhållanden.

För varje fartyg med isklass IA eller IA Super eller motsvarande isklass får företaget begära att den ytterligare energiförbrukningen utesluts på grund av fartygets tekniska egenskaper.

I båda fallen, i vilka ytterligare energiförbrukning är undantagen, ska, för beräkningen av överensstämmelsesaldot ovan, värdena för Mi ersättas med den justerade bränslemassan MiA som definieras i bilaga V och det värde GHGIEactual som ska användas för att beräkna överensstämmelsesaldot ska beräknas på nytt med motsvarande värden för MiA.

| b) | Följande formel ska användas för att beräkna det överensstämmelsesaldo för ett fartyg med avseende på det delmål för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung som avses i artikel 5.3:






  CBRFNBO[MJ] = | |
| --- | --- | --- |

b)

Följande formel ska användas för att beräkna det överensstämmelsesaldo för ett fartyg med avseende på det delmål för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung som avses i artikel 5.3:

CBRFNBO[MJ] =

Formula

där

| CBRFNBO | Överensstämmelsesaldot i MJ för det delmål för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung som avses i artikel 5.3 |
| --- | --- |
| | Den årliga summan av den energi som används från sådana förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung och/eller bränslen som ger likvärdiga minskningar av växthusgasutsläppen som avses i artikel 5. |

CBRFNBO

Överensstämmelsesaldot i MJ för det delmål för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung som avses i artikel 5.3

Formula

Den årliga summan av den energi som används från sådana förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung och/eller bränslen som ger likvärdiga minskningar av växthusgasutsläppen som avses i artikel 5.

B.   Formel för att beräkna den FuelEU-straffavgift som fastställs i artikel 23.2

Beloppet för de FuelEU-straffavgifter som fastställs i artikel 23.2 ska beräknas enligt följande:

| a) | FuelEU-straffavgift med avseende på överensstämmelsesaldot för fartygets växthusgasintensitet enligt artikel 4.2






  FuelEU-straffavgift = | |
| --- | --- | --- |

a)

FuelEU-straffavgift med avseende på överensstämmelsesaldot för fartygets växthusgasintensitet enligt artikel 4.2

FuelEU-straffavgift =

Formula

| 1. | FuelEU-straffavgift | 2. | Är i euro |
| --- | --- | --- | --- |
| 3. | | 4. | Är det absoluta värdet av överensstämmelsesaldot |
| 5. | 41 000 | 6. | Är 1 ton VLSFO som motsvarar 41 000 MJ |
| 7. | 2 400 | 8. | Är det belopp som ska betalas i euro per ekvivalent metriskt ton VLSFO |

1.

FuelEU-straffavgift

2.

Är i euro

3.

Formula

4.

Är det absoluta värdet av överensstämmelsesaldot

5.

41 000

6.

Är 1 ton VLSFO som motsvarar 41 000 MJ

7.

2 400

8.

Är det belopp som ska betalas i euro per ekvivalent metriskt ton VLSFO

| b) | FuelEU-straffavgift med avseende på delmålet för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung enligt artikel 5.3
  Om

  ska beloppet för den FuelEU-straffavgift som fastställs i artikel 23.2 beräknas enligt följande:






  FuelEU-straffavgift (RFNBO) = | |
| --- | --- | --- |

b)

FuelEU-straffavgift med avseende på delmålet för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung enligt artikel 5.3

Om
  Formula
  ska beloppet för den FuelEU-straffavgift som fastställs i artikel 23.2 beräknas enligt följande:

FuelEU-straffavgift (RFNBO) =

Formula

| 9. | FuelEU-straffavgift | 10. | Är i euro |
| --- | --- | --- | --- |
| 11. | CBRFNBO | 12. | Värdet av överensstämmelsesaldot för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung |
| 13. | Pd | 14. | Prisskillnaden mellan förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung och fossila bränslen som är kompatibla med fartygsinstallationen |
| 15. | 41 000 | 16. | Är 1 ton VLSFO som motsvarar 41 000 MJ |

9.

FuelEU-straffavgift

10.

Är i euro

11.

CBRFNBO

12.

Värdet av överensstämmelsesaldot för förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung

13.

Pd

14.

Prisskillnaden mellan förnybara bränslen av icke-biologiskt ursprung och fossila bränslen som är kompatibla med fartygsinstallationen

15.

41 000

16.

Är 1 ton VLSFO som motsvarar 41 000 MJ

---

BILAGA V

Beräkning av den justerade bränslemassan för sjöfart i isförhållanden

I denna bilaga beskrivs hur följande ska beräknas:

| — | den ytterligare energi som förbrukas på grund av tekniska egenskaper hos ett fartyg med isklass IA eller IA Super eller en motsvarande isklass |
| --- | --- |

—

den ytterligare energi som förbrukas på grund av tekniska egenskaper hos ett fartyg med isklass IA eller IA Super eller en motsvarande isklass

| — | den ytterligare energi som förbrukas av ett fartyg med isklass IC, IB, IA eller IA Super eller en motsvarande isklass på grund av färd i isförhållanden |
| --- | --- |

—

den ytterligare energi som förbrukas av ett fartyg med isklass IC, IB, IA eller IA Super eller en motsvarande isklass på grund av färd i isförhållanden

| — | den justerade massan [Mi A] efter minskning med den ytterligare energin, tilldelad varje bränsle i |
| --- | --- |

—

den justerade massan [Mi A] efter minskning med den ytterligare energin, tilldelad varje bränsle i

Ytterligare energi på grund av isklass

Den ytterligare energiförbrukningen på grund av de tekniska egenskaperna hos ett fartyg med isklass IA eller IA Super eller en motsvarande isklass beräknas enligt följande:

| | |
| --- | --- |

Formula

där

| Evoyages, total | är den totala energi som förbrukas för alla resor och |
| --- | --- |
| Eadditional due to ice conditions | är ytterligare energiförbrukning på grund av färd i isförhållanden. |

Evoyages, total

är den totala energi som förbrukas för alla resor och

Eadditional due to ice conditions

är ytterligare energiförbrukning på grund av färd i isförhållanden.

Den totala energi som förbrukas för alla resor beräknas enligt följande:

| | |
| --- | --- |

Formula

där

| Mi, voyages, total | är bränslemassan i som förbrukas för alla resor inom ramen för tillämpningsområdet för denna förordning och |
| --- | --- |
| LCVi | är det effektiva värmevärdet för bränsle i. |

Mi, voyages, total

är bränslemassan i som förbrukas för alla resor inom ramen för tillämpningsområdet för denna förordning och

LCVi

är det effektiva värmevärdet för bränsle i.

Ytterligare energi på grund av färd i isförhållanden

Den ytterligare energi som förbrukas av ett fartyg med isklass IC, IB, IA eller IA Super eller en motsvarande isklass på grund av färd i isförhållanden beräknas enligt följande:

| | |
| --- | --- |

Formula

där

| Evoyages, open water | är den energi som förbrukas på resor i öppet vatten och |
| --- | --- |
| Evoyages, ice conditions, adjusted | är den justerade energiförbrukningen vid färd i isförhållanden. |
| Eadditional due to ice conditions | kan inte vara högre än |

Evoyages, open water

är den energi som förbrukas på resor i öppet vatten och

Evoyages, ice conditions, adjusted

är den justerade energiförbrukningen vid färd i isförhållanden.

Eadditional due to ice conditions

kan inte vara högre än
  Formula

Den energi som förbrukas för resor som endast inbegriper framförande i öppet vatten beräknas enligt följande:

| | |
| --- | --- |

Formula

där

| Evoyages, ice conditions | är den energi som förbrukas för färd i isförhållanden, vilket beräknas enligt följande: |
| --- | --- |
| | |

Evoyages, ice conditions

är den energi som förbrukas för färd i isförhållanden, vilket beräknas enligt följande:

Formula

där

| Mi, voyages, ice conditions | är bränslemassan i som förbrukas för färd i isförhållanden inom ramen för tillämpningsområdet för denna förordning. |
| --- | --- |

Mi, voyages, ice conditions

är bränslemassan i som förbrukas för färd i isförhållanden inom ramen för tillämpningsområdet för denna förordning.

Den justerade energiförbrukningen vid färd i isförhållanden beräknas enligt följande:

| | |
| --- | --- |

Formula

där

| Dice conditions | är den sammanlagda sträcka som tillryggaläggs vid färd i isförhållanden inom ramen för tillämpningsområdet för denna förordning. |
| --- | --- |
| | är energiförbrukningen per sträcka som tillryggaläggs i öppet vatten, beräknat enligt följande: |
| | |

Dice conditions

är den sammanlagda sträcka som tillryggaläggs vid färd i isförhållanden inom ramen för tillämpningsområdet för denna förordning.

Formula

är energiförbrukningen per sträcka som tillryggaläggs i öppet vatten, beräknat enligt följande:

Formula

där

| Evoyages, ice conditions | är energiförbrukningen vid färd i isförhållanden och |
| --- | --- |
| Dtotal | är den sammanlagda sträcka per år som tillryggalagts inom ramen för tillämpningsområdet för denna förordning. |

Evoyages, ice conditions

är energiförbrukningen vid färd i isförhållanden och

Dtotal

är den sammanlagda sträcka per år som tillryggalagts inom ramen för tillämpningsområdet för denna förordning.

Total ytterligare isenergi på grund av isklass och färd i isförhållanden

| | |
| --- | --- |

Formula

Justerad massa [Mi,A]

Företaget ska fördela den totala ytterligare isenergin E i additional ice på de olika bränslena i som används under året, med följande villkor:

| | Σ E i additional ice = E additional ice |
| --- | --- |

Σ E i additional ice = E additional ice

För varje bränsle i,

| | |
| --- | --- |

Formula

Den justerade bränslemassan [Mi,A] beräknas enligt följande:

| | |
| --- | --- |

Formula

---

II Icke-lagstiftningsakter

FÖRORDNINGAR

| 22.9.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 234/101 |
| --- | --- | --- | --- |

22.9.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 234/101

---

KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2023/1806

av den 20 september 2023

om ändring av genomförandeförordning (EU) 2019/73 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den provisoriska tull som införts på import av elcyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (1), särskilt artikel 14.1, och

av följande skäl:

| (1) | Importen av elcyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina omfattas av slutgiltiga antidumpningstullar som införts genom kommissionens genomförandeförordning (EU) 2019/73 (2). |
| --- | --- |

(1)

Importen av elcyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina omfattas av slutgiltiga antidumpningstullar som införts genom kommissionens genomförandeförordning (EU) 2019/73 (2).

| (2) | Företaget Jinhua Enjoycare Motive Technology Co., Ltd, Taric-tilläggsnummer C419 (3), som omfattas av en antidumpningstullsats på 24,2 % för ”Andra samarbetsvilliga företag i antidumpningsundersökningen (med undantag för de företag på vilka den parallella utjämningstullsatsen för alla övriga företag i genomförandeförordning (EU) 2019/72 är tillämplig)”, underrättade den 21 november 2022 kommissionen om att företaget hade bytt namn till Enjoycare Technology (Zhejiang) Co., Ltd |
| --- | --- |

(2)

Företaget Jinhua Enjoycare Motive Technology Co., Ltd, Taric-tilläggsnummer C419 (3), som omfattas av en antidumpningstullsats på 24,2 % för ”Andra samarbetsvilliga företag i antidumpningsundersökningen (med undantag för de företag på vilka den parallella utjämningstullsatsen för alla övriga företag i genomförandeförordning (EU) 2019/72 är tillämplig)”, underrättade den 21 november 2022 kommissionen om att företaget hade bytt namn till Enjoycare Technology (Zhejiang) Co., Ltd

| (3) | Företaget bad kommissionen bekräfta att denna namnändring inte inverkar på företagets rätt att omfattas av den antidumpningstullsats som tillämpats på företaget under dess tidigare namn. |
| --- | --- |

(3)

Företaget bad kommissionen bekräfta att denna namnändring inte inverkar på företagets rätt att omfattas av den antidumpningstullsats som tillämpats på företaget under dess tidigare namn.

| (4) | Kommissionen undersökte de uppgifter som lämnats och drog slutsatsen att namnändringen var korrekt registrerad hos de behöriga myndigheterna och inte ledde till några nya förbindelser med andra företagsgrupper som inte undersökts av kommissionen. |
| --- | --- |

(4)

Kommissionen undersökte de uppgifter som lämnats och drog slutsatsen att namnändringen var korrekt registrerad hos de behöriga myndigheterna och inte ledde till några nya förbindelser med andra företagsgrupper som inte undersökts av kommissionen.

| (5) | Följaktligen påverkar namnändringen inte slutsatserna i genomförandeförordning (EU) 2019/73, särskilt inte den tillämpliga antidumpningstullsatsen. |
| --- | --- |

(5)

Följaktligen påverkar namnändringen inte slutsatserna i genomförandeförordning (EU) 2019/73, särskilt inte den tillämpliga antidumpningstullsatsen.

| (6) | Namnändringen bör få verkan från och med den dag då företaget ändrade sitt namn, dvs. den 22 september 2022. Kommissionen uppmanade sökanden att bekräfta huruvida detta datum var korrekt. |
| --- | --- |

(6)

Namnändringen bör få verkan från och med den dag då företaget ändrade sitt namn, dvs. den 22 september 2022. Kommissionen uppmanade sökanden att bekräfta huruvida detta datum var korrekt.

| (7) | Mot bakgrund av övervägandena i skälen ovan ansåg kommissionen det lämpligt att ändra genomförandeförordning (EU) 2019/73 för att återspegla det ändrade namnet på det företag som tidigare tilldelats Taric-tilläggsnummer C419. |
| --- | --- |

(7)

Mot bakgrund av övervägandena i skälen ovan ansåg kommissionen det lämpligt att ändra genomförandeförordning (EU) 2019/73 för att återspegla det ändrade namnet på det företag som tidigare tilldelats Taric-tilläggsnummer C419.

| (8) | De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats genom artikel 15.1 i förordning (EU) 2016/1036. |
| --- | --- |

(8)

De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats genom artikel 15.1 i förordning (EU) 2016/1036.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1.   Bilaga I till genomförandeförordning (EU) 2019/73 ska ändras på följande sätt:

| ”Jinhua Enjoycare Motive Technology Co., Ltd | Zhejiang | C419” |
| --- | --- | --- |

”Jinhua Enjoycare Motive Technology Co., Ltd

Zhejiang

C419”

ska ersättas med

| ”Enjoycare Technology (Zhejiang) Co., Ltd | Zhejiang | C419” |
| --- | --- | --- |

”Enjoycare Technology (Zhejiang) Co., Ltd

Zhejiang

C419”

2.   Taric-tilläggsnummer C419, som tidigare tilldelats Jinhua Enjoycare Motive Technology Co., Ltd, ska tillämpas på Enjoycare Technology (Zhejiang) Co., Ltd från och med den 22 september 2022. All slutgiltig tull som betalats på import av produkter tillverkade av Enjoycare Technology (Zhejiang) Co., Ltd och som går utöver den antidumpningstullsats som fastställs i artikel 1.2 i genomförandeförordning (EU) 2019/73 för Jinhua Enjoycare Motive Technology Co., Ltd ska återbetalas eller efterges i enlighet med tillämplig tullagstiftning.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 20 september 2023.

På kommissionens vägnar

Ursula VON DER LEYEN

Ordförande

---

(1)  
  EUT L 176, 30.6.2016, s. 21.

1

(2)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2019/73 av den 17 januari 2019 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den provisoriska tull som införts på import av elcyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina (EUT L 16, 18.1.2019, s. 108).

2

(3)  Taric: Europeiska unionens integrerade tulltaxa.

3

---

| 22.9.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 234/103 |
| --- | --- | --- | --- |

22.9.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 234/103

---

KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2023/1807

av den 21 september 2023

om ändring av genomförandeförordning (EU) 2019/72 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av elcyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1037 av den 8 juni 2016 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (1), särskilt artikel 24.1, och

av följande skäl:

| (1) | Importen av elcyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina omfattas av slutgiltiga utjämningstullar som införts genom kommissionens genomförandeförordning (EU) 2019/72 (2). |
| --- | --- |

(1)

Importen av elcyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina omfattas av slutgiltiga utjämningstullar som införts genom kommissionens genomförandeförordning (EU) 2019/72 (2).

| (2) | Företaget Jinhua Enjoycare Motive Technology Co., Ltd, Taric-tilläggsnummer C419 (3), som omfattas av en utjämningstullsats på 9,2 %, underrättade den 21 november 2022 kommissionen om att företaget hade bytt namn till Enjoycare Technology (Zhejiang) Co., Ltd |
| --- | --- |

(2)

Företaget Jinhua Enjoycare Motive Technology Co., Ltd, Taric-tilläggsnummer C419 (3), som omfattas av en utjämningstullsats på 9,2 %, underrättade den 21 november 2022 kommissionen om att företaget hade bytt namn till Enjoycare Technology (Zhejiang) Co., Ltd

| (3) | Företaget bad kommissionen bekräfta att denna namnändring inte inverkar på företagets rätt att omfattas av den tullsats för ”Andra samarbetsvilliga företag som förtecknas i bilaga I” som tillämpats på företaget under dess tidigare namn. |
| --- | --- |

(3)

Företaget bad kommissionen bekräfta att denna namnändring inte inverkar på företagets rätt att omfattas av den tullsats för ”Andra samarbetsvilliga företag som förtecknas i bilaga I” som tillämpats på företaget under dess tidigare namn.

| (4) | Kommissionen undersökte de uppgifter som lämnats och drog slutsatsen att namnändringen var korrekt registrerad hos de behöriga myndigheterna och inte ledde till några nya förbindelser med andra företagsgrupper som inte undersökts av kommissionen. |
| --- | --- |

(4)

Kommissionen undersökte de uppgifter som lämnats och drog slutsatsen att namnändringen var korrekt registrerad hos de behöriga myndigheterna och inte ledde till några nya förbindelser med andra företagsgrupper som inte undersökts av kommissionen.

| (5) | Följaktligen påverkar namnändringen inte slutsatserna i genomförandeförordning (EU) 2019/72, särskilt inte den tillämpliga utjämningstullsatsen. |
| --- | --- |

(5)

Följaktligen påverkar namnändringen inte slutsatserna i genomförandeförordning (EU) 2019/72, särskilt inte den tillämpliga utjämningstullsatsen.

| (6) | Namnändringen bör få verkan från och med den dag då företaget ändrade sitt namn, dvs. den 22 september 2022. Kommissionen uppmanade sökanden att bekräfta huruvida detta datum var korrekt. |
| --- | --- |

(6)

Namnändringen bör få verkan från och med den dag då företaget ändrade sitt namn, dvs. den 22 september 2022. Kommissionen uppmanade sökanden att bekräfta huruvida detta datum var korrekt.

| (7) | Mot bakgrund av övervägandena i skälen ovan ansåg kommissionen det lämpligt att ändra genomförandeförordning (EU) 2019/72 för att återspegla det ändrade namnet på det företag som tidigare tilldelats Taric-tilläggsnummer C419. |
| --- | --- |

(7)

Mot bakgrund av övervägandena i skälen ovan ansåg kommissionen det lämpligt att ändra genomförandeförordning (EU) 2019/72 för att återspegla det ändrade namnet på det företag som tidigare tilldelats Taric-tilläggsnummer C419.

| (8) | I enlighet med artikel 25 i förordning (EU) 2016/1037 är de åtgärder som föreskrivs i denna förordning förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 (4). |
| --- | --- |

(8)

I enlighet med artikel 25 i förordning (EU) 2016/1037 är de åtgärder som föreskrivs i denna förordning förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 (4).

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1.   Bilaga I till genomförandeförordning (EU) 2019/72 ska ändras på följande sätt:

| ”Jinhua Enjoycare Motive Technology Co., Ltd | Zhejiang | C419” |
| --- | --- | --- |

”Jinhua Enjoycare Motive Technology Co., Ltd

Zhejiang

C419”

ska ersättas med

| ”Enjoycare Technology (Zhejiang) Co., Ltd | Zhejiang | C419” |
| --- | --- | --- |

”Enjoycare Technology (Zhejiang) Co., Ltd

Zhejiang

C419”

2.   Taric-tilläggsnummer C419, som tidigare tilldelats Jinhua Enjoycare Motive Technology Co., Ltd, ska tillämpas på Enjoycare Technology (Zhejiang) Co., Ltd från och med den 22 september 2022. All slutgiltig tull som betalats på import av produkter tillverkade av Enjoycare Technology (Zhejiang) Co., Ltd och som går utöver den utjämningstullsats som fastställs i artikel 1.2 i genomförandeförordning (EU) 2019/72 för Jinhua Enjoycare Motive Technology Co., Ltd ska återbetalas eller efterges i enlighet med tillämplig tullagstiftning.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 21 september 2023.

På kommissionens vägnar

Ursula VON DER LEYEN

Ordförande

---

(1)  
  EUT L 176, 30.6.2016, s. 55.

1

(2)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2019/72 av den 17 januari 2019 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av elcyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina (EUT L 16, 18.1.2019, s. 5).

2

(3)  Taric: Europeiska unionens integrerade tulltaxa.

3

(4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (EUT L 176, 30.6.2016, s. 21).

4

---

| 22.9.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 234/105 |
| --- | --- | --- | --- |

22.9.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 234/105

---

KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2023/1808

av den 21 september 2023

om fastställande av mallen för tillhandahållande av information om planeringen av förebyggande åtgärder, beredskap och insatser avseende allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/2371

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/2371 av den 23 november 2022 om allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa och om upphävande av beslut nr 1082/2013/EU (1), särskilt artikel 7.3, och

av följande skäl:

| (1) | I förordning (EU) 2022/2371 fastställs mekanismerna och strukturerna för samordning av beredskapen för och insatserna vid allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa, vilket inbegriper rapportering om planeringen av förebyggande åtgärder, beredskap och insatser. |
| --- | --- |

(1)

I förordning (EU) 2022/2371 fastställs mekanismerna och strukturerna för samordning av beredskapen för och insatserna vid allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa, vilket inbegriper rapportering om planeringen av förebyggande åtgärder, beredskap och insatser.

| (2) | Enligt artikel 7.1 första stycket i förordning (EU) 2022/2371 ska medlemsstaterna senast den 27 december 2023 och därefter vart tredje år förse kommissionen och relevanta unionsbyråer och unionsorgan med en uppdaterad rapport om planering av förebyggande åtgärder, beredskap och insatser och genomförandet på nationell nivå och, i förekommande fall, på gränsöverskridande interregional nivå. |
| --- | --- |

(2)

Enligt artikel 7.1 första stycket i förordning (EU) 2022/2371 ska medlemsstaterna senast den 27 december 2023 och därefter vart tredje år förse kommissionen och relevanta unionsbyråer och unionsorgan med en uppdaterad rapport om planering av förebyggande åtgärder, beredskap och insatser och genomförandet på nationell nivå och, i förekommande fall, på gränsöverskridande interregional nivå.

| (3) | I artikel 7.1 andra och tredje styckena i förordning (EU) 2022/2371 anges den information om planering av förebyggande åtgärder, beredskap och insatser som medlemsstaterna ska tillhandahålla kommissionen och relevanta unionsbyråer och unionsorgan. |
| --- | --- |

(3)

I artikel 7.1 andra och tredje styckena i förordning (EU) 2022/2371 anges den information om planering av förebyggande åtgärder, beredskap och insatser som medlemsstaterna ska tillhandahålla kommissionen och relevanta unionsbyråer och unionsorgan.

| (4) | Enligt artikel 7.2 första stycket i förordning (EU) 2022/2371 ska kommissionen vart tredje år göra den information som mottagits tillgänglig för hälsosäkerhetskommittén (HSC) i en rapport som utarbetats i samarbete med Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC) och andra relevanta unionsbyråer och unionsorgan. Rapporten ska innehålla landspecifika kartläggningar för att övervaka framsteg och utarbeta handlingsplaner, för vilka kommissionen får utfärda allmänna rekommendationer, med hänsyn till resultaten av den bedömning som gjorts enligt artikel 8. i den förordningen. |
| --- | --- |

(4)

Enligt artikel 7.2 första stycket i förordning (EU) 2022/2371 ska kommissionen vart tredje år göra den information som mottagits tillgänglig för hälsosäkerhetskommittén (HSC) i en rapport som utarbetats i samarbete med Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC) och andra relevanta unionsbyråer och unionsorgan. Rapporten ska innehålla landspecifika kartläggningar för att övervaka framsteg och utarbeta handlingsplaner, för vilka kommissionen får utfärda allmänna rekommendationer, med hänsyn till resultaten av den bedömning som gjorts enligt artikel 8. i den förordningen.

| (5) | Enligt artikel 7.2 andra och tredje styckena i förordning (EU) 2022/2371 ska kommissionen på grundval av den rapporten inleda diskussioner i HSC om framsteg och brister i beredskapen. En översikt över rekommendationerna i rapporten ska offentliggöras på kommissionens och ECDC:s webbplatser. |
| --- | --- |

(5)

Enligt artikel 7.2 andra och tredje styckena i förordning (EU) 2022/2371 ska kommissionen på grundval av den rapporten inleda diskussioner i HSC om framsteg och brister i beredskapen. En översikt över rekommendationerna i rapporten ska offentliggöras på kommissionens och ECDC:s webbplatser.

| (6) | Den mall för det frågeformulär som medlemsstaterna ska använda när de lämnar den information som avses i artikel 7.1 i den förordningen bör säkerställa att informationen är relevant för de mål som anges i den punkten och att den är jämförbar, och samtidigt undvika överlappningar av begärd och inlämnad information. Mallen har utarbetats i nära samarbete med HSC:s arbetsgrupp för beredskap med aktivt deltagande av majoriteten av medlemsstaterna, kommissionens berörda generaldirektorat, ECDC och Världshälsoorganisationen (WHO). Mallen har anpassats, där så var möjligt, till det internationella hälsoreglementets (2005) State Party Self-Assessment Report (SPAR). |
| --- | --- |

(6)

Den mall för det frågeformulär som medlemsstaterna ska använda när de lämnar den information som avses i artikel 7.1 i den förordningen bör säkerställa att informationen är relevant för de mål som anges i den punkten och att den är jämförbar, och samtidigt undvika överlappningar av begärd och inlämnad information. Mallen har utarbetats i nära samarbete med HSC:s arbetsgrupp för beredskap med aktivt deltagande av majoriteten av medlemsstaterna, kommissionens berörda generaldirektorat, ECDC och Världshälsoorganisationen (WHO). Mallen har anpassats, där så var möjligt, till det internationella hälsoreglementets (2005) State Party Self-Assessment Report (SPAR).

| (7) | De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa. |
| --- | --- |

(7)

De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Den mall som medlemsstaterna ska använda när de tillhandahåller information om sin planering av förebyggande åtgärder, beredskap och insatser i samband med allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa i enlighet med artikel 7.1 i förordning (EU) 2022/2371, som finns i bilagan till den här förordningen, antas.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 21 september 2023.

På kommissionens vägnar

Ursula VON DER LEYEN

Ordförande

---

(1)  
  EUT L 314, 6.12.2022, s. 26.

1

---

BILAGA

Innehåll

| A. | Kapacitet enligt det internationella hälsoreglementet (IHR) från 2005 | 108 |
| --- | --- | --- |

A.

| 1. | Politiska, rättsliga och normativa instrument för att genomföra det internationella hälsoreglementet från 2005 | 108 |
| --- | --- | --- |

1.

| 2. | Finansiering | 109 |
| --- | --- | --- |

2.

| 3. | Laboratorium | 110 |
| --- | --- | --- |

3.

| 4. | Övervakning | 113 |
| --- | --- | --- |

4.

| 5. | Mänskliga resurser | 114 |
| --- | --- | --- |

5.

| 6. | Hantering av hälsokriser | 115 |
| --- | --- | --- |

6.

| Hantering av insatser vid hälsokriser | 115 |
| --- | --- |

| Hantering av logistik i krissituationer och hantering av leverantörskedjan | 118 |
| --- | --- |

| 7. | Tillhandahållande av hälso- och sjukvårdstjänster | 121 |
| --- | --- | --- |

7.

| 8. | Riskkommunikation | 124 |
| --- | --- | --- |

8.

| 9. | Införselställen och gränsöverskridande hälsa | 125 |
| --- | --- | --- |

9.

| 10. | Zoonotiska sjukdomar och hot av miljömässigt ursprung, även sådana som orsakas av klimatet | 126 |
| --- | --- | --- |

10.

| 11. | Kemiska händelser | 127 |
| --- | --- | --- |

11.

| B. | Ytterligare kapacitet enligt förordning (EU) 2022/2371 | 129 |
| --- | --- | --- |

B.

| 12. | Antimikrobiell resistens och vårdrelaterade infektioner | 129 |
| --- | --- | --- |

12.

| Antimikrobiell resistens | 129 |
| --- | --- |

| Vårdrelaterade infektioner | 134 |
| --- | --- |

| 13. | Samordnings- och stödfunktioner på unionsnivå | 135 |
| --- | --- | --- |

13.

| 14. | Utveckling av forskning och utvärderingar för att skapa underlag för och påskynda krisberedskapen | 137 |
| --- | --- | --- |

14.

| 15. | Återhämtningsinslag | 139 |
| --- | --- | --- |

15.

| 16. | Åtgärder som vidtagits för att åtgärda brister som konstaterats vid genomförandet av planer för förebyggande åtgärder, beredskap och insatser | 139 |
| --- | --- | --- |

16.

| C. | Annat | 141 |
| --- | --- | --- |

C.

A.   KAPACITET ENLIGT DET INTERNATIONELLA HÄLSOREGLEMENTET (IHR) FRÅN 2005

1.   Politiska, rättsliga och normativa instrument för att genomföra det internationella hälsoreglementet från 2005

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| A.1.1 | Ange din medlemsstats nivå när det gäller rättsliga instrument för beredskaps- och insatsplanering: | Indikator
  1–5 |
| | Nivå |
| De rättsliga instrumenten omfattar inte samordning mellan nationella, regionala och lokala myndighetsnivåer vid ett hot mot folkhälsan | 1 |
| De rättsliga instrumenten omfattar samordning mellan nationella, regionala och lokala myndighetsnivåer vid ett hot mot folkhälsan | 2 |
| De rättsliga instrumenten omfattar samordning mellan nationella, regionala och lokala myndighetsnivåer vid ett hot mot folkhälsan. Dessutom omfattar de rättsliga instrumenten samordning med sektorer som ansvarar för kritisk infrastruktur vid ett hot mot folkhälsan | 3 |
| De rättsliga instrumenten omfattar samordning mellan nationella, regionala och lokala myndighetsnivåer vid ett hot mot folkhälsan. Dessutom omfattar de rättsliga instrumenten samordning med sektorer som ansvarar för kritisk infrastruktur vid ett hot mot folkhälsan. Dessutom har den operativa beredskapen hos dessa rättsliga instrument testats under de tre senaste tre åren | 4 |
| Som nivå 4, och dessutom finns det en mekanism för översyn och revidering av de rättsliga instrumenten (som vid behov baseras på rekommendationer från testningen) | 5 |
| — | Om svaret är ”nivå 5”: har ditt land reviderat de rättsliga instrumenten under de tre senaste tre åren? (ja/nej)






  — | Om svaret är ”ja”, ladda upp relevanta länkar (frivilligt för medlemsstaterna): |

Fråga

Indikator

A.1.1

Ange din medlemsstats nivå när det gäller rättsliga instrument för beredskaps- och insatsplanering:

Indikator

1–5

Nivå

De rättsliga instrumenten omfattar inte samordning mellan nationella, regionala och lokala myndighetsnivåer vid ett hot mot folkhälsan

1

De rättsliga instrumenten omfattar samordning mellan nationella, regionala och lokala myndighetsnivåer vid ett hot mot folkhälsan

2

De rättsliga instrumenten omfattar samordning mellan nationella, regionala och lokala myndighetsnivåer vid ett hot mot folkhälsan. Dessutom omfattar de rättsliga instrumenten samordning med sektorer som ansvarar för kritisk infrastruktur vid ett hot mot folkhälsan

3

De rättsliga instrumenten omfattar samordning mellan nationella, regionala och lokala myndighetsnivåer vid ett hot mot folkhälsan. Dessutom omfattar de rättsliga instrumenten samordning med sektorer som ansvarar för kritisk infrastruktur vid ett hot mot folkhälsan. Dessutom har den operativa beredskapen hos dessa rättsliga instrument testats under de tre senaste tre åren

4

Som nivå 4, och dessutom finns det en mekanism för översyn och revidering av de rättsliga instrumenten (som vid behov baseras på rekommendationer från testningen)

5

—

Om svaret är ”nivå 5”: har ditt land reviderat de rättsliga instrumenten under de tre senaste tre åren? (ja/nej)

—

Om svaret är ”ja”, ladda upp relevanta länkar (frivilligt för medlemsstaterna):

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

A.1.2

I händelse av ett hot mot folkhälsan, förordnar ditt lands rättsliga instrument för genomförandet av IHR 2005 en tydlig beslutsprocess, som kan inbegripa en eller flera myndigheter? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

2.   Finansiering

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| A.2.1 | Ange din medlemsstats nivå när det gäller planer på att utvärdera de finansiella resurserna för beredskapsfinansiering för insatser vid hälsohot: | Indikator
  1–5 eller ej tillämpligt |
| | Nivå |
| Medlemsstaten kan inte besvara frågan (på central statlig nivå) | Ej tillämpligt |
| Det finns inga planer på att utvärdera de finansiella resurserna för beredskapsfinansiering för insatser vid hälsohot under de kommande tre åren | 1 |
| Det finns planer på att utvärdera de finansiella resurserna för beredskapsfinansiering för insatser vid hälsohot under de kommande tre åren, men på ad hoc-basis | 2 |
| Det finns planer på att utvärdera de finansiella resurserna för beredskapsfinansiering för insatser vid hälsohot och detta ska utföras regelbundet | 3 |
| Utvärderingar av de finansiella resurserna för beredskapsfinansiering för insatser vid hälsohot har utförts och fortsätter att utföras regelbundet | 4 |
| Som nivå 4, och dessutom har rekommendationer från utvärderingarna genomförts och motsvarande planer granskats och reviderats | 5 |
| — | Ytterligare kommentarer: |

Fråga

Indikator

A.2.1

Ange din medlemsstats nivå när det gäller planer på att utvärdera de finansiella resurserna för beredskapsfinansiering för insatser vid hälsohot:

Indikator

1–5 eller ej tillämpligt

Nivå

Medlemsstaten kan inte besvara frågan (på central statlig nivå)

Ej tillämpligt

Det finns inga planer på att utvärdera de finansiella resurserna för beredskapsfinansiering för insatser vid hälsohot under de kommande tre åren

1

Det finns planer på att utvärdera de finansiella resurserna för beredskapsfinansiering för insatser vid hälsohot under de kommande tre åren, men på ad hoc-basis

2

Det finns planer på att utvärdera de finansiella resurserna för beredskapsfinansiering för insatser vid hälsohot och detta ska utföras regelbundet

3

Utvärderingar av de finansiella resurserna för beredskapsfinansiering för insatser vid hälsohot har utförts och fortsätter att utföras regelbundet

4

Som nivå 4, och dessutom har rekommendationer från utvärderingarna genomförts och motsvarande planer granskats och reviderats

5

—

Ytterligare kommentarer:

Saknar din medlemsstat möjlighet att besvara denna fråga på central statlig nivå på grund av styrelseformer och rättsliga ramar? (ja)

Ange i så fall om rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)

Om svaret är ”ja”, ange om du på central nivå vet ifall dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om det förekommer brister eller utmaningar

Om svaret är ”nej”, förklara närmare:

A.2.2

Har din medlemsstats hälsovårdsministerium och finansministerium särskilda förfaranden för samordning av politik och verksamhet vid ett hot mot folkhälsan? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”ja”, förklara närmare: (t.ex. regelbundna möten, gemensam insatsgrupp eller arbetsgrupp, riktlinjer och regleringsåtgärder osv.) |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, förklara närmare: (t.ex. regelbundna möten, gemensam insatsgrupp eller arbetsgrupp, riktlinjer och regleringsåtgärder osv.)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

3.   Laboratorium

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| A.3.1 | Ange din medlemsstats nivå när det gäller möjligheten att utöka laboratoriernas testningskapacitet i händelse av ett hot mot folkhälsan: | Indikator
  1–5 |
| | Nivå |
| Det finns ingen plan eller organisation (1) för att utöka laboratoriernas testningskapacitet i händelse av ett hot mot folkhälsan | 1 |
| En plan och en organisation för att utöka laboratoriernas testningskapacitet i händelse av ett hot mot folkhälsan håller på att tas fram | 2 |
| Det finns en plan och en organisation för att utöka laboratoriernas testningskapacitet i händelse av ett hot mot folkhälsan, men planen har inte testats under de tre senaste åren | 3 |
| Det finns en plan och en organisation för att utöka laboratoriernas testningskapacitet i händelse av ett hot mot folkhälsan, och denna plan har genomgått ett stresstest under de tre senaste åren | 4 |
| Som nivå 4, och dessutom har systemet reviderats i enlighet därmed | 5 |
| — | Ytterligare kommentarer: |

Fråga

Indikator

A.3.1

Ange din medlemsstats nivå när det gäller möjligheten att utöka laboratoriernas testningskapacitet i händelse av ett hot mot folkhälsan:

Indikator

1–5

Nivå

Det finns ingen plan eller organisation (1) för att utöka laboratoriernas testningskapacitet i händelse av ett hot mot folkhälsan

1

En plan och en organisation för att utöka laboratoriernas testningskapacitet i händelse av ett hot mot folkhälsan håller på att tas fram

2

Det finns en plan och en organisation för att utöka laboratoriernas testningskapacitet i händelse av ett hot mot folkhälsan, men planen har inte testats under de tre senaste åren

3

Det finns en plan och en organisation för att utöka laboratoriernas testningskapacitet i händelse av ett hot mot folkhälsan, och denna plan har genomgått ett stresstest under de tre senaste åren

4

Som nivå 4, och dessutom har systemet reviderats i enlighet därmed

5

—

Ytterligare kommentarer:

A.3.2

Ange din medlemsstats nivå när det gäller genomförandet av nya tester som baseras på nukleinsyraamplifieringsteknik (NAT) och anpassade associerade laboratoriesystem i händelse av att en ny patogen med pandemisk potential dyker upp:

Indikator

1–5

Nivå

Det skulle inte vara möjligt att införa nya NAT och anpassa de associerade laboratoriesystemen inom sex månader i medlemsstaten i fråga.

1

> 3–6 månader

2

> 1–3 månader

3

2–4 veckor

4

< 2 veckor

5

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

A.3.3

Ange din medlemsstats nivå i händelse av ett hot mot folkhälsan med pandemisk potential och som kräver storskalig testning:

Indikator

1–5 eller ej tillämpligt

Nivå

Medlemsstaten kan inte svara eftersom det är svårt att kvantifiera NAT-kapaciteten utifrån dessa nivåer

Ej tillämpligt

I händelse av ett hot mot folkhälsan och om det finns en validerad NAT tillgänglig skulle det vara möjligt att utöka den diagnostiska NAT-testningen till en testningskapacitet per vecka som motsvarar upp till 0,01 % av befolkningen i medlemsstaten

1

I händelse av ett hälsohot och om det finns en validerad NAT tillgänglig skulle det vara möjligt att utöka den diagnostiska NAT-testningen till en testningskapacitet per vecka som motsvarar 0,01–0,1 % av befolkningen i medlemsstaten

2

I händelse av ett hälsohot och om det finns en validerad NAT tillgänglig skulle det vara möjligt att utöka den diagnostiska NAT-testningen till en testningskapacitet per vecka som motsvarar 0,1–1 % av befolkningen i medlemsstaten

3

I händelse av ett hälsohot och om det finns en validerad NAT tillgänglig skulle det vara möjligt att utöka den diagnostiska NAT-testningen till en testningskapacitet per vecka som motsvarar 1–2 % av befolkningen i medlemsstaten

4

I händelse av ett hälsohot och om det finns en validerad NAT tillgänglig skulle det vara möjligt att utöka den diagnostiska NAT-testningen till en testningskapacitet per vecka som motsvarar > 2 % av befolkningen i medlemsstaten

5

| — | Om ej tillämpligt, kvantifiera NAT-kapaciteten själv: |
| --- | --- |

—

Om ej tillämpligt, kvantifiera NAT-kapaciteten själv:

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

A.3.4

Har din medlemsstat tillgång till ytterligare källor till laboratoriekapacitet för diagnostjänster i händelse av att en ökad kapacitet blir nödvändig (t.ex. forsknings- eller veterinärlaboratorier osv.)? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”ja”, ange om detta sker genom formell överenskommelse eller på ad hoc-basis. |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, ange om detta sker genom formell överenskommelse eller på ad hoc-basis.

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

A.3.5

Har din medlemsstat kapacitet att rapportera resultat från laboratorietestning för nationella övervakningsändamål via ett elektroniskt rapporteringssystem? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”ja”, kan detta rapporteringssystem hantera utökad testningsinformation? (ja/nej) |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, kan detta rapporteringssystem hantera utökad testningsinformation? (ja/nej)

| — | Om svaret är ”ja”, kan detta rapporteringssystem integrera indata från olika källor med laboratoriekapacitet (t.ex. forsknings-, sjukhus- eller veterinärlaboratorier eller kommersiella laboratorier osv.)? (ja/nej) |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, kan detta rapporteringssystem integrera indata från olika källor med laboratoriekapacitet (t.ex. forsknings-, sjukhus- eller veterinärlaboratorier eller kommersiella laboratorier osv.)? (ja/nej)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

A.3.6

Ange om din medlemsstat har tillgång till säkerhetslaboratorier, dvs. laboratorier med skyddsnivå 3 eller 4:

Har din medlemsstat tillgång till ett laboratorium med skyddsnivå 3? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”nej”, har din medlemsstat ett formellt avtal med ett annat EU-/EES-land gällande denna tjänst? (ja/nej) |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, har din medlemsstat ett formellt avtal med ett annat EU-/EES-land gällande denna tjänst? (ja/nej)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Har din medlemsstat tillgång till ett laboratorium med skyddsnivå 4 (ja/nej/annat)?

| — | Om svaret är ”nej”, har ditt land ett formellt avtal med en annan EU-/EES-medlemsstat om denna tjänst? (ja/nej) |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, har ditt land ett formellt avtal med en annan EU-/EES-medlemsstat om denna tjänst? (ja/nej)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

I enlighet med artikel 346.1 i EUF-fördraget ska ingen medlemsstat vara förpliktad att lämna sådan information vars avslöjande den anser strida mot sina väsentliga säkerhetsintressen.

Ej tillämpligt

A.3.7

Har din medlemsstat kapacitet att karakterisera en ny patogen genom nästa generations sekvensering? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”ja”, rapporteras data om nästa generations sekvensering för nationella övervakningsändamål via ett elektroniskt rapporteringssystem? (ja/nej) |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, rapporteras data om nästa generations sekvensering för nationella övervakningsändamål via ett elektroniskt rapporteringssystem? (ja/nej)

| — | Om svaret är ”nej”, har ditt land en överenskommelse med en annan medlemsstat? (ja/nej)






  — | Om svaret är ”ja”, ange vilken medlemsstat: |
| --- | --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, har ditt land en överenskommelse med en annan medlemsstat? (ja/nej)

—

Om svaret är ”ja”, ange vilken medlemsstat:

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

A.3.8

Har din medlemsstat en anläggning som särskilt används för att validera nylanserade anordningar för diagnos av den nya patogenen? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

4.   Övervakning

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| A.4.1 | Omfattar din medlemsstats övervakningssystem för akuta luftvägsinfektioner alla hälso- och sjukvårdsnivåer? (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |

Fråga

Indikator

A.4.1

Omfattar din medlemsstats övervakningssystem för akuta luftvägsinfektioner alla hälso- och sjukvårdsnivåer? (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

A.4.2

Är övervakningssystemen för akuta luftvägsinfektioner, influensaliknande sjukdomar och svåra akuta luftvägsinfektioner automatiserade (2) i din medlemsstat? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

A.4.3

Skulle din medlemsstats övervakningssystem för luftvägsinfektioner kunna utökas under en pandemi (dvs. för att öka antalet rapporteringsplatser, bredden på de data som samlas in, så att rapporteringen sker i tid)? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

A.4.4

Har din medlemsstat kapacitet att fortlöpande övervaka följande indikatorer för hela landets territorium vid ett hot mot folkhälsan (dvs. med beaktande av utökad kapacitet och/eller nya inrättningar)?

Ej tillämpligt

ja/nej

Antal vårdplatser

Antal vårdplatser på intensivvårdsavdelning

Antal akutvårdsplatser

Utnyttjande av sjukhuskapacitet

Testningskapacitet

Kontaktspårningskapacitet

Annat, beskriv närmare

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

A.4.5

Har ditt land ett system för monitorering av luftvägspatogener i avloppsvattnet? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

A.4.6

Har ditt land planer och infrastruktur för att snabbt och fortlöpande bedöma risken för en pandemi, dvs. för att bedöma följande:

Ej tillämpligt

ja/nej

Överförbarhet, överföringsväg, effektivt reproduktionsnummer

Allvarlighetsgrad

Immunologiska skyddskorrelat

Vaccineffektivitet

Epidemiska mönster och effekter genom matematisk modellering

Annat, precisera:

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

5.   Mänskliga resurser

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| A.5.1 | Ange din medlemsstats nivå i händelse av ett hot mot folkhälsan som leder till en potentiell ökning av efterfrågan på mänskliga resurser: | Indikator
  1–5 eller ej tillämpligt |
| | | Sjukhustjänster | Primärvårdstjänster inom öppenvården | Laboratorietjänster (utanför sjukhus) | Andra offentliga hälso- och sjukvårdstjänster |
| Ej tillämpligt | Medlemsstaten kan inte besvara frågan på central statlig nivå | | | | |
| Nivå 1 | Det finns ingen mekanism för att säkerställa att en ökad efterfrågan på mänskliga resurser kan tillgodoses i händelse av ett hot mot folkhälsan | | | | |
| Nivå 2 | Det finns ingen mekanism för att säkerställa att en ökad efterfrågan på mänskliga resurser kan tillgodoses i händelse av ett hot mot folkhälsan, men man planerar att ta fram en strategi så att en sådan mekanism finns på plats inom de kommande tre åren | | | | |
| Nivå 3 | Det finns en mekanism för att säkerställa att en ökad efterfrågan på mänskliga resurser kan tillgodoses i händelse av ett hot mot folkhälsan, men den är inte ett strukturerat operativt instrument och uppdateras inte heller rutinmässigt | | | | |
| Nivå 4 | Det finns en mekanism för att säkerställa att en ökad efterfrågan på mänskliga resurser kan tillgodoses i händelse av ett hot mot folkhälsan, som omfattar ett strukturerat operativt instrument som uppdateras rutinmässigt och deltagarna utbildas regelbundet | | | | |
| Nivå 5 | Som nivå 4, och dessutom testas denna mekanism för att säkerställa att den fungerar | | | | |
| — | Ytterligare kommentarer: |

Fråga

Indikator

A.5.1

Ange din medlemsstats nivå i händelse av ett hot mot folkhälsan som leder till en potentiell ökning av efterfrågan på mänskliga resurser:

Indikator

1–5 eller ej tillämpligt

Sjukhustjänster

Primärvårdstjänster inom öppenvården

Laboratorietjänster (utanför sjukhus)

Andra offentliga hälso- och sjukvårdstjänster

Ej tillämpligt

Medlemsstaten kan inte besvara frågan på central statlig nivå

Nivå 1

Det finns ingen mekanism för att säkerställa att en ökad efterfrågan på mänskliga resurser kan tillgodoses i händelse av ett hot mot folkhälsan

Nivå 2

Det finns ingen mekanism för att säkerställa att en ökad efterfrågan på mänskliga resurser kan tillgodoses i händelse av ett hot mot folkhälsan, men man planerar att ta fram en strategi så att en sådan mekanism finns på plats inom de kommande tre åren

Nivå 3

Det finns en mekanism för att säkerställa att en ökad efterfrågan på mänskliga resurser kan tillgodoses i händelse av ett hot mot folkhälsan, men den är inte ett strukturerat operativt instrument och uppdateras inte heller rutinmässigt

Nivå 4

Det finns en mekanism för att säkerställa att en ökad efterfrågan på mänskliga resurser kan tillgodoses i händelse av ett hot mot folkhälsan, som omfattar ett strukturerat operativt instrument som uppdateras rutinmässigt och deltagarna utbildas regelbundet

Nivå 5

Som nivå 4, och dessutom testas denna mekanism för att säkerställa att den fungerar

—

Ytterligare kommentarer:

Saknar din medlemsstat möjlighet att besvara denna fråga på central statlig nivå på grund av styrelseformer och rättsliga ramar? (ja)

| — | Ange i så fall huruvida rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)







  — | Om svaret är ”ja”, ange om du på nationell nivå vet om dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om brister eller utmaningar har identifierats: |
| --- | --- | --- |

—

Ange i så fall huruvida rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)

—

Om svaret är ”ja”, ange om du på nationell nivå vet om dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om brister eller utmaningar har identifierats:

| — | Om svaret är ”nej”, förklara närmare |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, förklara närmare

A.5.2

Ange om regionerna i din medlemsstat har avtal om att vid behov ta emot/byta stöd i form av mänskliga resurser inom hälso- och sjukvårdssektorn. (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

6.   Hantering av hälsokriser

Hantering av insatser vid hälsokriser

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| A.6.1 | När det gäller din medlemsstats planering av förebyggande åtgärder, beredskap och insatser med avseende på hot mot folkhälsan, ange om landet använder följande:






  — | En allmän plan för förebyggande åtgärder, beredskap och insatser? (ja/nej) |

Fråga

Indikator

A.6.1

När det gäller din medlemsstats planering av förebyggande åtgärder, beredskap och insatser med avseende på hot mot folkhälsan, ange om landet använder följande:

—

En allmän plan för förebyggande åtgärder, beredskap och insatser? (ja/nej)

| — | Likvärdiga dokument? (ja/nej)






  — | Om svaret är ”ja”, beskriv närmare: |
| --- | --- | --- |

—

Likvärdiga dokument? (ja/nej)

—

Om svaret är ”ja”, beskriv närmare:

| — | Om svaret är annat, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är annat, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

A.6.2

Ange din medlemsstats nivå när det gäller riskprofileringen av hälsokriser och särskilda insatsplaner för epidemier:

Indikator

1–5

Nivå

Ingen rutinmässig riskprofilering av hälsorisker utförs för allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa

1

Rutinmässig riskprofilering av hälsorisker utförs för allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa

2

Rutinmässig riskprofilering av hälsokriser utförs för allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa och detta utförs minst en gång vart tredje år

3

Rutinmässig riskprofilering av hälsokriser utförs för allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa och detta utförs minst en gång vart tredje år, och särskilda planer för dessa hot har tagits fram

4

Som nivå 4, och dessutom har den eller dessa planer vid behov testats och revideras

5

| — | Ytterligare kommentarer:






  — | Om svaret är ”nivå 2” eller högre, ange om din medlemsstat har tagit fram en plan gällande tillgänglighet och användning (dvs. utveckling, tillverkning, upphandling, lagring och distribution) av hotspecifika medicinska motåtgärder när det gäller följande: |
| --- | --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

—

Om svaret är ”nivå 2” eller högre, ange om din medlemsstat har tagit fram en plan gällande tillgänglighet och användning (dvs. utveckling, tillverkning, upphandling, lagring och distribution) av hotspecifika medicinska motåtgärder när det gäller följande:

Utveckling (ja/nej)

Tillverkning (ja/nej)

Upphandling (ja/nej)

Lagring (ja/nej)

Distribution (ja/nej)

Annat:

Smittsamma sjukdomar med epidemisk eller pandemisk potential

Kemiska och biologiska hot

Multiresistenta agenser i en krissituation

| — | Om svaret är ”ja” på någon av frågorna ovan, ange vilka agenser som inger betänkligheter och relaterade medicinska motåtgärder: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja” på någon av frågorna ovan, ange vilka agenser som inger betänkligheter och relaterade medicinska motåtgärder:

I enlighet med artikel 346.1 i EUF-fördraget ska ingen medlemsstat vara förpliktad att lämna sådan information vars avslöjande den anser strida mot sina väsentliga säkerhetsintressen.

A.6.3

När det gäller din medlemsstats specifika insatsplan(er) för epidemier, ange vilka planer som har utarbetats och, om möjligt, länka till den eller de specifika insatsplanerna för epidemier:

Ej tillämpligt

A.6.4

Ange din medlemsstats nivå när det gäller det nationella incidenthanteringssystemet eller likvärdig struktur:

Indikator

1–5

Nivå

Det finns inget incidenthanteringssystem eller likvärdigt system som kopplar samman folkhälsosektorn med de sektorer som är involverade i hälsoberedskaps- och insatsplaneringen

1

Det finns inget incidenthanteringssystem eller likvärdigt system som kopplar samman folkhälsosektorn med sektorer som är involverade i hälsoberedskaps- och insatsplaneringen, men man planerar att inrätta ett sådant inom de tre kommande åren

2

Det finns ett incidenthanteringssystem eller likvärdigt system som kopplar samman folkhälsosektorn med sektorer som är involverade i hälsoberedskaps- och insatsplaneringen, men detta har inte testats eller testades för mer än tre år sedan

3

Det finns ett incidenthanteringssystem eller likvärdigt system som kopplar folkhälsosektorn till sektorer som är involverade i hälsoberedskaps- och insatsplaneringen, och detta har testats under de tre senaste åren

4

Som nivå 4, och incidenthanteringssystemet har dessutom kapacitet att anpassa sin lednings- och kontrollstruktur/lednings- och kontrollhierarki (t.ex. dess sammansättning beroende på vad för slags potentiell händelse det rör sig om)

5

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

A.6.5

Ange din medlemsstats nivå när det gäller genomförandet och utvärderingen av folkhälsoåtgärder och sociala åtgärder och i händelse av ett hot mot folkhälsan:

Indikator

1–5

Nivå

Det finns ingen mekanism för att fatta beslut om genomförandet av folkhälsoåtgärder och sociala åtgärder vid ett hot mot folkhälsan

1

Det finns en mekanism för att stödja beslutsfattandet för genomförandet av folkhälsoåtgärder och sociala åtgärder vid ett hot mot folkhälsan, men den tvärvetenskapliga och sektorsövergripande karaktären har inte definierats helt och hållet

2

Det finns en mekanism för genomförande av folkhälsoåtgärder och sociala åtgärder vid ett hot mot folkhälsan och den tvärvetenskapliga och sektorsövergripande karaktären har definierats helt och hållet

3

Det finns en mekanism för genomförande av folkhälsoåtgärder och sociala åtgärder vid ett hot mot folkhälsan, som är tvärvetenskaplig och sektorsövergripande och inbegriper bestämmelser för att utvärdera aktualiteten och effektiviteten hos personliga skyddsåtgärder

4

Som nivå 4, och dessutom har denna mekanism testats under de tre senaste åren

5

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

A.6.6

Ange din medlemsstats nivå när det gäller bestämmelser om gränsöverskridande ömsesidigt bistånd i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument:

Indikator

1–5 eller ej tillämpligt

Nivå

Kan inte besvara frågan eftersom medlemsstaten inte har någon beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument

Ej tillämpligt

Beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument inbegriper inte gränsöverskridande ömsesidigt bistånd

1

Beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument inbegriper gränsöverskridande ömsesidigt bistånd

2

Beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument inbegriper gränsöverskridande ömsesidigt bistånd, och har testats med minst en medlemsstat

3

Beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument inbegriper gränsöverskridande ömsesidigt bistånd, och har testats med minst en medlemsstat och har uppdaterats där så behövdes

4

Som nivå 4, och dessutom har information om det gränsöverskridande ömsesidiga biståndet samt testningsresultaten delats inom hälsosäkerhetskommittén (HSC)

5

| — | Ytterligare kommentarer:






  — | Om svaret är ”nivå 2” eller högre, ange vilken typ av gränsöverskridande ömsesidigt stöd som ingår och med vilken medlemsstat: |
| --- | --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

—

Om svaret är ”nivå 2” eller högre, ange vilken typ av gränsöverskridande ömsesidigt stöd som ingår och med vilken medlemsstat:

Land/grupp av medlemsstater (ange):

Typ av gränsöverskridande ömsesidigt bistånd (ange):

| — | Om svaret är ”nivå 3” eller högre, ange vilka medlemsstater och vilken typ av gränsöverskridande ömsesidigt bistånd som har testats: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nivå 3” eller högre, ange vilka medlemsstater och vilken typ av gränsöverskridande ömsesidigt bistånd som har testats:

Land/grupp av länder (ange):

Typ av gränsöverskridande ömsesidigt bistånd (ange):

Saknar din medlemsstat möjlighet att besvara denna fråga på central statlig nivå på grund av styrelseformer och rättsliga ramar? (ja)

| — | Ange i så fall om rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)







  — | Om svaret är ”ja”, ange om du på nationell nivå vet om dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om brister eller utmaningar har identifierats: |
| --- | --- | --- |

—

Ange i så fall om rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)

—

Om svaret är ”ja”, ange om du på nationell nivå vet om dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om brister eller utmaningar har identifierats:

| — | Om svaret är ”nej”, förklara närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, förklara närmare:

A.6.7

Säkerställer din medlemsstats beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument särskilda nationella samordningsmekanismer (3) för beredskap och insatser i händelse av ett scenario med avsiktlig spridning? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”ja”, är styrningsstrukturen för insatser – mellan hälso- och sjukvårdssektorn och andra kritiska sektorer för hanteringen av insatserna – tydlig och definierad? (ja/nej)






  — | Om svaret är ”ja”, välj vilken sektor som leder insatserna: |
| --- | --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, är styrningsstrukturen för insatser – mellan hälso- och sjukvårdssektorn och andra kritiska sektorer för hanteringen av insatserna – tydlig och definierad? (ja/nej)

—

Om svaret är ”ja”, välj vilken sektor som leder insatserna:

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

I enlighet med artikel 346.1 i EUF-fördraget ska ingen medlemsstat vara förpliktad att lämna sådan information vars avslöjande den anser strida mot sina väsentliga säkerhetsintressen.

Ej tillämpligt

Hantering av logistik i krissituationer och hantering av leverantörskedjan

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| Tillgång och efterfrågan med avseende på kritiska medicinska motåtgärder |
| A.6.8 | Har din medlemsstat identifierat kritiska medicinska motåtgärder för beredskap inför och insatser vid allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa? (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”ja”, finns det en förteckning? (ja/nej)






  — | Om svaret är ”ja”, tillhandahåll en hyperlänk eller själva förteckningen. (Inkludera en hyperlänk till dessa medicinska motåtgärder, om tillämpligt kategoriserade per specifikt hot.) |

Fråga

Indikator

Tillgång och efterfrågan med avseende på kritiska medicinska motåtgärder

A.6.8

Har din medlemsstat identifierat kritiska medicinska motåtgärder för beredskap inför och insatser vid allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa? (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”ja”, finns det en förteckning? (ja/nej)

—

Om svaret är ”ja”, tillhandahåll en hyperlänk eller själva förteckningen. (Inkludera en hyperlänk till dessa medicinska motåtgärder, om tillämpligt kategoriserade per specifikt hot.)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

  I enlighet med artikel 346.1 i EUF-fördraget ska ingen medlemsstat vara förpliktad att lämna sådan information vars avslöjande den anser strida mot sina väsentliga säkerhetsintressen. |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

I enlighet med artikel 346.1 i EUF-fördraget ska ingen medlemsstat vara förpliktad att lämna sådan information vars avslöjande den anser strida mot sina väsentliga säkerhetsintressen.

Ej tillämpligt

A.6.9

Ange din medlemsstats nivå när det gäller nationella strategier eller planer för monitorering av tillgång och uppskattning av efterfrågan på kritiska medicinska motåtgärder:

Indikator

1–5

Nivå

Det finns inga planerade nationella strategier eller planer för monitorering av tillgång och uppskattning av efterfrågan på kritiska medicinska motåtgärder

1

Nationella strategier eller planer för monitorering av tillgång och uppskattning av efterfrågan på kritiska medicinska motåtgärder övervägs

2

Det finns nationella strategier eller planer för monitorering av tillgång och uppskattning av efterfrågan på kritiska medicinska motåtgärder

3

Det finns nationella strategier eller planer för monitorering av tillgång och uppskattning av efterfrågan på kritiska medicinska motåtgärder, som ses över, utvärderas och uppdateras regelbundet

4

Det finns nationella strategier eller planer för monitorering av tillgång och uppskattning av efterfrågan på kritiska medicinska motåtgärder, som ses över, utvärderas och uppdateras regelbundet, inklusive en bristanalys av tillgång och efterfrågan

5

| — | Om svaret är ”ja”, beskriv hur de nationella strategierna och planerna övervakar tillgången och uppskattar efterfrågan: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, beskriv hur de nationella strategierna och planerna övervakar tillgången och uppskattar efterfrågan:

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

A.6.10

Ange din medlemsstats nivå när det gäller införandet av bestämmelser i beredskaps- och insatsplanen, i likvärdiga dokument eller i mekanismer för att minska sårbarheter i leveranskedjan för kritiska medicinska motåtgärder:

Indikator

1–5

Nivå

Det finns inga bestämmelser i beredskaps- och insatsplanen, i likvärdiga dokument eller i mekanismer för att minska sårbarheter i leveranskedjan för kritiska medicinska motåtgärder

1

Bestämmelser i beredskaps- och insatsplanen, i likvärdiga dokument eller i mekanismer för att minska sårbarheter i leveranskedjan för kritiska medicinska motåtgärder övervägs

2

Det finns bestämmelser i beredskaps- och insatsplanen, i likvärdiga dokument eller i mekanismer för att minska sårbarheter i leveranskedjan för kritiska medicinska motåtgärder. Dessa bestämmelser genomförs dock inte ännu

3

Det finns bestämmelser i beredskaps- och insatsplanen, i likvärdiga dokument eller i mekanismer för att minska sårbarheter i leveranskedjan för kritiska medicinska motåtgärder. Det är dock bara vissa av dem som genomförs eller håller på att genomföras

4

Det finns bestämmelser i beredskaps- och insatsplanen, i likvärdiga dokument eller i mekanismer för att minska sårbarheter i leveranskedjan för kritiska medicinska motåtgärder. Alla dessa bestämmelser genomförs

5

| — | Om svaret är ”ja”, lämna närmare uppgifter om de nationella strategierna: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, lämna närmare uppgifter om de nationella strategierna:

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

Produktion av medicinska motåtgärder

A.6.11

Beskriv vilka kritiska medicinska motåtgärder som avses i fråga A.6.8 och som för närvarande produceras i din medlemsstat enligt följande:

Ej tillämpligt

Typ av produktion

Produktinformation (om det rör sig om råvaror eller komponenter, lägg även till information om de medicinska motåtgärder som produkterna behövs för)

Uppgifter om ekonomiska aktörer, inklusive adress

Fullständig produktion, inklusive råvaror/komponenter/aktiva farmaceutiska substanser

Färdiga produkter, beskriv den medicinska motåtgärden, tillverkaren av slutprodukten och kritiska leverantörer (inklusive adress) som produktionen är beroende av

Produktion av kritiska råvaror/komponenter/aktiva farmaceutiska substanser för medicinska motåtgärder: ange tillverkare och relevanta medicinska motåtgärder som kräver dessa material i tillverkningsprocessen.

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

I enlighet med artikel 346.1 i EUF-fördraget ska ingen medlemsstat vara förpliktad att lämna sådan information vars avslöjande den anser strida mot sina väsentliga säkerhetsintressen.

A.6.12

Har din medlemsstat befintliga eller planerade arrangemang för att säkerställa att tillverkningen av krisrelevanta medicinska motåtgärder snabbt kan utökas i kristider, till exempel genom produkt- eller kapacitetsreservationsavtal eller andra mekanismer? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”ja”, lämna en förteckning över specifika medicinska motåtgärder och typ av arrangemang: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, lämna en förteckning över specifika medicinska motåtgärder och typ av arrangemang:

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

I enlighet med artikel 346.1 i EUF-fördraget ska ingen medlemsstat vara förpliktad att lämna sådan information vars avslöjande den anser strida mot sina väsentliga säkerhetsintressen.

Ej tillämpligt

Strategiska lager
   (4)

A.6.13

Har din medlemsstat nationella strategiska lager av medicinska motåtgärder? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”ja”, beskriv följande:






  — | De medicinska motåtgärder som ingår i detta lager: |
| --- | --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, beskriv följande:

—

De medicinska motåtgärder som ingår i detta lager:

| — | typ av lager (virtuellt/fysiskt): |
| --- | --- |

—

typ av lager (virtuellt/fysiskt):

| — | lagrets storlek |
| --- | --- |

—

lagrets storlek

| — | Om svaret är ”ja”, ange hur lagret hanteras och om det finns krav gällande användningen av de medicinska motåtgärderna i lagret: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, ange hur lagret hanteras och om det finns krav gällande användningen av de medicinska motåtgärderna i lagret:

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

I enlighet med artikel 346.1 i EUF-fördraget ska ingen medlemsstat vara förpliktad att lämna sådan information vars avslöjande den anser strida mot sina väsentliga säkerhetsintressen.

Ej tillämpligt

7.   Tillhandahållande av hälso- och sjukvårdstjänster

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| A.7.1 | Innehåller din medlemsstats plan för förebyggande åtgärder, beredskap och insatser eller likvärdiga dokument en framsynsbedömning av de potentiella konsekvenserna av en hälsokris för hälso- och sjukvårdstjänsternas kontinuitet? (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |

Fråga

Indikator

A.7.1

Innehåller din medlemsstats plan för förebyggande åtgärder, beredskap och insatser eller likvärdiga dokument en framsynsbedömning av de potentiella konsekvenserna av en hälsokris för hälso- och sjukvårdstjänsternas kontinuitet? (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

A.7.2

Ange din medlemsstats nivå i händelse av ett hot mot folkhälsan där efterfrågan på hälso- och sjukvård ökar och hälso- och sjukvårdspersonalen potentiellt minskar:

Indikator

1–5 eller ej tillämpligt

Sjukhustjänster

Primärvårdstjänster inom öppenvården

Laboratorietjänster (utanför sjukhus)

Andra offentliga hälso- och sjukvårdstjänster

Ej tillämpligt

Medlemsstaten kan inte besvara frågan på central statlig nivå

Nivå 1

Medlemsstaten har ingen särskild operativ plan för att säkerställa kontinuitet i hälso- och sjukvården

Nivå 2

Medlemsstaten har en särskild operativ plan för att säkerställa kontinuitet i hälso- och sjukvården

Nivå 3

Medlemsstaten har en särskild operativ plan för att säkerställa kontinuitet i hälso- och sjukvården, men den har inte testats under de tre senaste åren

Nivå 4

Medlemsstaten har en särskild operativ plan för att säkerställa kontinuitet i hälso- och sjukvården, och den har testats under de tre senaste åren

Nivå 5

Som nivå 4, och dessutom har rekommendationerna från testningen genomförts och den operativa planen har setts över och reviderats

| — | Om svaret är ”nivå 2” eller högre, ange om detta inbegriper en mekanism för prioritering/flexibilitet i tillhandahållandet av hälso- och sjukvården för att säkerställa tillräcklig vårdkontinuitet. (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”ja”, är detta en permanent mekanism eller en tillfällig mekanism? |
| --- | --- | --- |

—

Om svaret är ”nivå 2” eller högre, ange om detta inbegriper en mekanism för prioritering/flexibilitet i tillhandahållandet av hälso- och sjukvården för att säkerställa tillräcklig vårdkontinuitet. (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”ja”, är detta en permanent mekanism eller en tillfällig mekanism?

| — | Om svaret är ”ja”, har mekanismen testats under de tre senaste åren och finns det någon bestämmelse om regelbunden testning? |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, har mekanismen testats under de tre senaste åren och finns det någon bestämmelse om regelbunden testning?

| — | Om svaret är ”nej”, beskriv varför: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, beskriv varför:

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

Saknar din medlemsstat möjlighet att besvara denna fråga på central statlig nivå på grund av styrelseformer och rättsliga ramar? (ja)

| — | Ange i så fall om rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)







  — | Om svaret är ”ja”, ange om du på nationell nivå vet om dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om brister eller utmaningar har identifierats: |
| --- | --- | --- |

—

Ange i så fall om rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)

—

Om svaret är ”ja”, ange om du på nationell nivå vet om dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om brister eller utmaningar har identifierats:

| — | Om svaret är ”nej”, förklara närmare |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, förklara närmare

A.7.3

Ange om din medlemsstat säkerställer tvärvetenskaplig krishanteringssamordning mellan alla aktörer i hälso- och sjukvårdssystemet (t.ex. sjukhustjänster, räddningstjänst, andra folkhälsotjänster, primärvårdstjänster inom öppenvården, apotek, laboratorietjänster, omsorgs-/rehabiliteringstjänster)? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

A.7.4

Ange din medlemsstats nivå när det gäller medlemsstatens kontinuitetsplaner för vårdgivare i händelse av en störande händelse:

Indikator

1–5 eller ej tillämpligt

Nivå

Medlemsstaten kan inte besvara frågan på central statlig nivå

Ej tillämpligt

Det finns ingen nationell vägledning/inga nationella rekommendationer för kontinuitetsplaner (eller likvärdiga sådana, t.ex. beredskapsplaner) för att säkerställa kontinuitet i hälso- och sjukvårdstjänsterna

1

Det finns nationell vägledning/nationella rekommendationer för kontinuitetsplaner (eller likvärdiga sådana, t.ex. beredskapsplaner) för att säkerställa kontinuitet i hälso- och sjukvårdstjänsterna

2

Det finns nationell vägledning/nationella rekommendationer för kontinuitetsplaner (eller likvärdiga sådana, t.ex. beredskapsplaner) för att säkerställa kontinuitet i hälso- och sjukvårdstjänsterna och vägledningen/rekommendationerna har setts över och reviderats under de tre senaste åren

3

Det finns nationell vägledning/nationella rekommendationer för kontinuitetsplaner (eller likvärdiga sådana, t.ex. beredskapsplaner) för att säkerställa kontinuitet i hälso- och sjukvårdstjänsterna och vägledningen/rekommendationerna har setts över och reviderats under de tre senaste åren med en tvärvetenskaplig metod

4

Som nivå 4, och dessutom genomför alla hälso- och sjukvårdstjänster de nationella riktlinjer/rekommendationer som rör kontinuitetsplaner

5

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

Saknar din medlemsstat möjlighet att besvara denna fråga på central statlig nivå på grund av styrelseformer och rättsliga ramar? (ja)

| — | Ange i så fall om rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)







  — | Om svaret är ”ja”, ange om du på nationell nivå vet om dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om brister eller utmaningar har identifierats: |
| --- | --- | --- |

—

Ange i så fall om rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)

—

Om svaret är ”ja”, ange om du på nationell nivå vet om dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om brister eller utmaningar har identifierats:

| — | Om svaret är ”nej”, förklara närmare |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, förklara närmare

A.7.5

Ange om din medlemsstat kräver att sjukhus ska ha en varnings- och insatsplan för sjukhus eller likvärdiga dokument (5) för att vara förberedda på hot mot folkhälsan som kan påverka sjukhusets kapacitet och funktion? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”ja”, ange om planerna innehåller instruktioner om hur patientvården ska upprätthållas i händelse av brist (på medicinsk personal, medicinska lager, behandlingsrum) eller ett tekniskt avbrott (t.ex. energi, vatten, it): |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, ange om planerna innehåller instruktioner om hur patientvården ska upprätthållas i händelse av brist (på medicinsk personal, medicinska lager, behandlingsrum) eller ett tekniskt avbrott (t.ex. energi, vatten, it):

| — | Om svaret är ”ja”, ange om dessa planer eller likvärdiga dokument testas regelbundet: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, ange om dessa planer eller likvärdiga dokument testas regelbundet:

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Saknar din medlemsstat möjlighet att besvara denna fråga på central statlig nivå på grund av styrelseformer och rättsliga ramar? (ja)

| — | Ange i så fall om rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)







  — | Om svaret är ”ja”, ange om du på nationell nivå vet om dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om brister eller utmaningar har identifierats: |
| --- | --- | --- |

—

Ange i så fall om rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)

—

Om svaret är ”ja”, ange om du på nationell nivå vet om dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om brister eller utmaningar har identifierats:

| — | Om svaret är ”nej”, förklara närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, förklara närmare:

Ej tillämpligt

A.7.6

Har din medlemsstat kapacitet att kartlägga direkt tillgängliga hälso- och sjukvårdstjänster i händelse av ett hot mot folkhälsan? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

A.7.7

Innehåller din medlemsstats plan för förebyggande åtgärder, beredskap och insatser eller likvärdiga dokument avtal och/eller bestämmelser om medicinska transporter av patienter och/eller mobila medicinska team med andra länder? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”ja”, ange vilka länder som är involverade: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, ange vilka länder som är involverade:

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

8.   Riskkommunikation

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| A.8.1 | Ange din medlemsstats nivå när det gäller riskkommunikation: | Indikator
  1–5 eller ej tillämpligt |
| | Nivå |
| Medlemsstaten kan inte besvara frågan på central statlig nivå | Ej tillämpligt |
| Det finns ingen separat nationell riskkommunikationsplan eller något separat riskkommunikationsavsnitt som en del av en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument, och mekanismerna för kommunikation med allmänheten är tillfälliga och fokuserar bara på konventionella medier | 1 |
| En separat nationell riskkommunikationsplan eller ett separat riskkommunikationsavsnitt i en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument håller på att utarbetas och mekanismerna för kommunikation med allmänheten är tillfälliga och omfattar konventionella medier, med minimalt fokus på onlinemedier och sociala medier | 2 |
| Nationell riskkommunikation finns som ett definierat avsnitt i en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument och fokuserar på konventionella medier samt på onlinemedier och sociala medier. Dessutom analyseras målgrupperna och de föredragna kommunikationskanaler som underlag för riskkommunikationsåtgärderna | 3 |
| Det finns en separat, särskild nationell riskkommunikationsplan som fokuserar på konventionella medier samt på onlinemedier och sociala medier. Dessutom analyseras målgrupperna och de föredragna kommunikationskanaler som underlag för riskkommunikationsåtgärderna. Dessutom bedrivs proaktiv utåtriktad verksamhet genom en rad olika kanaler (t.ex. telefonjour, klagomålssystem, social medvetenhet), online- och offlinemedier övervakas dagligen för återkoppling och insikter och data används för att justera och förbättra riskkommunikationsstrategierna | 4 |
| Som nivå 4, och dessutom har den nationella riskkommunikationsplanen testats under de tre senaste åren | 5 |
| — | Ytterligare kommentarer: |

Fråga

Indikator

A.8.1

Ange din medlemsstats nivå när det gäller riskkommunikation:

Indikator

1–5 eller ej tillämpligt

Nivå

Medlemsstaten kan inte besvara frågan på central statlig nivå

Ej tillämpligt

Det finns ingen separat nationell riskkommunikationsplan eller något separat riskkommunikationsavsnitt som en del av en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument, och mekanismerna för kommunikation med allmänheten är tillfälliga och fokuserar bara på konventionella medier

1

En separat nationell riskkommunikationsplan eller ett separat riskkommunikationsavsnitt i en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument håller på att utarbetas och mekanismerna för kommunikation med allmänheten är tillfälliga och omfattar konventionella medier, med minimalt fokus på onlinemedier och sociala medier

2

Nationell riskkommunikation finns som ett definierat avsnitt i en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument och fokuserar på konventionella medier samt på onlinemedier och sociala medier. Dessutom analyseras målgrupperna och de föredragna kommunikationskanaler som underlag för riskkommunikationsåtgärderna

3

Det finns en separat, särskild nationell riskkommunikationsplan som fokuserar på konventionella medier samt på onlinemedier och sociala medier. Dessutom analyseras målgrupperna och de föredragna kommunikationskanaler som underlag för riskkommunikationsåtgärderna. Dessutom bedrivs proaktiv utåtriktad verksamhet genom en rad olika kanaler (t.ex. telefonjour, klagomålssystem, social medvetenhet), online- och offlinemedier övervakas dagligen för återkoppling och insikter och data används för att justera och förbättra riskkommunikationsstrategierna

4

Som nivå 4, och dessutom har den nationella riskkommunikationsplanen testats under de tre senaste åren

5

—

Ytterligare kommentarer:

Saknar din medlemsstat möjlighet att besvara denna fråga på central statlig nivå på grund av styrelseformer och rättsliga ramar? (ja)

| — | Ange i så fall om rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)







  — | Om svaret är ”ja”, ange om du på nationell nivå vet om dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om brister eller utmaningar har identifierats: |
| --- | --- | --- |

—

Ange i så fall om rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)

—

Om svaret är ”ja”, ange om du på nationell nivå vet om dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om brister eller utmaningar har identifierats:

| — | Om svaret är ”nej”, förklara närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, förklara närmare:

A.8.2

Inbegriper din medlemsstats riskkommunikationsplan ett särskilt steg för att tillsammans med HSC samordna risk- och kriskommunikationen i samband med ett allvarligt gränsöverskridande hot mot människors hälsa? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

9.   Införselställen och gränsöverskridande hälsa

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| A.9.1 | Ange din medlemsstats nivå när det gäller beredskapsplanen för hot mot folkhälsan vid nationellt utsedda införselställen: | Indikator
  1–5 |
| | | Hamnar | Flygplatser | Landövergångar |
| Nivå 1 | Beredskapsplanen för hot mot folkhälsan vid nationellt utsedda införselställen innehåller inga operativa instrument för att underlätta utbytet av reserelaterade hälsodata/reserelaterad hälsoinformation och rapporteringen till nationell nivå | | | |
| Nivå 2 | Beredskapsplanen för hot mot folkhälsan vid nationellt utsedda införselställen innehåller inga operativa instrument för att underlätta utbytet av reserelaterade hälsodata/reserelaterad hälsoinformation och rapporteringen till nationell nivå | | | |
| Nivå 3 | Beredskapsplanen för hot mot folkhälsan vid nationellt utsedda införselställen innehåller operativa instrument för att underlätta utbytet av reserelaterade hälsodata/reserelaterad hälsoinformation och rapporteringen till nationell nivå, och har testats under de tre senaste åren | | | |
| Nivå 4 | Beredskapsplanen för hot mot folkhälsan vid nationellt utsedda införselställen innehåller operativa instrument för att underlätta utbytet av reserelaterade hälsodata/reserelaterad hälsoinformation och rapporteringen till nationell nivå, och har testats under de tre senaste åren. Det finns dessutom även operativa instrument på den nationella nivån för att sedan underlätta utbytet av denna information med andra nationella sektorer (6) och tredje parter, t.ex. WHO och systemet för tidig varning och reaktion. | | | |
| Nivå 5 | Som nivå 4, och dessutom har denna testats under de tre senaste åren | | | |
| — | Ytterligare kommentarer: |

Fråga

Indikator

A.9.1

Ange din medlemsstats nivå när det gäller beredskapsplanen för hot mot folkhälsan vid nationellt utsedda införselställen:

Indikator

1–5

Hamnar

Flygplatser

Landövergångar

Nivå 1

Beredskapsplanen för hot mot folkhälsan vid nationellt utsedda införselställen innehåller inga operativa instrument för att underlätta utbytet av reserelaterade hälsodata/reserelaterad hälsoinformation och rapporteringen till nationell nivå

Nivå 2

Beredskapsplanen för hot mot folkhälsan vid nationellt utsedda införselställen innehåller inga operativa instrument för att underlätta utbytet av reserelaterade hälsodata/reserelaterad hälsoinformation och rapporteringen till nationell nivå

Nivå 3

Beredskapsplanen för hot mot folkhälsan vid nationellt utsedda införselställen innehåller operativa instrument för att underlätta utbytet av reserelaterade hälsodata/reserelaterad hälsoinformation och rapporteringen till nationell nivå, och har testats under de tre senaste åren

Nivå 4

Beredskapsplanen för hot mot folkhälsan vid nationellt utsedda införselställen innehåller operativa instrument för att underlätta utbytet av reserelaterade hälsodata/reserelaterad hälsoinformation och rapporteringen till nationell nivå, och har testats under de tre senaste åren. Det finns dessutom även operativa instrument på den nationella nivån för att sedan underlätta utbytet av denna information med andra nationella sektorer (6) och tredje parter, t.ex. WHO och systemet för tidig varning och reaktion.

Nivå 5

Som nivå 4, och dessutom har denna testats under de tre senaste åren

—

Ytterligare kommentarer:

A.9.2

När det gäller genomförandet och utvärderingen av internationella reserelaterade åtgärder, ange

| — | om genomförandet av internationella reserelaterade åtgärder har testats vid minst ett nationellt utsett införselställe under de tre senaste åren (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- | --- |

—

om genomförandet av internationella reserelaterade åtgärder har testats vid minst ett nationellt utsett införselställe under de tre senaste åren (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

| — | Finns det ett särskilt steg för att diskutera med HSC innan internationella reserelaterade åtgärder vidtas? (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- | --- |

—

Finns det ett särskilt steg för att diskutera med HSC innan internationella reserelaterade åtgärder vidtas? (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

10.   Zoonotiska sjukdomar och hot av miljömässigt ursprung, även sådana som orsakas av klimatet

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| A.10.1 | Ange din medlemsstats nivå när det gäller genomförandet av One health i enlighet med artikel 3.7 i förordning (EU) 2022/2371: | Indikator
  1–5 eller ej tillämpligt |
| | Nivå |
| Medlemsstaten kan inte besvara frågan eftersom medlemsstaten inte har någon plan för förebyggande åtgärder, beredskap och insatser eller likvärdiga dokument | Ej tillämpligt |
| Det finns ingen One health-modell i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument | 1 |
| En One health-modell i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument håller på att utarbetas, men samordning av övervakningen mellan sektorerna för djurhälsa, folkhälsa och miljö samt mekanismer för informationsutbyte saknas | 2 |
| En One health-modell i beredskaps- och åtgärdsplanen eller likvärdiga dokument har utarbetats, och samordning av övervakningen mellan sektorerna för djurhälsa, folkhälsa och miljö samt mekanismerna för informationsutbyte har upprättats. | 3 |
| En One health-modell i beredskaps- och åtgärdsplanen eller likvärdiga dokument har utarbetats, och samordning av övervakningen mellan sektorerna för djurhälsa, folkhälsa och miljö samt mekanismerna för informationsutbyte har upprättats. Dessutom har denna testats under de tre senaste åren | 4 |
| Som nivå 4, och dessutom övervakas och revideras genomförandet regelbundet | 5 |
| — | Ytterligare kommentarer: |

Fråga

Indikator

A.10.1

Ange din medlemsstats nivå när det gäller genomförandet av One health i enlighet med artikel 3.7 i förordning (EU) 2022/2371:

Indikator

1–5 eller ej tillämpligt

Nivå

Medlemsstaten kan inte besvara frågan eftersom medlemsstaten inte har någon plan för förebyggande åtgärder, beredskap och insatser eller likvärdiga dokument

Ej tillämpligt

Det finns ingen One health-modell i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument

1

En One health-modell i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument håller på att utarbetas, men samordning av övervakningen mellan sektorerna för djurhälsa, folkhälsa och miljö samt mekanismer för informationsutbyte saknas

2

En One health-modell i beredskaps- och åtgärdsplanen eller likvärdiga dokument har utarbetats, och samordning av övervakningen mellan sektorerna för djurhälsa, folkhälsa och miljö samt mekanismerna för informationsutbyte har upprättats.

3

En One health-modell i beredskaps- och åtgärdsplanen eller likvärdiga dokument har utarbetats, och samordning av övervakningen mellan sektorerna för djurhälsa, folkhälsa och miljö samt mekanismerna för informationsutbyte har upprättats. Dessutom har denna testats under de tre senaste åren

4

Som nivå 4, och dessutom övervakas och revideras genomförandet regelbundet

5

—

Ytterligare kommentarer:

| — | Vid nivå 2 eller högre:






  — | ange om beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument omfattar samordning av övervakningen mellan två av de tre sektorerna (djurhälsa, folkhälsa och miljö) och mekanismerna för informationsutbyte (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”ja”, ange vilka sektorer som är involverade: |
| --- | --- | --- | --- |

—

Vid nivå 2 eller högre:

—

ange om beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument omfattar samordning av övervakningen mellan två av de tre sektorerna (djurhälsa, folkhälsa och miljö) och mekanismerna för informationsutbyte (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”ja”, ange vilka sektorer som är involverade:

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

| — | ange om man i landet har utvecklat några gemensamma utbildningsprogram för yrkespersoner som arbetar med One health (djurhälso-, folkhälso- och miljösektorerna) om förebyggande, upptäckt och hantering av zoonoser (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- | --- |

—

ange om man i landet har utvecklat några gemensamma utbildningsprogram för yrkespersoner som arbetar med One health (djurhälso-, folkhälso- och miljösektorerna) om förebyggande, upptäckt och hantering av zoonoser (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

| — | ange om man i landet har utarbetat riktlinjer för de förfaranden som ska följas för allmänheten om man stöter på sjuka och/eller döda vilda fåglar och andra djur (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- | --- |

—

ange om man i landet har utarbetat riktlinjer för de förfaranden som ska följas för allmänheten om man stöter på sjuka och/eller döda vilda fåglar och andra djur (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

| — | ange om det finns en förteckning över zoonotiska sjukdomar som är prioriterade i övervakningssyfte (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”ja”, ange den prioriterade zoonotiska sjukdomen: |
| --- | --- | --- |

—

ange om det finns en förteckning över zoonotiska sjukdomar som är prioriterade i övervakningssyfte (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”ja”, ange den prioriterade zoonotiska sjukdomen:

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

A.10.2

| — | Integrerar din medlemsstat bestämmelser om de faktiska eller förväntade effekterna av klimatförändringarna på zoonotiska sjukdomar (ja/nej/annat)?
  Om svaret är ”ja”, beskriv de potentiella effekterna och eventuella särskilda bestämmelser som rör hälsoberedskap och hälsoinsatser
  Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Integrerar din medlemsstat bestämmelser om de faktiska eller förväntade effekterna av klimatförändringarna på zoonotiska sjukdomar (ja/nej/annat)?

Om svaret är ”ja”, beskriv de potentiella effekterna och eventuella särskilda bestämmelser som rör hälsoberedskap och hälsoinsatser

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

A.10.3

| — | Integrerar din medlemsstat bestämmelser om de faktiska eller förväntade effekterna av extrema väderhändelser (t.ex. värmeböljor, översvämningar eller – indirekt – skogsbränder) på folkhälsan (ja/nej/annat)?
  Om svaret är ”ja”, beskriv de potentiella effekterna och eventuella särskilda bestämmelser som rör hälsoberedskap och hälsoinsatser:
  Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Integrerar din medlemsstat bestämmelser om de faktiska eller förväntade effekterna av extrema väderhändelser (t.ex. värmeböljor, översvämningar eller – indirekt – skogsbränder) på folkhälsan (ja/nej/annat)?

Om svaret är ”ja”, beskriv de potentiella effekterna och eventuella särskilda bestämmelser som rör hälsoberedskap och hälsoinsatser:

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

11.   Kemiska händelser

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| A.11.1 | Ange din medlemsstats nivå när det gäller hanteringen av hälsohot av kemiskt ursprung: | Indikator
  1–5 eller ej tillämpligt |
| | Nivå |
| Medlemsstaten kan inte besvara frågan på central statlig nivå | Ej tillämpligt |
| Det finns ingen separat beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument för kemikalier, och någon sådan ingår inte heller i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument | 1 |
| Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument för kemikalier, och/eller denna ingår i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument | 2 |
| Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument för kemikalier, och roller och ansvarsområden samt mycket farliga platser beaktas och identifieras | 3 |
| Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument för kemikalier, och roller och ansvarsområden samt mycket farliga platser beaktas och identifieras. Dessutom har insatsplanen eller kapitlet i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument om kemikalier testats genom en simulering under de tre senaste åren | 4 |
| Som nivå 4, och dessutom har rekommendationer från testet eller testerna genomförts och motsvarande planer har granskats och reviderats | 5 |
| — | Ytterligare kommentarer: |

Fråga

Indikator

A.11.1

Ange din medlemsstats nivå när det gäller hanteringen av hälsohot av kemiskt ursprung:

Indikator

1–5 eller ej tillämpligt

Nivå

Medlemsstaten kan inte besvara frågan på central statlig nivå

Ej tillämpligt

Det finns ingen separat beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument för kemikalier, och någon sådan ingår inte heller i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument

1

Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument för kemikalier, och/eller denna ingår i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument

2

Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument för kemikalier, och roller och ansvarsområden samt mycket farliga platser beaktas och identifieras

3

Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument för kemikalier, och roller och ansvarsområden samt mycket farliga platser beaktas och identifieras. Dessutom har insatsplanen eller kapitlet i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument om kemikalier testats genom en simulering under de tre senaste åren

4

Som nivå 4, och dessutom har rekommendationer från testet eller testerna genomförts och motsvarande planer har granskats och reviderats

5

—

Ytterligare kommentarer:

Saknar din medlemsstat möjlighet att besvara denna fråga på central statlig nivå på grund av styrelseformer och rättsliga ramar? (ja)

| — | Ange i så fall om rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)







  — | Om svaret är ”ja”, ange om du på nationell nivå vet om dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om brister eller utmaningar har identifierats: |
| --- | --- | --- |

—

Ange i så fall om rekommendationer/riktlinjer på nationell nivå skickas till regionala myndigheter (ja/nej)

—

Om svaret är ”ja”, ange om du på nationell nivå vet om dessa rekommendationer/riktlinjer genomförs på regional nivå och om brister eller utmaningar har identifierats:

| — | Om svaret är ”nej”, förklara närmare |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, förklara närmare

A.11.2

Har din medlemsstat rutiner för en bedömning av hälsorisker i händelse av ett hälsohot av kemiskt ursprung? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”ja”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, beskriv närmare:

| — | Om svaret är ”nej”, beskriv närmare |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, beskriv närmare

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

A.11.3

Har din medlemsstat riktlinjer tillgängliga för

| — | övervakning av kemiska händelser och förgiftning? (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”ja”, beskriv närmare: |
| --- | --- | --- |

—

övervakning av kemiska händelser och förgiftning? (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”ja”, beskriv närmare:

| — | Om svaret är ”nej”, beskriv närmare |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, beskriv närmare

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

| — | Bedömning av kemiska händelser och förgiftning? (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”ja”, beskriv närmare: |
| --- | --- | --- |

—

Bedömning av kemiska händelser och förgiftning? (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”ja”, beskriv närmare:

| — | Om svaret är ”nej”, beskriv närmare |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, beskriv närmare

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

| — | Hantering av kemiska händelser och förgiftning? (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”ja”, beskriv närmare: |
| --- | --- | --- |

—

Hantering av kemiska händelser och förgiftning? (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”ja”, beskriv närmare:

| — | Om svaret är ”nej”, beskriv närmare |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, beskriv närmare

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

B.   YTTERLIGARE KAPACITET ENLIGT FÖRORDNING (EU) 2022/2371

12.   Antimikrobiell resistens och vårdrelaterade infektioner

Antimikrobiell resistens

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| B.12.1 | Nationella One health-handlingsplaner för antimikrobiell resistens

  För att undvika dubbelarbete kommer kommissionen och Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC) att förlita sig på bidragen till WHO:s landsspecifika självbedömningsenkät om antimikrobiell resistens (TrACSS) (7). Den nationella rapporteringen till TrACSS kommer därför att betraktas som en del av bedömningen enligt artikel 8 i förordning (EU) 2022/2371.
  Ladda upp din medlemsstats senaste TrACSS till WHO i pdf-format.
  Har den nationella handlingsplanen för antimikrobiell resistens uppdaterats sedan ditt land senast rapporterade till TrACSS?






  — | Nej |

Fråga

Indikator

B.12.1

Nationella One health-handlingsplaner för antimikrobiell resistens

För att undvika dubbelarbete kommer kommissionen och Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC) att förlita sig på bidragen till WHO:s landsspecifika självbedömningsenkät om antimikrobiell resistens (TrACSS) (7). Den nationella rapporteringen till TrACSS kommer därför att betraktas som en del av bedömningen enligt artikel 8 i förordning (EU) 2022/2371.

Ladda upp din medlemsstats senaste TrACSS till WHO i pdf-format.

Har den nationella handlingsplanen för antimikrobiell resistens uppdaterats sedan ditt land senast rapporterade till TrACSS?

—

Nej

| — | Ja (ange närmare i fritextfältet) |
| --- | --- |

—

Ja (ange närmare i fritextfältet)

Ej tillämpligt

B.12.2

Resurser

Vilka resurser anslås till genomförandet av den nationella handlingsplanen för antimikrobiell resistens?

Ej tillämpligt

Nivå

Inga eller mycket få resurser (budget och mänskliga resurser) finns tillgängliga för genomförandet av den nationella handlingsplanen.

1

Det finns inga särskilda resurser tillgängliga, och genomförandet har anförtrott resurserna (budget och mänskliga resurser) hos nationella/regionala intressenter (t.ex. relevanta behöriga myndigheter med ansvar för hälso- och sjukvård, jordbruk, miljö osv.) som är involverade i genomförandet av den nationella handlingsplanen

2

Icke öronmärkt finansiering kan erhållas för verksamhet som avser antimikrobiell resistens från nationella/regionala fonder och kan användas för genomförandet av den nationella handlingsplanen

3

Särskild öronmärkt finansiering för verksamhet som avser antimikrobiell resistens finns tillgänglig från nationella/regionala fonder och används för genomförandet av den nationella handlingsplanen

4

Genomförandet av den nationella handlingsplanen har budgeterats till fullo och finansieras genom särskilda budgetposter från nationella/regionala fonder.

5

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

B.12.3

Monitorering och utvärdering av framsteg

Har din medlemsstat nationella indikatorer eller delmål för att mäta nationella framsteg gällande antimikrobiell resistens (inklusive antimikrobiell konsumtion/användning) och/eller vårdrelaterade infektioner? Beskriv indikatorerna/delmålen eller tillhandahåll en hyperlänk till var de finns i kommentarsavsnittet.

Indikator

1–5

Nivå

Nej, det finns varken nationella indikatorer eller nationella delmål för att mäta framstegen gällande antimikrobiell resistens (inklusive antimikrobiell konsumtion/användning) och/eller vårdrelaterade infektioner i landet

1

Det finns planer på att inrätta nationella indikatorer och/eller nationella delmål, och dessa kommer att ha färdigställts inom en snar framtid

2

Det finns nationella indikatorer som liknar de globalt tillgängliga indikatorerna (t.ex. målen för hållbar utveckling och WHO osv.), men utan delmål

3

Ja, det finns nationella indikatorer som omfattar antimikrobiell resistens (inklusive antimikrobiell konsumtion/användning) och/eller vårdrelaterade infektioner med konkreta nationella delmål som ska uppnås inom en viss tidsram, och framstegen granskas regelbundet, men detta är inte kopplat till de mål i den nationella handlingsplanen som avser antimikrobiell resistens

4

Ja, det finns nationella indikatorer och nationella delmål som omfattar både antimikrobiell resistens (inklusive antimikrobiell konsumtion/användning) och vårdrelaterade infektioner, som är kopplade till den nationella handlingsplanen för antimikrobiell resistens, och framstegen granskas regelbundet

5

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

B.12.4

Huvudsakliga utmaningar

Vilka är för närvarande de största utmaningarna som din medlemsstat står inför när det gäller att hantera antimikrobiell resistens?

Välj tre utmaningar och rangordna dem från 3 – den viktigaste till 1 – den minst viktiga):

Ej tillämpligt

Genomförande av förebyggande åtgärder och kontrollåtgärder i rutinförfaranden

Budgetbegränsningar

Säkerställa One health-samordning mellan de olika sektorerna

Avsaknad av eller otillräcklig rättslig ram

Brist på personal

Infrastrukturbegränsningar (t.ex. brist på separata rum, gamla sjukhusbyggnader osv.)

Otillräcklig medvetenhet bland intressenter som hälso- och sjukvårdspersonal, t.ex. läkare, sjuksköterskor, apotekare osv., djurhållare och jordbrukare samt allmänheten

Begränsad tillgång till vissa antimikrobiella medel, t.ex. smalspektrumantibiotika och nya antimikrobiella medel

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

B.12.5

Förebyggande av prioriterade multiresistenta organismer

Ange din medlemsstats nivå nedan när det gäller förebyggande av multiresistenta organismer.

Anmärkning: nivåerna nedan har anpassats på grundval av ordalydelsen i den gemensamma externa utvärderingen (8), fråga P4.3 om förebyggande av multiresistenta organismer.

De multiresistenta organismer som beaktas under denna indikator förtecknas nedan, eftersom de anses vara kritiska på unionsnivå. Om en medlemsstat anser att dess svar inte kan omfatta alla multiresistenta organismer kan detta specificeras i kommentarsavsnittet nedan.

Indikator

1–5

Nivå

Dessa multiresistenta organismer (fenotyper och genotyper) har inte identifierats som prioriterade av nationella myndigheter, och de detekteras inte

1

En nationell strategi eller vägledning för begränsning av multiresistenta organismer finns och omfattar screening av kolonisering för prioriterade multiresistenta organismer (fenotyper och genotyper) som har identifierats av nationella myndigheter. Vissa hälso- och sjukvårdsinrättningar kan detektera prioriterade multiresistenta organismer baserat på laboratoriedata.

2

Vissa hälso- och sjukvårdsinrättningar har tillgång till bekräftelse av fenotyp med avseende på multiresistenta organismer. Inrättningarna meddelar den nationella nivån när prioriterade multiresistenta organismer detekteras

3

Alla hälso- och sjukvårdsinrättningar har tillgång till bekräftelse av fenotyp med avseende på multiresistenta organismer. Inrättningarna meddelar den nationella nivån när prioriterade multiresistenta organismer detekteras i god tid. Insatserna spåras och stöds på nationell nivå

4

Det finns ett funktionellt system för att snabbt kommunicera och spåra detektering, bekräftelse och anmälan av nya eller prioriterade multiresistenta organismer vid sjukhus och till nationell nivå. Alla sjukhus kan i god tid inleda insatser mot prioriterade multiresistenta organismer. Inrättningarna ska regelbundet kommunicera relevanta data om multiresistenta organismer till lokala referensnätverk som underlag för förebyggande åtgärder/begränsningsåtgärder

5

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

B.12.6

Prioriterade multiresistenta organismer vid sjukhus och i samband med gränsöverskridande patienttransporter

Ange din medlemsstats nivå nedan när det gäller nationell verksamhet för att screena patienter för att detektera om de bär på multiresistenta organismer i samband med sjukhusinläggning, som ett sätt att minska spridningen av prioriterade multiresistenta organismer mellan sjukhus.

Anmärkning: De multiresistenta organismer som beaktas under denna indikator förtecknas nedan, eftersom de anses vara kritiska på unionsnivå.

Om en medlemsstat anser att dess svar inte kan omfatta alla multiresistenta organismer kan detta specificeras i kommentarsavsnittet nedan.

Indikator

1–5

Nivå

Det finns inga nationella förfaranden och protokoll för screening av patienter för att detektera om de bär på multiresistenta organismer i samband med sjukhusinläggning

1

Det finns nationella förfaranden och protokoll för screening av om patienter bär på multiresistenta organismer, men endast för patienter som transporteras direkt från ett sjukhus i ett annat land

2

Det finns nationella förfaranden och protokoll för screening av om patienter bär på multiresistenta organismer, men endast för patienter som transporteras direkt från ett sjukhus i ett annat land eller som nyligen har legat på sjukhus i ett annat land

3

Det finns nationella förfaranden och protokoll för screening av om patienter bär på multiresistenta organismer, men endast för patienter som transporteras direkt från ett sjukhus i ett annat land eller som nyligen har legat på sjukhus i ett annat land, liksom för patienter som läggs in på särskilda avdelningar, till exempel intensivvårdsavdelningar

4

Det finns nationella förfaranden och protokoll för screening av alla patienter för att detektera om de bär på multiresistenta organismer, i samband med sjukhusinläggning

5

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

Finns det nationella krav på att meddela en patients infektionsstatus (dvs. information om patienter har en infektion orsakad av/bär på en smittsam mikroorganism, särskilt prioriterade multiresistenta organismer, när de skickas från ett sjukhus eller en vårdinrättning till ett annat)? (ja/nej/annat)

| — | Ja, vid gränsöverskridande transport samt vid transport till ett sjukhus (eller en vårdinrättning) inom landet |
| --- | --- |

—

Ja, vid gränsöverskridande transport samt vid transport till ett sjukhus (eller en vårdinrättning) inom landet

| — | Ja, endast vid gränsöverskridande transport |
| --- | --- |

—

Ja, endast vid gränsöverskridande transport

| — | Nej (förklara varför) |
| --- | --- |

—

Nej (förklara varför)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

B.12.7

Antimikrobiell läkemedelsbehandling/återhållsam användning av antimikrobiella medel i primär- och sekundärvård:

Ange din medlemsstats nivå nedan när det gäller optimal användning av antimikrobiella läkemedel för människors hälsa.

Anmärkning: indikatornivåerna nedan har anpassats baserat på ordalydelsen i den gemensamma externa utvärderingen (9), fråga P4.4 om optimal användning av antimikrobiella läkemedel för människors hälsa

Indikator

1–5

Nivå

Inga eller svaga nationella strategier och/eller föreskrifter om lämplig användning, tillgänglighet, kvalitet och användning med avseende på antimikrobiella medel för människors hälsa

1

Nationella strategier och föreskrifter som främjar lämplig användning av antimikrobiella medel/återhållsam användning av antimikrobiella medel tas fram för boende- och hälso- och sjukvårdsmiljöer

2

Det finns riktlinjer för lämplig användning av antimikrobiella medel och program för antimikrobiell läkemedelsbehandling har upprättats vid vissa vårdinrättningar. WHO:s senaste klassificering ”Access, Watch and Reserve” (AWaRe) av antibiotika har antagits i den nationella förteckningen över essentiella läkemedel

3

Riktlinjer och rutiner för att möjliggöra lämplig användning av antimikrobiella medel genomförs vid hälso- och sjukvårdsinrättningar i hela landet. Fungerande program som följer strategier för antimikrobiell läkemedelsbehandling finns vid alla större vårdinrättningar. Monitorering av konsumtionen av antibiotika utförs på grundval av den senaste AWaRe-klassificeringen av antibiotika

4

Riktlinjer för optimering av användningen av antibiotika tillämpas för alla huvudsakliga syndrom och data om användningen återkopplas systematiskt till förskrivarna. AWaRe-klassificeringen av antibiotika ingår i strategierna för antimikrobiell läkemedelsbehandling. En robust nationell monitorering av antibiotikakonsumtionen utförs

5

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

B.12.8

Övervakning av antimikrobiell resistens

Ange din medlemsstats nivå nedan när det gäller övervakningen av antimikrobiell resistens.

Anmärkning: indikatornivåerna nedan har anpassats på grundval av ordalydelsen i den gemensamma externa utvärderingen (10), fråga P4.2 om övervakning av antimikrobiell resistens.

Indikator

1–5

Nivå

Ingen eller begränsad kapacitet för generering, sammanställning och rapportering av data (testning av antibiotikakänslighet och åtföljande kliniska och epidemiologiska data)

1

Data om antimikrobiell resistens samlas in lokalt för vanliga patogener hos patienter som är inlagda på sjukhus och på boenden, men datainsamlingen kanske inte följer en standardmetod och det saknas nationell samordning och/eller kvalitetsstyrning

2

Data om antimikrobiell resistens samlas in på nationell nivå för vanliga patogener, men nationell samordning och standardisering saknas

3

Det finns ett standardiserat nationellt övervakningssystem för antimikrobiell resistens för att samla in data om vanliga patogener hos patienter som är inlagda på sjukhus och på boenden, med ett etablerat nätverk av övervakningsställen, ett utsett nationellt referenslaboratorium för antimikrobiell resistens och ett nationellt samordningscentrum som sammanställer rapporter om antimikrobiell resistens

4

Utöver vad som nämns ovan analyseras, tolkas och rapporteras data från det nationella övervakningssystemet för antimikrobiell resistens tillsammans med data om antimikrobiell konsumtion och/eller användning för människors hälsa, och man försöker analysera liknande data inom olika sektorer (människors hälsa samt djurhälsa och jordbruk)

5

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

Vårdrelaterade infektioner

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| B.12.9 | Huvudsakliga utmaningar

  Vilka är för närvarande de största utmaningarna som ditt land står inför när det gäller att hantera vårdrelaterade infektioner? Välj tre utmaningar och rangordna dem från 3 – det viktigaste till 1 – det minst viktiga): | Ej tillämpligt |
| Genomförande av förebyggande åtgärder och kontrollåtgärder i rutinförfaranden | |
| Budgetbegränsningar | |
| Avsaknad av eller otillräcklig rättslig ram | |
| Brist på personal | |
| Infrastrukturbegränsningar (t.ex. brist på separata rum, gamla sjukhusbyggnader osv.) | |
| Otillräcklig medvetenhet bland hälso- och sjukvårdspersonal, t.ex. läkare, sjuksköterskor, apotekare osv. och allmänheten | |
| Begränsad tillgång till vissa antimikrobiella medel, t.ex. smalspektrumantibiotika och nya antimikrobiella medel | |
| — | Ytterligare kommentarer: |

Fråga

Indikator

B.12.9

Huvudsakliga utmaningar

Vilka är för närvarande de största utmaningarna som ditt land står inför när det gäller att hantera vårdrelaterade infektioner? Välj tre utmaningar och rangordna dem från 3 – det viktigaste till 1 – det minst viktiga):

Ej tillämpligt

Genomförande av förebyggande åtgärder och kontrollåtgärder i rutinförfaranden

Budgetbegränsningar

Avsaknad av eller otillräcklig rättslig ram

Brist på personal

Infrastrukturbegränsningar (t.ex. brist på separata rum, gamla sjukhusbyggnader osv.)

Otillräcklig medvetenhet bland hälso- och sjukvårdspersonal, t.ex. läkare, sjuksköterskor, apotekare osv. och allmänheten

Begränsad tillgång till vissa antimikrobiella medel, t.ex. smalspektrumantibiotika och nya antimikrobiella medel

—

Ytterligare kommentarer:

B.12.10

Övervakning av vårdrelaterade infektioner

Ange din medlemsstats nivå nedan när det gäller övervakningen av vårdrelaterade infektioner.

Anmärkning: indikatornivåerna nedan har anpassats på grundval av ordalydelsen i den gemensamma externa utvärderingen (11), fråga R4.2 om övervakning av vårdrelaterade infektioner

Indikator

1–5

Nivå

Inga nationella program för övervakning av vårdrelaterade infektioner eller nationella strategiska planer för övervakning av vårdrelaterade infektioner, inklusive patogener som är resistenta mot antimikrobiella läkemedel och/eller benägna att skapa utbrott, finns tillgängliga eller håller på att utvecklas

1

En nationell strategisk plan för övervakning av vårdrelaterade infektioner (inklusive patogener som är resistenta mot antimikrobiella medel och/eller benägna att skapa utbrott) finns tillgänglig men genomförs inte

2

En nationell strategisk plan för övervakning av vårdrelaterade infektioner (inklusive patogener som är resistenta mot antimikrobiella medel och/eller benägna att skapa utbrott) finns tillgänglig och genomförs genom ett nationellt program och system för insamling och analys av, samt återkoppling om, data. Utvalda sekundära och tertiära hälso- och sjukvårdsinrättningar genomför övervakning av vårdrelaterade infektioner (enligt ovan) och tillhandahåller regelbunden återkoppling i rätt tid till den högsta ledningen och hälso- och sjukvårdspersonalen

3

En nationell strategisk plan för övervakning av vårdrelaterade infektioner (inklusive patogener som är resistenta mot antimikrobiella medel och/eller benägna att skapa utbrott) finns tillgänglig och genomförs i hela landet vid alla sekundära och tertiära vårdinrättningar genom ett nationellt system i enlighet med WHO:s rekommendationer om centrala komponenter för förebyggande och kontroll av infektioner. Regelbundna rapporter finns tillgängliga för att ge återkoppling

4

En nationell strategisk plan för övervakning av vårdrelaterade infektioner (inklusive patogener som är resistenta mot antimikrobiella medel och/eller benägna att skapa utbrott) finns tillgänglig och genomförs i hela landet vid alla sekundära och tertiära vårdinrättningar genom ett nationellt program och system i enlighet med WHO:s rekommendationer om centrala komponenter för förebyggande och kontroll av infektioner. Data delas och används kontinuerligt och i god tid som underlag för förebyggande insatser. Systemets kvalitet och effekt utvärderas regelbundet, och förbättringsåtgärder vidtas i enlighet därmed

5

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

13.   Samordnings- och stödfunktioner på unionsnivå

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| B.13.1 | Inbegriper din medlemsstats rättsliga instrument för hälsoåtgärder vid ett hot mot folkhälsan samordning och samarbete mellan medlemsstaterna och unionen vid ett hot mot folkhälsan? (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |

Fråga

Indikator

B.13.1

Inbegriper din medlemsstats rättsliga instrument för hälsoåtgärder vid ett hot mot folkhälsan samordning och samarbete mellan medlemsstaterna och unionen vid ett hot mot folkhälsan? (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

B.13.2

Vid en hälsokris, är din medlemsstats HSC-företrädare delaktig i samordningsstrukturer på nationell nivå, särskilt för att stödja informationsflödet mellan din medlemsstat och HSC? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”nej”, vilken roll spelar HSC-företrädaren i den nationella krisberedskapen och, om han/hon inte fungerar som kontaktperson med HSC vid hot mot folkhälsan, vem gör i så fall det? |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, vilken roll spelar HSC-företrädaren i den nationella krisberedskapen och, om han/hon inte fungerar som kontaktperson med HSC vid hot mot folkhälsan, vem gör i så fall det?

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

B.13.3

Är din medlemsstats operativa centrum vid hot mot folkhälsan eller incidenthanteringssystem interoperabelt med systemet för tidig varnings modul för incidenthantering och/eller krishantering? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

B.13.4

Har din medlemsstat under de senaste tre åren införlivat eller beaktat yttranden och vägledning från HSC gällande förebyggande och kontroll av allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa? (ja/nej/annat/till viss del)

| — | Om svaret är ”ja”, beskriv hur |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, beskriv hur

| — | Om svaret är ”nej”, varför? |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, varför?

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

| — | Om svaret är ”till viss del”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”till viss del”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

B.13.5

Har din medlemsstat under de tre senaste åren införlivat eller beaktat kommissionens rekommendationer om gemensamma tillfälliga folkhälsoåtgärder? (ja/nej/annat/till viss del)

| — | Om svaret är ”ja”, beskriv hur |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, beskriv hur

| — | Om svaret är ”nej”, varför? |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, varför?

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

| — | Om svaret är ”till viss del”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”till viss del”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

B.13.6

Har din medlemsstat under de tre senaste åren införlivat eller beaktat rekommendationer från ECDC om insatser vid hälsohot? (ja/nej/annat/till viss del)

| — | Om svaret är ”ja”, beskriv hur |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, beskriv hur

| — | Om svaret är ”nej”, varför? |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, varför?

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

| — | Om svaret är ”till viss del”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”till viss del”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

B.13.7

Ange om kommissionens och relevanta unionsbyråers och unionsorgans följande stödroller, stödfunktioner och stödinstrument beaktas i din medlemsstats beredskaps- och insatsplaneringsprocess:

Ej tillämpligt

ja/nej

Medicinskt evakueringsstöd via EWRS

Europeiska utrikestjänsten (EEAS) för konsulärt stöd och stöd till hemtransport

Generaldirektoratet för europeiskt civilskydd och humanitära biståndsåtgärder (GD Echo) och dess stödkapacitet, inbegripet de som finns i RescEU-reserven samt projekten för förebyggande och beredskap inom unionens civilskyddsmekanism (t.ex. upphandlingar och bidrag för utveckling av gränsöverskridande hälsoprojekt)

Myndigheten för beredskap och insatser vid hälsokriser till stöd för medicinska motåtgärder – forskning och utveckling, tillverkning, produktion, lagring och utplacering (Hera)

Heras beredskapskontor

Instrument för att mobilisera EU-medel för snabb forskning

ECDC:s riskbedömning

Europeiska läkemedelsmyndighetens (EMA) riskbedömning

Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhets (Efsa) riskbedömning

Europeiska kemikaliemyndighetens (Echa) riskbedömning

Europeiska miljöbyråns (EEA) riskbedömning

Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruks riskbedömning (ECNN)

Riskbedömningar som utförs i samarbete med Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) där hotet härrör från terroristverksamhet eller brottslig verksamhet

ECDC:s tekniska rapporter och vägledning

Europeiska arbetsmiljöbyråns riskbedömning

ECDC:s ad hoc-stöd till beredskap och insatser vid utbrott (t.ex. EU:s hälsoarbetsgrupp)

EU-referenslaboratorier

Annat, precisera:

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

B.13.8

| — | Tar din medlemsstat hänsyn till den unionsplan för förebyggande åtgärder, beredskap och insatser som har fastställts i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) 2022/2371 genom att även inkludera gränsöverskridande interregionala beredskapsinslag i medlemsstatens beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument? Om svaret är ”ja”, beskriv hur |
| --- | --- |

—

Tar din medlemsstat hänsyn till den unionsplan för förebyggande åtgärder, beredskap och insatser som har fastställts i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) 2022/2371 genom att även inkludera gränsöverskridande interregionala beredskapsinslag i medlemsstatens beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument? Om svaret är ”ja”, beskriv hur

| — | Om svaret är ”nej”, varför? |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nej”, varför?

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

14.   Utveckling av forskning och utvärderingar för att skapa underlag för och påskynda krisberedskapen

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| B.14.1 | Ange din medlemsstats nivå när det gäller forskningens roll i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument: | Indikator
  1–5 eller ej tillämpligt |
| | Nivå |
| Medlemsstaten kan inte besvara frågan eftersom medlemsstaten inte har någon beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument | Ej tillämpligt |
| Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument, men den eller det innehåller ingen strategi för krisforskning och innovationer i kristider | 1 |
| Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument som innehåller en strategi för krisforskning och innovationer i kristider, men ingen finansiering har avsatts för att bedriva forskning under hälsokriser | 2 |
| Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument som innehåller en strategi för krisforskning och innovationer i kristider, och finansiering har avsatts för att bedriva forskning under hälsokriser | 3 |
| Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument som innehåller en strategi för krisforskning och innovationer i kristider, och medel har avsatts för att bedriva forskning under hälsokriser, och en process har inrättats för en snabb mobilisering av dessa | 4 |
| Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument som innehåller en strategi för krisforskning och innovationer i kristider, medel har avsatts för hälsokriser, en process för snabb mobilisering av dessa har inrättats och forsknings- och innovationskapaciteten har stärkts | 5 |
| — | Om svaret är ”nivå 2” eller högre: innehåller strategin för krisforskning och innovationer i kristider (i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument) en process för att koppla folkhälsobehoven till forskningsprioriteringarna och forskningsbehoven? (ja/nej/annat)






  — | Om svaret är ”ja”, beskriv processen |

Fråga

Indikator

B.14.1

Ange din medlemsstats nivå när det gäller forskningens roll i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument:

Indikator

1–5 eller ej tillämpligt

Nivå

Medlemsstaten kan inte besvara frågan eftersom medlemsstaten inte har någon beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument

Ej tillämpligt

Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument, men den eller det innehåller ingen strategi för krisforskning och innovationer i kristider

1

Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument som innehåller en strategi för krisforskning och innovationer i kristider, men ingen finansiering har avsatts för att bedriva forskning under hälsokriser

2

Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument som innehåller en strategi för krisforskning och innovationer i kristider, och finansiering har avsatts för att bedriva forskning under hälsokriser

3

Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument som innehåller en strategi för krisforskning och innovationer i kristider, och medel har avsatts för att bedriva forskning under hälsokriser, och en process har inrättats för en snabb mobilisering av dessa

4

Det finns en beredskaps- och insatsplan eller likvärdiga dokument som innehåller en strategi för krisforskning och innovationer i kristider, medel har avsatts för hälsokriser, en process för snabb mobilisering av dessa har inrättats och forsknings- och innovationskapaciteten har stärkts

5

—

Om svaret är ”nivå 2” eller högre: innehåller strategin för krisforskning och innovationer i kristider (i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument) en process för att koppla folkhälsobehoven till forskningsprioriteringarna och forskningsbehoven? (ja/nej/annat)

—

Om svaret är ”ja”, beskriv processen

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

B.14.2

Ingår din medlemsstat i ett i) nationellt, ii) unionsomfattande eller iii) internationellt nätverk av kliniska prövningsställen eller kohortstudier för att främja deltagandet i storskaliga prövningar som har större chans att nå meningsfulla resultat inom snäva tidsramar? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”ja”, precisera (namn och nivå) |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, precisera (namn och nivå)

Ej tillämpligt

Nationell

Unionsomfattande

Internationell

Kliniska prövningsställen

Internationellt nätverk av kohortstudier

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

B.14.3

Har din medlemsstat processer för upprättandet av harmoniserade protokoll och datainsamling inom dessa nätverk? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”ja”, ange vilka: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, ange vilka:

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

B.14.4

Har din medlemsstat inrättat förfaranden för snabb ackreditering av anläggningar och för skyndsam samordning (mellan de nationella behöriga myndigheterna och etikkommittéerna) av bedömningen av och tillstånd för kliniska prövningar i händelse av ett hot mot folkhälsan? (ja/nej/annat)

| — | Om svaret är ”ja”, precisera, inklusive samarbetet med etikkommittéer: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”ja”, precisera, inklusive samarbetet med etikkommittéer:

| — | Om svaret är ”annat”, beskriv närmare: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”annat”, beskriv närmare:

Ej tillämpligt

B.14.5

Ange om din medlemsstat har en strategi för operativ (t.ex. pågående) forskning som omfattar följande:

Ej tillämpligt

Ja

Nej

Forskningsberedskap, inbegripet förutbestämda protokoll, partnerskap, roller och ansvarsområden som finns på plats före en hälsokris

I händelse av ett hot mot folkhälsan finns operativa instrument på plats så att de resurser som behövs finns tillgängliga med möjlighet till snabb finansiering

I händelse av ett hot mot folkhälsan finns operativa instrument för snabbt etiskt godkännande och datautbyte

| — | Ytterligare kommentarer: |
| --- | --- |

—

Ytterligare kommentarer:

15.   Återhämtningsinslag

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| B.15.1 | Ange din medlemsstats nivå när det gäller återhämtningsplanen eller återhämtningsavsnittet i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument: | Indikator
  1–5 |
| | Nivå |
| Ingen återhämtningsplan och inget återhämtningsavsnitt i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument finns tillgängliga | 1 |
| Återhämtningsplan eller återhämtningsavsnitt finns tillgängliga | 2 |
| Återhämtningsplanen eller återhämtningsavsnittet innehåller eller länkar till en process för att dra lärdomar med hjälp av reflektion efter insats eller reflektion under insats och för att integrera dem i praktiken genom en handlingsplan | 3 |
| Återhämtningsplanen omfattar eller länkar till en process för att dra lärdomar med hjälp av reflektion efter insats eller reflektion under insats och införlivar dem i praktiken inom en övergripande ram, till exempel den nationella handlingsplanen för hälsosäkerhet eller en likvärdig plan. Denna process genomförs och övervakas regelbundet på nationell nivå | 4 |
| Återhämtningsplanen omfattar eller länkar till en process för att dra lärdomar med hjälp av reflektion efter insats eller reflektion under insats och införliva dem i praktiken genom den nationella handlingsplanen för hälsosäkerhet eller likvärdiga dokument. Denna process genomförs och övervakas regelbundet på nationell och regional (lokal) nivå | 5 |
| — | Ytterligare kommentarer: |

Fråga

Indikator

B.15.1

Ange din medlemsstats nivå när det gäller återhämtningsplanen eller återhämtningsavsnittet i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument:

Indikator

1–5

Nivå

Ingen återhämtningsplan och inget återhämtningsavsnitt i beredskaps- och insatsplanen eller likvärdiga dokument finns tillgängliga

1

Återhämtningsplan eller återhämtningsavsnitt finns tillgängliga

2

Återhämtningsplanen eller återhämtningsavsnittet innehåller eller länkar till en process för att dra lärdomar med hjälp av reflektion efter insats eller reflektion under insats och för att integrera dem i praktiken genom en handlingsplan

3

Återhämtningsplanen omfattar eller länkar till en process för att dra lärdomar med hjälp av reflektion efter insats eller reflektion under insats och införlivar dem i praktiken inom en övergripande ram, till exempel den nationella handlingsplanen för hälsosäkerhet eller en likvärdig plan. Denna process genomförs och övervakas regelbundet på nationell nivå

4

Återhämtningsplanen omfattar eller länkar till en process för att dra lärdomar med hjälp av reflektion efter insats eller reflektion under insats och införliva dem i praktiken genom den nationella handlingsplanen för hälsosäkerhet eller likvärdiga dokument. Denna process genomförs och övervakas regelbundet på nationell och regional (lokal) nivå

5

—

Ytterligare kommentarer:

16.   Åtgärder som vidtagits för att åtgärda brister som konstaterats vid genomförandet av planer för förebyggande åtgärder, beredskap och insatser

| | Fråga | Indikator |
| --- | --- | --- |
| B.16.1 | Ladda upp din medlemsstats senaste IHR-årsrapport som lämnats in till WHO av den nationella kontaktpunkten för IHR i pdf-format. | Indikatorer
  IHR |
| B.16.2 | Ange om din medlemsstat har använt någon av följande kompletterande mekanismer för att bedöma genomförandet av IHR-kapaciteten och planeringen av förebyggande åtgärder, beredskap och insatser under de tre senaste åren:

  Bocka för det som stämmer: | Ej tillämpligt |
| | Slutförts under de tre senaste åren? (Ja/nej)
  (Om den har publicerats, tillhandahåll länk) |
| Gemensam extern utvärdering | |
| Reflektion under insats | |
| Reflektion efter insats | |
| SimEx | |
| Gemensam bedömning och upptäckt av händelser | |
| Annat: precisera | |
| |
| B.16.3 | Ange din medlemsstats nivå när det gäller den nationella handlingsplan för hälsosäkerhet som föreslagits av WHO eller likvärdiga system: | Indikator
  1–5 |
| | Nivå |
| Den nationella handlingsplanen för hälsosäkerhet eller likvärdiga system utvecklas inte eller håller inte på att utvecklas | 1 |
| Den nationella handlingsplanen för hälsosäkerhet eller likvärdiga system har utvecklats, men ännu inte för alla myndighetsnivåer, och en One health-modell för alla faror har anpassats | 2 |
| Den nationella handlingsplanen för hälsosäkerhet eller likvärdiga system har utvecklats och anpassats till alla myndighetsnivåer och en One health-modell för alla faror, vilket inbegriper definierade roller, ansvarsområden och samarbetsmekanismer | 3 |
| Den nationella handlingsplanen för hälsosäkerhet eller likvärdiga system har utvecklats och anpassats till alla myndighetsnivåer och en One health-modell för alla faror, vilket inbegriper definierade roller, ansvarsområden och samarbetsmekanismer. Dessutom har den nationella handlingsplanen för hälsosäkerhet eller det likvärdiga systemet budgeterats | 4 |
| Som nivå 4, och dessutom håller minst en planerad verksamhet på att genomföras | 5 |
| — | Ytterligare kommentarer: |

Fråga

Indikator

B.16.1

Ladda upp din medlemsstats senaste IHR-årsrapport som lämnats in till WHO av den nationella kontaktpunkten för IHR i pdf-format.

Indikatorer

IHR

B.16.2

Ange om din medlemsstat har använt någon av följande kompletterande mekanismer för att bedöma genomförandet av IHR-kapaciteten och planeringen av förebyggande åtgärder, beredskap och insatser under de tre senaste åren:

Bocka för det som stämmer:

Ej tillämpligt

Slutförts under de tre senaste åren? (Ja/nej)

(Om den har publicerats, tillhandahåll länk)

Gemensam extern utvärdering

Reflektion under insats

Reflektion efter insats

SimEx

Gemensam bedömning och upptäckt av händelser

Annat: precisera

B.16.3

Ange din medlemsstats nivå när det gäller den nationella handlingsplan för hälsosäkerhet som föreslagits av WHO eller likvärdiga system:

Indikator

1–5

Nivå

Den nationella handlingsplanen för hälsosäkerhet eller likvärdiga system utvecklas inte eller håller inte på att utvecklas

1

Den nationella handlingsplanen för hälsosäkerhet eller likvärdiga system har utvecklats, men ännu inte för alla myndighetsnivåer, och en One health-modell för alla faror har anpassats

2

Den nationella handlingsplanen för hälsosäkerhet eller likvärdiga system har utvecklats och anpassats till alla myndighetsnivåer och en One health-modell för alla faror, vilket inbegriper definierade roller, ansvarsområden och samarbetsmekanismer

3

Den nationella handlingsplanen för hälsosäkerhet eller likvärdiga system har utvecklats och anpassats till alla myndighetsnivåer och en One health-modell för alla faror, vilket inbegriper definierade roller, ansvarsområden och samarbetsmekanismer. Dessutom har den nationella handlingsplanen för hälsosäkerhet eller det likvärdiga systemet budgeterats

4

Som nivå 4, och dessutom håller minst en planerad verksamhet på att genomföras

5

—

Ytterligare kommentarer:

| — | Om svaret är ”nivå 1”: ange om din medlemsstat planerar att inleda en nationell handlingsplan för hälsosäkerhet eller ett likvärdigt system: |
| --- | --- |

—

Om svaret är ”nivå 1”: ange om din medlemsstat planerar att inleda en nationell handlingsplan för hälsosäkerhet eller ett likvärdigt system:

| — | Samtliga nivåer: om din medlemsstat inte använder den nationella handlingsplanen för hälsoskydd, beskriv det likvärdiga systemet: |
| --- | --- |

—

Samtliga nivåer: om din medlemsstat inte använder den nationella handlingsplanen för hälsoskydd, beskriv det likvärdiga systemet:

C.   ANNAT

| C.1 | Beskriv dina idéer om vilka ytterligare åtgärder kommissionen skulle kunna vidta för att stödja genomförandet av planeringen av förebyggande åtgärder, beredskap, insatser och återhämtning när det gäller allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa: |
| --- | --- |
| C.2 | Här kan du lämna eventuella kommentarer eller förtydliganden som rör frågorna ovan och ange, om så anses nödvändigt, alla relevanta verksamheter som ditt land har utfört eller lämna ytterligare information som är relevant för ämnet i detta frågeformulär: |

C.1

Beskriv dina idéer om vilka ytterligare åtgärder kommissionen skulle kunna vidta för att stödja genomförandet av planeringen av förebyggande åtgärder, beredskap, insatser och återhämtning när det gäller allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa:

C.2

Här kan du lämna eventuella kommentarer eller förtydliganden som rör frågorna ovan och ange, om så anses nödvändigt, alla relevanta verksamheter som ditt land har utfört eller lämna ytterligare information som är relevant för ämnet i detta frågeformulär:

---

(1)  I denna fråga avses med en organisation en officiellt bemyndigad grupp som ansvarar för genomförandet av krisplanen.

(2)  Automatisering innebär att övervakningsprocessen är integrerad i hälso- och sjukvårdssystemet med automatisk inhämtning och automatiskt utbyte av relevant information, eller någon annan typ av automatisering som minskar beroendet av mänskliga resurser.

(3)  Här avses samordning mellan sektorer som säkerhet, rättvisa, försvar och civilskydd som möjliggör en särskild mekanism för förberedelse inför och insatser vid avsiktlig spridning.

(4)  Lager av läkemedel och medicinsk utrustning som medlemsstaterna har för att kunna rädda liv i krissituationer.

(5)  Till exempel sjukhusets insatsplan och operativa plan.

(6)  Detta kan omfatta hälso- och sjukvårds-, civilskydds- och gränskontrollsektorerna för genomförandet, om så krävs, av särskilda åtgärder som karantän, screening, riskreducerande åtgärder osv.

(7)  https://www.who.int/publications/m/item/tripartite-amr-country-self-assessment-survey---tracss-(6.0)-2022.

(8)  Gemensamt externt utvärderingsverktyg som har utvecklats av Världshälsoorganisationen, tredje upplagan, 2022.

(9)  Ibidem.

(10)  Ibidem.

(11)  Ibidem.

---

BESLUT

| 22.9.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 234/142 |
| --- | --- | --- | --- |

22.9.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 234/142

---

KOMMISSIONENS BESLUT (EU) 2023/1809

av den 14 september 2023

om fastställande av kriterier för EU-miljömärket för absorberande hygienprodukter och återanvändbara menskoppar

[delgivet med nr C(2023) 6024]

(Text av betydelse för EES)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 66/2010 av den 25 november 2009 om ett EU-miljömärke (1), särskilt artikel 8.2,

efter samråd med Europeiska unionens miljömärkningsnämnd, och

av följande skäl:

| (1) | Enligt förordning (EG) nr 66/2010 får EU-miljömärket tilldelas produkter som har reducerad miljöpåverkan under hela sin livscykel. |
| --- | --- |

(1)

Enligt förordning (EG) nr 66/2010 får EU-miljömärket tilldelas produkter som har reducerad miljöpåverkan under hela sin livscykel.

| (2) | I förordning (EG) nr 66/2010 föreskrivs även att specifika kriterier för EU-miljömärket ska fastställas för varje produktgrupp. |
| --- | --- |

(2)

I förordning (EG) nr 66/2010 föreskrivs även att specifika kriterier för EU-miljömärket ska fastställas för varje produktgrupp.

| (3) | I kommissionens beslut 2014/763/EU (2) fastställs kriterier för EU-miljömärket och tillhörande bedömnings- och kontrollkrav för produktgruppen ”absorberande hygienprodukter”. Giltighetstiden för dessa kriterier och krav förlängdes till och med den 31 december 2023 genom kommissionens beslut (EU) 2018/1590 (3). |
| --- | --- |

(3)

I kommissionens beslut 2014/763/EU (2) fastställs kriterier för EU-miljömärket och tillhörande bedömnings- och kontrollkrav för produktgruppen ”absorberande hygienprodukter”. Giltighetstiden för dessa kriterier och krav förlängdes till och med den 31 december 2023 genom kommissionens beslut (EU) 2018/1590 (3).

| (4) | För att bättre ta hänsyn till bästa praxis på marknaden för denna produktgrupp och för att beakta policyutvecklingen, de potentiella framtida möjligheterna till ökad användning och marknadens efterfrågan på hållbara produkter, bör det fastställas en ny uppsättning kriterier för absorberande hygienprodukter. Det bör också fastställas en uppsättning kriterier för återanvändbara menskoppar, som är ett hållbart alternativ med en potentiellt växande marknad. |
| --- | --- |

(4)

För att bättre ta hänsyn till bästa praxis på marknaden för denna produktgrupp och för att beakta policyutvecklingen, de potentiella framtida möjligheterna till ökad användning och marknadens efterfrågan på hållbara produkter, bör det fastställas en ny uppsättning kriterier för absorberande hygienprodukter. Det bör också fastställas en uppsättning kriterier för återanvändbara menskoppar, som är ett hållbart alternativ med en potentiellt växande marknad.

| (5) | I rapporten av den 30 juni 2017 (4) från den kontroll av EU-miljömärkets ändamålsenlighet vid vilken genomförandet av förordning (EG) nr 66/2010 sågs över, drogs slutsatsen att EU-miljömärket var i behov av en mer strategisk metod, bland annat gruppering av nära relaterade produktgrupper där så är lämpligt. |
| --- | --- |

(5)

I rapporten av den 30 juni 2017 (4) från den kontroll av EU-miljömärkets ändamålsenlighet vid vilken genomförandet av förordning (EG) nr 66/2010 sågs över, drogs slutsatsen att EU-miljömärket var i behov av en mer strategisk metod, bland annat gruppering av nära relaterade produktgrupper där så är lämpligt.

| (6) | I linje med dessa slutsatser och efter samråd med EU:s miljömärkningsnämnd är det lämpligt att behandla produktgrupperna ”absorberande hygienprodukter” och ”återanvändbara menskoppar” i samma beslut, eftersom de två produktgrupperna fyller samma funktion. |
| --- | --- |

(6)

I linje med dessa slutsatser och efter samråd med EU:s miljömärkningsnämnd är det lämpligt att behandla produktgrupperna ”absorberande hygienprodukter” och ”återanvändbara menskoppar” i samma beslut, eftersom de två produktgrupperna fyller samma funktion.

| (7) | Enligt förordning (EG) nr 66/2010 ska EU-miljömärket inte tilldelas någon typ av medicinsk utrustning, inbegripet sådan som definieras i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/745 (5). |
| --- | --- |

(7)

Enligt förordning (EG) nr 66/2010 ska EU-miljömärket inte tilldelas någon typ av medicinsk utrustning, inbegripet sådan som definieras i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/745 (5).

| (8) | Enligt den nya handlingsplanen för den cirkulära ekonomin för ett renare och mer konkurrenskraftigt Europa (6), som antogs den 11 mars 2020, ska krav på hållbarhet, materialåtervinningsbarhet och innehåll av återvunnet material mer systematiskt inkluderas i kriterierna för EU- miljömärket. |
| --- | --- |

(8)

Enligt den nya handlingsplanen för den cirkulära ekonomin för ett renare och mer konkurrenskraftigt Europa (6), som antogs den 11 mars 2020, ska krav på hållbarhet, materialåtervinningsbarhet och innehåll av återvunnet material mer systematiskt inkluderas i kriterierna för EU- miljömärket.

| (9) | De reviderade kriterierna för EU-miljömärket för absorberande hygienprodukter och återanvändbara menskoppar bör syfta till att främja produkter som har begränsad miljöpåverkan under hela sin livscykel och som tillverkas med hjälp av materialeffektiva och energieffektiva processer. I synnerhet främjar de reviderade kriterierna för EU-miljömärket produkter som har begränsad påverkan när det gäller utsläpp till vatten och luft under produktionen, som använder råvaror från hållbart förvaltade skogar och som uppfyller strikta krav beträffande skadliga ämnen. För att bidra till övergången till en mer cirkulär ekonomi främjar kriterierna dessutom användningen av pappers- och/eller kartongförpackningar, när så är möjligt, som ett alternativ till plastförpackningar, och de främjar förpackningar som innehåller återvunnet material och som lätt kan materialåtervinnas. |
| --- | --- |

(9)

De reviderade kriterierna för EU-miljömärket för absorberande hygienprodukter och återanvändbara menskoppar bör syfta till att främja produkter som har begränsad miljöpåverkan under hela sin livscykel och som tillverkas med hjälp av materialeffektiva och energieffektiva processer. I synnerhet främjar de reviderade kriterierna för EU-miljömärket produkter som har begränsad påverkan när det gäller utsläpp till vatten och luft under produktionen, som använder råvaror från hållbart förvaltade skogar och som uppfyller strikta krav beträffande skadliga ämnen. För att bidra till övergången till en mer cirkulär ekonomi främjar kriterierna dessutom användningen av pappers- och/eller kartongförpackningar, när så är möjligt, som ett alternativ till plastförpackningar, och de främjar förpackningar som innehåller återvunnet material och som lätt kan materialåtervinnas.

| (10) | Återanvändbara textilprodukter börja komma ut på marknaden som ett alternativ till engångsprodukter. De reviderade kriterierna för EU-miljömärket för absorberande hygienprodukter och återanvändbara menskoppar är inte tillämpliga på dessa återanvändbara textilalternativ, vars viktigaste miljöproblem och ekologiska kriterier är planerade att utredas specifikt i samband medöversynen av kriterierna för EU-miljömärket för textilprodukter, som fastställs i kommissionens beslut 2014/350/EU (7). |
| --- | --- |

(10)

Återanvändbara textilprodukter börja komma ut på marknaden som ett alternativ till engångsprodukter. De reviderade kriterierna för EU-miljömärket för absorberande hygienprodukter och återanvändbara menskoppar är inte tillämpliga på dessa återanvändbara textilalternativ, vars viktigaste miljöproblem och ekologiska kriterier är planerade att utredas specifikt i samband medöversynen av kriterierna för EU-miljömärket för textilprodukter, som fastställs i kommissionens beslut 2014/350/EU (7).

| (11) | Med tanke på produktgruppernas innovationscykel bör de nya kriterierna och tillhörande bedömnings- och kontrollkrav gälla till och med den 31 december 2029. |
| --- | --- |

(11)

Med tanke på produktgruppernas innovationscykel bör de nya kriterierna och tillhörande bedömnings- och kontrollkrav gälla till och med den 31 december 2029.

| (12) | För att rättsläget ska vara klart bör beslut 2014/763/EU upphävas. |
| --- | --- |

(12)

För att rättsläget ska vara klart bör beslut 2014/763/EU upphävas.

| (13) | En övergångsperiod bör medges för tillverkare vars produkter har tilldelats EU-miljömärket för absorberande hygienprodukter baserat på kriterierna i beslut 2014/763/EU för att ge dem tillräckligt med tid för att anpassa sina produkter till de nya kriterierna och kraven. Under en begränsad period efter antagandet av det här beslutet bör tillverkare av absorberande hygienprodukter ha rätt att lämna in ansökningar som grundar sig på antingen de kriterier som fastställs i beslut 2014/763/EU eller de nya kriterier som fastställs i det här beslutet. Det bör också vara tillåtet att under en övergångsperiod använda EU-miljömärken som tilldelats i enlighet med de kriterier som fastställs i beslut 2014/763/EU. |
| --- | --- |

(13)

En övergångsperiod bör medges för tillverkare vars produkter har tilldelats EU-miljömärket för absorberande hygienprodukter baserat på kriterierna i beslut 2014/763/EU för att ge dem tillräckligt med tid för att anpassa sina produkter till de nya kriterierna och kraven. Under en begränsad period efter antagandet av det här beslutet bör tillverkare av absorberande hygienprodukter ha rätt att lämna in ansökningar som grundar sig på antingen de kriterier som fastställs i beslut 2014/763/EU eller de nya kriterier som fastställs i det här beslutet. Det bör också vara tillåtet att under en övergångsperiod använda EU-miljömärken som tilldelats i enlighet med de kriterier som fastställs i beslut 2014/763/EU.

| (14) | De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats genom artikel 16 i förordning (EG) nr 66/2010. |
| --- | --- |

(14)

De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats genom artikel 16 i förordning (EG) nr 66/2010.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1.   Produktgruppen ”absorberande hygienprodukter” ska omfatta alla artiklar vars funktion är att absorbera och hålla kvar mänskliga kroppsvätskor, såsom urin, avföring, svett, menstruationsblod eller mjölk, med undantag av textilprodukter. Produktgruppen ”absorberande hygienprodukter” ska omfatta produkter för både privat och yrkesmässigt bruk.

2.   Produktgruppen ”absorberande hygienprodukter” ska inte omfatta produkter som omfattas av förordning (EU) 2017/745.

Artikel 2

1.   Produktgruppen ”återanvändbara menskoppar” ska omfatta återanvändbara flexibla koppar eller barriärer som bärs inne i kroppen, vilkas funktion är att samla upp och hålla kvar menstruationsblod och som är tillverkade av silikon eller andra elastomerer.

2.   Produktgruppen ”återanvändbara menskoppar” ska inte omfatta produkter som omfattas av förordning (EU) 2017/745.

Artikel 3

1.   För att en produkt ska tilldelas EU-miljömärket enligt förordning (EG) nr 66/2010 för produktgruppen ”absorberande hygienprodukter” ska den omfattas av definitionen av denna produktgrupp enligt artikel 1 i detta beslut och uppfylla de kriterier och tillhörande bedömnings- och kontrollkrav som anges i bilaga I till detta beslut.

2.   För att en produkt ska tilldelas EU-miljömärket enligt förordning (EG) nr 66/2010 för produktgruppen ”återanvändbara menskoppar” ska den omfattas av definitionen av denna produktgrupp enligt artikel 2 i detta beslut och uppfylla de kriterier och tillhörande bedömnings- och kontrollkrav som anges i bilaga II till detta beslut.

Artikel 4

Kriterierna för EU-miljömärket för produktgrupperna ”absorberande hygienprodukter” och ”återanvändbara menskoppar” samt tillhörande bedömnings- och kontrollkrav ska gälla till och med den 31 december 2029.

Artikel 5

1.   För administrativa ändamål ska produktgruppen ”absorberande hygienprodukter” tilldelas kodnummer ”047”.

2.   För administrativa ändamål ska produktgruppen ”återanvändbara menskoppar” tilldelas kodnummer ”055”.

Artikel 6

Beslut 2014/763/EU ska upphöra att gälla.

Artikel 7

1.   Ansökningar om EU-miljömärket för produktgruppen ”absorberande hygienprodukter”, enligt definitionen i beslut 2014/763/EU, som lämnas in före den dag då det här beslutet börjar tillämpas, ska utvärderas i enlighet med kriterierna i beslut 2014/763/EU.

2.   Ansökningar om EU-miljömärket för produkter i produktgruppen ”absorberande hygienprodukter” som lämnas in den dag då det här beslutet börjar tillämpas eller inom två månader från den dagen får av sökanden baseras på, och utvärderas i enlighet med, antingen kriterierna i det här beslutet eller kriterierna i beslut 2014/763/EU.

3.   Licenser för EU-miljömärket som tilldelats på grundval av en ansökan som utvärderats i enlighet med kriterierna i beslut 2014/763/EU får användas i tolv månader från och med den dag då det här beslutet börjar tillämpas.

Artikel 8

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

Det ska tillämpas från och med den 21 september 2023.

Utfärdat i Bryssel den 14 september 2023.

På kommissionens vägnar

Virginijus SINKEVIČIUS

Ledamot av kommissionen

---

(1)  
  EUT L 27, 30.1.2010, s. 1.

1

(2)  Kommissionens beslut 2014/763/EU av den 24 oktober 2014 om fastställande av ekologiska kriterier för tilldelning av EU-miljömärket till absorberande hygienprodukter (EUT L 320, 6.11.2014, s. 46).

2

(3)  Kommissionens beslut (EU) 2018/1590 av den 19 oktober 2018 om ändring av besluten 2012/481/EU, 2014/391/EU, 2014/763/EU och 2014/893/EU vad gäller giltighetstiden för ekologiska kriterier för tilldelning av EU:s miljömärke till vissa produkter och av tillhörande bedömnings- och kontrollkrav (EUT L 264, 23.10.2018, s. 24).

3

(4)  Rapport från kommissionen till Europaparlamentet och rådet om översynen av genomförandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1221/2009 av den 25 november 2009 om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (Emas) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 66/2010 av den 25 november 2009 om ett EU-miljömärke (COM(2017) 355 final).

4

(5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/745 av den 5 april 2017 om medicintekniska produkter, om ändring av direktiv 2001/83/EG, förordning (EG) nr 178/2002 och förordning (EG) nr 1223/2009 och om upphävande av rådets direktiv 90/385/EEG och 93/42/EEG (EUT L 117, 5.5.2017, s. 1).

5

(6)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén En ny handlingsplan för den cirkulära ekonomin – För ett renare och mer konkurrenskraftigt Europa (COM(2020) 98 final) (EUT C 364, 28.10.2020, s. 94).

6

En ny handlingsplan för den cirkulära ekonomin – För ett renare och mer konkurrenskraftigt Europa

(7)  Kommissionens beslut 2014/350/EU av den 5 juni 2014 om fastställande av ekologiska kriterier för EU-miljömärket för textilprodukter (EUT L 174, 13.6.2014, s. 45).

7

---

BILAGA I

Kriterier för tilldelning av EU-miljömärket till absorberande hygienprodukter

Kriterierna för EU-miljömärket är avsedda för de absorberande hygienprodukter på marknaden som har bäst miljöprestanda. Kriterierna inriktas på de viktigaste miljöeffekter som dessa produkter ger upphov till under sin livscykel och främjar aspekter av den cirkulära ekonomin.

Bedömnings- och kontrollkrav

För att EU-miljömärket ska tilldelas en viss produkt måste produkten uppfylla varje krav. Sökanden ska lämna in en skriftlig bekräftelse på att alla kriterier är uppfyllda.

Särskilda bedömnings- och kontrollkrav anges för varje kriterium.

När sökanden ska tillhandahålla intyg, dokumentation, analyser eller provningsrapporter, eller på annat sätt styrka att kriterierna uppfylls, kan dessa dokument komma antingen från sökanden själv eller från dennes leverantör eller leverantörer.

Behöriga organ ska företrädesvis erkänna intyg som utfärdas av organ som är ackrediterade enligt den relevanta harmoniserade standarden för provnings- och kalibreringslaboratorier samt kontroller som genomförs av organ som är ackrediterade enligt en relevant harmoniserad standard för organ som certifierar produkter, processer och tjänster.

I lämpliga fall får andra provningsmetoder än de som anges för varje kriterium användas, om de godtas som likvärdiga av det behöriga organ som bedömer ansökan.

I lämpliga fall får behöriga organ begära in styrkande dokumentation och de får även utföra oberoende kontroller.

Byte av leverantörer eller produktionsanläggningar för produkter som tilldelats EU-miljömärket ska anmälas till de behöriga organen tillsammans med kompletterande information som gör det möjligt att kontrollera att kriterierna fortfarande uppfylls.

En grundförutsättning är att produkten uppfyller alla tillämpliga rättsliga krav i det land eller de länder där den ska släppas ut på marknaden. Sökanden ska intyga att produkten uppfyller detta krav.

Följande uppgifter ska lämnas tillsammans med ansökan om EU-miljömärket:

| a) | En beskrivning av produkten samt de enskilda produktenheternas vikt och produktens totala vikt. |
| --- | --- |

a)

En beskrivning av produkten samt de enskilda produktenheternas vikt och produktens totala vikt.

| b) | En beskrivning av försäljningsförpackningen samt, i relevanta fall, dess totala vikt. |
| --- | --- |

b)

En beskrivning av försäljningsförpackningen samt, i relevanta fall, dess totala vikt.

| c) | En beskrivning av gruppförpackningen samt, i relevanta fall, dess totala vikt. |
| --- | --- |

c)

En beskrivning av gruppförpackningen samt, i relevanta fall, dess totala vikt.

| d) | En beskrivning av de separata komponenterna samt vikten av varje separat komponent. |
| --- | --- |

d)

En beskrivning av de separata komponenterna samt vikten av varje separat komponent.

| e) | De komponenter och material samt alla ämnen som används i produkten med respektive vikt och, när så är tillämpligt, respektive CAS-nummer. |
| --- | --- |

e)

De komponenter och material samt alla ämnen som används i produkten med respektive vikt och, när så är tillämpligt, respektive CAS-nummer.

I denna bilaga gäller följande definitioner:

| 1. | tillsatser: ämnen som lagts till i komponenter, material eller slutprodukten för att förbättra eller bevara vissa egenskaper. |
| --- | --- |

1.

tillsatser: ämnen som lagts till i komponenter, material eller slutprodukten för att förbättra eller bevara vissa egenskaper.

| 2. | biobaserad plast: plast som tillverkats med biobaserade råvaror som insatsvaror. Konventionell plast tillverkas av fossila resurser (olja och naturgas), medan biobaserad plast tillverkas av biomassa. För närvarande har biomassa sitt ursprung i växter som odlas särskilt för att användas som råvaror i stället för fossila resurser som sockerrör, spannmål, oljegrödor eller icke-livsmedelskällor (t.ex. trä). Andra källor är organiskt avfall och organiska biprodukter, som använd matolja, bagass och tallolja. Plast kan helt eller delvis tillverkas av biobaserade råvaror. Biobaserad plast kan vara både biologiskt nedbrytbar och biologiskt icke-nedbrytbar. |
| --- | --- |

2.

biobaserad plast: plast som tillverkats med biobaserade råvaror som insatsvaror. Konventionell plast tillverkas av fossila resurser (olja och naturgas), medan biobaserad plast tillverkas av biomassa. För närvarande har biomassa sitt ursprung i växter som odlas särskilt för att användas som råvaror i stället för fossila resurser som sockerrör, spannmål, oljegrödor eller icke-livsmedelskällor (t.ex. trä). Andra källor är organiskt avfall och organiska biprodukter, som använd matolja, bagass och tallolja. Plast kan helt eller delvis tillverkas av biobaserade råvaror. Biobaserad plast kan vara både biologiskt nedbrytbar och biologiskt icke-nedbrytbar.

| 3. | cellulosamassa: ett fibermaterial som främst består av cellulosa och erhålls från bearbetning av lignocellulosamaterial med en eller flera vattenlösningar med defibrerande och/eller blekande kemikalier. |
| --- | --- |

3.

cellulosamassa: ett fibermaterial som främst består av cellulosa och erhålls från bearbetning av lignocellulosamaterial med en eller flera vattenlösningar med defibrerande och/eller blekande kemikalier.

| 4. | komponent: en eller flera material och kemiska produkter som tillsammans fyller en önskvärd funktion i den absorberande hygienprodukten, till exempel en absorberande kärna, lim eller en yttre barriärbeläggning. |
| --- | --- |

4.

komponent: en eller flera material och kemiska produkter som tillsammans fyller en önskvärd funktion i den absorberande hygienprodukten, till exempel en absorberande kärna, lim eller en yttre barriärbeläggning.

| 5. | kompositförpackning: en förpackningsenhet av två eller flera olika material, med undantag av material som används för märkning, förslutningar och förseglingar, som inte kan separeras för hand och därför utgör en integrerad enhet. |
| --- | --- |

5.

kompositförpackning: en förpackningsenhet av två eller flera olika material, med undantag av material som används för märkning, förslutningar och förseglingar, som inte kan separeras för hand och därför utgör en integrerad enhet.

| 6. | gruppförpackning eller sekundärförpackning: en förpackning som är utformad på ett sådant sätt att den på försäljningsstället utgör en grupp av ett visst antal säljenheter, oavsett om den säljs som en sådan grupp till slutanvändaren eller om den endast används som komplement till hyllorna på försäljningsstället eller för att skapa en lagerhållningsenhet eller distributionsenhet, och som kan tas bort från produkten utan att detta påverkar produktens egenskaper. |
| --- | --- |

6.

gruppförpackning eller sekundärförpackning: en förpackning som är utformad på ett sådant sätt att den på försäljningsstället utgör en grupp av ett visst antal säljenheter, oavsett om den säljs som en sådan grupp till slutanvändaren eller om den endast används som komplement till hyllorna på försäljningsstället eller för att skapa en lagerhållningsenhet eller distributionsenhet, och som kan tas bort från produkten utan att detta påverkar produktens egenskaper.

| 7. | orenheter: restprodukter, föroreningar, biprodukter etc. från produktion, inklusive produktionen av råvaror, som finns kvar i råvaran/ingrediensen och/eller i den kemiska produkten (som används i slutprodukten och dess komponenter) i koncentrationer under 100 ppm (0,0100 viktprocent, 100 mg/kg). |
| --- | --- |

7.

orenheter: restprodukter, föroreningar, biprodukter etc. från produktion, inklusive produktionen av råvaror, som finns kvar i råvaran/ingrediensen och/eller i den kemiska produkten (som används i slutprodukten och dess komponenter) i koncentrationer under 100 ppm (0,0100 viktprocent, 100 mg/kg).

| 8. | ingående ämnen: alla ämnen som ingår i den kemiska produkten (som används i slutprodukten och dess komponenter), inklusive tillsatser (t.ex. konserveringsmedel och stabiliseringsmedel) i råvarorna. Även ämnen som man vet frigörs från ingående ämnen under stabila tillverkningsförhållanden (t.ex. formaldehyd och arylamin) betraktas som ingående ämnen. |
| --- | --- |

8.

ingående ämnen: alla ämnen som ingår i den kemiska produkten (som används i slutprodukten och dess komponenter), inklusive tillsatser (t.ex. konserveringsmedel och stabiliseringsmedel) i råvarorna. Även ämnen som man vet frigörs från ingående ämnen under stabila tillverkningsförhållanden (t.ex. formaldehyd och arylamin) betraktas som ingående ämnen.

| 9. | regenererade cellulosafibrer: fibrer som tillverkats av råvaran cellulosa, däribland viskos, modal, lyocell, kupro och triacetat. |
| --- | --- |

9.

regenererade cellulosafibrer: fibrer som tillverkats av råvaran cellulosa, däribland viskos, modal, lyocell, kupro och triacetat.

| 10. | material: de material som utgör olika komponenter i en absorberande hygienprodukt, till exempel fluffmassa, bomull eller polypropylen (PP). |
| --- | --- |

10.

material: de material som utgör olika komponenter i en absorberande hygienprodukt, till exempel fluffmassa, bomull eller polypropylen (PP).

| 11. | förpackning: artiklar oavsett material som är avsedda att innehålla, skydda, hantera, leverera eller presentera produkter och som kan delas in i förpackningsformat på grundval av funktion, material och design, inbegripet






  a) | artiklar som behövs för att innesluta, stödja eller bevara produkten under hela dess livslängd utan att utgöra en integrerad del av produkten och som är avsedda att användas, förbrukas eller bortskaffas tillsammans med produkten, |
| --- | --- | --- |

11.

förpackning: artiklar oavsett material som är avsedda att innehålla, skydda, hantera, leverera eller presentera produkter och som kan delas in i förpackningsformat på grundval av funktion, material och design, inbegripet

a)

artiklar som behövs för att innesluta, stödja eller bevara produkten under hela dess livslängd utan att utgöra en integrerad del av produkten och som är avsedda att användas, förbrukas eller bortskaffas tillsammans med produkten,

| b) | komponenter i, och underordnade element till, en artikel som avses i led a som är integrerade i artikeln, |
| --- | --- |

b)

komponenter i, och underordnade element till, en artikel som avses i led a som är integrerade i artikeln,

| c) | underordnade element till en artikel som avses i led a, som är hängda direkt på eller fästade vid produkten, som fyller en förpackningsfunktion utan att vara en integrerad del av produkten och som är avsedda att användas, förbrukas eller bortskaffas tillsammans med produkten, osv. |
| --- | --- |

c)

underordnade element till en artikel som avses i led a, som är hängda direkt på eller fästade vid produkten, som fyller en förpackningsfunktion utan att vara en integrerad del av produkten och som är avsedda att användas, förbrukas eller bortskaffas tillsammans med produkten, osv.

| 12. | plastmaterial eller plast: polymerer i den mening som avses i artikel 3.5 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 (1), med eventuella tillsatser eller andra tillförda ämnen, som kan användas som huvudsakliga strukturkomponenter i slutprodukter och/eller förpackningar, med undantag för naturliga polymerer som inte har modifierats på kemisk väg. |
| --- | --- |

12.

plastmaterial eller plast: polymerer i den mening som avses i artikel 3.5 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 (1), med eventuella tillsatser eller andra tillförda ämnen, som kan användas som huvudsakliga strukturkomponenter i slutprodukter och/eller förpackningar, med undantag för naturliga polymerer som inte har modifierats på kemisk väg.

| 13. | polymer: ett ämne bestående av molekyler som är uppbyggda av en sekvens av en eller flera typer av monomerenheter. Molekylerna ska vara fördelade över en rad molekylvikter, där skillnaden i molekylvikt främst kan hänföras till skillnader i antalet monomerenheter. En polymer utgörs av a) en enkel viktmajoritet molekyler som innehåller åtminstone tre monomerenheter kovalent bundna till åtminstone en annan monomerenhet eller annan reaktant, eller b) mindre än en enkel viktmajoritet molekyler med samma molekylvikt. I denna definition avses med ”monomerenhet” en monomers form i en polymer efter reaktionen, enligt definitionen i förordning (EG) nr 1907/2006. |
| --- | --- |

13.

polymer: ett ämne bestående av molekyler som är uppbyggda av en sekvens av en eller flera typer av monomerenheter. Molekylerna ska vara fördelade över en rad molekylvikter, där skillnaden i molekylvikt främst kan hänföras till skillnader i antalet monomerenheter. En polymer utgörs av a) en enkel viktmajoritet molekyler som innehåller åtminstone tre monomerenheter kovalent bundna till åtminstone en annan monomerenhet eller annan reaktant, eller b) mindre än en enkel viktmajoritet molekyler med samma molekylvikt. I denna definition avses med ”monomerenhet” en monomers form i en polymer efter reaktionen, enligt definitionen i förordning (EG) nr 1907/2006.

| 14. | produktenhet: den minsta enhet som kan användas av konsumenten och som uppfyller produktens funktion. |
| --- | --- |

14.

produktenhet: den minsta enhet som kan användas av konsumenten och som uppfyller produktens funktion.

| 15. | materialåtervinningsbarhet: den mängd (vikt eller procentandel) av en enhet som är tillgänglig för materialåtervinning. |
| --- | --- |

15.

materialåtervinningsbarhet: den mängd (vikt eller procentandel) av en enhet som är tillgänglig för materialåtervinning.

| 16. | innehåll av återvunnet material: den mängd av en enhet (i area, längd, volym eller vikt) som härrör från återvunnet material efter konsumentledet och/eller avfall från industriproduktion. Enhet kan i detta fall avse produkten eller förpackningen. |
| --- | --- |

16.

innehåll av återvunnet material: den mängd av en enhet (i area, längd, volym eller vikt) som härrör från återvunnet material efter konsumentledet och/eller avfall från industriproduktion. Enhet kan i detta fall avse produkten eller förpackningen.

| 17. | materialåtervinning: varje form av återvinningsförfarande genom vilket avfallsmaterial upparbetas till produkter, material eller ämnen, antingen för det ursprungliga ändamålet eller för andra ändamål, enligt artikel 3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG (2). Detta omfattar upparbetning av organiskt material men inte energiåtervinning och upparbetning till material som ska användas som bränsle eller fyllmaterial. |
| --- | --- |

17.

materialåtervinning: varje form av återvinningsförfarande genom vilket avfallsmaterial upparbetas till produkter, material eller ämnen, antingen för det ursprungliga ändamålet eller för andra ändamål, enligt artikel 3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG (2). Detta omfattar upparbetning av organiskt material men inte energiåtervinning och upparbetning till material som ska användas som bränsle eller fyllmaterial.

| 18. | försäljningsförpackning eller primärförpackning: en förpackning som är utformad på ett sådant sätt att den på försäljningsstället utgör en säljenhet bestående av produkt och förpackning till den slutliga användaren eller konsumenten. |
| --- | --- |

18.

försäljningsförpackning eller primärförpackning: en förpackning som är utformad på ett sådant sätt att den på försäljningsstället utgör en säljenhet bestående av produkt och förpackning till den slutliga användaren eller konsumenten.

| 19. | separat komponent eller ytterligare komponent: en förpackningskomponent som särskiljs från förpackningsenhetens huvuddel och kan vara av ett annat material och som måste tas bort fullständigt och permanent från huvuddelen för att tillgång ska fås till produkten, och som vanligtvis kasseras före och separat från förpackningsenheten. När det gäller absorberande hygienprodukter avser detta alla komponenter med skyddande eller hygienisk funktion som avlägsnas innan produkten används, t.ex. den innerförpackning eller folie som innesluter enskilda enheter av vissa absorberande hygienprodukter inuti försäljningsförpackningen (främst för tamponger och sanitetsbindor), releaseliner och releasepapper på blöjor och bindor eller applikatorer för tamponger. |
| --- | --- |

19.

separat komponent eller ytterligare komponent: en förpackningskomponent som särskiljs från förpackningsenhetens huvuddel och kan vara av ett annat material och som måste tas bort fullständigt och permanent från huvuddelen för att tillgång ska fås till produkten, och som vanligtvis kasseras före och separat från förpackningsenheten. När det gäller absorberande hygienprodukter avser detta alla komponenter med skyddande eller hygienisk funktion som avlägsnas innan produkten används, t.ex. den innerförpackning eller folie som innesluter enskilda enheter av vissa absorberande hygienprodukter inuti försäljningsförpackningen (främst för tamponger och sanitetsbindor), releaseliner och releasepapper på blöjor och bindor eller applikatorer för tamponger.

| 20. | ämnen med identifierade hormonstörande egenskaper eller hormonstörande ämnen: ämnen med identifierade hormonstörande egenskaper (för människors hälsa och/eller miljön) i enlighet med artikel 57 f i förordning (EG) nr 1907/2006 (kandidatförteckning över ämnen som inger mycket stora betänkligheter för godkännande) eller Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 528/2012 (3), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 (4) eller Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 (5). |
| --- | --- |

20.

ämnen med identifierade hormonstörande egenskaper eller hormonstörande ämnen: ämnen med identifierade hormonstörande egenskaper (för människors hälsa och/eller miljön) i enlighet med artikel 57 f i förordning (EG) nr 1907/2006 (kandidatförteckning över ämnen som inger mycket stora betänkligheter för godkännande) eller Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 528/2012 (3), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 (4) eller Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 (5).

| 21. | superabsorberande polymerer: syntetiska polymerer som är designade för att absorbera och hålla kvar stora mängder vätska jämfört med deras egen vikt. |
| --- | --- |

21.

superabsorberande polymerer: syntetiska polymerer som är designade för att absorbera och hålla kvar stora mängder vätska jämfört med deras egen vikt.

| 22. | syntetiska polymerer: makromolekylära ämnen, förutom cellulosamassa, som erhålls avsiktligt, antingen genom






  a) | en polymerisationsprocess i form av polyaddition eller polykondensation eller någon annan liknande process med en kombination av monomerer och andra utgångsämnen, |
| --- | --- | --- |

22.

syntetiska polymerer: makromolekylära ämnen, förutom cellulosamassa, som erhålls avsiktligt, antingen genom

a)

en polymerisationsprocess i form av polyaddition eller polykondensation eller någon annan liknande process med en kombination av monomerer och andra utgångsämnen,

| b) | kemisk modifiering av naturliga eller syntetiska makromolekyler, eller |
| --- | --- |

b)

kemisk modifiering av naturliga eller syntetiska makromolekyler, eller

| c) | mikrobiell fermentering. |
| --- | --- |

c)

mikrobiell fermentering.

Kriterium 1.   Fluffmassa

Detta kriterium gäller för fluffmassa som utgör ≥ 1 viktprocent av slutprodukten.

1.1.   
  Fluffmassans ursprung

Alla (100 %) leverantörer av fluffmassa ska inneha giltigt certifikat för spårbarhet utfärdat enligt ett oberoende system för tredjepartscertifiering som FSC, PEFC eller motsvarande.

Minst 70 % av de träråvaror som används vid produktionen av fluffmassan ska omfattas av giltiga certifikat för hållbart skogsbruk utfärdade enligt ett oberoende system för tredjepartscertifiering som FSC, PEFC eller motsvarande. Den återstående andelen av träråvarorna, inbegripet eventuella nya träråvaror, ska vara kontrollerat trä som omfattas av ett kontrollsystem som säkerställer att den har ett godkänt ursprung och uppfyller certifieringssystemets alla övriga krav på ocertifierad råvara.

De certifieringsorgan som utfärdar certifikat för spårbarhet och/eller hållbart skogsbruk ska vara ackrediterade/erkända enligt det certifieringssystemet.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska tillhandahålla ett intyg om överensstämmelse som styrks av ett giltigt certifikat för spårbarhet utfärdat av en oberoende certifierare för leverantörerna av all (100 %) fluffmassa som används i produkten. FSC, PEFC eller motsvarande ska godtas som oberoende system för tredjepartscertifiering.

Sökanden ska även lämna in granskade räkenskapshandlingar som visar att åtminstone 70 % av de träråvaror som används vid produktionen av fluffmassan definieras som certifierad råvara enligt ett gällande system såsom FSC, PEFC eller motsvarande. De granskade räkenskapshandlingarna ska vara giltiga under hela giltighetstiden för licensen att använda EU-miljömärket. De behöriga organen ska kontrollera räkenskapshandlingarna på nytt tolv månader efter det att licensen att använda EU-miljömärket har beviljats.

Om fluffmassan används i airlaid ska airlaidleverantören fördela krediter till den airlaid som används i produkten och tillhandahålla fakturor för att styrka antalet krediter som fördelats.

För den återstående andelen träråvaror ska det styrkas att innehållet av ocertifierad ny råvara inte överstiger 30 % och att den utgörs av kontrollerat trä som omfattas av ett kontrollsystem som säkerställer att den har godkänt ursprung och uppfyller certifieringssystemets alla övriga krav på ocertifierad råvara. Om certifieringssystemet inte särskilt kräver att all ny råvara ska komma från arter som inte är GMO-arter ska kompletterande bevis lämnas för detta.

1.2.   
  Blekning av fluffmassa

Den massa som används i produkten får inte blekas med elementär klorgas (Cl2).

När det gäller massa som blekts utan elementärt klor (ECF) får de genomsnittliga årliga utsläppen av adsorberbara organiskt bundna halogener (AOX), uttryckt i kilogram per ton lufttorr massa (kg/ADt), från produktionen av varje massa som används i produkter med EU-miljömärket inte överskrida 0,140 kg/ADt.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna ett intyg om överensstämmelse med detta kriterium, styrkt av en provningsrapport som tagits fram med provningsmetoden för ISO 9562:2004, inbegripet AOX-utsläppen från ECF-massa, uttryckt i kg AOX/ADt. Om olika massakvaliteter används ska sökanden ange AOX-utsläpp för varje enskild massatyp. Motsvarande metoder kan godtas som provningsmetoder om de anses likvärdiga av en tredje part och ska åtföljas av detaljerade beräkningar som visar att detta krav är uppfyllt samt relaterad styrkande dokumentation.

Vid mätning av AOX-utsläpp ska proverna vara ofiltrerade och osedimenterade och tas vid utloppet från brukets avloppsreningsverk. När brukets avloppsvatten leds till ett avloppsreningsverk som drivs av kommunen eller annan tredje part ska ofiltrerade och osedimenterade prover från utloppet av brukets avloppssystem analyseras, varefter resultatet ska multipliceras med en standardfaktor avseende reningsförmågan i det avloppsreningsverk som drivs av kommunen eller annan tredje part. Faktorn avseende reningsförmågan ska baseras på information från den som driver avloppsreningsverket, vare sig detta är kommunen eller annan tredje part.

Information om AOX-utsläppen ska uttryckas som årsmedelvärden från åtminstone tolv mätningar som utförts åtminstone varje månad. Om det rör sig om en ny eller ombyggd tillverkningsanläggning ska mätningarna baseras på minst 45 på varandra följande dagar med stabil produktion. Den styrkande dokumentationen ska innehålla uppgifter om mätfrekvensen.

AOX ska endast mätas i processer där klorföreningar används för blekning av massan (ECF-blekning). AOX behöver inte mätas i avloppsvatten från massatillverkning utan blekning eller där blekning utförs med klorfria ämnen.

Sökanden ska även lämna intyg från massatillverkaren om att elementär klorgas (Cl2) inte använts.

Om sökanden inte använder ECF-massa räcker det med ett intyg om detta.

1.3.   
  Utsläpp från tillverkning av fluffmassa till vatten (kemisk syreförbrukning (COD) och fosfor (P)) och till luft (svavelföreningar (S) och NOx)

Utsläppen till vatten och luft från massatillverkningen ska uttryckas som belastningspoäng (PCOD, PP, PS, PNOx). Belastningspoängen beräknas genom att de faktiska utsläppsvärdena divideras med de referensvärden som anges i tabell 1.

| — | Ingen av de enskilda belastningspoängen PCOD, PP, PS och PNOx får överskrida 1,5. |
| --- | --- |

—

Ingen av de enskilda belastningspoängen PCOD, PP, PS och PNOx får överskrida 1,5.

| — | Summan av belastningspoängen (Ptotal = PCOD + PP + PS + PNOx) får inte överskrida 4,0. |
| --- | --- |

—

Summan av belastningspoängen (Ptotal = PCOD + PP + PS + PNOx) får inte överskrida 4,0.

För varje använd massa ”i” ska de tillhörande uppmätta utsläppen (uttryckt i kg/ADt) vägas proportionellt mot respektive använd massa (massa ”i” avser ton lufttorr massa ”i”) och summeras. Referensvärdena för varje använd massatyp anges i tabell 1. Slutligen divideras det totala utsläppet med det totala referensvärdet enligt följande formel för COD:

Formula

Tabell 1

Referensvärden för utsläpp från olika massatyper. CTMP = kemitermomekanisk massa, NSSC = halvkemisk neutralsulfitmassa

| | Referensvärden (kg/ADt) |
| --- | --- |
| CODref | Pref | Sref | NOxref |
| Integrerade bruk |
| Blekt kemisk massa (utom sulfitmassa) | 16,0 | 0,030  (6)

  0,05  (7) | 0,6 | 1,5 |
| Blekt kemisk massa (sulfitmassa) | 24,0 | 0,03 | 0,6 | 1,5 |
| Oblekt kemisk massa | 6,5 | 0,02 | 0,6 | 1,5 |
| Oblekt kemisk massa (endast av kvaliteten UKP-E) | 6,5 | 0,035 | 0,6 | 1,5 |
| CTMP | 15,0 | 0,01 | 0,2 | 0,3 |
| NSSC | 11 | 0,02 | 0,4 | 1,5 |
| Icke-integrerade bruk
   (8) |
| Omvandlingsprocess | 1 | 0,001 | 0,15 | 0,6 |

Referensvärden (kg/ADt)

CODref

Pref

Sref

NOxref

Integrerade bruk

Blekt kemisk massa (utom sulfitmassa)

16,0

0,030  (6)

0,05  (7)

0,6

1,5

Blekt kemisk massa (sulfitmassa)

24,0

0,03

0,6

1,5

Oblekt kemisk massa

6,5

0,02

0,6

1,5

Oblekt kemisk massa (endast av kvaliteten UKP-E)

6,5

0,035

0,6

1,5

CTMP

15,0

0,01

0,2

0,3

NSSC

11

0,02

0,4

1,5

Icke-integrerade bruk
   (8)

Omvandlingsprocess

1

0,001

0,15

0,6

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska tillhandahålla detaljerade beräkningar och provningsdata som visar att detta kriterium är uppfyllt och bifoga relaterad styrkande dokumentation som omfattar provningsrapporter där följande standardiserade provningsmetoder för kontinuerlig eller periodisk övervakning använts: COD: ISO 15705 eller ISO 6060. Totalt P: EN ISO 6878. NOx: EN 14792, ISO 11564 eller EPA-metod 7e. S (svaveloxider): EN 14791, EPA-metod nr 6c eller 8. S (reducerat svavel): EPA nr 15A, 16A, 16B eller 16c. S-halt i olja: ISO 8754. S-halt i kol: ISO 19579. S-halt i biomassa: EN 15289. Provningsmetoder vars användningsområde och kravstandarder anses likvärdiga med dem som gäller för de nationella och internationella standarder som nämnts, där likvärdigheten har bekräftats av en oberoende tredje part, ska godtas. Snabbtester kan också användas för att övervaka utsläpp under förutsättning att de regelbundet (t.ex. en gång i månaden) kontrolleras mot relevanta ovannämnda standarder eller lämpliga motsvarigheter.

När det gäller COD-mätningar ska kontinuerlig övervakning baserad på analys av totalt organiskt kol (TOC) accepteras under förutsättning att en korrelation mellan TOC- och COD-resultat har fastställts för platsen i fråga.

Lägsta frekvens för COD-mätningar och mätningar av totala P-utsläpp ska vara en gång i veckan. Utsläpp av S och NOx ska mätas åtminstone två gånger per kalenderår (med fyra till sex månader mellan mätningarna).

Data ska rapporteras som årsmedelvärden utom när

| — | produktionskampanjen endast äger rum under en begränsad tidsperiod, |
| --- | --- |

—

produktionskampanjen endast äger rum under en begränsad tidsperiod,

| — | produktionsanläggningen är ny eller ombyggd, varvid mätningarna ska baseras på minst 45 på varandra följande dagar med stabil produktion. |
| --- | --- |

—

produktionsanläggningen är ny eller ombyggd, varvid mätningarna ska baseras på minst 45 på varandra följande dagar med stabil produktion.

Mätresultaten ska vara representativa för respektive kampanjkörning, och ett tillräckligt antal mätningar ska ha gjorts för varje utsläppsparameter. Den styrkande dokumentationen ska innehålla mätfrekvensen och beräkningen av belastningspoäng för COD, totalt P, S och NOx.

Vid mätning av utsläpp till vatten ska proverna vara ofiltrerade och osedimenterade och tas vid utloppet från brukets avloppsreningsverk. När brukets avloppsvatten leds till ett avloppsreningsverk som drivs av kommunen eller annan tredje part ska ofiltrerade och osedimenterade prover från utloppet av brukets avloppssystem analyseras, varefter resultatet ska multipliceras med en standardfaktor avseende reningsförmågan i det avloppsreningsverk som drivs av kommunen eller annan tredje part. Faktorn avseende reningsförmågan ska baseras på information från den som driver avloppsreningsverket, vare sig detta är kommunen eller annan tredje part.

Utsläpp till luft ska omfatta alla utsläpp av S och NOx som uppstår vid tillverkningen av massa, även ånga som genereras utanför produktionsstället, minus sådana utsläpp som härrör från elproduktion. När produktion av el och värme (kraftvärme) sker vid samma anläggning ska utsläppen av svavelföreningar och NOx från lokal elproduktion subtraheras från den totala mängden. Andelen utsläpp från elproduktionen ska beräknas enligt följande:

2 × (MWh(el))/[2 × MWh(el) + MWh(värme)]

I denna beräkning avser ”el” den el som produceras i kraftvärmeverket och ”värme” avser den nettovärme som levereras från kraftvärmeverket till massatillverkningen.

Mätningarna av svavelföreningar och NOx ska omfatta återvinningspannor, mesaugnar, ångpannor och destruktionsugnar för starkt luktande gaser. Även diffusa utsläpp ska beaktas.

Rapporterade utsläppsvärden för svavelföreningar ska omfatta både oxiderade och reducerade svavelutsläpp (SO2 och totalt reducerat svavel – mätt som svavel). Svavelutsläpp som härrör från produktionen av värmeenergi från olja, kol eller andra externa bränslen med känt svavelinnehåll ska beaktas men får beräknas i stället för att mätas.

1.4.   
  Koldioxidutsläpp från tillverkning av fluffmassa

Koldioxidutsläppen från tillverkning av fluffmassa får inte överskrida de värden som anges i tabell 2, inklusive utsläpp från elproduktion (oavsett om den sker inom produktionsanläggningen eller inte). Koldioxidutsläppen ska omfatta alla energikällor som använts vid massatillverkningen.

Referensutsläppsvärdena enligt tabell 3 ska användas vid beräkningen av koldioxidutsläpp från energikällor. Vid behov finns koldioxidutsläppsfaktorerna för andra energikällor i bilaga VI till kommissionens genomförandeförordning (EU) 2018/2066 (9), medan koldioxidutsläppsfaktorerna för el från nätet ska stämma överens med kommissionens delegerade förordning (EU) 2019/331 (10).

Tabell 2

Gränsvärden för olika typer av massa. CTMP kemitermomekanisk massa

| Integrerade bruk |
| --- |
| Kemisk och halvkemisk massa | 400 kg CO2/ADt |
| CTMP | 900 kg CO2/ADt |
| Icke-integrerade bruk |
| Omvandlingsprocess (11) | 95 kg CO2/ADt |

Integrerade bruk

Kemisk och halvkemisk massa

400 kg CO2/ADt

CTMP

900 kg CO2/ADt

Icke-integrerade bruk

Omvandlingsprocess (11)

95 kg CO2/ADt

Tabell 3

Referensvärden för koldioxidutsläpp från olika energikällor

| Bränsle | CO2-utsläpp | Enhet | Referens |
| --- | --- | --- | --- |
| Kol | 94,6 | g CO2 fossil/MJ | Förordning (EU) 2018/2066 |
| Råolja | 73,3 | g CO2 fossil/MJ | Förordning (EU) 2018/2066 |
| Bränsleolja 1 | 74,1 | g CO2 fossil/MJ | Förordning (EU) 2018/2066 |
| Bränsleoljor 2–5 | 77,4 | g CO2 fossil/MJ | Förordning (EU) 2018/2066 |
| Gasol | 63,1 | g CO2 fossil/MJ | Förordning (EU) 2018/2066 |
| Naturgas | 56,1 | g CO2 fossil/MJ | Förordning (EU) 2018/2066 |
| El från nätet | 376 | g CO2 fossil/kWh | Förordning (EU) 2019/331 |

Bränsle

CO2-utsläpp

Enhet

Referens

Kol

94,6

g CO2 fossil/MJ

Förordning (EU) 2018/2066

Råolja

73,3

g CO2 fossil/MJ

Förordning (EU) 2018/2066

Bränsleolja 1

74,1

g CO2 fossil/MJ

Förordning (EU) 2018/2066

Bränsleoljor 2–5

77,4

g CO2 fossil/MJ

Förordning (EU) 2018/2066

Gasol

63,1

g CO2 fossil/MJ

Förordning (EU) 2018/2066

Naturgas

56,1

g CO2 fossil/MJ

Förordning (EU) 2018/2066

El från nätet

376

g CO2 fossil/kWh

Förordning (EU) 2019/331

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska tillhandahålla data och detaljerade beräkningar som visar att produkten uppfyller detta kriterium, samt styrkande dokumentation.

För varje använd massa ska massatillverkaren förse sökanden med ett enda värde för koldioxidutsläppet mätt i kg CO2/ADt.

Redovisningen av koldioxidutsläpp ska omfatta alla energikällor som används vid massatillverkningen, dvs. även utsläpp i samband med elproduktionen (oavsett om den sker på produktionsstället eller inte).

Vid beräkning av koldioxidutsläpp ska mängden energi från förnybara energikällor som köps in och används för produktionsprocesserna anses ge nollutsläpp av koldioxid. För förbränning av biomassa innebär detta att biomassan måste uppfylla relevanta kriterier för hållbarhet och minskning av växthusgasutsläpp enligt Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 (12). Sökanden ska tillhandahålla relevant dokumentation som styrker att denna sorts energi faktiskt används vid bruket eller har köpts in utifrån (kopia av kontraktet och en faktura som visar andelen förnybart av den inköpta elen).

Perioden för beräkningarna och/eller massbalanserna ska baseras på tolv månaders produktion. Beräkningarna ska göras om en gång om året. Om det rör sig om en ny eller ombyggd produktionsanläggning ska beräkningarna baseras på minst 45 på varandra följande dagar med stabil produktion. Beräkningarna ska vara representativa för respektive kampanjkörning.

Vad gäller el från nätet ska det värde som anges ovan (genomsnittligt värde för Europa) användas, såvida inte sökanden inkommer med dokumentation som gör det möjligt att fastställa det specifika värdet för varje elleverantör (kontrakt för specificerad eller certifierad el). I sådana fall får sökanden använda detta värde i stället för det ovan angivna. Den dokumentation som används som intyg om överensstämmelse ska innefatta tekniska specifikationer som anger genomsnittsvärdet (dvs. en kontraktskopia).

1.5.   
  Energiförbrukning för fluffmassatillverkning

Energiförbrukningen för massatillverkningen ska omfatta både elförbrukningen och bränsleförbrukningen för värmeproduktion och ska uttryckas som belastningspoäng (Pel och Pbränsle). Följande gränsvärden och referensvärden ska gälla:

| — | Pel < 1,5. |
| --- | --- |

—

Pel < 1,5.

| — | Pbränsle < 1,5. |
| --- | --- |

—

Pbränsle < 1,5.

| — | Summan av belastningspoängen (Ptotalt = Pel + Pbränsle) får inte överskrida 2,5. |
| --- | --- |

—

Summan av belastningspoängen (Ptotalt = Pel + Pbränsle) får inte överskrida 2,5.

Beräkning av belastningspoäng för elförbrukning:

Formula

där

Emassa,i = internt producerad el + inköpt el – såld el.

Eref,massa,i enligt tabell 4.

Emassa,i ska uttryckas i kWh/ADt och beräknas för varje massa i som används i slutprodukten.

Beräkning av belastningspoäng för bränsleförbrukning:

Formula

där

Fmassa,i = internt producerat bränsle + inköpt bränsle – sålt bränsle – 1,25 × internt producerad el.

Fref,massa,i enligt tabell 4.

Fmassa,i ska uttryckas i kWh/ADt och beräknas för varje massa i som används i slutprodukten.

Den mängd bränsle som används för att producera såld värme ska adderas till ”sålt bränsle” i ovanstående formel.

När massor blandats ska referensvärdet för förbrukningen av el och bränsle för värmeproduktion vägas i förhållande till andelen av varje massa som använts (massa ”i” uttryckt i ton lufttorr massa) och summeras. Den energi som förbrukas när massor blandas och den energi som används vid omvandlingsprocessen ska också läggas till.

Tabell 4

Referensvärden för el och bränsle

| Massakvalitet | Eref,massa

  kWh/ADt | Fref,massa

  kWh/ADt |
| --- | --- | --- |
| Integrerade bruk |
| Kemisk och halvkemisk massa | 800 | 5 400 |
| CTMP | 1 800 | 900 |
| Icke-integrerade bruk
   (13) |
| Omvandlingsprocess | 250 | 1 800 |

Massakvalitet

Eref,massa

kWh/ADt

Fref,massa

kWh/ADt

Integrerade bruk

Kemisk och halvkemisk massa

800

5 400

CTMP

1 800

900

Icke-integrerade bruk
   (13)

Omvandlingsprocess

250

1 800

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska ange den totala förbrukningen av el och bränsle och bifoga beräkningar och styrkande dokumentation som visar att detta kriterium är uppfyllt.

Sökanden ska beräkna den totala energitillförseln, uppdelat på värme/bränsle och el som använts vid massatillverkningen. Om en blandning av fluffmassa används ska energin beräknas proportionerligt för varje fluffmassa. Energi som används för transport av råvaror ingår inte i beräkningarna av energiförbrukningen. Perioden för beräkningarna eller massbalanserna ska baseras på tolv månaders produktion. Beräkningarna ska göras om en gång om året. Om det rör sig om en ny eller ombyggd produktionsanläggning ska beräkningarna baseras på minst 45 på varandra följande dagar med stabil produktion. Beräkningarna ska vara representativa för respektive kampanjkörning.

Total elförbrukning Emassa inbegriper nettomängden tillförd el som kommer från nätet respektive från intern elproduktion mätt som elektrisk effekt. El som används för behandling av spillvatten ska inte beaktas.

Total bränsleförbrukning Fmassa inbegriper alla inköpta bränslen, värmeenergi som återvunnits genom förbränning av lut och avfall från processer inom produktionsanläggningen (t.ex. träavfall, sågspån, lut osv.) samt värme som återvunnits vid intern elproduktion. Sökanden behöver dock bara räkna med 80 % av värmeenergin från sådana källor vid beräkningen av den totala värmeenergin.

Där el används för att generera ånga ska ångans värmevärde beräknas, därefter divideras med 0,8 och adderas till den totala bränsleförbrukningen.

Kriterium 2.   Regenererade cellulosafibrer

Detta kriterium gäller för regenererade cellulosafibrer som utgör ≥ 1 viktprocent av slutprodukten.

2.1.   
  De regenererade cellulosafibrernas ursprung

Alla (100 %) leverantörer av dissolvingmassa ska inneha giltiga certifikat för spårbarhet utfärdade enligt ett oberoende system för tredjepartscertifiering som FSC, PEFC eller motsvarande.

Minst 70 % av de råvaror som används vid produktionen av dissolvingmassan ska omfattas av giltiga certifikat för hållbart skogsbruk utfärdade enligt ett oberoende system för tredjepartscertifiering som FSC, PEFC eller motsvarande. Den återstående andelen av råvarorna som används till produktionen av dissolvingmassan ska vara kontrollerat trä som omfattas av ett kontrollsystem som säkerställer att den har ett godkänt ursprung och uppfyller certifieringssystemets alla övriga krav på ocertifierad råvara.

De certifieringsorgan som utfärdar certifikat för spårbarhet och/eller hållbart skogsbruk ska vara ackrediterade/erkända enligt det certifieringssystemet.

Dissolvingmassa framställd av bomullslinters ska uppfylla kriterium 3.1 för bomull (ursprung och spårbarhet).

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska tillhandahålla ett intyg om överensstämmelse som styrks av ett giltigt certifikat för spårbarhet utfärdat av en oberoende certifierare för leverantörerna av all (100 %) dissolvingmassa som används i produkten. FSC, PEFC eller motsvarande ska godtas som oberoende system för tredjepartscertifiering.

Sökanden ska även lämna in granskade räkenskapshandlingar som visar att åtminstone 70 % av de råvaror som används vid produktionen av dissolvingmassan definieras som certifierad råvara enligt ett gällande system såsom FSC, PEFC eller motsvarande. De granskade räkenskapshandlingarna ska vara giltiga under hela giltighetstiden för licensen att använda EU-miljömärket. De behöriga organen ska kontrollera räkenskapshandlingarna på nytt tolv månader efter det att licensen att använda EU-miljömärket har beviljats.

Om regenererade cellulosafibrer används i airlaid eller annat nonwovenmaterial ska leverantören eller tillverkaren av airlaid eller annat nonwovenmaterial fördela krediter till den airlaid eller annat nonwovenmaterial som används i produkten och tillhandahålla fakturor för att styrka antalet krediter som fördelats.

För den återstående andelen råvaror ska det styrkas att innehållet av ocertifierad ny råvara inte överstiger 30 % och att den utgörs av kontrollerat material som omfattas av ett kontrollsystem som säkerställer att den har godkänt ursprung och uppfyller certifieringssystemets alla övriga krav på ocertifierad råvara.

Om certifieringssystemet inte särskilt kräver att all ny råvara ska komma från arter som inte är GMO-arter ska kompletterande bevis lämnas för detta.

2.2.   
  Blekning av regenererade cellulosafibrer

Detta delkriterium gäller inte för massa som blekts helt utan klor (TCF).

Den massa som används för att framställa de regenererade cellulosafibrerna får inte blekas med elementär klorgas (Cl2).

Den resulterande totala mängden AOX och organiskt bundet klor (OCl) får inte överskrida följande värden:

| — | 0,140 kg/ADt, vid mätning i avloppsvatten från massatillverkning (AOX). |
| --- | --- |

—

0,140 kg/ADt, vid mätning i avloppsvatten från massatillverkning (AOX).

| — | 150 ppm, vid mätning i de färdiga regenererade cellulosafibrerna (OCl). |
| --- | --- |

—

150 ppm, vid mätning i de färdiga regenererade cellulosafibrerna (OCl).

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna intyg från massatillverkaren om att klorgas inte har använts samt en provningsrapport (om möjligt) som visar att både AOX- och OCl-kravet är uppfyllt, med användning av någon av följande provningsmetoder:

| — | För AOX: ISO 9562 eller den motsvarande standarden EPA 1650C. |
| --- | --- |

—

För AOX: ISO 9562 eller den motsvarande standarden EPA 1650C.

| — | För OCl: ISO 11480. |
| --- | --- |

—

För OCl: ISO 11480.

Mätfrekvensen för AOX ska fastställas enligt kriterium 1.2 för fluffmassa.

Om sökanden inte kan tillhandahålla det faktiska värdet av AOX-nivån vid mätning i avloppsvatten från massatillverkning ska ett motsvarande intyg om överensstämmelse undertecknat av massatillverkaren lämnas in, i enlighet med kravet i fråga.

Om sökanden inte använder ECF-massa räcker det med ett intyg om detta.

2.3.   
  Tillverkning av regenererade cellulosafibrer

| a) | Över 50 % av den dissolvingmassa som används för att tillverka de regenererade cellulosafibrerna ska erhållas från dissolvingmassafabriker som återvinner sitt använda processlut, antingen genom






  i) | el- och/eller ångproduktion inom anläggningen, eller |
| --- | --- | --- |

a)

Över 50 % av den dissolvingmassa som används för att tillverka de regenererade cellulosafibrerna ska erhållas från dissolvingmassafabriker som återvinner sitt använda processlut, antingen genom

i)

el- och/eller ångproduktion inom anläggningen, eller

| ii) | framställning av kemiska biprodukter. |
| --- | --- |

ii)

framställning av kemiska biprodukter.

| b) | Följande gränsvärden för utsläpp av flera föreningar till luft och vatten ska uppfyllas i produktionsprocessen för viskos och modalfiber:

  Tabell 5


  Utsläppsvärden för viskos och modalfibrer










  Fibertyp | Svavelutsläpp till luft – gränsvärde (g/kg) | Zinkutsläpp till vatten – gränsvärde (g/kg) | COD-mätningar i vatten – gränsvärde (g/kg) | Utsläpp av SO4
  2- till vatten – gränsvärde (g/kg) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Stapelfiber | 20 | 0,05 | 5 | 300 |
| Filamentfiber | | | | |
| — | Partitvätt |

b)

Följande gränsvärden för utsläpp av flera föreningar till luft och vatten ska uppfyllas i produktionsprocessen för viskos och modalfiber:

Tabell 5

Utsläppsvärden för viskos och modalfibrer

Fibertyp

Svavelutsläpp till luft – gränsvärde (g/kg)

Zinkutsläpp till vatten – gränsvärde (g/kg)

COD-mätningar i vatten – gränsvärde (g/kg)

Utsläpp av SO4
  2- till vatten – gränsvärde (g/kg)

Stapelfiber

20

0,05

5

300

Filamentfiber

—

Partitvätt

40

0,10

5

200

| — | Integrerad tvätt |
| --- | --- |

—

Integrerad tvätt

170

0,50

6

250

| Anmärkning: | Gränsvärden uttrycks som årligt genomsnitt. Alla värden uttrycks som g förorening/kg produkt. |
| --- | --- |

Anmärkning:

Bedömning och kontroll:

| a) | Sökanden ska tillhandahålla styrkande dokumentation om och belägg för att den proportion av leverantörer av dissolvingmassa som krävs har lämplig energiproduktionsutrustning eller utrustning för återvinning av biprodukter samt tillverkningssystem installerade vid de berörda produktionsanläggningarna. En förteckning över dessa leverantörer av dissolvingmassa ska också tillhandahållas. |
| --- | --- |

a)

Sökanden ska tillhandahålla styrkande dokumentation om och belägg för att den proportion av leverantörer av dissolvingmassa som krävs har lämplig energiproduktionsutrustning eller utrustning för återvinning av biprodukter samt tillverkningssystem installerade vid de berörda produktionsanläggningarna. En förteckning över dessa leverantörer av dissolvingmassa ska också tillhandahållas.

| b) | När det gäller provningsmetoder:






  i) | Sökanden ska lämna detaljerad dokumentation och provningsrapporter som visar att detta kriterium är uppfyllt samt intyg om överensstämmelse. |
| --- | --- | --- |

b)

När det gäller provningsmetoder:

i)

Sökanden ska lämna detaljerad dokumentation och provningsrapporter som visar att detta kriterium är uppfyllt samt intyg om överensstämmelse.

| ii) | Svavelutsläpp till luft: Den metod som beskrivs i EN 14791, EPA nr 8, 15A, 16A eller 16B eller DIN 38405-D27 ska användas. |
| --- | --- |

ii)

Svavelutsläpp till luft: Den metod som beskrivs i EN 14791, EPA nr 8, 15A, 16A eller 16B eller DIN 38405-D27 ska användas.

| iii) | Zinkutsläpp till vatten: Den metod som beskrivs i EN ISO 11885 ska användas. |
| --- | --- |

iii)

Zinkutsläpp till vatten: Den metod som beskrivs i EN ISO 11885 ska användas.

| iv) | COD-mätningar i vatten: Den metod som beskrivs i ISO 6060, DIN ISO 15705, DIN 38409–01 eller DIN 38409–44 ska användas. |
| --- | --- |

iv)

COD-mätningar i vatten: Den metod som beskrivs i ISO 6060, DIN ISO 15705, DIN 38409–01 eller DIN 38409–44 ska användas.

| v) | Utsläpp av SO4
  2- (sulfater) till vatten: Den metod som beskrivs i ISO 22743 ska användas. |
| --- | --- |

v)

Utsläpp av SO4
  2- (sulfater) till vatten: Den metod som beskrivs i ISO 22743 ska användas.

| vi) | Provningsmetoder vars användningsområde och kravstandarder anses likvärdiga med dem som gäller för de nationella och internationella standarder som nämnts, där likvärdigheten har bekräftats av en oberoende tredje part, ska godtas. |
| --- | --- |

vi)

Provningsmetoder vars användningsområde och kravstandarder anses likvärdiga med dem som gäller för de nationella och internationella standarder som nämnts, där likvärdigheten har bekräftats av en oberoende tredje part, ska godtas.

| vii) | Den detaljerade dokumentationen och provningsrapporterna ska innehålla uppgifter om mätfrekvensen för S, Zn, COD och SO4
  2-. Lägsta mätfrekvens ska vara en gång i veckan för COD, S, Zn och SO4
  2-, utöver eventuella mätningar enligt regelkrav. |
| --- | --- |

vii)

Den detaljerade dokumentationen och provningsrapporterna ska innehålla uppgifter om mätfrekvensen för S, Zn, COD och SO4
  2-. Lägsta mätfrekvens ska vara en gång i veckan för COD, S, Zn och SO4
  2-, utöver eventuella mätningar enligt regelkrav.

Kriterium 3.   Bomull och andra naturliga cellulosafibrer

3.1.   
  Ursprung och spårbarhet för bomull och andra naturliga cellulosafibrer

Detta kriterium gäller för bomull och andra naturliga cellulosafibrer som utgör ≥ 1 viktprocent av slutprodukten.

| a) | All bomull och andra naturliga cellulosafibrer ska odlas enligt de krav som fastställs i rådets förordning (EG) nr 834/2007 (14) och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/848 (15), US National Organic Programme (NOP (16)) eller motsvarande rättsliga skyldigheter som fastställts av Europeiska unionens handelspartner. Innehållet av ekologisk bomull får utgöras av ekologiskt odlad bomull och bomull som odlas under övergångsperioden. |
| --- | --- |

a)

All bomull och andra naturliga cellulosafibrer ska odlas enligt de krav som fastställs i rådets förordning (EG) nr 834/2007 (14) och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/848 (15), US National Organic Programme (NOP (16)) eller motsvarande rättsliga skyldigheter som fastställts av Europeiska unionens handelspartner. Innehållet av ekologisk bomull får utgöras av ekologiskt odlad bomull och bomull som odlas under övergångsperioden.

| b) | Bomull och andra naturliga cellulosafibrer som odlats enligt kriterium 3.1 a och som används för tillverkning av absorberande hygienprodukter ska vara spårbara. |
| --- | --- |

b)

Bomull och andra naturliga cellulosafibrer som odlats enligt kriterium 3.1 a och som används för tillverkning av absorberande hygienprodukter ska vara spårbara.

Tampongsnören undantas från detta krav.

Bedömning och kontroll:

| a) | Ett oberoende kontrollorgan ska certifiera att innehållet av ekologisk bomull och/eller andra ekologiska naturliga cellulosafibrer har framställts enligt de produktions- och inspektionskrav som fastställs i förordning (EG) nr 834/2007 och förordning (EU) 2018/848, US NOP eller motsvarande rättsliga skyldigheter som fastställts av Europeiska unionens andra handelspartner. Intyg ska lämnas årligen och för varje ursprungsland. |
| --- | --- |

a)

Ett oberoende kontrollorgan ska certifiera att innehållet av ekologisk bomull och/eller andra ekologiska naturliga cellulosafibrer har framställts enligt de produktions- och inspektionskrav som fastställs i förordning (EG) nr 834/2007 och förordning (EU) 2018/848, US NOP eller motsvarande rättsliga skyldigheter som fastställts av Europeiska unionens andra handelspartner. Intyg ska lämnas årligen och för varje ursprungsland.

| b) | Sökanden ska visa att detta krav på materialinnehåll uppfylls för de årliga mängder av bomull och/eller andra naturliga cellulosafibrer som köps in för att tillverka slutprodukterna och enligt varje produktlinje, på årsbasis. Sökanden ska lämna transaktionsrapporter eller fakturor som visar mängden inköpt bomull och/eller andra naturliga cellulosafibrer per år från jordbrukare eller producentgrupper samt total vikt för certifierade bomullsbalar. |
| --- | --- |

b)

Sökanden ska visa att detta krav på materialinnehåll uppfylls för de årliga mängder av bomull och/eller andra naturliga cellulosafibrer som köps in för att tillverka slutprodukterna och enligt varje produktlinje, på årsbasis. Sökanden ska lämna transaktionsrapporter eller fakturor som visar mängden inköpt bomull och/eller andra naturliga cellulosafibrer per år från jordbrukare eller producentgrupper samt total vikt för certifierade bomullsbalar.

3.2.   
  Blekning av bomull och andra naturliga cellulosafibrer

Bomull och andra naturliga cellulosafibrer får endast blekas med TCF-teknik.

Detta delkriterium ska inte gälla för bomullslinters som används för att tillverka dissolvingmassa.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna intyg från leverantören av bomull och/eller andra naturliga cellulosafibrer om att TCF-teknik används.

Kriterium 4.   Produktion av syntetiska polymerer och plastmaterial

Detta kriterium gäller för alla syntetiska polymerer och plastmaterial som utgör ≥ 5 viktprocent av slutprodukten och/eller förpackningen.

Tillverkningsanläggningar för syntetiska polymerer och plastmaterial som används i slutprodukten ska ha system för följande:

| a) | Vattenbesparing. Vattenförvaltningssystemet ska dokumenteras eller förklaras på ett sätt som omfattar information om åtminstone följande aspekter: Övervakning av vattenflöden, bevis för cirkulering av vatten i slutna system, samt övergripande mål och detaljerade mål för ständiga förbättringar när det gäller minskning av spillvatten och optimeringstakt (i tillämpliga fall, dvs. om vatten används i anläggningen). |
| --- | --- |

a)

Vattenbesparing. Vattenförvaltningssystemet ska dokumenteras eller förklaras på ett sätt som omfattar information om åtminstone följande aspekter: Övervakning av vattenflöden, bevis för cirkulering av vatten i slutna system, samt övergripande mål och detaljerade mål för ständiga förbättringar när det gäller minskning av spillvatten och optimeringstakt (i tillämpliga fall, dvs. om vatten används i anläggningen).

| b) | Integrerad avfallshantering, i form av en plan för att prioritera andra hanteringsalternativ än bortskaffande för allt avfall som genereras vid tillverkningsanläggningarna, samt för att följa avfallshierarkin i fråga om förebyggande, återanvändning, materialåtervinning, återvinning och slutligt bortskaffande av avfall. Avfallshanteringsplanen ska dokumenteras eller förklaras på ett sätt som omfattar information om åtminstone följande aspekter: Sortering av olika avfallsfraktioner, hantering, uppsamling, separation och användning av återvinningsbara material från flödet av icke-farligt avfall, återvinning av material för andra ändamål, hantering, uppsamling, separation och bortskaffande av farligt avfall i enlighet med specifikationer från ansvariga lokala och nationella tillsynsmyndigheter, samt övergripande mål och detaljerade mål för ständiga förbättringar när det gäller förebyggande av avfall samt återanvändning, materialåtervinning och återvinning av avfallsfraktioner som inte kan förebyggas (däribland energiåtervinning). |
| --- | --- |

b)

Integrerad avfallshantering, i form av en plan för att prioritera andra hanteringsalternativ än bortskaffande för allt avfall som genereras vid tillverkningsanläggningarna, samt för att följa avfallshierarkin i fråga om förebyggande, återanvändning, materialåtervinning, återvinning och slutligt bortskaffande av avfall. Avfallshanteringsplanen ska dokumenteras eller förklaras på ett sätt som omfattar information om åtminstone följande aspekter: Sortering av olika avfallsfraktioner, hantering, uppsamling, separation och användning av återvinningsbara material från flödet av icke-farligt avfall, återvinning av material för andra ändamål, hantering, uppsamling, separation och bortskaffande av farligt avfall i enlighet med specifikationer från ansvariga lokala och nationella tillsynsmyndigheter, samt övergripande mål och detaljerade mål för ständiga förbättringar när det gäller förebyggande av avfall samt återanvändning, materialåtervinning och återvinning av avfallsfraktioner som inte kan förebyggas (däribland energiåtervinning).

| c) | Optimering av energieffektivitet och energistyrning. Energistyrningssystemet ska omfatta alla energiförbrukande enheter, inklusive maskiner, belysning, luftkonditionering och kylning. Energistyrningssystemet ska omfatta åtgärder för förbättringar av energieffektiviteten och ta med information om åtminstone följande aspekter: Fastställande och genomförande av en plan för insamling av energidata i syfte att identifiera viktiga energiposter. Analys av energiförbrukningen som omfattar en förteckning över energikonsumerande system, processer och anläggningar. Identifiering av åtgärder för effektivare energianvändning. Övergripande mål och detaljerade mål för att kontinuerligt minska energiförbrukningen. |
| --- | --- |

c)

Optimering av energieffektivitet och energistyrning. Energistyrningssystemet ska omfatta alla energiförbrukande enheter, inklusive maskiner, belysning, luftkonditionering och kylning. Energistyrningssystemet ska omfatta åtgärder för förbättringar av energieffektiviteten och ta med information om åtminstone följande aspekter: Fastställande och genomförande av en plan för insamling av energidata i syfte att identifiera viktiga energiposter. Analys av energiförbrukningen som omfattar en förteckning över energikonsumerande system, processer och anläggningar. Identifiering av åtgärder för effektivare energianvändning. Övergripande mål och detaljerade mål för att kontinuerligt minska energiförbrukningen.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna intyg från leverantörer av syntetiska polymerer och plastmaterial som används i slutprodukten och/eller förpackningen om att kriteriet är uppfyllt. Intyget ska kompletteras med en rapport som innehåller en detaljerad beskrivning av de förfaranden som tillämpas av leverantören för att uppfylla kravet för varje berörd anläggning, i enlighet med standarder som ISO 14001 och/eller ISO 50001 för vatten-, avfalls- och energiplaner.

Om avfallshanteringen har lagts ut på entreprenad ska även underleverantören tillhandahålla ett intyg om att detta kriterium är uppfyllt.

Sökande som är registrerade inom EU:s miljölednings- och miljörevisionsordning (Emas) och/eller certifierade enligt ISO 14001, ISO 50001, EN 16247 eller motsvarande standard/system ska anses uppfylla dessa krav om

| a) | det dokumenteras i företagets miljöredovisning enligt Emas att vatten-, avfalls- och energiförvaltningsplanerna för produktionsanläggningarna inkluderas, eller |
| --- | --- |

a)

det dokumenteras i företagets miljöredovisning enligt Emas att vatten-, avfalls- och energiförvaltningsplanerna för produktionsanläggningarna inkluderas, eller

| b) | vatten-, avfalls- och energiförvaltningsplanerna för produktionsanläggningarna inkluderas i tillräcklig utsträckning enligt ISO 14001, ISO 50001, EN 16247 eller motsvarande standard/system. |
| --- | --- |

b)

vatten-, avfalls- och energiförvaltningsplanerna för produktionsanläggningarna inkluderas i tillräcklig utsträckning enligt ISO 14001, ISO 50001, EN 16247 eller motsvarande standard/system.

Kriterium 5.   Biobaserade plastmaterial

Detta kriterium gäller endast för slutprodukter, separata komponenter och/eller förpackningar som innehåller > 1 viktprocent biobaserade plastmaterial.

En viss procentandel av den totala mängden syntetiska polymerer och plastmaterial i förhållande till totalvikten av polymerer i slutprodukten (inklusive superabsorberande polymerer (SAP)), de separata komponenterna och/eller förpackningen, får, på frivillig basis, härröra från biobaserade råvaror. Principerna för en cirkulär ekonomi ska ligga till grund för urvalet av råvaror (till exempel ska tillverkarna prioritera användningen av organiskt avfall och organiska biprodukter som råvaror) (17).

I det fallet ska följande gälla:

| a) | De miljömässiga fördelarna med de biobaserade råvaror som används för att tillverka biobaserad plast till slutprodukten, de separata komponenterna och/eller förpackningen ska visas stämma överens med de senaste tillämpliga metoderna för att bedöma effekterna av biobaserad plast jämfört med fossilbaserad plast (18). |
| --- | --- |

a)

De miljömässiga fördelarna med de biobaserade råvaror som används för att tillverka biobaserad plast till slutprodukten, de separata komponenterna och/eller förpackningen ska visas stämma överens med de senaste tillämpliga metoderna för att bedöma effekterna av biobaserad plast jämfört med fossilbaserad plast (18).

| b) | Biobaserade råvaror som används för att tillverka biobaserad plast till slutprodukten, de separata komponenterna och/eller förpackningen ska omfattas av certifikat för spårbarhet utfärdade enligt ett oberoende system för tredjepartscertifiering som är officiellt erkänt av Europeiska kommissionen (19). |
| --- | --- |

b)

Biobaserade råvaror som används för att tillverka biobaserad plast till slutprodukten, de separata komponenterna och/eller förpackningen ska omfattas av certifikat för spårbarhet utfärdade enligt ett oberoende system för tredjepartscertifiering som är officiellt erkänt av Europeiska kommissionen (19).

Slutprodukter, separata komponenter och/eller förpackningar får, på frivillig basis, märkas som innehållande biobaserad plast. I sådana fall ska detta uttryckas på följande vis: ”x % av produktens [de separata komponenternas och/eller förpackningens] plastinnehåll är biobaserat” (där x > 1 och x är den exakta mätbara andelen biobaserat plastinnehåll i produkten [de separata komponenterna och/eller förpackningen]). Allmänna uppgifter såsom ”bioplast”, ”biobaserad”, ”växtbaserad”, ”naturbaserad” och liknande får inte användas.

Bedömning och kontroll:

| a) | För att styrka de miljömässiga fördelarna med de biobaserade råvaror av plast som används i produkten, de separata komponenterna och/eller förpackningen ska sökanden lämna in ett certifikat utfärdat enligt ett oberoende system för tredjepartscertifiering med uppgift om för närvarande tillgängliga metoder (20). |
| --- | --- |

a)

För att styrka de miljömässiga fördelarna med de biobaserade råvaror av plast som används i produkten, de separata komponenterna och/eller förpackningen ska sökanden lämna in ett certifikat utfärdat enligt ett oberoende system för tredjepartscertifiering med uppgift om för närvarande tillgängliga metoder (20).

| b) | Sökanden ska tillhandahålla ett intyg om överensstämmelse som styrks av ett giltigt certifikat för spårbarhet utfärdat av en oberoende certifierare för leverantörerna av alla biobaserade plastråvaror som används i produkten, de separata komponenterna eller förpackningen. Certifikaten för spårbarhet ska vara giltiga under hela giltighetstiden för licensen att använda EU-miljömärket. De behöriga organen ska kontrollera certifikaten på nytt tolv månader efter det att licensen att använda EU-miljömärket har beviljats. |
| --- | --- |

b)

Sökanden ska tillhandahålla ett intyg om överensstämmelse som styrks av ett giltigt certifikat för spårbarhet utfärdat av en oberoende certifierare för leverantörerna av alla biobaserade plastråvaror som används i produkten, de separata komponenterna eller förpackningen. Certifikaten för spårbarhet ska vara giltiga under hela giltighetstiden för licensen att använda EU-miljömärket. De behöriga organen ska kontrollera certifikaten på nytt tolv månader efter det att licensen att använda EU-miljömärket har beviljats.

I tillämpliga fall ska sökanden lämna in ett högupplöst fotografi av försäljningsförpackningen där uppgifterna om biobaserad plast syns tydligt. Standarder som bygger på kol-14-metoden, till exempel EN 16640, EN 16785 eller ASTM D 6866–12, ska användas för att fastställa halten biobaserat kol i de syntetiska polymerer och plastmaterial som produkten, den separata komponenten och/eller förpackningen innehåller. Om kol-14-metoden inte kan användas är massbalansmetoden tillåten förutsatt att en hög grad av transparens och ansvarsskyldighet säkerställs och att detta stöds av överenskomna standarder.

Användning av köpta certifikat som bygger på systemet ”book and claim” undantas för att möjliggöra spårbarhet av de biobaserade plastråvarorna. Inköpsbevisen för de biobaserade plastråvarorna ska baseras på processer enligt segregeringssystemet eller massbalanssystemet.

Om certifieringssystemet inte särskilt kräver att all ny råvara ska komma från arter som inte är GMO-arter ska kompletterande bevis lämnas för detta.

Kriterium 6.   Materialeffektivitet i tillverkningen av slutprodukten

Kraven enligt detta kriterium ska gälla för monteringsanläggningen för slutprodukten.

Den mängd avfall som genereras vid tillverkningen och paketeringen av produkterna och som skickas till deponering eller förbränning utan energiåtervinning får inte överskrida

| a) | 8 viktprocent av slutprodukterna för tamponger, |
| --- | --- |

a)

8 viktprocent av slutprodukterna för tamponger,

| b) | 4 viktprocent av slutprodukten för alla övriga produkter. |
| --- | --- |

b)

4 viktprocent av slutprodukten för alla övriga produkter.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska bekräfta att ovanstående krav är uppfyllda.

Sökanden ska lämna uppgifter om den avfallsmängd som inte har återanvänts inom tillverkningsprocessen eller som inte omvandlas till andra material och/eller energi.

Sökanden ska lämna följande uppgifter:

| a) | Produktens och förpackningens vikt. |
| --- | --- |

a)

Produktens och förpackningens vikt.

| b) | Samtliga avfallsflöden som genererats under tillverkningen. |
| --- | --- |

b)

Samtliga avfallsflöden som genererats under tillverkningen.

| c) | Respektive behandlingsprocess för den fraktion av avfallet som återvunnits och vilken fraktion som bortskaffats till deponering eller förbränning. |
| --- | --- |

c)

Respektive behandlingsprocess för den fraktion av avfallet som återvunnits och vilken fraktion som bortskaffats till deponering eller förbränning.

Mängden avfall som skickas till deponering eller förbränning utan energiåtervinning ska beräknas som skillnaden mellan mängden genererat avfall och mängden återvunnet (återanvänt, materialåtervunnet osv.) avfall.

Kriterium 7.   Förbjudna eller begränsade ämnen

7.1.   
  Begränsningar för ämnen med klassificering enligt förordning (EG) nr 1272/2008

Detta delkriterium gäller för slutprodukten och dess komponenter.

Om inga undantag anges i tabell 8 får slutprodukten och dess komponenter inte innehålla ingående ämnen (enskilt eller i blandningar) som klassificerats enligt någon av de faroklasser, farokategorier och tillhörande koder för faroangivelse som finns angivna i tabell 6, i enlighet med förordning (EG) nr 1272/2008.

Tabell 6

Faroklasser, farokategorier och tillhörande koder för faroangivelse för vilka förbud gäller

| Ämnen som klassificeras som cancerogena, mutagena eller reproduktionstoxiska |
| --- |
| Kategorierna 1A och 1B | Kategori 2 |
| H340 Kan orsaka genetiska defekter | H341 Misstänks kunna orsaka genetiska defekter |
| H350 Kan orsaka cancer | H351 Misstänks kunna orsaka cancer |
| H350i Kan orsaka cancer vid inandning | – |
| H360F Kan skada fertiliteten | H361f Misstänks kunna skada fertiliteten |
| H360D Kan skada det ofödda barnet | H361d Misstänks kunna skada det ofödda barnet |
| H360FD Kan skada fertiliteten. Kan skada det ofödda barnet | H361fd Misstänks kunna skada fertiliteten. Misstänks kunna skada det ofödda barnet |
| H360Fd Kan skada fertiliteten. Misstänks kunna skada det ofödda barnet | H362 Kan skada spädbarn som ammas |
| H360Df Kan skada det ofödda barnet. Misstänks kunna skada fertiliteten | |
| Akut toxicitet |
| Kategorierna 1 och 2 | Kategori 3 |
| H300 Dödligt vid förtäring | H301 Giftigt vid förtäring |
| H310 Dödligt vid hudkontakt | H311 Giftigt vid hudkontakt |
| H330 Dödligt vid inandning | H331 Giftigt vid inandning |
| H304 Kan vara dödligt vid förtäring om det kommer ner i luftvägarna | EUH070 Giftigt vid kontakt med ögonen |
| Specifik organtoxicitet |
| Kategori 1 | Kategori 2 |
| H370 Orsakar organskador | H371 Kan orsaka organskador |
| H372 Orsakar organskador genom lång eller upprepad exponering | H373 Kan orsaka organskador genom lång eller upprepad exponering |
| Luftvägs- och hudsensibilisering |
| Kategori 1A | Kategori 1B |
| H317 Kan orsaka allergisk hudreaktion | H317 Kan orsaka allergisk hudreaktion |
| H334 Kan orsaka allergi- eller astmasymtom eller andningssvårigheter vid inandning | H334 Kan orsaka allergi- eller astmasymtom eller andningssvårigheter vid inandning |
| Ämnen som är hormonstörande för människor och miljö |
| Kategori 1 | Kategori 2 |
| EUH380: Kan orsaka hormonstörningar hos människor | EUH381: Misstänks orsaka hormonstörningar hos människor |
| EUH430: Kan orsaka hormonstörningar i miljön | EUH431: Misstänks orsaka hormonstörningar i miljön |
| Långlivat, bioackumulerande och toxiskt |
| PBT | vPvB |
| EUH440: Ackumuleras i miljön och i levande organismer, inbegripet människor | EUH441: Ackumuleras kraftigt i miljön och i levande organismer, inbegripet människor |
| Långlivat, mobilt och toxiskt |
| PMT | vPvM |
| EUH450: Långlivat ämne som kan förorena vattenkällor | EUH451: Mycket långlivat ämne som kan förorena vattenkällor |

Ämnen som klassificeras som cancerogena, mutagena eller reproduktionstoxiska

Kategorierna 1A och 1B

Kategori 2

H340 Kan orsaka genetiska defekter

H341 Misstänks kunna orsaka genetiska defekter

H350 Kan orsaka cancer

H351 Misstänks kunna orsaka cancer

H350i Kan orsaka cancer vid inandning

–

H360F Kan skada fertiliteten

H361f Misstänks kunna skada fertiliteten

H360D Kan skada det ofödda barnet

H361d Misstänks kunna skada det ofödda barnet

H360FD Kan skada fertiliteten. Kan skada det ofödda barnet

H361fd Misstänks kunna skada fertiliteten. Misstänks kunna skada det ofödda barnet

H360Fd Kan skada fertiliteten. Misstänks kunna skada det ofödda barnet

H362 Kan skada spädbarn som ammas

H360Df Kan skada det ofödda barnet. Misstänks kunna skada fertiliteten

Akut toxicitet

Kategorierna 1 och 2

Kategori 3

H300 Dödligt vid förtäring

H301 Giftigt vid förtäring

H310 Dödligt vid hudkontakt

H311 Giftigt vid hudkontakt

H330 Dödligt vid inandning

H331 Giftigt vid inandning

H304 Kan vara dödligt vid förtäring om det kommer ner i luftvägarna

EUH070 Giftigt vid kontakt med ögonen

Specifik organtoxicitet

Kategori 1

Kategori 2

H370 Orsakar organskador

H371 Kan orsaka organskador

H372 Orsakar organskador genom lång eller upprepad exponering

H373 Kan orsaka organskador genom lång eller upprepad exponering

Luftvägs- och hudsensibilisering

Kategori 1A

Kategori 1B

H317 Kan orsaka allergisk hudreaktion

H317 Kan orsaka allergisk hudreaktion

H334 Kan orsaka allergi- eller astmasymtom eller andningssvårigheter vid inandning

H334 Kan orsaka allergi- eller astmasymtom eller andningssvårigheter vid inandning

Ämnen som är hormonstörande för människor och miljö

Kategori 1

Kategori 2

EUH380: Kan orsaka hormonstörningar hos människor

EUH381: Misstänks orsaka hormonstörningar hos människor

EUH430: Kan orsaka hormonstörningar i miljön

EUH431: Misstänks orsaka hormonstörningar i miljön

Långlivat, bioackumulerande och toxiskt

PBT

vPvB

EUH440: Ackumuleras i miljön och i levande organismer, inbegripet människor

EUH441: Ackumuleras kraftigt i miljön och i levande organismer, inbegripet människor

Långlivat, mobilt och toxiskt

PMT

vPvM

EUH450: Långlivat ämne som kan förorena vattenkällor

EUH451: Mycket långlivat ämne som kan förorena vattenkällor

Dessutom får slutprodukten och dess komponenter inte innehålla ingående ämnen (enskilt eller i blandningar) i högre koncentrationer än 0,010 viktprocent som klassificerats enligt någon av de faroklasser, farokategorier och tillhörande koder för faroangivelse som finns angivna i tabell 7, i enlighet med förordning (EG) nr 1272/2008, om inga undantag anges i tabell 8.

Tabell 7

Faroklasser, farokategorier och tillhörande koder för faroangivelse för vilka begränsningar gäller

| Farligt för vattenmiljön |
| --- |
| Kategorierna 1 och 2 | Kategorierna 3 och 4 |
| H400 Mycket giftigt för vattenlevande organismer | H412 Skadliga långtidseffekter för vattenlevande organismer |
| H410 Mycket giftigt för vattenlevande organismer med långtidseffekter | H413 Kan ge skadliga långtidseffekter på vattenlevande organismer |
| H411 Giftigt för vattenlevande organismer med långtidseffekter | |
| Farligt för ozonskiktet |
| H420 Skadar folkhälsan och miljön genom att förstöra ozonet i övre delen av atmosfären | |

Farligt för vattenmiljön

Kategorierna 1 och 2

Kategorierna 3 och 4

H400 Mycket giftigt för vattenlevande organismer

H412 Skadliga långtidseffekter för vattenlevande organismer

H410 Mycket giftigt för vattenlevande organismer med långtidseffekter

H413 Kan ge skadliga långtidseffekter på vattenlevande organismer

H411 Giftigt för vattenlevande organismer med långtidseffekter

Farligt för ozonskiktet

H420 Skadar folkhälsan och miljön genom att förstöra ozonet i övre delen av atmosfären

Tabell 8

Undantag från begränsningar för ämnen med en harmoniserad klassificering enligt förordning (EG) nr 1272/2008

| Typ av ämne | Faroklass, farokategori eller kod för faroangivelse för vilken undantag gäller | Villkor för undantag |
| --- | --- | --- |
| 2-metyl-2H-isotiazol-3-on (MIT) | H400, H314, H301, H311, H318, H410, H330 och H317 | Endast i vattenlöslig tryckfärg och i koncentrationer lägre än 15 ppm i tryckfärgen (före applicering) och lägre än 0,1 ppm i slutprodukten. Tryckfärgen ska uppfylla delkriterium 7.3.4. |
| Dipropylenglykoldibensoat | H412 | Endast i smältlim som används för att fastställa fuktighetsgrad |
| Ämnen och blandningar med en harmoniserad klassificering H304 | H304 | Ämnen med lägre viskositet än 20,5 cSt vid 40 °C. |
| Titandioxid (nanoform) | H351 | Endast vid användning som pigment Får inte användas i pulver- eller sprayform |

Typ av ämne

Faroklass, farokategori eller kod för faroangivelse för vilken undantag gäller

Villkor för undantag

2-metyl-2H-isotiazol-3-on (MIT)

H400, H314, H301, H311, H318, H410, H330 och H317

Endast i vattenlöslig tryckfärg och i koncentrationer lägre än 15 ppm i tryckfärgen (före applicering) och lägre än 0,1 ppm i slutprodukten. Tryckfärgen ska uppfylla delkriterium 7.3.4.

Dipropylenglykoldibensoat

H412

Endast i smältlim som används för att fastställa fuktighetsgrad

Ämnen och blandningar med en harmoniserad klassificering H304

H304

Ämnen med lägre viskositet än 20,5 cSt vid 40 °C.

Titandioxid (nanoform)

H351

Endast vid användning som pigment Får inte användas i pulver- eller sprayform

Koderna för faroangivelser avser i allmänhet ämnen. Om det inte går att få uppgifter om enskilda ämnen ska klassificeringsbestämmelserna för blandningar tillämpas.

Användning av ämnen eller blandningar som blir kemiskt modifierade under tillverkningsprocessen så att all fara för vilken ämnet eller blandningen har klassificerats enligt förordning (EG) nr 1272/2008 inte längre är tillämplig ska undantas från ovanstående krav.

Detta kriterium ska inte tillämpas på följande:

| — | Ämnen som inte omfattas av förordning (EG) nr 1907/2006 enligt definitionen i artikel 2.2 i den förordningen. |
| --- | --- |

—

Ämnen som inte omfattas av förordning (EG) nr 1907/2006 enligt definitionen i artikel 2.2 i den förordningen.

| — | Ämnen som omfattas av artikel 2.7 b i förordning (EG) nr 1907/2006, i vilken kriterier fastställs för att undanta ämnen som anges i bilaga V till den förordningen från krav avseende registrering, nedströmsanvändare och utvärdering. |
| --- | --- |

—

Ämnen som omfattas av artikel 2.7 b i förordning (EG) nr 1907/2006, i vilken kriterier fastställs för att undanta ämnen som anges i bilaga V till den förordningen från krav avseende registrering, nedströmsanvändare och utvärdering.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska tillhandahålla ett undertecknat intyg om överensstämmelse med delkriterium 7.1, tillsammans med relevanta intyg från tillverkarna av komponenterna, en förteckning över alla kemikalier som använts, säkerhetsdatablad eller kemikalieleverantörsintyg för dessa samt eventuella relevanta intyg som visar att kravet är uppfyllt.

När det gäller begränsade ämnen och oundvikliga orenheter med klassificering för vilken begränsningar gäller ska koncentrationen av det begränsade ämnet eller orenheten och en antagen retentionsfaktor på 100 % användas för att beräkna mängden av det begränsade ämnet eller orenheten som återstår i slutprodukten. Halten av en orenhet i den kemiska produkten får uppgå till högst 0,0100 viktprocent, såvida inga ytterligare begränsningar finns angivna i kriterium 7.3.8. Även ämnen som man vet frigörs eller bryts ned från ingående ämnen betraktas som ingående ämnen, inte orenheter.

Avvikelser från retentionsfaktorn på 100 % (t.ex. avdunstning av lösningsmedel) eller kemisk modifiering av en begränsad orenhet ska motiveras.

För ämnen som är undantagna från delkriterium 7.1 (se bilagorna IV och V till förordning (EG) nr 1907/2006) ska det räcka med ett intyg från sökanden om detta för att styrka efterlevnaden.

Eftersom flera produkter eller potentiella produkter där samma processkemikalier används kan omfattas av en och samma licens att använda EU-miljömärket behöver beräkningen endast presenteras för varje orenhet för den produkt eller komponent med värsta scenario som omfattas av licensen (t.ex. den komponent med mest tryckfärg vid kontroll av tryckfärger med klassificeringar för vilka begränsningar gäller).

Ovannämnda bevis kan även lämnas in direkt till de behöriga organen av en leverantör i sökandens distributionskedja.

7.2.   
  Ämnen som inger mycket stora betänkligheter (SVHC-ämnen)

Detta delkriterium gäller för slutprodukten och dess komponenter.

Slutprodukten och dess komponenter får inte innehålla ingående ämnen (enskilt eller i blandningar) som uppfyller kriterierna enligt artikel 57 i förordning (EG) nr 1907/2006, som har identifierats enligt det förfarande som beskrivs i artikel 59 i den förordningen och som finns med på kandidatförteckningen över SVHC-ämnen för godkännande.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna in ett undertecknat intyg om att slutprodukten och dess komponenter inte innehåller några SVHC-ämnen. Intyget ska styrkas av säkerhetsdatablad för alla levererade kemikalier och material som använts för att tillverka slutprodukten och dess komponenter.

Förteckningen över ämnen som identifierats som SVHC-ämnen och som införts i kandidatförteckningen i enlighet med artikel 59 i förordning (EG) nr 1907/2006 återfinns här:

https://www.echa.europa.eu/candidate-list-table.

Uppgifter ska hämtas ur förteckningen på dagen för inlämnande av ansökan om EU-miljömärket.

När det gäller oundvikliga orenheter som identifierats som SVHC-ämnen ska koncentrationen av orenheten och en antagen retentionsfaktor på 100 % användas för att beräkna mängden av SVHC-orenheten som återstår i slutprodukten. Halten av en orenhet i den kemiska produkten får uppgå till högst 0,0100 viktprocent, såvida inga ytterligare begränsningar finns angivna i kriterium 7.3.8. Även ämnen som man vet frigörs eller bryts ned från ingående ämnen betraktas som ingående ämnen, inte orenheter.

Avvikelser från retentionsfaktorn på 100 % (t.ex. avdunstning av lösningsmedel) eller kemisk modifiering av en SVHC-orenhet ska motiveras.

7.3.   
  Andra specifika begränsningar

7.3.1   Specificerade förbjudna ämnen

Detta delkriterium gäller för slutprodukten och dess komponenter.

Följande ämnen får inte läggas till (enskilt eller i blandningar) i den kemiska produkt som används i slutprodukten eller i dess komponenter:

| a) | 5-klor-2-metyl-4-isotiazolin-3-on (CMIT). |
| --- | --- |

a)

5-klor-2-metyl-4-isotiazolin-3-on (CMIT).

| b) | Akrylamid i superabsorberande polymerer. |
| --- | --- |

b)

Akrylamid i superabsorberande polymerer.

| c) | Alkylfenoletoxilater (APEO) och andra alkylfenolderivat [1]. Steriskt hindrade fenolantioxidanter med en molekylvikt > 600 g/mol är tillåtna. |
| --- | --- |

c)

Alkylfenoletoxilater (APEO) och andra alkylfenolderivat [1]. Steriskt hindrade fenolantioxidanter med en molekylvikt > 600 g/mol är tillåtna.

| d) | Antibakteriella medel (t.ex. nanosilver och triklosan). |
| --- | --- |

d)

Antibakteriella medel (t.ex. nanosilver och triklosan).

| e) | Formaldehyd och formaldehydavgivare [2]. |
| --- | --- |

e)

Formaldehyd och formaldehydavgivare [2].

| f) | Nitromysk och polycykliska mysker. |
| --- | --- |

f)

Nitromysk och polycykliska mysker.

| g) | Organiska tennföreningar som används som katalysatorer vid silikonproduktion. |
| --- | --- |

g)

Organiska tennföreningar som används som katalysatorer vid silikonproduktion.

| h) | Parabener. |
| --- | --- |

h)

Parabener.

| i) | Ftalater [3]. |
| --- | --- |

i)

Ftalater [3].

| j) | Ämnen med identifierade hormonstörande egenskaper. |
| --- | --- |

j)

Ämnen med identifierade hormonstörande egenskaper.

| k) | Ämnen som anses vara potentiellt hormonstörande i kategori 1 eller 2 i EU:s prioriteringslista över ämnen som ska undersökas ytterligare med avseende på hormonstörande effekter. |
| --- | --- |

k)

Ämnen som anses vara potentiellt hormonstörande i kategori 1 eller 2 i EU:s prioriteringslista över ämnen som ska undersökas ytterligare med avseende på hormonstörande effekter.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna in ett undertecknat intyg om att delkriteriet är uppfyllt, i tillämpliga fall styrkt av intyg från leverantörerna. De ämnen som anges i detta delkriterium är endast tillåtna som orenheter, och koncentrationen i den kemiska produkten måste understiga 0,0100 viktprocent, såvida inga ytterligare begränsningar finns angivna i kriterium 7.3.8. Även ämnen som man vet frigörs eller bryts ned från ingående ämnen betraktas som ingående ämnen, inte orenheter.

[Anmärkningar:

| [1] | Ämnets namn = ”alkylfenol”, enligt https://echa.europa.eu/sv/advanced-search-for-chemicals. |
| --- | --- |

[1]

| [2] | Användningen av formaldehyd och formaldehydavgivare i lim regleras enligt delkriterium 7.3.5. |
| --- | --- |

[2]

| [3] | DINP kan tillåtas vid användning i limsammansättningar i en halt på högst 0,010 viktprocent av limsammansättningen.] |
| --- | --- |

[3]

7.3.2   Doftämnen

Detta delkriterium gäller för slutprodukten, dess komponenter, de separata komponenterna och förpackningen.

Doftämnen får inte tillsättas slutprodukten, dess komponenter, de separata komponenterna eller förpackningen.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna ett undertecknat intyg om att detta delkriterium är uppfyllt.

7.3.3   Lotioner

Detta delkriterium gäller för slutprodukten och dess komponenter.

Lotioner får inte användas i slutprodukten eller dess komponenter.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna ett undertecknat intyg om att detta delkriterium är uppfyllt.

7.3.4   Tryckfärger och färgämnen

Detta delkriterium gäller för slutprodukten och dess komponenter. Detta krav gäller inte för de separata komponenterna, försäljningsförpackningen och informationsbladen.

| a) | Slutprodukten och dess komponenter får inte vara färgade eller försedda med tryck. |
| --- | --- |

a)

Slutprodukten och dess komponenter får inte vara färgade eller försedda med tryck.

| b) | Följande komponenter är undantagna och får vara färgade eller försedda med tryck.






  i) | Tampongsnören. |
| --- | --- | --- |

b)

Följande komponenter är undantagna och får vara färgade eller försedda med tryck.

i)

Tampongsnören.

| ii) | Förslutningssystem. |
| --- | --- |

ii)

Förslutningssystem.

| iii) | Material som inte direkt kommer i kontakt med huden, om färgämnet eller tryckfärgen fyller särskilda funktioner (t.ex. för att produkten ska synas mindre genom vita eller ljusa kläder, för att ange var självhäftande band ska placeras, för att ange väta eller för att ange produktens baksida) eller har ett dekorativt syfte. |
| --- | --- |

iii)

Material som inte direkt kommer i kontakt med huden, om färgämnet eller tryckfärgen fyller särskilda funktioner (t.ex. för att produkten ska synas mindre genom vita eller ljusa kläder, för att ange var självhäftande band ska placeras, för att ange väta eller för att ange produktens baksida) eller har ett dekorativt syfte.

I sådana fall ska halten av antimon, arsenik, barium, kadmium, krom, bly, kvicksilver, selen, primära aromatiska aminer och polyklorerade bifenyler som förekommer som orenheter i färgämnena och tryckfärgerna vara lägre än de gränsvärden som finns angivna i Europarådets resolution AP (89) 1 om användning av färgämnen i plastmaterial som kommer i kontakt med livsmedel (21).

De färgämnen som används ska även uppfylla följande krav:

| a) | Vid användning i plastmaterial: BfR:s rekommendation IX om färgämnen för plaster och andra polymerer som används i råvaror (22) eller bilaga 2 (23) och bilaga 10 (24) till Swiss Ordinance 817.023.21. |
| --- | --- |

a)

Vid användning i plastmaterial: BfR:s rekommendation IX om färgämnen för plaster och andra polymerer som används i råvaror (22) eller bilaga 2 (23) och bilaga 10 (24) till Swiss Ordinance 817.023.21.

| b) | Vid användning i cellulosahaltiga material: BfR:s rekommendation XXXVI om papper och kartong som kommer i kontakt med livsmedel (25). |
| --- | --- |

b)

Vid användning i cellulosahaltiga material: BfR:s rekommendation XXXVI om papper och kartong som kommer i kontakt med livsmedel (25).

De färgämnen och tryckfärger som används ska även uppfylla delkriterierna 7.1 och 7.2.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna in ett undertecknat intyg om att detta delkriterium är uppfyllt, i tillämpliga fall styrkt av intyg från leverantörerna.

Om färgämnen och/eller tryckfärger används ska detta motiveras genom en angivelse av den specifika funktion som dessa fyller och dokumentation ska tillhandahållas för att säkerställa att orenheter i färgämnena eller tryckfärgerna uppfyller kraven i Europarådets resolution AP (89) 1 och att de färgämnen som används är godkända enligt BfR:s rekommendation IX om färgämnen för plaster och andra polymerer som används i råvaror, bilaga 2 och bilaga 10 till Swiss Ordinance 817.023.21 eller BfR:s rekommendation XXXVI om papper och kartong som kommer i kontakt med livsmedel.

7.3.5   Ytterligare begränsningar som gäller för lim

Halten av fri formaldehyd i härdat lim får inte överskrida 10 ppm. Den högsta gränsen för den formaldehyd som genereras under framställningen av lim ska vara 250 ppm, mätt i nyligen framställd polymerdispersion. Smältlim ska undantas från detta krav.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna ett undertecknat intyg om att detta delkriterium är uppfyllt, i tillämpliga fall styrkt av intyg från leverantörerna, och säkerhetsdatablad för eventuella ämnen/blandningar och halten av dessa i limmet.

Sökanden ska även tillhandahålla provningsresultat för halten av formaldehyd enligt provningsmetoden ISO 14184–1:2011 eller motsvarande.

7.3.6   Superabsorberande polymerer

Superabsorberande polymerer som används i produkten ska uppfylla följande krav:

| a) | De får innehålla högst 1 000 ppm restmonomerer [4] som är klassificerade med de H-koder som anges i delkriterium 7.1. För natriumpolyakrylat gäller detta gränsvärde summan av oreagerad akrylsyra och tvärbindningsmedel. |
| --- | --- |

a)

De får innehålla högst 1 000 ppm restmonomerer [4] som är klassificerade med de H-koder som anges i delkriterium 7.1. För natriumpolyakrylat gäller detta gränsvärde summan av oreagerad akrylsyra och tvärbindningsmedel.

| b) | De får innehålla högst 10 viktprocent vattenlösliga extrakt [5], och dessa måste uppfylla delkriterierna 7.1, 7.2 och 7.3.1. För natriumpolyakrylat utgörs dessa monomerer och oligomerer av akrylsyra med lägre molekylvikt än den superabsorberande polymeren enligt ISO 17190. |
| --- | --- |

b)

De får innehålla högst 10 viktprocent vattenlösliga extrakt [5], och dessa måste uppfylla delkriterierna 7.1, 7.2 och 7.3.1. För natriumpolyakrylat utgörs dessa monomerer och oligomerer av akrylsyra med lägre molekylvikt än den superabsorberande polymeren enligt ISO 17190.

| c) | Superabsorberande polymerer får inte innehålla akrylamid. |
| --- | --- |

c)

Superabsorberande polymerer får inte innehålla akrylamid.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna ett undertecknat intyg om att detta delkriterium är uppfyllt, i tillämpliga fall styrkt av intyg från leverantörerna, och säkerhetsdatablad för eventuella ämnen/blandningar och halten av dessa i slutprodukten.

Sökanden ska även lämna ett intyg från leverantören med dokumentation över sammansättningen hos de superabsorberande polymerer som används i produkten och över mängden vattenlösliga extrakt i de superabsorberande polymererna. Intyget ska styrkas av säkerhetsdatablad eller provningsresultat med uppgift om de restmonomerer som den superabsorberande polymeren innehåller och med mängdangivelser. Rekommenderade provningsmetoder är ISO 17190 och WSP 210. De provade halterna av restmonomerer och lösliga extrakt ska vara medelvärden från upprepade mätningar under en viss tidsperiod. De metoder som använts och mätfrekvensen för analyserna ska beskrivas, med uppgift om vilka laboratorier som använts för analyserna.

[Anmärkningar:

| [4] | Med restmonomerer avses den totala mängden oreagerad akrylsyra och tvärbindningsmedel. |
| --- | --- |

[4]

| [5] | Med vattenlösliga extrakt i superabsorberande polymerer avses monomerer och oligomerer av akrylsyra med lägre molekylvikt än den superabsorberande polymeren samt salter.] |
| --- | --- |

[5]

7.3.7   Silikon

Detta delkriterium gäller för releaseliner.

| a) | Lösningsmedelsbaserad silikonbeläggning får inte användas. |
| --- | --- |

a)

Lösningsmedelsbaserad silikonbeläggning får inte användas.

| b) | Oktametylcyklotetrasiloxan D4 (CAS-nummer 556-67-2), dekametylcyklopentasiloxan D5 (CAS-nummer 541-02-6) och dodekametylcyklohexasiloxan D6 (CAS-nummer 540-97-6) får inte förekomma i silikonblandningen [6] i koncentrationer över 800 ppm (0,08 viktprocent). Gränsen på 800 ppm ska gälla för varje ämne separat. |
| --- | --- |

b)

Oktametylcyklotetrasiloxan D4 (CAS-nummer 556-67-2), dekametylcyklopentasiloxan D5 (CAS-nummer 541-02-6) och dodekametylcyklohexasiloxan D6 (CAS-nummer 540-97-6) får inte förekomma i silikonblandningen [6] i koncentrationer över 800 ppm (0,08 viktprocent). Gränsen på 800 ppm ska gälla för varje ämne separat.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna ett intyg om att detta delkriterium är uppfyllt, undertecknat av tillverkaren av releaseliner, som stärks av säkerhetsdatablad.

[Anmärkning:

| [6] | Med silikonblandning avses här den flytande blandning bestående av två eller fler silikonråvaror som används som beläggning på det skyddspapper eller den skyddsfilm som används som releaseliner på vissa hygienprodukter för kvinnor (t.ex. trosskydd och sanitetsbindor) eller på tejpremsor på blöjor.] |
| --- | --- |

[6]

7.3.8   Andra kemikalier som inger betänkligheter

Detta delkriterium gäller för orenheter i slutprodukten.

Följande kemikalier får inte förekomma i slutprodukten i en högre koncentration än den som anges i tabell 9.

Tabell 9

Förteckning över begränsade kemikalier

| Ämnen | Begränsningar |
| --- | --- |
| Formaldehyd | < 16 ppm |
| Dibenso-p-dioxiner (PCDD): 2,3,7,8-TCDD, 1,2,3,7,8-PeCDD, 1,2,3,4,7,8-HxCDD, 1,2,3,6,7,8-HxCDD, 1,2,3,7,8,9-HxCDD, 1,2,3,4,6,7,8-HpCDD, OCDD | Sammanlagd toxicitetsekvivalent för de upptäckta kongenerna av PCDD, PCDF och DLPCB < 2 ng/kg |
| Dibensofuraner (PCDF): 2,3,7,8-TCDF, 1,2,3,7,8-PeCDF, 2,3,4,7,8-PeCDF, 1,2,3,4,7,8-HxCDF, 1,2,3,6,7,8-HxCDF, 1,2,3,7,8,9-HxCDF, 2,3,4,6,7,8-HxCDF, 1,2,3,4,6,7,8-HpCDF, 1,2,3,4,7,8,9-HpCDF, OCDF |
| DLPCB: PCB 77, PCB 81, PCB 126, PCB 169, PCB 105, PCB 114, PCB 118, PCB 123, PCB 156, PCB 157, PCB 167, PCB 189 |
| Polycykliska aromatiska kolväten (PAH) |
| Benso[a]antracen, benso[a]pyren, benso[e]pyren, krysen, benso[b]fluoranten, benso[k]fluoranten, dibenso[a,h]antracen, benso[j]fluoranten, benso[g,h,i]perylen, indeno[1,2,3,cd]pyren, fenantren, pyren, antracen, fluoranten, naftalen | Varje PAH < 0,2 mg/kg
  Summa PAH < 1 mg/kg |
| Fenoler |
| Bisfenol A | < 0,02  % |
| Nonylfenol-di-etoxylat | < 10 mg/kg |
| Nonylfenol | < 10 mg/kg |
| Ftalater |
| DINP, DEHP, DNOP, DIDP, BBP, DBP, DiBP, DIHP, BMEP, DPP/DIPP, DnPP, DnHP, DMP, DHNUP, DCHP, DHxP, DIHxP, DIOP, DPrP, DNP, 1,2-bensendikarboxylsyra, di-C6-10-alkylestrar och 1,2-bensendikarboxylsyra, blandade dekyl- hexyl- och oktyldiestrar | < 0,01  % var |
| Bekämpningsmedel |
| Glyfosat | < 0,5 mg/kg |
| AMPA | < 0,5 mg/kg |
| Kvintozen | < 0,5 mg/kg |
| Hexaklorbensen | < 0,5 mg/kg |
| Organiska tennföreningar |
| Tributyltenn | < 2 ppb |
| Andra organiska tennföreningar: monobutyltenn, dibutyltenn, trifenyltenn, dioktyltenn, monooktyltenn | Varje organisk tennförening < 10 ppb |
| Tungmetaller |
| Antimon | < 30 mg/kg |
| Kadmium | < 0,1 mg/kg |
| Krom | < 1 mg/kg |
| Bly | < 0,2 mg/kg |
| Kvicksilver | < 0,02 mg/kg |

Ämnen

Begränsningar

Formaldehyd

< 16 ppm

Dibenso-p-dioxiner (PCDD): 2,3,7,8-TCDD, 1,2,3,7,8-PeCDD, 1,2,3,4,7,8-HxCDD, 1,2,3,6,7,8-HxCDD, 1,2,3,7,8,9-HxCDD, 1,2,3,4,6,7,8-HpCDD, OCDD

Sammanlagd toxicitetsekvivalent för de upptäckta kongenerna av PCDD, PCDF och DLPCB < 2 ng/kg

Dibensofuraner (PCDF): 2,3,7,8-TCDF, 1,2,3,7,8-PeCDF, 2,3,4,7,8-PeCDF, 1,2,3,4,7,8-HxCDF, 1,2,3,6,7,8-HxCDF, 1,2,3,7,8,9-HxCDF, 2,3,4,6,7,8-HxCDF, 1,2,3,4,6,7,8-HpCDF, 1,2,3,4,7,8,9-HpCDF, OCDF

DLPCB: PCB 77, PCB 81, PCB 126, PCB 169, PCB 105, PCB 114, PCB 118, PCB 123, PCB 156, PCB 157, PCB 167, PCB 189

Polycykliska aromatiska kolväten (PAH)

Benso[a]antracen, benso[a]pyren, benso[e]pyren, krysen, benso[b]fluoranten, benso[k]fluoranten, dibenso[a,h]antracen, benso[j]fluoranten, benso[g,h,i]perylen, indeno[1,2,3,cd]pyren, fenantren, pyren, antracen, fluoranten, naftalen

Varje PAH < 0,2 mg/kg

Summa PAH < 1 mg/kg

Fenoler

Bisfenol A

< 0,02  %

Nonylfenol-di-etoxylat

< 10 mg/kg

Nonylfenol

< 10 mg/kg

Ftalater

DINP, DEHP, DNOP, DIDP, BBP, DBP, DiBP, DIHP, BMEP, DPP/DIPP, DnPP, DnHP, DMP, DHNUP, DCHP, DHxP, DIHxP, DIOP, DPrP, DNP, 1,2-bensendikarboxylsyra, di-C6-10-alkylestrar och 1,2-bensendikarboxylsyra, blandade dekyl- hexyl- och oktyldiestrar

< 0,01  % var

Bekämpningsmedel

Glyfosat

< 0,5 mg/kg

AMPA

< 0,5 mg/kg

Kvintozen

< 0,5 mg/kg

Hexaklorbensen

< 0,5 mg/kg

Organiska tennföreningar

Tributyltenn

< 2 ppb

Andra organiska tennföreningar: monobutyltenn, dibutyltenn, trifenyltenn, dioktyltenn, monooktyltenn

Varje organisk tennförening < 10 ppb

Tungmetaller

Antimon

< 30 mg/kg

Kadmium

< 0,1 mg/kg

Krom

< 1 mg/kg

Bly

< 0,2 mg/kg

Kvicksilver

< 0,02 mg/kg

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna in ett undertecknat intyg om att detta delkriterium är uppfyllt, i tillämpliga fall styrkt av intyg från leverantörerna.

Sökanden ska även lämna in resultatet av den analys som gjorts av slutprodukten. Provningarna ska utföras på en representativ produkt. När det gäller identiskt producerade produkter (t.ex. hygienprodukter av olika storlekar) räcker det att utföra provningarna på en av produktstorlekarna. Analyserna kan även utföras separat på vart och ett av de material som (den representativa) slutprodukten innehåller. De metoder som använts och datum för analyserna ska anges, med uppgift om vilka laboratorier som använts för analyserna. De rekommenderade provningsmetoderna är NWSP 360.1R0 eller motsvarande för beredning av prover, NWSP 360.2R0 eller motsvarande för extraktion av analysmaterial samt NWSP 360.3R0 eller motsvarande för instrumentanalys. Mätfrekvensen ska vara minst en gång om året.

Kriterium 8.   Förpackning

Detta kriterium innehåller krav på försäljnings- och gruppförpackningar.

Gruppförpackningar ska undvikas eller vara tillverkade av endast kartong och/eller papper.

a)   Kartong och/eller papper som används till förpackningar

Försäljningsförpackningar tillverkade av kartong och/eller papper ska innehålla minst 40 % återvunnet material.

Gruppförpackningar tillverkade av kartong och/eller papper ska innehålla minst 80 % återvunnet material.

Den återstående andelen (100 % minus andelen återvunnet material) av den kartong och/eller det papper som används för försäljnings- och gruppförpackningar ska omfattas av giltiga certifikat för hållbart skogsbruk utfärdade enligt ett oberoende system för tredjepartscertifiering som FSC, PEFC eller motsvarande. De certifieringsorgan som utfärdar certifikat för hållbart skogsbruk ska vara ackrediterade/erkända enligt det certifieringssystemet.

b)   Plast som används för förpackningar

| — | Fram till den 31 december 2026 ska försäljningsförpackningar av plast innehålla minst 20 % återvunnet material. |
| --- | --- |

—

Fram till den 31 december 2026 ska försäljningsförpackningar av plast innehålla minst 20 % återvunnet material.

| — | Från och med den 1 januari 2027 ska försäljningsförpackningar av plast innehålla minst 35 % återvunnet material. |
| --- | --- |

—

Från och med den 1 januari 2027 ska försäljningsförpackningar av plast innehålla minst 35 % återvunnet material.

c)   Materialåtervinningsbarhet

Det innehåll i försäljningsförpackningen (antingen kartong och/eller papper eller plast) och gruppförpackningen (kartong och/eller papper) som är tillgängligt för materialåtervinning ska vara minst 95 viktprocent, medan 5 % av restprodukterna ska vara förenliga med materialåtervinning.

d)   Ytterligare krav

| — | Kompositförpackningar (för försäljnings- och gruppförpackningar), blandad plast samt plast- eller metallbeläggning på kartong och/eller papper får inte användas. |
| --- | --- |

—

Kompositförpackningar (för försäljnings- och gruppförpackningar), blandad plast samt plast- eller metallbeläggning på kartong och/eller papper får inte användas.

| — | Försäljnings- och gruppförpackningars innehåll av återvunnet material samt materialåtervinningsbarhet ska anges på försäljningsförpackningen. |
| --- | --- |

—

Försäljnings- och gruppförpackningars innehåll av återvunnet material samt materialåtervinningsbarhet ska anges på försäljningsförpackningen.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna 1) ett undertecknat intyg om överensstämmelse, med angivelse av procentandelarna återvunnet material i försäljningsförpackningen och, i tillämpliga fall, gruppförpackningen, 2) ett intyg om överensstämmelse med angivelse av försäljnings- och gruppförpackningens materialåtervinningsbarhet, samt 3) ett högupplöst fotografi av försäljningsförpackningen där uppgifterna om försäljnings- och gruppförpackningens innehåll av återvunnet material samt materialåtervinningsbarhet syns tydligt.

De behöriga organen ska kontrollera intyget om överensstämmelse med angivelse av procentandelen återvunnet plastmaterial i försäljningsförpackningen igen efter den 1 januari 2027.

Sökanden ska lämna in granskade räkenskapshandlingar som visar att den återstående andelen (100 % minus andelen återvunnet material) av det kartong- och/eller pappersmaterial som används för försäljnings- och gruppförpackningar definieras som certifierad råvara enligt ett gällande system såsom FSC, PEFC eller motsvarande. De granskade räkenskapshandlingarna ska vara giltiga under hela giltighetstiden för licensen att använda EU-miljömärket. De behöriga organen ska kontrollera räkenskapshandlingarna på nytt tolv månader efter det att licensen att använda EU-miljömärket har beviljats.

Innehållet av återvunnet material ska verifieras genom överensstämmelse med EN 45557 eller ISO 14021 och materialåtervinningsbarhet ska verifieras genom överensstämmelse med EN 13430 eller ISO 18604.

Innehållet av återvunnet plastmaterial i förpackningen ska uppfylla standarder för spårbarhet, såsom ISO 22095 eller EN 15343. Motsvarande metoder kan godtas om de anses likvärdiga av en tredje part och ska åtföljas av detaljerade förklaringar som visar att detta krav är uppfyllt samt relaterad styrkande dokumentation. Sökanden ska tillhandahålla fakturor som styrker inköp av det återvunna materialet.

Dessutom ska förpackningens materialåtervinningsbarhet (tillgänglighet för och förenlighet med materialåtervinning) provas genom standardiserade provningsprotokoll. Materialåtervinningsbarheten för kartong- och/eller pappersförpackningar ska bedömas genom provning av upplösbarheten, och i detta fall ska sökanden bevisa kartong- och/eller pappersförpackningens upplösbarhet med stöd av provningsrapporternas resultat enligt PTS-metoden PTS-RH 021, utvärderingssystemet ATICELCA 501 eller en motsvarande standardmetod som godtas av det behöriga organet för att tillhandahålla uppgifter av likvärdig vetenskaplig kvalitet. System för segregering eller kontrollerad blandning som RecyClass ska godtas som oberoende tredjepartscertifiering av plastförpackningar. Likvärdiga provningsmetoder kan godtas om de anses likvärdiga av en tredje part.

Kriterium 9.   Vägledning om användning och bortskaffande av produkten och förpackningen

Anvisningar för användning av slutprodukten ska vara tillgängliga på förpackningen eller i en tryckt och/eller digital broschyr.

Försäljningsförpackningen ska innehålla vägledning om bortskaffande av försäljningsförpackningen, eventuell gruppförpackning, de separata komponenterna samt den förbrukade produkten. Följande information ska vara angiven i skrift eller med visuella symboler på försäljningsförpackningen:

| — | Att försäljningsförpackningen, eventuell gruppförpackning, de separata komponenterna och den förbrukade produkten inte får spolas ned i toaletten. |
| --- | --- |

—

Att försäljningsförpackningen, eventuell gruppförpackning, de separata komponenterna och den förbrukade produkten inte får spolas ned i toaletten.

| — | Hur försäljningsförpackningen, eventuell gruppförpackning, de separata komponenterna och den förbrukade produkten ska bortskaffas korrekt. |
| --- | --- |

—

Hur försäljningsförpackningen, eventuell gruppförpackning, de separata komponenterna och den förbrukade produkten ska bortskaffas korrekt.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna in ett högupplöst fotografi av anvisningarna för användning av produkten.

Sökanden ska lämna in ett högupplöst fotografi av försäljningsförpackningen där uppgifterna om bortskaffande syns tydligt.

Kriterium 10.   Produktens lämplighet för användning och kvalitet

Slutproduktens ändamålsenlighet/kvalitet ska vara tillfredsställande och ska minst vara i nivå med de produkter som redan finns på marknaden.

Lämplighet för användning ska provas med avseende på de egenskaper och parametrar som anges i tabell 10. Angivna resultatgränser ska uppfyllas.

Tabell 10

Egenskaper och parametrar som beskriver den provade produktens lämplighet för användning

| Egenskap | Obligatorisk provningsmetod (resultatgräns) |
| --- | --- |
| Babyblöjor | Bindor | Tamponger | Amningskupor |
| Användbarhetstest | U1. Absorption och läckageskydd (26) | Konsumentpaneltest (80 % av de konsumenter som provar produkten ska vara nöjda med produktens funktion) |
| U2. Hudtorrhet | Konsumentpaneltest (80 % av de konsumenter som provar produkten ska vara nöjda med produktens funktion) | Ej tillämpligt | Som för babyblöjor och bindor |
| U3. Passform och komfort | Konsumentpaneltest (80 % av de konsumenter som provar produkten ska vara nöjda med produktens funktion) |
| U4. Allmän funktion | Konsumentpaneltest (80 % av de konsumenter som provar produkten ska vara nöjda med produktens funktion) |
| Tekniska provningar | T1. Absorption och läckageskydd (26) | Absorptionsgrad och absorption före läckage | Syngina-metoden | Som för babyblöjor och bindor |
| T2. Hudtorrhet (26) | TEWL, återvätningsmetoden eller mätning av hudfuktighet (corneometer) | Ej tillämpligt | Som för babyblöjor och bindor |

Egenskap

Obligatorisk provningsmetod (resultatgräns)

Babyblöjor

Bindor

Tamponger

Amningskupor

Användbarhetstest

U1. Absorption och läckageskydd (26)

Konsumentpaneltest (80 % av de konsumenter som provar produkten ska vara nöjda med produktens funktion)

U2. Hudtorrhet

Konsumentpaneltest (80 % av de konsumenter som provar produkten ska vara nöjda med produktens funktion)

Ej tillämpligt

Som för babyblöjor och bindor

U3. Passform och komfort

Konsumentpaneltest (80 % av de konsumenter som provar produkten ska vara nöjda med produktens funktion)

U4. Allmän funktion

Konsumentpaneltest (80 % av de konsumenter som provar produkten ska vara nöjda med produktens funktion)

Tekniska provningar

T1. Absorption och läckageskydd (26)

Absorptionsgrad och absorption före läckage

Syngina-metoden

Som för babyblöjor och bindor

T2. Hudtorrhet (26)

TEWL, återvätningsmetoden eller mätning av hudfuktighet (corneometer)

Ej tillämpligt

Som för babyblöjor och bindor

Bedömning och kontroll:

En provningsrapport ska lämnas in för användbarhetsprovningar och tekniska provningar. Provningsrapporten ska åtminstone innehålla uppgifter om provningsmetoder, provningsresultat och använda uppgifter. Provningarna ska utföras av laboratorier som är certifierade för att genomföra kvalitetssäkringssystem.

Provningarna ska utföras för alla de specifika typer av och storlekar på produkter som omfattas av ansökan om EU-miljömärket. Om sökanden kan visa att produkterna har samma funktion ska endast en storlek eller en representativ blandning av storlekar per produktdesign provas.

Särskild försiktighet ska iakttas vid provtagning, transport och lagring av produkterna i syfte att garantera reproducerbara resultat. Det rekommenderas att inte dölja produkterna eller förpacka dem i en neutral förpackning för att undvika risken för att produktens och/eller förpackningens funktion förändras, såvida inte förändringar kan uteslutas.

Uppgifter om provningar ska göras tillgängliga för behöriga organ enligt gällande sekretessbestämmelser. Provningsresultaten ska förklaras tydligt, med språk, mätenheter och symboler som är förståeliga för dataanvändaren. Följande uppgifter ska anges: plats och datum för provningarna, kriterier för urval av de provade produkterna samt produkternas representativitet, valda provningsegenskaper och i förekommande fall en angivelse av varför vissa egenskaper inte inbegreps samt använda provningsmetoder och deras eventuella begränsningar. Tydliga anvisningar om användningen av provningsresultaten ska anges.

Ytterligare riktlinjer för användbarhetstester:

| — | Provtagning, provningarnas utformning, panelrekrytering och analyser av provningsresultat ska uppfylla statistiska standardmetoder (AFNOR Q 34–019, ASTM E1958-07e1 eller motsvarande). |
| --- | --- |

—

Provtagning, provningarnas utformning, panelrekrytering och analyser av provningsresultat ska uppfylla statistiska standardmetoder (AFNOR Q 34–019, ASTM E1958-07e1 eller motsvarande).

| — | Varje produkt ska bedömas enligt ett frågeformulär. Provningarna ska pågå i minst 72 timmar, en hel vecka om så är möjligt, och ska utföras under normala användningsförhållanden för produkten. |
| --- | --- |

—

Varje produkt ska bedömas enligt ett frågeformulär. Provningarna ska pågå i minst 72 timmar, en hel vecka om så är möjligt, och ska utföras under normala användningsförhållanden för produkten.

| — | Rekommenderat antal testare ska vara minst 30 (för alla produkter oavsett om de är särskilt designade för ett visst kön eller inte). Alla personer som deltar i undersökningen ska vara nuvarande användare av den provade produktens typ/storlek. |
| --- | --- |

—

Rekommenderat antal testare ska vara minst 30 (för alla produkter oavsett om de är särskilt designade för ett visst kön eller inte). Alla personer som deltar i undersökningen ska vara nuvarande användare av den provade produktens typ/storlek.

| — | Om produkten inte är särskilt designad för ett visst kön, ska förhållandet mellan män och kvinnor vara 1:1. |
| --- | --- |

—

Om produkten inte är särskilt designad för ett visst kön, ska förhållandet mellan män och kvinnor vara 1:1.

| — | En blandning av personer från proportionellt olika konsumentgrupper på marknaden ska delta i undersökningen. Ålder, land och kön ska tydligt anges. |
| --- | --- |

—

En blandning av personer från proportionellt olika konsumentgrupper på marknaden ska delta i undersökningen. Ålder, land och kön ska tydligt anges.

| — | Sjuka personer och personer med kroniska hudsjukdomar ska inte delta i provningen. Om en person insjuknar under användartestet ska detta anges i frågeformuläret och svaren ska inte beaktas i bedömningen. |
| --- | --- |

—

Sjuka personer och personer med kroniska hudsjukdomar ska inte delta i provningen. Om en person insjuknar under användartestet ska detta anges i frågeformuläret och svaren ska inte beaktas i bedömningen.

| — | För alla användbarhetstester (absorption och läckageskydd, hudtorrhet, passform och komfort samt allmän funktion) ska 80 % av de konsumenter som provar produkten vara nöjda med produktens funktion, vilket innebär att konsumenten ger produkten en poäng över 60 (på en skala från 1 till 100). Alternativt ska 80 % av de konsumenter som provar produkten bedöma den som bra eller mycket bra (bland fem kvalitetsalternativ: mycket dålig, dålig, normal, bra, mycket bra). |
| --- | --- |

—

För alla användbarhetstester (absorption och läckageskydd, hudtorrhet, passform och komfort samt allmän funktion) ska 80 % av de konsumenter som provar produkten vara nöjda med produktens funktion, vilket innebär att konsumenten ger produkten en poäng över 60 (på en skala från 1 till 100). Alternativt ska 80 % av de konsumenter som provar produkten bedöma den som bra eller mycket bra (bland fem kvalitetsalternativ: mycket dålig, dålig, normal, bra, mycket bra).

| — | Resultaten ska utvärderas statistiskt efter det att användartestet har avslutats. |
| --- | --- |

—

Resultaten ska utvärderas statistiskt efter det att användartestet har avslutats.

| — | Externa faktorer som varumärken, marknadsandelar och reklam som kan påverka produkternas uppfattade funktion ska anges. |
| --- | --- |

—

Externa faktorer som varumärken, marknadsandelar och reklam som kan påverka produkternas uppfattade funktion ska anges.

Ytterligare krav för tekniska provningar:

| — | Provningsmetoderna ska i så stor utsträckning som möjligt bygga på produktrelevanta, reproducerbara och noggranna metoder. |
| --- | --- |

—

Provningsmetoderna ska i så stor utsträckning som möjligt bygga på produktrelevanta, reproducerbara och noggranna metoder.

| — | Minst fem prover ska provas. De genomsnittliga resultaten ska rapporteras med angivelse av standardavvikelsen. |
| --- | --- |

—

Minst fem prover ska provas. De genomsnittliga resultaten ska rapporteras med angivelse av standardavvikelsen.

| — | De tekniska provningar som rekommenderas för amningskupor är desamma som för babyblöjor och bindor. |
| --- | --- |

—

De tekniska provningar som rekommenderas för amningskupor är desamma som för babyblöjor och bindor.

Produktens vikt, mått och designegenskaper ska beskrivas och anges i enlighet med informationen i ansökningens allmänna text om bedömning och verifiering.

Kriterium 11.   Företagens sociala ansvar med avseende på arbetsaspekter

Detta kriterium innehåller krav på slutmonteringsanläggningen för absorberande hygienprodukter.

Med beaktande av Internationella arbetsorganisationens (ILO) trepartsförklaring om principerna för multinationella företag och socialpolitik (27), FN:s Global Compact-initiativ (pelare 2) (28), FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter (29) och OECD:s riktlinjer för multinationella företag (30), ska sökanden bli föremål för tredjepartskontroller kompletterade med inspektioner på plats av att de tillämpliga principerna i ovan nämnda internationella texter och i tilläggsbestämmelserna nedan har iakttagits vid slutmonteringsanläggningen för produkten.

ILO:s grundläggande konventioner:

| i) | Barnarbete:






  — | Konventionen om minimiålder för tillträde till arbete, 1973 (nr 138). |
| --- | --- | --- |

i)

Barnarbete:

—

Konventionen om minimiålder för tillträde till arbete, 1973 (nr 138).

| — | Konventionen om förbud mot och omedelbara åtgärder för att avskaffa de värsta formerna av barnarbete, 1999 (nr 182). |
| --- | --- |

—

Konventionen om förbud mot och omedelbara åtgärder för att avskaffa de värsta formerna av barnarbete, 1999 (nr 182).

| ii) | Tvångsarbete och obligatoriskt arbete:






  — | Konventionen angående tvångs- eller obligatoriskt arbete, 1930 (nr 29) och 2014 års protokoll till denna konvention. |
| --- | --- | --- |

ii)

Tvångsarbete och obligatoriskt arbete:

—

Konventionen angående tvångs- eller obligatoriskt arbete, 1930 (nr 29) och 2014 års protokoll till denna konvention.

| — | Konventionen angående avskaffande av tvångsarbete, 1957 (nr 105). |
| --- | --- |

—

Konventionen angående avskaffande av tvångsarbete, 1957 (nr 105).

| iii) | Föreningsfrihet och kollektiv förhandlingsrätt:






  — | Konventionen angående föreningsfrihet och skydd för organisationsrätten, 1948 (nr 87). |
| --- | --- | --- |

iii)

Föreningsfrihet och kollektiv förhandlingsrätt:

—

Konventionen angående föreningsfrihet och skydd för organisationsrätten, 1948 (nr 87).

| — | Konventionen angående tillämpning av principerna för organisationsrätten och den kollektiva förhandlingsrätten, 1949 (nr 98). |
| --- | --- |

—

Konventionen angående tillämpning av principerna för organisationsrätten och den kollektiva förhandlingsrätten, 1949 (nr 98).

| iv) | Diskriminering:






  — | Konventionen angående lika lön för män och kvinnor för arbete av lika värde, 1951 (nr 100). |
| --- | --- | --- |

iv)

Diskriminering:

—

Konventionen angående lika lön för män och kvinnor för arbete av lika värde, 1951 (nr 100).

| — | Konventionen angående diskriminering i fråga om anställning och yrkesutövning, 1958 (nr 111). |
| --- | --- |

—

Konventionen angående diskriminering i fråga om anställning och yrkesutövning, 1958 (nr 111).

Tilläggsbestämmelser:

| v) | Arbetstider:






  — | ILO:s konvention angående arbetstid i industrin, 1919 (nr 1). |
| --- | --- | --- |

v)

Arbetstider:

—

ILO:s konvention angående arbetstid i industrin, 1919 (nr 1).

| — | ILO:s konvention angående veckovila i industrin, 1921 (nr 14). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention angående veckovila i industrin, 1921 (nr 14).

| vi) | Ersättning:






  — | ILO:s konvention om fastställande av minimilöner, 1970 (nr 131). |
| --- | --- | --- |

vi)

Ersättning:

—

ILO:s konvention om fastställande av minimilöner, 1970 (nr 131).

| — | ILO:s konvention om betald semester (reviderad), 1970 (nr 132). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention om betald semester (reviderad), 1970 (nr 132).

| — | Levnadslön: Sökanden ska se till att den lön (exklusive skatter, bonusar, tillägg och övertidsersättning) som betalas för en normal arbetsvecka (som inte överskrider 48 timmar) är tillräcklig för att täcka kostnaderna för grundläggande behov (bostad, energi, livsmedel, kläder, hälso- och sjukvård, utbildning, dricksvatten, barnomsorg och transport) för den anställda och en familj med fyra medlemmar, med viss marginal. Genomförandet ska kontrolleras utifrån råden om ersättning i SA 8000 (31). |
| --- | --- |

—

Levnadslön: Sökanden ska se till att den lön (exklusive skatter, bonusar, tillägg och övertidsersättning) som betalas för en normal arbetsvecka (som inte överskrider 48 timmar) är tillräcklig för att täcka kostnaderna för grundläggande behov (bostad, energi, livsmedel, kläder, hälso- och sjukvård, utbildning, dricksvatten, barnomsorg och transport) för den anställda och en familj med fyra medlemmar, med viss marginal. Genomförandet ska kontrolleras utifrån råden om ersättning i SA 8000 (31).

| vii) | Hälsa och säkerhet:






  — | ILO:s konvention om säkerhet vid användning av kemiska produkter i arbetslivet, 1981 (nr 170). |
| --- | --- | --- |

vii)

Hälsa och säkerhet:

—

ILO:s konvention om säkerhet vid användning av kemiska produkter i arbetslivet, 1981 (nr 170).

| — | ILO:s konvention om arbetarskydd och arbetsmiljö, 1990 (nr 155). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention om arbetarskydd och arbetsmiljö, 1990 (nr 155).

| — | ILO:s konvention om arbetsmiljö (luftföroreningar, buller och vibration), 1977 (nr 148). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention om arbetsmiljö (luftföroreningar, buller och vibration), 1977 (nr 148).

| viii) | Social trygghet och social integration:






  — | ILO:s konvention om läkarvård och kontanta sjukförmåner, 1969 (nr 130). |
| --- | --- | --- |

viii)

Social trygghet och social integration:

—

ILO:s konvention om läkarvård och kontanta sjukförmåner, 1969 (nr 130).

| — | ILO:s konvention om social trygghet (minimistandard), 1952 (nr 102). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention om social trygghet (minimistandard), 1952 (nr 102).

| — | ILO:s konvention om förmåner vid yrkesskada, 1964 (nr 121). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention om förmåner vid yrkesskada, 1964 (nr 121).

| — | ILO:s konvention om lika behandling (ersättning för olycksfall), 1925 (nr 19). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention om lika behandling (ersättning för olycksfall), 1925 (nr 19).

| — | ILO:s konvention om moderskapsskydd, 2000 (nr 183). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention om moderskapsskydd, 2000 (nr 183).

| ix) | Rättvis uppsägning:






  — | ILO:s konvention om uppsägning av anställningsavtal, 1982 (nr 158). |
| --- | --- | --- |

ix)

Rättvis uppsägning:

—

ILO:s konvention om uppsägning av anställningsavtal, 1982 (nr 158).

På platser där föreningsfriheten och den kollektiva förhandlingsrätten är begränsade enligt lag får företaget inte förhindra arbetstagarna från att utveckla alternativa mekanismer för att uttrycka sitt missnöje och värna sina rättigheter i fråga om arbetsförhållanden och anställningsvillkor, och ska erkänna legitima personalorganisationer som det kan diskutera arbetsplatsfrågor med.

Kontrollprocessen ska inbegripa samråd med externa branschoberoende intresseorganisationer i anläggningarnas närområde, t.ex. fackföreningar, samhällsorganisationer, icke-statliga organisationer och arbetsrättsliga experter. Meningsfulla samråd ska ske med åtminstone två intressenter från två olika undergrupper. På platser där nationell lagstiftning inte kan säkerställa att företagens sociala ansvar håller tillräckligt hög nivå enligt ovan nämnda internationella konventioner ska kontrollprocessen inbegripa tredjepartsrevision av anläggningarna som går ut på oanmälda kontroller på plats som utförs av utvärderare som är oberoende av branschen.

Under giltighetsperioden för licensen att använda EU-miljömärket ska sökanden offentliggöra de samlade resultaten och de viktigaste slutsatserna från kontrollerna (med uppgifter om a) antal överträdelser och deras allvarlighetsgrad för varje arbetsrättighet och arbetsstandard, b) avhjälpande strategier – när dessa åtgärder inbegriper förebyggande enligt UNGP-konceptet, c) bedömning av resultaten från samråd med intressenter avseende underliggande orsaker till ihållande överträdelser – vem hördes, vilka frågor togs upp, hur påverkade detta planen för korrigerande åtgärder) på internet, som ett underlag för att visa sina resultat för intresserade konsumenter.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska visa att dessa krav är uppfyllda genom att tillhandahålla kopior av sin uppförandekod i dess senaste version, som ska vara förenlig med de bestämmelser som anges ovan, och kopior av kontrollrapporter för varje slutmonteringsanläggning beträffande de modeller som ska miljömärkas, samt en länk till den webbplats där resultat och slutsatser offentliggörs.

Tredjepartskontroller på plats ska utföras av kontrollanter som är behöriga att bedöma om industrins produktionsanläggningar motsvarar sociala standarder eller uppförandekoder eller i länder där ILO:s konvention om yrkesinspektion från 1947 (nr 81) har ratificerats och där ILO:s övervakning visar att det nationella systemet för yrkesinspektion är effektivt (32) och inspektionssystemet täcker de områden som förtecknas ovan (33) – av yrkesinspektörer som utnämnts av offentliga myndigheter.

Giltiga intyg från tredjepartssystem eller inspektionsprocesser vilka granskar förenligheten med tillämpliga principer i de angivna grundläggande ILO-konventionerna samt kompletterande bestämmelser om arbetstid, lön, hälsa och säkerhet samt samråd med externa intressenter, ska godtas. Dessa intyg får inte vara äldre än tolv månader på ansökningsdagen.

Kriterium 12.   Information på EU-miljömärket

EU-miljömärkets logotyp får anbringas på produktens försäljningsförpackning. Om det alternativa märket med textruta används ska det innehålla följande tre uppgifter:

| — | ”Designad för att minska påverkan på miljön.” |
| --- | --- |

—

”Designad för att minska påverkan på miljön.”

| — | ”Uppfyller strikta krav beträffande skadliga ämnen.” |
| --- | --- |

—

”Uppfyller strikta krav beträffande skadliga ämnen.”

| — | ”Verifierad prestanda.” |
| --- | --- |

—

”Verifierad prestanda.”

Sökanden ska följa de instruktioner om användning av EU-miljömärket som återfinns i EU Ecolabel Logo Guidelines, som finns här:

http://ec.europa.eu/environment/ecolabel/documents/logo_guidelines.pdf.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska tillhandahålla ett intyg om överensstämmelse med detta krav och ett högupplöst fotografi av produktens försäljningsförpackning som tydligt visar märket, registrerings-/licensnumret och, där så är tillämpligt, de uppgifter som kan anges tillsammans med märket.

---

(1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av den 18 december 2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv 1999/45/EG och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv 76/769/EEG och kommissionens direktiv 91/155/EEG, 93/67/EEG, 93/105/EG och 2000/21/EG (EUT L 396, 30.12.2006, s. 1).

(2)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG av den 19 november 2008 om avfall och om upphävande av vissa direktiv (EUT L 312, 22.11.2008, s. 3).

(3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 528/2012 av den 22 maj 2012 om tillhandahållande på marknaden och användning av biocidprodukter (EUT L 167, 27.6.2012, s. 1).

(4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 av den 21 oktober 2009 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden och om upphävande av rådets direktiv 79/117/EEG och 91/414/EEG (EUT L 309, 24.11.2009, s. 1).

(5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 av den 16 december 2008 om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar, ändring och upphävande av direktiven 67/548/EEG och 1999/45/EG samt ändring av förordning (EG) nr 1907/2006 (EUT L 353, 31.12.2008, s. 1).

(6)  Nettoutsläpp av P tas med i beräkningen. P som förekommer naturligt i träråvara och i vatten får subtraheras från de totala P-utsläppen. Reduceringar upp till 0,010 kg/ADt ska godtas.

(7)  Det högre värdet avser bruk som använder eukalyptus, eller tallarter från södra Förenta staterna, från regioner med höga fosfornivåer och gäller till och med den 31 december 2026. Från och med den 1 januari 2027 gäller gränsvärdet på 0,03 kg P/ADt även för bruk som använder eukalyptus, eller tallarter från södra Förenta staterna, från regioner med höga fosfornivåer.

(8)  När det gäller icke-integrerade bruk ska massa som används som råvara uppfylla de angivna värdena för integrerade bruk, till vilka utsläppen från omvandlingsprocessen ska läggas.

(9)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2018/2066 av den 19 december 2018 om övervakning och rapportering av växthusgasutsläpp i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG och om ändring av kommissionens förordning (EU) nr 601/2012, C/2018/8588 (EUT L 334, 31.12.2018, s. 1).

(10)  Kommissionens delegerade förordning (EU) 2019/331 av den 19 december 2018 om fastställande av unionstäckande övergångsbestämmelser för harmoniserad gratis tilldelning av utsläppsrätter enligt artikel 10a i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG (EUT L 59, 27.2.2019, s. 8).

(11)  Massa som används som råvara för icke-integrerade bruk ska uppfylla de angivna värdena för integrerade bruk, till vilka utsläppen från omvandlingsprocessen ska adderas.

(12)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 av den 11 december 2018 om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (EUT L 328, 21.12.2018, s. 82).

(13)  När det gäller icke-integrerade bruk ska massa som används som råvara uppfylla de angivna värdena för integrerade bruk, till vilka den energi som används under omvandlingsprocessen ska adderas.

(14)  Rådets förordning (EG) nr 834/2007 av den 28 juni 2007 om ekologisk produktion och märkning av ekologiska produkter och om upphävande av förordning (EEG) nr 2092/91 (EUT L 189, 20.7.2007, s. 1).

(15)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/848 av den 30 maj 2018 om ekologisk produktion och märkning av ekologiska produkter och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 834/2007, PE/62/2017/REV/1 (EUT L 150, 14.6.2018, s. 1).

(16)  National Organic Program, A Rule by the Agricultural Marketing Service, 21.12.2000, 65 FR 80547.

(17)  I enlighet med meddelandet från Europeiska kommissionen om EU:s politiska ram för biobaserad, biologiskt nedbrytbar och komposterbar plast, som finns här https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/TXT/?uri=CELEX%3A52022DC0682&qid=1680246180511.

(18)  De senaste metoderna är den ram som tagits fram av kommissionens gemensamma forskningscentrum, som kallas ”Plastics LCA method” (LCA-metoden för plast), som finns på https://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/handle/JRC125046 eller kommissionens rekommendation av den 8 december 2022 om inrättande av en europeisk bedömningsram för kemikalier och material med säker och hållbar design, som finns på https://research-and-innovation.ec.europa.eu/system/files/2022-12/Commission%20recommendation%20-%20establishing%20a%20European%20assessment%20framework%20for%20safe%20and%20sustainable%20by%20design.PDF.

(19)  I enlighet med hållbarhetskraven på biobaserade råvarors ursprung enligt översynen av direktivet om förnybar energi. De certifieringssystem som är officiellt erkända av Europeiska kommissionen finns här https://ec.europa.eu/energy/topics/renewable-energy/biofuels/voluntary-schemes_en.

(20)  För närvarande tillgängliga metoder enligt förklaringen ovan.

(21)  Europarådets ministerkommitté, resolution AP(89)1 om användning av färgämnen i plastmaterial som kommer i kontakt med livsmedel, som finns här: https://rm.coe.int/16804f8648.

(22)  https://www.bfr.bund.de/cm/349/IX-Colorants-for-Plastics-and-other-Polymers-Used-in-Commodities.pdf.

(23)  https://www.blv.admin.ch/dam/blv/fr/dokumente/lebensmittel-und-ernaehrung/rechts-und-vollzugsgrundlagen/lebensmittelrecht2017/anhang2-verordnung-materialien-kontakt-lm-gg.pdf.download.pdf/Annexe_2.pdf.

(24)  https://www.blv.admin.ch/dam/blv/en/dokumente/lebensmittel-und-ernaehrung/rechts-und-vollzugsgrundlagen/lebensmittelrecht2017/anhang10-verordnung-materialien-kontakt-lm-gg.pdf.download.pdf/Annex-10-ordinance-fdha-materials-and-articles-intended-to-come-into-contact-with-food-stuffs.pdf.

(25)  https://www.dssmith.com/contentassets/1bbf9877253f458aa0eed26b76f2d705/360-english.pdf.

(26)  Trosskydd för att skydda underkläderna undantas från dessa krav.

(27)  ILO Normlex (http://www.ilo.org/dyn/normlex/en) och kompletterande vägledning.

(28)  Global Compact-initiativet (pelare 2), https://unglobalcompact.org/what-is-gc/participants/141550.

(29)  Vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter, https://www.unglobalcompact.org/library/2.

(30)  OECD:s riktlinjer för multinationella företag, https://www.oecd.org/daf/inv/mne/48004323.pdf.

(31)  Social Accountability International, Social Accountability 8000 International Standard, http://www.sa-intl.org.

(32)  Se fotnot 21.

(33)  Se fotnot 21.

---

BILAGA II

Kriterier för tilldelning av EU-miljömärket till återanvändbara menskoppar

Kriterierna för EU-miljömärket är avsedda för de återanvändbara menskoppar på marknaden som har bäst miljöprestanda. Kriterierna inriktas på de viktigaste miljöeffekter som dessa produkter ger upphov till under sin livscykel och främjar aspekter av den cirkulära ekonomin.

Bedömnings- och kontrollkrav

För att EU-miljömärket ska tilldelas en viss produkt måste produkten uppfylla varje krav. Sökanden ska lämna in en skriftlig bekräftelse på att alla kriterier är uppfyllda.

Särskilda bedömnings- och kontrollkrav anges för varje kriterium.

När sökanden ska tillhandahålla intyg, dokumentation, analyser eller provningsrapporter, eller på annat sätt styrka att kriterierna uppfylls, kan dessa dokument komma antingen från sökanden själv eller från dennes leverantör eller leverantörer.

Behöriga organ ska företrädesvis erkänna intyg som utfärdas av organ som är ackrediterade enligt den relevanta harmoniserade standarden för provnings- och kalibreringslaboratorier samt kontroller som genomförs av organ som är ackrediterade enligt en relevant harmoniserad standard för organ som certifierar produkter, processer och tjänster.

I lämpliga fall får andra provningsmetoder än de som anges för varje kriterium användas, om de godtas som likvärdiga av det behöriga organ som bedömer ansökan.

I lämpliga fall får behöriga organ begära in styrkande dokumentation och de får även utföra oberoende kontroller.

Byte av leverantörer eller produktionsanläggningar för produkter som tilldelats EU-miljömärket ska anmälas till de behöriga organen tillsammans med kompletterande information som gör det möjligt att kontrollera att kriterierna fortfarande uppfylls.

En grundförutsättning är att produkten uppfyller alla tillämpliga rättsliga krav i det land eller de länder där den ska släppas ut på marknaden. Sökanden ska intyga att produkten uppfyller detta krav.

Följande uppgifter ska lämnas tillsammans med ansökan om EU-miljömärket:

| a) | En beskrivning av produkten samt de enskilda produktenheternas vikt och produktens totala vikt. |
| --- | --- |

a)

En beskrivning av produkten samt de enskilda produktenheternas vikt och produktens totala vikt.

| b) | En beskrivning av försäljningsförpackningen samt, i relevanta fall, dess totala vikt. |
| --- | --- |

b)

En beskrivning av försäljningsförpackningen samt, i relevanta fall, dess totala vikt.

| c) | En beskrivning av gruppförpackningen samt, i relevanta fall, dess totala vikt. |
| --- | --- |

c)

En beskrivning av gruppförpackningen samt, i relevanta fall, dess totala vikt.

| d) | En beskrivning av de separata komponenterna samt vikten av varje separat komponent. |
| --- | --- |

d)

En beskrivning av de separata komponenterna samt vikten av varje separat komponent.

| e) | De komponenter och material samt alla ämnen som används i produkten med respektive vikt och, när så är tillämpligt, respektive CAS-nummer. |
| --- | --- |

e)

De komponenter och material samt alla ämnen som används i produkten med respektive vikt och, när så är tillämpligt, respektive CAS-nummer.

I denna bilaga gäller följande definitioner:

| 1. | tillsatser: ämnen som lagts till i komponenter, material eller slutprodukten för att förbättra eller bevara vissa egenskaper. |
| --- | --- |

1.

tillsatser: ämnen som lagts till i komponenter, material eller slutprodukten för att förbättra eller bevara vissa egenskaper.

| 2. | kompositförpackning: en förpackningsenhet av två eller flera olika material, med undantag av material som används för märkning, förslutningar och förseglingar, som inte kan separeras för hand och därför utgör en integrerad enhet. |
| --- | --- |

2.

kompositförpackning: en förpackningsenhet av två eller flera olika material, med undantag av material som används för märkning, förslutningar och förseglingar, som inte kan separeras för hand och därför utgör en integrerad enhet.

| 3. | gruppförpackning eller sekundärförpackning: en förpackning som är utformad på ett sådant sätt att den på försäljningsstället utgör en grupp av ett visst antal säljenheter, oavsett om den säljs som en sådan grupp till slutanvändaren eller om den endast används som komplement till hyllorna på försäljningsstället eller för att skapa en lagerhållningsenhet eller distributionsenhet, och som kan tas bort från produkten utan att detta påverkar produktens egenskaper. |
| --- | --- |

3.

gruppförpackning eller sekundärförpackning: en förpackning som är utformad på ett sådant sätt att den på försäljningsstället utgör en grupp av ett visst antal säljenheter, oavsett om den säljs som en sådan grupp till slutanvändaren eller om den endast används som komplement till hyllorna på försäljningsstället eller för att skapa en lagerhållningsenhet eller distributionsenhet, och som kan tas bort från produkten utan att detta påverkar produktens egenskaper.

| 4. | orenheter: restprodukter, föroreningar, biprodukter etc. från produktion, inklusive produktionen av råvaror, som finns kvar i råvaran/ingrediensen och/eller i den kemiska produkten (som används i slutprodukten och dess komponenter) i koncentrationer under 100 ppm (0,0100 viktprocent, 100 mg/kg). |
| --- | --- |

4.

orenheter: restprodukter, föroreningar, biprodukter etc. från produktion, inklusive produktionen av råvaror, som finns kvar i råvaran/ingrediensen och/eller i den kemiska produkten (som används i slutprodukten och dess komponenter) i koncentrationer under 100 ppm (0,0100 viktprocent, 100 mg/kg).

| 5. | ingående ämnen: alla ämnen som ingår i den kemiska produkten (som används i slutprodukten och dess komponenter), inklusive tillsatser (t.ex. konserveringsmedel och stabiliseringsmedel) i råvarorna. Även ämnen som man vet frigörs från ingående ämnen under stabila tillverkningsförhållanden (t.ex. formaldehyd och arylamin) betraktas som ingående ämnen. |
| --- | --- |

5.

ingående ämnen: alla ämnen som ingår i den kemiska produkten (som används i slutprodukten och dess komponenter), inklusive tillsatser (t.ex. konserveringsmedel och stabiliseringsmedel) i råvarorna. Även ämnen som man vet frigörs från ingående ämnen under stabila tillverkningsförhållanden (t.ex. formaldehyd och arylamin) betraktas som ingående ämnen.

| 6. | förpackning: artiklar oavsett material som är avsedda att innehålla, skydda, hantera, leverera eller presentera produkter och som kan delas in i förpackningsformat på grundval av funktion, material och design, inbegripet






  a) | artiklar som behövs för att innesluta, stödja eller bevara produkten under hela dess livslängd utan att utgöra en integrerad del av produkten och som är avsedda att användas, förbrukas eller bortskaffas tillsammans med produkten, |
| --- | --- | --- |

6.

förpackning: artiklar oavsett material som är avsedda att innehålla, skydda, hantera, leverera eller presentera produkter och som kan delas in i förpackningsformat på grundval av funktion, material och design, inbegripet

a)

artiklar som behövs för att innesluta, stödja eller bevara produkten under hela dess livslängd utan att utgöra en integrerad del av produkten och som är avsedda att användas, förbrukas eller bortskaffas tillsammans med produkten,

| b) | komponenter i, och underordnade element till, en artikel som avses i led a som är integrerade i artikeln, |
| --- | --- |

b)

komponenter i, och underordnade element till, en artikel som avses i led a som är integrerade i artikeln,

| c) | underordnade element till en artikel som avses i led a, som är hängda direkt på eller fästade vid produkten, som fyller en förpackningsfunktion utan att vara en integrerad del av produkten och som är avsedda att användas, förbrukas eller bortskaffas tillsammans med produkten, osv. |
| --- | --- |

c)

underordnade element till en artikel som avses i led a, som är hängda direkt på eller fästade vid produkten, som fyller en förpackningsfunktion utan att vara en integrerad del av produkten och som är avsedda att användas, förbrukas eller bortskaffas tillsammans med produkten, osv.

| 7. | plastmaterial eller plast: polymerer i den mening som avses i artikel 3.5 i förordning (EG) nr 1907/2006, med eventuella tillsatser eller andra tillförda ämnen, som kan användas som huvudsakliga strukturkomponenter i slutprodukter och/eller förpackningar, med undantag för naturliga polymerer som inte har modifierats på kemisk väg. |
| --- | --- |

7.

plastmaterial eller plast: polymerer i den mening som avses i artikel 3.5 i förordning (EG) nr 1907/2006, med eventuella tillsatser eller andra tillförda ämnen, som kan användas som huvudsakliga strukturkomponenter i slutprodukter och/eller förpackningar, med undantag för naturliga polymerer som inte har modifierats på kemisk väg.

| 8. | polymer: ett ämne bestående av molekyler som är uppbyggda av en sekvens av en eller flera typer av monomerenheter. Molekylerna ska vara fördelade över en rad molekylvikter, där skillnaden i molekylvikt främst kan hänföras till skillnader i antalet monomerenheter. En polymer utgörs av a) en enkel viktmajoritet molekyler som innehåller åtminstone tre monomerenheter kovalent bundna till åtminstone en annan monomerenhet eller annan reaktant, eller b) mindre än en enkel viktmajoritet molekyler med samma molekylvikt. I denna definition avses med ”monomerenhet” en monomers form i en polymer efter reaktionen, enligt definitionen i förordning (EG) nr 1907/2006. |
| --- | --- |

8.

polymer: ett ämne bestående av molekyler som är uppbyggda av en sekvens av en eller flera typer av monomerenheter. Molekylerna ska vara fördelade över en rad molekylvikter, där skillnaden i molekylvikt främst kan hänföras till skillnader i antalet monomerenheter. En polymer utgörs av a) en enkel viktmajoritet molekyler som innehåller åtminstone tre monomerenheter kovalent bundna till åtminstone en annan monomerenhet eller annan reaktant, eller b) mindre än en enkel viktmajoritet molekyler med samma molekylvikt. I denna definition avses med ”monomerenhet” en monomers form i en polymer efter reaktionen, enligt definitionen i förordning (EG) nr 1907/2006.

| 9. | materialåtervinningsbarhet: den mängd (vikt eller procentandel) av en enhet som är tillgänglig för materialåtervinning. |
| --- | --- |

9.

materialåtervinningsbarhet: den mängd (vikt eller procentandel) av en enhet som är tillgänglig för materialåtervinning.

| 10. | innehåll av återvunnet material: den mängd av en enhet (i area, längd, volym eller vikt) som härrör från återvunnet material efter konsumentledet och/eller avfall från industriproduktion. Enhet kan i detta fall avse produkten eller förpackningen. |
| --- | --- |

10.

innehåll av återvunnet material: den mängd av en enhet (i area, längd, volym eller vikt) som härrör från återvunnet material efter konsumentledet och/eller avfall från industriproduktion. Enhet kan i detta fall avse produkten eller förpackningen.

| 11. | materialåtervinning: varje form av återvinningsförfarande genom vilket avfallsmaterial upparbetas till produkter, material eller ämnen, antingen för det ursprungliga ändamålet eller för andra ändamål, i enlighet med artikel 3 i direktiv 2008/98/EG. Detta omfattar upparbetning av organiskt material men inte energiåtervinning och upparbetning till material som ska användas som bränsle eller fyllmaterial. |
| --- | --- |

11.

materialåtervinning: varje form av återvinningsförfarande genom vilket avfallsmaterial upparbetas till produkter, material eller ämnen, antingen för det ursprungliga ändamålet eller för andra ändamål, i enlighet med artikel 3 i direktiv 2008/98/EG. Detta omfattar upparbetning av organiskt material men inte energiåtervinning och upparbetning till material som ska användas som bränsle eller fyllmaterial.

| 12. | försäljningsförpackning eller primärförpackning: en förpackning som är utformad på ett sådant sätt att den på försäljningsstället utgör en säljenhet bestående av produkt och förpackning till den slutliga användaren eller konsumenten. |
| --- | --- |

12.

försäljningsförpackning eller primärförpackning: en förpackning som är utformad på ett sådant sätt att den på försäljningsstället utgör en säljenhet bestående av produkt och förpackning till den slutliga användaren eller konsumenten.

| 13. | separat komponent eller ytterligare komponent: en förpackningskomponent som särskiljs från förpackningsenhetens huvuddel och kan vara av ett annat material och som måste tas bort fullständigt och permanent från huvuddelen för att tillgång ska fås till produkten, och som vanligtvis kasseras före och separat från förpackningsenheten. När det gäller återanvändbara menskoppar avser detta alla komponenter (med skyddande eller hygienisk funktion) som avlägsnas innan produkten används, t.ex. den påse som menskoppen vanligtvis säljs tillsammans med. |
| --- | --- |

13.

separat komponent eller ytterligare komponent: en förpackningskomponent som särskiljs från förpackningsenhetens huvuddel och kan vara av ett annat material och som måste tas bort fullständigt och permanent från huvuddelen för att tillgång ska fås till produkten, och som vanligtvis kasseras före och separat från förpackningsenheten. När det gäller återanvändbara menskoppar avser detta alla komponenter (med skyddande eller hygienisk funktion) som avlägsnas innan produkten används, t.ex. den påse som menskoppen vanligtvis säljs tillsammans med.

| 14. | ämnen med identifierade hormonstörande egenskaper eller hormonstörande ämnen: ämnen med identifierade hormonstörande egenskaper (för människors hälsa och/eller miljön) i enlighet med artikel 57 f i förordning (EG) nr 1907/2006 (kandidatförteckning över ämnen som inger mycket stora betänkligheter för godkännande) eller förordning (EU) nr 528/2012, förordning (EG) nr 1107/2009 eller förordning (EG) nr 1272/2008. |
| --- | --- |

14.

ämnen med identifierade hormonstörande egenskaper eller hormonstörande ämnen: ämnen med identifierade hormonstörande egenskaper (för människors hälsa och/eller miljön) i enlighet med artikel 57 f i förordning (EG) nr 1907/2006 (kandidatförteckning över ämnen som inger mycket stora betänkligheter för godkännande) eller förordning (EU) nr 528/2012, förordning (EG) nr 1107/2009 eller förordning (EG) nr 1272/2008.

| 15. | syntetiska polymerer: makromolekylära ämnen, förutom cellulosamassa, som erhålls avsiktligt, antingen genom






  a) | en polymerisationsprocess i form av polyaddition eller polykondensation eller någon annan liknande process med en kombination av monomerer och andra utgångsämnen, |
| --- | --- | --- |

15.

syntetiska polymerer: makromolekylära ämnen, förutom cellulosamassa, som erhålls avsiktligt, antingen genom

a)

en polymerisationsprocess i form av polyaddition eller polykondensation eller någon annan liknande process med en kombination av monomerer och andra utgångsämnen,

| b) | kemisk modifiering av naturliga eller syntetiska makromolekyler, eller |
| --- | --- |

b)

kemisk modifiering av naturliga eller syntetiska makromolekyler, eller

| c) | mikrobiell fermentering. |
| --- | --- |

c)

mikrobiell fermentering.

Kriterium 1.   Utsläpp vid framställningen av råvarorna

1.1.   
  Utsläpp av stoft och klorider till luften

a)   Utsläpp av stoft

i)   Detta krav gäller endast för silikoner.

Lagringen och hanteringen av råvaran kisel ska ske genom åtminstone en av följande tekniker:

| — | Lagring av kisel i silor (efter malning). |
| --- | --- |

—

Lagring av kisel i silor (efter malning).

| — | Lagring av kisel i täckta anläggningar som skyddas från regn och vind (efter malning). |
| --- | --- |

—

Lagring av kisel i täckta anläggningar som skyddas från regn och vind (efter malning).

| — | Användning av utrustning som är designad med en huv och täckt kanal för att fånga in diffusa stoftutsläpp vid överföringen av kisel till lagringsanläggningen (efter malning). |
| --- | --- |

—

Användning av utrustning som är designad med en huv och täckt kanal för att fånga in diffusa stoftutsläpp vid överföringen av kisel till lagringsanläggningen (efter malning).

| — | Upprätthållande av en atmosfär i kvarnen med något lägre tryck än atmosfärtrycket. |
| --- | --- |

—

Upprätthållande av en atmosfär i kvarnen med något lägre tryck än atmosfärtrycket.

ii)   Detta krav gäller för både silikoner och andra elastomerer.

Årsmedelvärdet för kanaliserade stoftutsläpp ska vara under 5 mg/Nm3. Stoftutsläppen ska övervakas kontinuerligt.

b)   Utsläpp av klorider

i)   Detta krav gäller endast för silikoner.

Avgaserna från metylkloriden och processtegen för direkt syntes och destillering ska genomgå termisk oxidation följt av skrubbning. Förbränning av klorföreningar ska godkännas i processen för termisk oxidation.

ii)   Detta krav gäller för andra elastomerer än silikoner.

Utsläppen av polyklorerade dibensodioxiner (PCDD) och dibensofuraner (PCDF) ska vara lägre än 0,01 ng TEQ/Nm3 (medelvärde under provtagningsperioden). Övervakningen av PCDD-/PCDF-utsläppen ska ske en gång var sjätte månad.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna ett intyg om överensstämmelse med kriterium 1.1 från råvaruleverantören. Detta intyg ska även visa överensstämmelse med följande:

| — | Kriterium 1.1 a i, silikonleverantören ska ange vilken teknik som används på anläggningen, kompletterat med bilder eller tekniska beskrivningar. |
| --- | --- |

—

Kriterium 1.1 a i, silikonleverantören ska ange vilken teknik som används på anläggningen, kompletterat med bilder eller tekniska beskrivningar.

| — | Kriterium 1.1 a ii, råvaruleverantören ska lämna in resultaten av de stoftmätningar som gjorts på anläggningen, tillsammans med årsmedelvärdet för stoftutsläpp. Metoder som godtas är EN 15267-1, EN 15267-2, EN 15267-3, EN 15267-4, EN 13284-1 och EN 13284-2. För produktion av silikoner ska mätningen åtminstone omfatta malning, lagring och hantering av kisel. |
| --- | --- |

—

Kriterium 1.1 a ii, råvaruleverantören ska lämna in resultaten av de stoftmätningar som gjorts på anläggningen, tillsammans med årsmedelvärdet för stoftutsläpp. Metoder som godtas är EN 15267-1, EN 15267-2, EN 15267-3, EN 15267-4, EN 13284-1 och EN 13284-2. För produktion av silikoner ska mätningen åtminstone omfatta malning, lagring och hantering av kisel.

| — | Kriterium 1.1 b i, silikonleverantören ska tillhandahålla detaljerade uppgifter om bearbetningen av avgaserna från metylkloriden och processtegen för direkt syntes och destillering. |
| --- | --- |

—

Kriterium 1.1 b i, silikonleverantören ska tillhandahålla detaljerade uppgifter om bearbetningen av avgaserna från metylkloriden och processtegen för direkt syntes och destillering.

| — | Kriterium 1.1 b ii, råvaruleverantören ska lämna in resultaten av mätningarna av PCDD-/PCDF-utsläpp avseende de behandlade gaserna. Metoder som godtas är EN 1948-1, EN 1948-2 och EN 1948-3. |
| --- | --- |

—

Kriterium 1.1 b ii, råvaruleverantören ska lämna in resultaten av mätningarna av PCDD-/PCDF-utsläpp avseende de behandlade gaserna. Metoder som godtas är EN 1948-1, EN 1948-2 och EN 1948-3.

1.2   
  Utsläpp av koppar och zink till vatten

Detta kriterium gäller endast för silikoner.

Avloppsvattnet från produktionssteget för polydimetylsiloxan (PDMS) ska förbehandlas genom fällning eller flockning i alkalisk miljö, följt av sedimentering och filtrering. Detta ska innefatta

| a) | avvattning av slammet före bortskaffande och |
| --- | --- |

a)

avvattning av slammet före bortskaffande och

| b) | insamling av metallrester i fast form i anläggningar för metallåtervinning. |
| --- | --- |

b)

insamling av metallrester i fast form i anläggningar för metallåtervinning.

Kopparhalten i det behandlade avloppsvattnet ska vara lägre än 0,5 mg/l och zinkhalten ska vara lägre än 2 mg/l.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna intyg om överensstämmelse med kriterium 1.2 från silikonleverantören, tillsammans med bevis för att anläggningen har ett avloppsvattensystem med ett steg för fällning/flockning följt av ett steg för sedimentering. Silikonleverantören ska även lämna in mätresultaten för koppar och zink i det behandlade avloppsvattnet.

1.3   
  Koldioxidutsläpp

Detta kriterium gäller endast för silikoner.

Koldioxidutsläppen från silikonproduktion får inte överskrida 6,58 kg per kg silikon, inklusive utsläpp från elproduktion (oavsett om den sker inom produktionsanläggningen eller inte). Koldioxidutsläppen ska omfatta alla icke-förnybara energikällor som använts vid silikonproduktionen. Referensutsläppsvärdena enligt tabell 1 ska användas vid beräkningen av koldioxidutsläpp från energikällor. Vid behov finns koldioxidutsläppsfaktorerna för andra energikällor i bilaga VI till förordning (EU) 2018/2066, medan koldioxidutsläppsfaktorerna för el från nätet ska stämma överens med den delegerade förordningen (EU) 2019/331.

Tabell 1

Referensvärden för koldioxidutsläpp från olika energikällor

| Bränsle | CO2-utsläpp | Enhet | Referens |
| --- | --- | --- | --- |
| Kol | 94,6 | g CO2 fossil/MJ | Förordning (EU) 2018/2066 |
| Råolja | 73,3 | g CO2 fossil/MJ | Förordning (EU) 2018/2066 |
| Bränsleolja 1 | 74,1 | g CO2 fossil/MJ | Förordning (EU) 2018/2066 |
| Bränsleoljor 2–5 | 77,4 | g CO2 fossil/MJ | Förordning (EU) 2018/2066 |
| Gasol | 63,1 | g CO2 fossil/MJ | Förordning (EU) 2018/2066 |
| Naturgas | 56,1 | g CO2 fossil/MJ | Förordning (EU) 2018/2066 |
| El från nätet | 376 | g CO2 fossil/kWh | Förordning (EU) 2019/331 |

Bränsle

CO2-utsläpp

Enhet

Referens

Kol

94,6

g CO2 fossil/MJ

Förordning (EU) 2018/2066

Råolja

73,3

g CO2 fossil/MJ

Förordning (EU) 2018/2066

Bränsleolja 1

74,1

g CO2 fossil/MJ

Förordning (EU) 2018/2066

Bränsleoljor 2–5

77,4

g CO2 fossil/MJ

Förordning (EU) 2018/2066

Gasol

63,1

g CO2 fossil/MJ

Förordning (EU) 2018/2066

Naturgas

56,1

g CO2 fossil/MJ

Förordning (EU) 2018/2066

El från nätet

376

g CO2 fossil/kWh

Förordning (EU) 2019/331

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska tillhandahålla uppgifter och detaljerade beräkningar avseende koldioxidutsläppen från silikonproduktionen.

Redovisningen av koldioxidutsläpp ska omfatta alla energikällor som används vid råvaruproduktionen, dvs. även utsläpp i samband med elproduktionen (oavsett om den sker på produktionsstället eller inte).

Vid beräkning av koldioxidutsläpp ska mängden energi från förnybara energikällor som köps in och används för produktionsprocesserna anses ge nollutsläpp av koldioxid. För förbränning av biomassa innebär detta att biomassan måste uppfylla relevanta kriterier för hållbarhet och minskning av växthusgasutsläpp enligt direktiv (EU) 2018/2001. Sökanden ska tillhandahålla relevant dokumentation som styrker att denna sorts energi faktiskt används vid anläggningen eller har köpts in utifrån (kopia av kontraktet och en faktura som visar andelen förnybart av den inköpta elen).

Perioden för beräkningarna och/eller massbalanserna ska baseras på tolv månaders produktion. Beräkningarna ska göras om en gång om året. Om det rör sig om en ny eller ombyggd produktionsanläggning ska beräkningarna baseras på minst 45 på varandra följande dagar med stabil produktion. Beräkningarna ska vara representativa för respektive kampanjkörning.

Vad gäller el från nätet ska det värde som anges ovan (genomsnittligt värde för Europa) användas, såvida inte sökanden inkommer med dokumentation som gör det möjligt att fastställa det specifika värdet för varje elleverantör (kontrakt för specificerad eller certifierad el). I sådana fall får sökanden använda detta värde i stället för det ovan angivna. Den dokumentation som används som intyg om överensstämmelse ska innefatta tekniska specifikationer som anger genomsnittsvärdet (dvs. en kontraktskopia).

Kriterium 2.   Miljöledning för produktionen

Alla anläggningar där antingen råvaror (silikon eller andra elastomerer) eller slutprodukter tillverkas ska ha system för följande:

| a) | Vattenbesparing. Vattenförvaltningssystemet ska dokumenteras eller förklaras på ett sätt som omfattar information om åtminstone följande aspekter: Övervakning av vattenflöden, bevis för cirkulering av vatten i slutna system, samt övergripande mål och detaljerade mål för ständiga förbättringar när det gäller minskning av spillvatten och optimeringstakt (i tillämpliga fall, dvs. om vatten används i anläggningen). |
| --- | --- |

a)

Vattenbesparing. Vattenförvaltningssystemet ska dokumenteras eller förklaras på ett sätt som omfattar information om åtminstone följande aspekter: Övervakning av vattenflöden, bevis för cirkulering av vatten i slutna system, samt övergripande mål och detaljerade mål för ständiga förbättringar när det gäller minskning av spillvatten och optimeringstakt (i tillämpliga fall, dvs. om vatten används i anläggningen).

| b) | Integrerad avfallshantering, i form av en plan för att prioritera andra hanteringsalternativ än bortskaffande för allt avfall som genereras vid tillverkningsanläggningarna, samt för att följa avfallshierarkin i fråga om förebyggande, återanvändning, materialåtervinning, återvinning och slutligt bortskaffande av avfall. Avfallshanteringsplanen ska dokumenteras eller förklaras på ett sätt som omfattar information om åtminstone följande aspekter: Sortering av olika avfallsfraktioner, hantering, uppsamling, separation och användning av återvinningsbara material från flödet av icke-farligt avfall, återvinning av material för andra ändamål, hantering, uppsamling, separation och bortskaffande av farligt avfall i enlighet med specifikationer från ansvariga lokala och nationella tillsynsmyndigheter, samt övergripande mål och detaljerade mål för ständiga förbättringar när det gäller förebyggande av avfall samt återanvändning, materialåtervinning och återvinning av avfallsfraktioner som inte kan förebyggas (däribland energiåtervinning). |
| --- | --- |

b)

Integrerad avfallshantering, i form av en plan för att prioritera andra hanteringsalternativ än bortskaffande för allt avfall som genereras vid tillverkningsanläggningarna, samt för att följa avfallshierarkin i fråga om förebyggande, återanvändning, materialåtervinning, återvinning och slutligt bortskaffande av avfall. Avfallshanteringsplanen ska dokumenteras eller förklaras på ett sätt som omfattar information om åtminstone följande aspekter: Sortering av olika avfallsfraktioner, hantering, uppsamling, separation och användning av återvinningsbara material från flödet av icke-farligt avfall, återvinning av material för andra ändamål, hantering, uppsamling, separation och bortskaffande av farligt avfall i enlighet med specifikationer från ansvariga lokala och nationella tillsynsmyndigheter, samt övergripande mål och detaljerade mål för ständiga förbättringar när det gäller förebyggande av avfall samt återanvändning, materialåtervinning och återvinning av avfallsfraktioner som inte kan förebyggas (däribland energiåtervinning).

| c) | Optimering av energieffektivitet och energistyrning. Energistyrningssystemet ska omfatta alla energiförbrukande enheter, inklusive maskiner, belysning, luftkonditionering och kylning. Energistyrningssystemet ska omfatta åtgärder för förbättringar av energieffektiviteten och ta med information om åtminstone följande aspekter: Fastställande och genomförande av en plan för insamling av energidata i syfte att identifiera viktiga energiposter. Analys av energiförbrukningen som omfattar en förteckning över energikonsumerande system, processer och anläggningar. Identifiering av åtgärder för effektivare energianvändning. Övergripande mål och detaljerade mål för att kontinuerligt minska energiförbrukningen. |
| --- | --- |

c)

Optimering av energieffektivitet och energistyrning. Energistyrningssystemet ska omfatta alla energiförbrukande enheter, inklusive maskiner, belysning, luftkonditionering och kylning. Energistyrningssystemet ska omfatta åtgärder för förbättringar av energieffektiviteten och ta med information om åtminstone följande aspekter: Fastställande och genomförande av en plan för insamling av energidata i syfte att identifiera viktiga energiposter. Analys av energiförbrukningen som omfattar en förteckning över energikonsumerande system, processer och anläggningar. Identifiering av åtgärder för effektivare energianvändning. Övergripande mål och detaljerade mål för att kontinuerligt minska energiförbrukningen.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna ett intyg om att kriteriet är uppfyllt från 1) producenten av råvaror (silikon eller andra elastomerer) och 2) tillverkaren av de återanvändbara menskopparna. Intyget ska kompletteras med en rapport som innehåller en detaljerad beskrivning av de förfaranden som tillämpas av leverantören för att uppfylla kravet för varje berörd anläggning, i enlighet med standarder som ISO 14001 och/eller ISO 50001 för vatten-, avfalls- och energiplaner.

Om avfallshanteringen har lagts ut på entreprenad ska även underleverantören tillhandahålla ett intyg om att detta kriterium är uppfyllt.

Sökande som är registrerade inom EU:s miljölednings- och miljörevisionsordning (Emas) och/eller certifierade enligt ISO 14001, ISO 50001, EN 16247 eller motsvarande standard/system ska anses uppfylla dessa krav om

| a) | det dokumenteras i företagets miljöredovisning enligt Emas att vatten-, avfalls- och energiförvaltningsplanerna för produktionsanläggningarna inkluderas, eller om |
| --- | --- |

a)

det dokumenteras i företagets miljöredovisning enligt Emas att vatten-, avfalls- och energiförvaltningsplanerna för produktionsanläggningarna inkluderas, eller om

| b) | vatten-, avfalls- och energiförvaltningsplanerna för produktionsanläggningarna inkluderas i tillräcklig utsträckning enligt ISO 14001, ISO 50001, EN 16247 eller motsvarande standard/system. |
| --- | --- |

b)

vatten-, avfalls- och energiförvaltningsplanerna för produktionsanläggningarna inkluderas i tillräcklig utsträckning enligt ISO 14001, ISO 50001, EN 16247 eller motsvarande standard/system.

Kriterium 3.   Materialeffektivitet i tillverkningen av slutprodukten

Kraven enligt detta kriterium ska gälla för tillverkningsanläggningen för slutprodukten.

Den mängd avfall som genereras vid tillverkningen och paketeringen av slutprodukterna och som skickas till deponering eller förbränning utan energiåtervinning får inte överskrida 4 viktprocent av slutprodukterna.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska bekräfta att ovanstående krav är uppfyllt.

Sökanden ska lämna uppgifter om den avfallsmängd som inte har återanvänts inom tillverkningsprocessen eller som inte omvandlas till andra material och/eller energi.

Sökanden ska lämna följande uppgifter:

| a) | Produktens och förpackningens vikt. |
| --- | --- |

a)

Produktens och förpackningens vikt.

| b) | Samtliga avfallsflöden som genererats under tillverkningen. |
| --- | --- |

b)

Samtliga avfallsflöden som genererats under tillverkningen.

| c) | Respektive behandlingsprocess för den fraktion av avfallet som återvunnits och vilken fraktion som bortskaffats till deponering eller förbränning. |
| --- | --- |

c)

Respektive behandlingsprocess för den fraktion av avfallet som återvunnits och vilken fraktion som bortskaffats till deponering eller förbränning.

Mängden avfall som skickas till deponering eller förbränning utan energiåtervinning ska beräknas som skillnaden mellan mängden genererat avfall och mängden återvunnet (återanvänt, materialåtervunnet osv.) avfall.

Kriterium 4.   Förbjudna eller begränsade ämnen

4.1.   
  Begränsningar för ämnen som klassificeras enligt förordning (EG) nr 1272/2008

Detta kriterium gäller för slutprodukten och dess komponenter.

Om inga undantag anges i tabell 4 får slutprodukten och dess komponenter inte innehålla ingående ämnen (enskilt eller i blandningar) som klassificerats enligt någon av de faroklasser, farokategorier och tillhörande koder för faroangivelse som finns angivna i tabell 2, i enlighet med förordning (EG) nr 1272/2008.

Tabell 2

Faroklasser, farokategorier och tillhörande koder för faroangivelse för vilka förbud gäller

| Ämnen som klassificeras som cancerogena, mutagena eller reproduktionstoxiska |
| --- |
| Kategorierna 1A och 1B | Kategori 2 |
| H340 Kan orsaka genetiska defekter | H341 Misstänks kunna orsaka genetiska defekter |
| H350 Kan orsaka cancer | H351 Misstänks kunna orsaka cancer |
| H350i Kan orsaka cancer vid inandning | – |
| H360F Kan skada fertiliteten | H361f Misstänks kunna skada fertiliteten |
| H360D Kan skada det ofödda barnet | H361d Misstänks kunna skada det ofödda barnet |
| H360FD Kan skada fertiliteten. Kan skada det ofödda barnet | H361fd Misstänks kunna skada fertiliteten. Misstänks kunna skada det ofödda barnet |
| H360Fd Kan skada fertiliteten. Misstänks kunna skada det ofödda barnet | H362 Kan skada spädbarn som ammas |
| H360Df Kan skada det ofödda barnet. Misstänks kunna skada fertiliteten | |
| Akut toxicitet |
| Kategorierna 1 och 2 | Kategori 3 |
| H300 Dödligt vid förtäring | H301 Giftigt vid förtäring |
| H310 Dödligt vid hudkontakt | H311 Giftigt vid hudkontakt |
| H330 Dödligt vid inandning | H331 Giftigt vid inandning |
| H304 Kan vara dödligt vid förtäring om det kommer ner i luftvägarna | EUH070 Giftigt vid kontakt med ögonen |
| Specifik organtoxicitet |
| Kategori 1 | Kategori 2 |
| H370 Orsakar organskador | H371 Kan orsaka organskador |
| H372 Orsakar organskador genom lång eller upprepad exponering | H373 Kan orsaka organskador genom lång eller upprepad exponering |
| Luftvägs- och hudsensibilisering |
| Kategori 1A | Kategori 1B |
| H317 Kan orsaka allergisk hudreaktion | H317 Kan orsaka allergisk hudreaktion |
| H334 Kan orsaka allergi- eller astmasymtom eller andningssvårigheter vid inandning | H334 Kan orsaka allergi- eller astmasymtom eller andningssvårigheter vid inandning |
| Ämnen som är hormonstörande för människor och miljö |
| Kategori 1 | Kategori 2 |
| EUH380: Kan orsaka hormonstörningar hos människor | EUH381: Misstänks orsaka hormonstörningar hos människor |
| EUH430: Kan orsaka hormonstörningar i miljön | EUH431: Misstänks orsaka hormonstörningar i miljön |
| Långlivat, bioackumulerande och toxiskt |
| PBT | vPvB |
| EUH440: Ackumuleras i miljön och i levande organismer, inbegripet människor | EUH441: Ackumuleras kraftigt i miljön och i levande organismer, inbegripet människor |
| Långlivat, mobilt och toxiskt |
| PMT | vPvM |
| EUH450: Långlivat ämne som kan förorena vattenkällor | EUH451: Mycket långlivat ämne som kan förorena vattenkällor |

Ämnen som klassificeras som cancerogena, mutagena eller reproduktionstoxiska

Kategorierna 1A och 1B

Kategori 2

H340 Kan orsaka genetiska defekter

H341 Misstänks kunna orsaka genetiska defekter

H350 Kan orsaka cancer

H351 Misstänks kunna orsaka cancer

H350i Kan orsaka cancer vid inandning

–

H360F Kan skada fertiliteten

H361f Misstänks kunna skada fertiliteten

H360D Kan skada det ofödda barnet

H361d Misstänks kunna skada det ofödda barnet

H360FD Kan skada fertiliteten. Kan skada det ofödda barnet

H361fd Misstänks kunna skada fertiliteten. Misstänks kunna skada det ofödda barnet

H360Fd Kan skada fertiliteten. Misstänks kunna skada det ofödda barnet

H362 Kan skada spädbarn som ammas

H360Df Kan skada det ofödda barnet. Misstänks kunna skada fertiliteten

Akut toxicitet

Kategorierna 1 och 2

Kategori 3

H300 Dödligt vid förtäring

H301 Giftigt vid förtäring

H310 Dödligt vid hudkontakt

H311 Giftigt vid hudkontakt

H330 Dödligt vid inandning

H331 Giftigt vid inandning

H304 Kan vara dödligt vid förtäring om det kommer ner i luftvägarna

EUH070 Giftigt vid kontakt med ögonen

Specifik organtoxicitet

Kategori 1

Kategori 2

H370 Orsakar organskador

H371 Kan orsaka organskador

H372 Orsakar organskador genom lång eller upprepad exponering

H373 Kan orsaka organskador genom lång eller upprepad exponering

Luftvägs- och hudsensibilisering

Kategori 1A

Kategori 1B

H317 Kan orsaka allergisk hudreaktion

H317 Kan orsaka allergisk hudreaktion

H334 Kan orsaka allergi- eller astmasymtom eller andningssvårigheter vid inandning

H334 Kan orsaka allergi- eller astmasymtom eller andningssvårigheter vid inandning

Ämnen som är hormonstörande för människor och miljö

Kategori 1

Kategori 2

EUH380: Kan orsaka hormonstörningar hos människor

EUH381: Misstänks orsaka hormonstörningar hos människor

EUH430: Kan orsaka hormonstörningar i miljön

EUH431: Misstänks orsaka hormonstörningar i miljön

Långlivat, bioackumulerande och toxiskt

PBT

vPvB

EUH440: Ackumuleras i miljön och i levande organismer, inbegripet människor

EUH441: Ackumuleras kraftigt i miljön och i levande organismer, inbegripet människor

Långlivat, mobilt och toxiskt

PMT

vPvM

EUH450: Långlivat ämne som kan förorena vattenkällor

EUH451: Mycket långlivat ämne som kan förorena vattenkällor

Dessutom får slutprodukten och dess komponenter inte innehålla ingående ämnen (enskilt eller i blandningar) i högre koncentrationer än 0,010 viktprocent som klassificerats enligt någon av de faroklasser, farokategorier och tillhörande koder för faroangivelse som finns angivna i tabell 3, i enlighet med förordning (EG) nr 1272/2008, om inga undantag anges i tabell 4.

Tabell 3

Faroklasser, farokategorier och tillhörande koder för faroangivelse för vilka begränsningar gäller

| Farligt för vattenmiljön |
| --- |
| Kategorierna 1 och 2 | Kategorierna 3 och 4 |
| H400 Mycket giftigt för vattenlevande organismer | H412 Skadliga långtidseffekter för vattenlevande organismer |
| H410 Mycket giftigt för vattenlevande organismer med långtidseffekter | H413 Kan ge skadliga långtidseffekter på vattenlevande organismer |
| H411 Giftigt för vattenlevande organismer med långtidseffekter | |
| Farligt för ozonskiktet |
| H420 Skadar folkhälsan och miljön genom att förstöra ozonet i övre delen av atmosfären | |

Farligt för vattenmiljön

Kategorierna 1 och 2

Kategorierna 3 och 4

H400 Mycket giftigt för vattenlevande organismer

H412 Skadliga långtidseffekter för vattenlevande organismer

H410 Mycket giftigt för vattenlevande organismer med långtidseffekter

H413 Kan ge skadliga långtidseffekter på vattenlevande organismer

H411 Giftigt för vattenlevande organismer med långtidseffekter

Farligt för ozonskiktet

H420 Skadar folkhälsan och miljön genom att förstöra ozonet i övre delen av atmosfären

Tabell 4

Undantag från begränsningar för ämnen med en harmoniserad klassificering enligt förordning (EG) nr 1272/2008

| Typ av ämne | Faroklass, farokategori eller kod för faroangivelse för vilken undantag gäller | Villkor för undantag |
| --- | --- | --- |
| Ämnen med en harmoniserad klassificering H304 | H304 | Ämnen med lägre viskositet än 20,5 cSt vid 40 °C. |
| Titandioxid (nanoform) | H351 | Endast vid användning som pigment Får inte användas i pulver- eller sprayform |

Typ av ämne

Faroklass, farokategori eller kod för faroangivelse för vilken undantag gäller

Villkor för undantag

Ämnen med en harmoniserad klassificering H304

H304

Ämnen med lägre viskositet än 20,5 cSt vid 40 °C.

Titandioxid (nanoform)

H351

Endast vid användning som pigment Får inte användas i pulver- eller sprayform

Koderna för faroangivelser avser i allmänhet ämnen. Om det inte går att få uppgifter om enskilda ämnen ska klassificeringsbestämmelserna för blandningar tillämpas.

Användning av ämnen eller blandningar som blir kemiskt modifierade under tillverkningsprocessen så att all fara för vilken ämnet eller blandningen har klassificerats enligt förordning (EG) nr 1272/2008 inte längre är tillämplig ska undantas från ovanstående krav.

Detta kriterium ska inte tillämpas på följande:

| — | Ämnen som inte omfattas av förordning (EG) nr 1907/2006 enligt definitionen i artikel 2.2 i den förordningen. |
| --- | --- |

—

Ämnen som inte omfattas av förordning (EG) nr 1907/2006 enligt definitionen i artikel 2.2 i den förordningen.

| — | Ämnen som omfattas av artikel 2.7 b i förordning (EG) nr 1907/2006, i vilken kriterier fastställs för att undanta ämnen som anges i bilaga V till den förordningen från krav avseende registrering, nedströmsanvändare och utvärdering. |
| --- | --- |

—

Ämnen som omfattas av artikel 2.7 b i förordning (EG) nr 1907/2006, i vilken kriterier fastställs för att undanta ämnen som anges i bilaga V till den förordningen från krav avseende registrering, nedströmsanvändare och utvärdering.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska tillhandahålla ett undertecknat intyg om överensstämmelse med delkriterium 4.1, tillsammans med relevanta intyg från tillverkarna av komponenterna, en förteckning över alla kemikalier som använts, säkerhetsdatablad eller kemikalieleverantörsintyg för dessa samt eventuella relevanta intyg som visar att kravet är uppfyllt.

När det gäller begränsade ämnen och oundvikliga orenheter med klassificering för vilken begränsningar gäller ska koncentrationen av det begränsade ämnet eller orenheten och en antagen retentionsfaktor på 100 % användas för att beräkna mängden av det begränsade ämnet eller orenheten som återstår i slutprodukten. Halten av en orenhet i den kemiska produkten får uppgå till högst 0,0100 viktprocent. Även ämnen som man vet frigörs eller bryts ned från ingående ämnen betraktas som ingående ämnen, inte orenheter.

Avvikelser från retentionsfaktorn på 100 % (t.ex. avdunstning av lösningsmedel) eller kemisk modifiering av en begränsad orenhet ska motiveras.

För ämnen som är undantagna från delkriterium 4.1 (se bilagorna IV och V till förordning (EG) nr 1907/2006) ska det räcka med ett intyg från sökanden om detta för att styrka efterlevnaden.

Eftersom flera produkter eller potentiella produkter där samma processkemikalier används kan omfattas av en och samma licens att använda EU-miljömärket behöver beräkningen endast presenteras för varje orenhet för den produkt eller komponent med värsta scenario som omfattas av licensen (t.ex. den komponent med mest tryckfärg vid kontroll av tryckfärger med klassificeringar för vilka begränsningar gäller).

Ovannämnda bevis kan även lämnas in direkt till de behöriga organen av en leverantör i sökandens distributionskedja.

4.2.   
  Ämnen som inger mycket stora betänkligheter (SVHC-ämnen)

Detta kriterium gäller för slutprodukten och dess komponenter.

Slutprodukten och dess komponenter får inte innehålla ingående ämnen (enskilt eller i blandningar) som uppfyller kriterierna enligt artikel 57 i förordning (EG) nr 1907/2006, som har identifierats enligt det förfarande som beskrivs i artikel 59 i den förordningen och som finns med på kandidatförteckningen över SVHC-ämnen för godkännande.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna in ett undertecknat intyg om att slutprodukten och dess komponenter inte innehåller några SVHC-ämnen. Intyget ska styrkas av säkerhetsdatablad för alla levererade kemikalier och material som använts för att tillverka slutprodukten och dess komponenter.

Förteckningen över ämnen som identifierats som SVHC-ämnen och som införts i kandidatförteckningen i enlighet med artikel 59 i förordning (EG) nr 1907/2006 återfinns här:

https://www.echa.europa.eu/candidate-list-table.

Uppgifter ska hämtas ur förteckningen på dagen för inlämnande av ansökan om EU-miljömärket.

När det gäller oundvikliga orenheter som identifierats som SVHC-ämnen ska koncentrationen av orenheten och en antagen retentionsfaktor på 100 % användas för att beräkna mängden av SVHC-orenheten som återstår i slutprodukten. Halten av en orenhet i den kemiska produkten får uppgå till högst 0,0100 viktprocent. Även ämnen som man vet frigörs eller bryts ned från ingående ämnen betraktas som ingående ämnen, inte orenheter.

Avvikelser från retentionsfaktorn på 100 % (t.ex. avdunstning av lösningsmedel) eller kemisk modifiering av en SVHC-orenhet ska motiveras.

4.3.   
  Andra specifika begränsningar

4.3.1   Specificerade förbjudna ämnen

Detta kriterium gäller för slutprodukten och dess komponenter.

Följande ämnen får inte läggas till (enskilt eller i blandningar) i den kemiska produkt som används i slutprodukten eller i dess komponenter:

| a) | 5-klor-2-metyl-4-isotiazolin-3-on (CMIT). |
| --- | --- |

a)

5-klor-2-metyl-4-isotiazolin-3-on (CMIT).

| b) | Alkylfenoletoxilater (APEO) och andra alkylfenolderivat [1]. |
| --- | --- |

b)

Alkylfenoletoxilater (APEO) och andra alkylfenolderivat [1].

| c) | Antibakteriella medel (t.ex. nanosilver och triklosan). |
| --- | --- |

c)

Antibakteriella medel (t.ex. nanosilver och triklosan).

| d) | Formaldehyd och formaldehydavgivare. |
| --- | --- |

d)

Formaldehyd och formaldehydavgivare.

| e) | Metylisotiazolinon (MIT). |
| --- | --- |

e)

Metylisotiazolinon (MIT).

| f) | Nitromysk och polycykliska mysker. |
| --- | --- |

f)

Nitromysk och polycykliska mysker.

| g) | Organiska tennföreningar som används som katalysatorer vid silikonproduktion. |
| --- | --- |

g)

Organiska tennföreningar som används som katalysatorer vid silikonproduktion.

| h) | Parabener. |
| --- | --- |

h)

Parabener.

| i) | Ftalater. |
| --- | --- |

i)

Ftalater.

| j) | Ämnen med identifierade hormonstörande egenskaper. |
| --- | --- |

j)

Ämnen med identifierade hormonstörande egenskaper.

| k) | Ämnen som anses vara potentiellt hormonstörande i kategori 1 eller 2 i EU:s prioriteringslista över ämnen som ska undersökas ytterligare med avseende på hormonstörande effekter. |
| --- | --- |

k)

Ämnen som anses vara potentiellt hormonstörande i kategori 1 eller 2 i EU:s prioriteringslista över ämnen som ska undersökas ytterligare med avseende på hormonstörande effekter.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna in ett undertecknat intyg om att delkriteriet är uppfyllt, i tillämpliga fall styrkt av intyg från leverantörerna. De ämnen som anges i detta delkriterium är endast tillåtna som orenheter, och koncentrationen i den kemiska produkten måste understiga 0,0100 viktprocent. Även ämnen som man vet frigörs eller bryts ned från ingående ämnen betraktas som ingående ämnen, inte orenheter.

[Anmärkning:

| [1] | Ämnets namn = ”alkylfenol”, enligt https://echa.europa.eu/es/advanced-search-for-chemicals.] |
| --- | --- |

[1]

4.3.2   Doftämnen

Detta kriterium gäller för slutprodukten, dess komponenter, de separata komponenterna och förpackningen.

Doftämnen får inte tillsättas slutprodukten, dess komponenter, de separata komponenterna eller förpackningen.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna ett undertecknat intyg om att detta delkriterium är uppfyllt.

4.3.3   Tryckfärger och färgämnen

Detta delkriterium gäller för slutprodukten och dess komponenter. Detta krav gäller inte för de separata komponenterna, försäljningsförpackningen och informationsbladen.

De färgämnen och tryckfärger som används i den återanvändbara menskoppen får inte överskrida 2 % av koppens totala vikt.

Halten av antimon, arsenik, barium, kadmium, krom, bly, kvicksilver, selen, primära aromatiska aminer och polyklorerade bifenyler som förekommer som orenheter i färgämnena och tryckfärgerna ska vara lägre än de gränsvärden som finns angivna i Europarådets resolution AP (89) 1 om användning av färgämnen i plastmaterial som kommer i kontakt med livsmedel (1).

De färgämnen som används ska även uppfylla BfR:s rekommendation IX om färgämnen för plaster och andra polymerer som används i råvaror (2) eller bilaga 2 (3) och bilaga 10 (4) till Swiss Ordinance 817.023.21.

De färgämnen och tryckfärger som används ska även uppfylla delkriterierna 4.1 och 4.2.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna ett undertecknat intyg om att detta delkriterium är uppfyllt, i tillämpliga fall styrkt av intyg från leverantörerna, samt dokumentation för att säkerställa att orenheter i färgämnena eller tryckfärgerna uppfyller kraven i Europarådets resolution AP (89) 1 och att de färgämnen och tryckfärger som används är godkända enligt BfR:s rekommendation IX om färgämnen för plaster och andra polymerer som används i råvaror, bilaga 2 och bilaga 10 till Swiss Ordinance 817.023.21 eller BfR:s rekommendation XXXVI om papper och kartong som kommer i kontakt med livsmedel.

4.3.4   Cyklosiloxaner

Detta delkriterium gäller för slutprodukten och dess komponenter.

Oktametylcyklotetrasiloxan D4 (CAS-nummer 556-67-2), dekametylcyklopentasiloxan D5 (CAS-nummer 541-02-6) och dodekametylcyklohexasiloxan D6 (CAS-nummer 540-97-6) får inte förekomma i silikonråvaran i koncentrationer över 100 ppm (0,0100 viktprocent). Gränsen på 100 ppm ska gälla för varje ämne separat.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna in ett undertecknat intyg om att detta delkriterium är uppfyllt, i tillämpliga fall styrkt av intyg från leverantörerna.

Kriterium 5.   Förpackning

Detta kriterium innehåller krav på försäljnings- och gruppförpackningar.

Gruppförpackningar ska undvikas eller vara tillverkade av endast kartong och/eller papper.

a)   Kartong och/eller papper som används till förpackningar

Försäljningsförpackningar tillverkade av kartong och/eller papper ska innehålla minst 40 % återvunnet material.

Gruppförpackningar tillverkade av kartong och/eller papper ska innehålla minst 80 % återvunnet material.

Den återstående andelen (100 % minus andelen återvunnet material) av den kartong och/eller det papper som används för försäljnings- och gruppförpackningar ska omfattas av giltiga certifikat för hållbart skogsbruk utfärdade enligt ett oberoende system för tredjepartscertifiering som FSC, PEFC eller motsvarande. De certifieringsorgan som utfärdar certifikat för hållbart skogsbruk ska vara ackrediterade/erkända enligt det certifieringssystemet.

b)   Plast som används för förpackningar

| — | Fram till den 31 december 2026 ska försäljningsförpackningar av plast innehålla minst 20 % återvunnet material. |
| --- | --- |

—

Fram till den 31 december 2026 ska försäljningsförpackningar av plast innehålla minst 20 % återvunnet material.

| — | Från och med den 1 januari 2027 ska försäljningsförpackningar av plast innehålla minst 35 % återvunnet material. |
| --- | --- |

—

Från och med den 1 januari 2027 ska försäljningsförpackningar av plast innehålla minst 35 % återvunnet material.

c)   Materialåtervinningsbarhet

Det innehåll i försäljningsförpackningen (antingen kartong och/eller papper eller plast) och gruppförpackningen (kartong och/eller papper) som är tillgängligt för materialåtervinning ska vara minst 95 viktprocent, medan 5 % av restprodukterna ska vara förenliga med materialåtervinning.

d)   Ytterligare krav.

| — | Kompositförpackningar (för försäljnings- och gruppförpackningar), blandad plast samt plast- eller metallbeläggning på kartong och/eller papper får inte användas. |
| --- | --- |

—

Kompositförpackningar (för försäljnings- och gruppförpackningar), blandad plast samt plast- eller metallbeläggning på kartong och/eller papper får inte användas.

| — | Försäljnings- och gruppförpackningars innehåll av återvunnet material samt materialåtervinningsbarhet ska anges på försäljningsförpackningen. |
| --- | --- |

—

Försäljnings- och gruppförpackningars innehåll av återvunnet material samt materialåtervinningsbarhet ska anges på försäljningsförpackningen.

e)   Separat komponent: påse.

Återanvändbara menskoppar ska säljas med en återanvändbar påse tillverkad av 100 % certifierade hållbara fibrer.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna 1) ett undertecknat intyg om överensstämmelse, med angivelse av procentandelarna återvunnet material i försäljningsförpackningen och, i tillämpliga fall, gruppförpackningen, 2) ett intyg om överensstämmelse med angivelse av försäljnings- och gruppförpackningens materialåtervinningsbarhet, samt 3) ett högupplöst fotografi av försäljningsförpackningen där uppgifterna om försäljnings- och gruppförpackningens innehåll av återvunnet material samt materialåtervinningsbarhet syns tydligt.

De behöriga organen ska kontrollera intyget om överensstämmelse med angivelse av procentandelen återvunnet plastmaterial i försäljningsförpackningen igen efter den 1 januari 2027.

Sökanden ska lämna in granskade räkenskapshandlingar som visar att den återstående andelen (100 % minus andelen återvunnet material) av det kartong- och/eller pappersmaterial som används för försäljnings- och gruppförpackningar definieras som certifierad råvara enligt ett gällande system såsom FSC, PEFC eller motsvarande. De granskade räkenskapshandlingarna ska vara giltiga under hela giltighetstiden för licensen att använda EU-miljömärket. De behöriga organen ska kontrollera räkenskapshandlingarna på nytt tolv månader efter det att licensen har beviljats.

Innehållet av återvunnet material ska verifieras genom överensstämmelse med EN 45557 eller ISO 14021 och materialåtervinningsbarhet ska verifieras genom överensstämmelse med EN 13430 eller ISO 18604.

Innehållet av återvunnet plastmaterial i förpackningen ska uppfylla standarder för spårbarhet, såsom ISO 22095 eller EN 15343. Motsvarande metoder kan godtas om de anses likvärdiga av en tredje part och ska åtföljas av detaljerade förklaringar som visar att detta krav är uppfyllt samt relaterad styrkande dokumentation. Sökanden ska tillhandahålla fakturor som styrker inköp av det återvunna materialet.

Dessutom ska förpackningens materialåtervinningsbarhet (tillgänglighet för och förenlighet med materialåtervinning) provas genom standardiserade provningsprotokoll. Materialåtervinningsbarheten för kartong- och/eller pappersförpackningar ska bedömas genom provning av upplösbarheten, och i detta fall ska sökanden bevisa kartong- eller pappersförpackningens upplösbarhet med stöd av provningsrapporternas resultat enligt PTS-metoden PTS-RH 021, utvärderingssystemet ATICELCA 501 eller en motsvarande standardmetod som godtas av det behöriga organet för att tillhandahålla uppgifter av likvärdig vetenskaplig kvalitet. System för segregering eller kontrollerad blandning som RecyClass ska godtas som oberoende tredjepartscertifiering av plastförpackningar. Likvärdiga provningsmetoder kan godtas om de anses likvärdiga av en tredje part.

Sökanden ska även tillhandahålla ett intyg om överensstämmelse som styrks ett giltigt certifikat för spårbarhet utfärdat av en oberoende certifierare för den återanvändbara påsen. FSC, PEFC, OEKO-TEX, GOTS eller likvärdiga system ska godtas som oberoende tredjepartscertifiering.

Kriterium 6.   Vägledning om bortskaffande av produkten och förpackningen

Försäljningsförpackningen ska innehålla vägledning om bortskaffande av försäljningsförpackningen, eventuell gruppförpackning, de separata komponenterna samt den förbrukade produkten. Följande information ska vara angiven i skrift eller med visuella symboler på försäljningsförpackningen:

| a) | Att försäljningsförpackningen, eventuell gruppförpackning, de separata komponenterna och koppen inte får spolas ned i toaletten. |
| --- | --- |

a)

Att försäljningsförpackningen, eventuell gruppförpackning, de separata komponenterna och koppen inte får spolas ned i toaletten.

| b) | Hur försäljningsförpackningen, eventuell gruppförpackning, de separata komponenterna och en kopp som nått slutet av sin livscykel ska bortskaffas korrekt. |
| --- | --- |

b)

Hur försäljningsförpackningen, eventuell gruppförpackning, de separata komponenterna och en kopp som nått slutet av sin livscykel ska bortskaffas korrekt.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna in ett högupplöst fotografi av försäljningsförpackningen där uppgifterna om bortskaffande syns tydligt.

Kriterium 7.   Information om hur produkten ska användas

Produkten ska åtföljas av instruktioner för användning. Tillverkaren ska se till att användaren får åtminstone följande information:

| a) | Hur man väljer rätt storlek på kopp. Denna information ska anges på en plats där användaren kan ta del av den före köp (t.ex. på primärförpackningen). |
| --- | --- |

a)

Hur man väljer rätt storlek på kopp. Denna information ska anges på en plats där användaren kan ta del av den före köp (t.ex. på primärförpackningen).

| b) | Hur koppen ska användas för att undvika läckage och/eller obehag. |
| --- | --- |

b)

Hur koppen ska användas för att undvika läckage och/eller obehag.

| c) | Hur länge koppen kan användas innan den ska tömmas. Informationen om längsta användningstid ska styrkas av undersökningar. Denna information ska anges synligt, t.ex. på en logotyp eller i fetstil, och ska placeras både på förpackningen och på användningsinstruktionerna. |
| --- | --- |

c)

Hur länge koppen kan användas innan den ska tömmas. Informationen om längsta användningstid ska styrkas av undersökningar. Denna information ska anges synligt, t.ex. på en logotyp eller i fetstil, och ska placeras både på förpackningen och på användningsinstruktionerna.

| d) | Hur koppen ska rengöras före och efter användning under samma menstruationsperiod, inbegripet åtminstone information om vikten av att tvätta händerna, behovet av att koka (ja/nej, och om ja, hur länge), vattnet (varmt/kallt), tvålen (ja/nej, och om ja, hur mycket) samt rengöringens längd. Denna information ska styrkas av undersökningar. |
| --- | --- |

d)

Hur koppen ska rengöras före och efter användning under samma menstruationsperiod, inbegripet åtminstone information om vikten av att tvätta händerna, behovet av att koka (ja/nej, och om ja, hur länge), vattnet (varmt/kallt), tvålen (ja/nej, och om ja, hur mycket) samt rengöringens längd. Denna information ska styrkas av undersökningar.

| e) | Hur koppen ska rengöras och förvaras mellan menstruationsperioder, inbegripet åtminstone information om vikten av att tvätta händerna, vikten av att koka (och information om hur länge), vattnet (varmt/kallt), tvålen (ja/nej, och om ja, hur mycket) samt rengöringens längd. Denna information ska styrkas av undersökningar. |
| --- | --- |

e)

Hur koppen ska rengöras och förvaras mellan menstruationsperioder, inbegripet åtminstone information om vikten av att tvätta händerna, vikten av att koka (och information om hur länge), vattnet (varmt/kallt), tvålen (ja/nej, och om ja, hur mycket) samt rengöringens längd. Denna information ska styrkas av undersökningar.

| f) | Hur länge koppen kan användas (koppens livslängd). Det ska även anges att eventuell missfärgning av koppen inte påverkar dess livslängd och funktion. |
| --- | --- |

f)

Hur länge koppen kan användas (koppens livslängd). Det ska även anges att eventuell missfärgning av koppen inte påverkar dess livslängd och funktion.

| g) | Information om risken för att utveckla toxic shock syndrome (TSS) ska lämnas. |
| --- | --- |

g)

Information om risken för att utveckla toxic shock syndrome (TSS) ska lämnas.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna in ett prov på informationsbladet/broschyren och, i relevanta fall, den förpackning som koppen säljs i med information till användaren. Sökanden ska även lämna in relevanta provningar/undersökningar, t.ex. bedömningar av biologiska risker eller toxikologiska undersökningar, som styrker ovan nämnda krav.

Kriterium 8.   Produktens lämplighet för användning och kvalitet

Slutproduktens ändamålsenlighet/kvalitet ska vara tillfredsställande och ska minst vara i nivå med de produkter som redan finns på marknaden.

Lämplighet för användning ska provas med avseende på de egenskaper och parametrar som anges i tabell 5. Angivna resultatgränser ska uppfyllas.

Lämplighet för användning ska provas genom de tekniska provningar som hänvisas till för biokompatibiliteten hos de material som används för tillverkningen av återanvändbara menskoppar. Biokompatibilitetsprovningarna ska omfatta en biologisk utvärdering av cytotoxisk verkan, pyrogenicitet, sensibilisering, hudirritation och implantation (90 dagar).

Tabell 5

Egenskaper och parametrar som beskriver den provade produktens lämplighet för användning

| Egenskap | Obligatorisk provningsmetod (resultatgräns) |
| --- | --- |
| Användbarhetstest | U1. Läckageskydd | Konsumentpaneltest (80 % av de konsumenter som provar produkten ska vara nöjda med produktens funktion) |
| U2. Passform och komfort |
| U3. Allmän funktion |
| Tekniska provningar | T1. Biokompatibilitet | Inga relevanta biologiska effekter i de utförda undersökningarna avseende cytotoxisk verkan, pyrogenicitet, sensibilisering, hudirritation och implantation (90 dagar) i enlighet med ISO 10993.
  Alternativt kan överensstämmelse med standarden USP Class VI (akut systemisk toxicitet, intrakutan toxicitet och implantationsprovning) rapporteras. |

Egenskap

Obligatorisk provningsmetod (resultatgräns)

Användbarhetstest

U1. Läckageskydd

Konsumentpaneltest (80 % av de konsumenter som provar produkten ska vara nöjda med produktens funktion)

U2. Passform och komfort

U3. Allmän funktion

Tekniska provningar

T1. Biokompatibilitet

Inga relevanta biologiska effekter i de utförda undersökningarna avseende cytotoxisk verkan, pyrogenicitet, sensibilisering, hudirritation och implantation (90 dagar) i enlighet med ISO 10993.

Alternativt kan överensstämmelse med standarden USP Class VI (akut systemisk toxicitet, intrakutan toxicitet och implantationsprovning) rapporteras.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska lämna en provningsrapport med en beskrivning av provningsmetoder, provningsresultat och använda uppgifter. Provningarna ska utföras av laboratorier som är certifierade för att genomföra kvalitetssäkringssystem.

Användbarhetstesterna ska utföras för de specifika produkter som omfattas av ansökan om EU-miljömärket. Om sökanden kan visa att produkterna har samma funktion kan det dock vara tillräckligt att endast prova en storlek eller en representativ blandning av storlekar per produktdesign.

De tekniska provningarna ska utföras för de material som används för tillverkningen av de återanvändbara menskoppar som ansökan om EU-miljömärket avser. Om det kan visas att flera modeller av återanvändbara menskoppar tillverkas av samma material kan det vara tillräckligt att prova det materialet endast en gång. Återanvändbara menskoppar behöver inte genomgå tekniska provningar, endast de material som används för tillverkningen av kopparna (detta omfattar silikoner, tvärbundna silikonelastomerer, andra elastomerer, använda färgämnen och eventuella andra material).

Särskild försiktighet ska iakttas vid provtagning, transport och lagring av materialet och produkterna i syfte att garantera reproducerbara resultat. Det rekommenderas att inte dölja produkterna eller förpacka dem i en neutral förpackning för att undvika risken för att produktens och/eller förpackningens funktion förändras, såvida inte förändringar kan uteslutas.

Uppgifter om provningar ska göras tillgängliga för behöriga organ enligt gällande sekretessbestämmelser. Provningsresultaten ska förklaras tydligt, med språk, mätenheter och symboler som är förståeliga för dataanvändaren. Följande uppgifter ska anges: plats och datum för provningarna, kriterier för urval av de provade materialen samt materialens representativitet, valda provningsegenskaper och i förekommande fall en angivelse av varför vissa egenskaper inte inbegreps samt använda provningsmetoder och deras eventuella begränsningar. Tydliga anvisningar om användningen av provningsresultaten ska anges.

Ytterligare riktlinjer för användbarhetstester:

| — | Provtagning, provningarnas utformning, panelrekrytering och analyser av provningsresultat ska uppfylla statistiska standardmetoder (AFNOR Q 34-019, ASTM E1958-07e1 eller motsvarande). |
| --- | --- |

—

Provtagning, provningarnas utformning, panelrekrytering och analyser av provningsresultat ska uppfylla statistiska standardmetoder (AFNOR Q 34-019, ASTM E1958-07e1 eller motsvarande).

| — | Varje produkt ska bedömas enligt ett frågeformulär. Provningarna ska pågå i minst 72 timmar, en hel vecka om så är möjligt, och ska utföras under normala användningsförhållanden för produkten. |
| --- | --- |

—

Varje produkt ska bedömas enligt ett frågeformulär. Provningarna ska pågå i minst 72 timmar, en hel vecka om så är möjligt, och ska utföras under normala användningsförhållanden för produkten.

| — | Rekommenderat antal testare ska vara minst 30. Alla personer som deltar i undersökningen ska vara nuvarande användare av den provade produktens typ/storlek. |
| --- | --- |

—

Rekommenderat antal testare ska vara minst 30. Alla personer som deltar i undersökningen ska vara nuvarande användare av den provade produktens typ/storlek.

| — | En blandning av personer från proportionellt olika konsumentgrupper på marknaden ska delta i undersökningen. Ålder och land ska tydligt anges. |
| --- | --- |

—

En blandning av personer från proportionellt olika konsumentgrupper på marknaden ska delta i undersökningen. Ålder och land ska tydligt anges.

| — | Sjuka personer och personer med kroniska sjukdomar ska inte delta i provningen. Om en person insjuknar under användartestet ska detta anges i frågeformuläret och svaren ska inte beaktas i bedömningen. |
| --- | --- |

—

Sjuka personer och personer med kroniska sjukdomar ska inte delta i provningen. Om en person insjuknar under användartestet ska detta anges i frågeformuläret och svaren ska inte beaktas i bedömningen.

| — | För alla användbarhetstester (läckageskydd, passform och komfort samt allmän funktion) ska 80 % av de konsumenter som provar produkten vara nöjda med produktens funktion, vilket innebär att konsumenten ger produkten en poäng över 60 (på en skala från 1 till 100). Alternativt ska 80 % av de konsumenter som provar produkten bedöma den som bra eller mycket bra (bland fem kvalitetsalternativ: mycket dålig, dålig, normal, bra, mycket bra). |
| --- | --- |

—

För alla användbarhetstester (läckageskydd, passform och komfort samt allmän funktion) ska 80 % av de konsumenter som provar produkten vara nöjda med produktens funktion, vilket innebär att konsumenten ger produkten en poäng över 60 (på en skala från 1 till 100). Alternativt ska 80 % av de konsumenter som provar produkten bedöma den som bra eller mycket bra (bland fem kvalitetsalternativ: mycket dålig, dålig, normal, bra, mycket bra).

| — | Resultaten ska utvärderas statistiskt efter det att användartestet har avslutats. |
| --- | --- |

—

Resultaten ska utvärderas statistiskt efter det att användartestet har avslutats.

| — | Externa faktorer som varumärken, marknadsandelar och reklam som kan påverka produkternas uppfattade funktion ska anges. |
| --- | --- |

—

Externa faktorer som varumärken, marknadsandelar och reklam som kan påverka produkternas uppfattade funktion ska anges.

Ytterligare krav för tekniska provningar:

| — | Provningsmetoderna ska i så stor utsträckning som möjligt bygga på produktrelevanta, reproducerbara och noggranna metoder. |
| --- | --- |

—

Provningsmetoderna ska i så stor utsträckning som möjligt bygga på produktrelevanta, reproducerbara och noggranna metoder.

| — | Tekniska provningar ska utföras i enlighet med ISO 10993-serien eller standarden USP Class VI. |
| --- | --- |

—

Tekniska provningar ska utföras i enlighet med ISO 10993-serien eller standarden USP Class VI.

| — | Provningsmetoder vars användningsområde och kravstandarder anses likvärdiga med dem som gäller för de nationella och internationella standarder som nämnts, där likvärdigheten har bekräftats av en oberoende tredje part, ska godtas. |
| --- | --- |

—

Provningsmetoder vars användningsområde och kravstandarder anses likvärdiga med dem som gäller för de nationella och internationella standarder som nämnts, där likvärdigheten har bekräftats av en oberoende tredje part, ska godtas.

Produktens vikt, mått och designegenskaper ska beskrivas och anges i enlighet med informationen i ansökningens allmänna text om bedömning och verifiering.

Kriterium 9.   Företagens sociala ansvar med avseende på arbetsaspekter

Detta kriterium innehåller krav på anläggningen för sluttillverkning av återanvändbara menskoppar.

Med beaktande av Internationella arbetsorganisationens (ILO) trepartsförklaring om principerna för multinationella företag och socialpolitik (5), FN:s Global Compact-initiativ (pelare 2) (6), FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter (7) och OECD:s riktlinjer för multinationella företag (8), ska sökanden bli föremål för tredjepartskontroller kompletterade med inspektioner på plats av att de tillämpliga principerna i ovan nämnda internationella texter och i tilläggsbestämmelserna nedan har iakttagits vid slutmonteringsanläggningen för produkten.

ILO:s grundläggande konventioner:

| a) | Barnarbete:






  — | Konventionen om minimiålder för tillträde till arbete, 1973 (nr 138). |
| --- | --- | --- |

a)

Barnarbete:

—

Konventionen om minimiålder för tillträde till arbete, 1973 (nr 138).

| — | Konventionen om förbud mot och omedelbara åtgärder för att avskaffa de värsta formerna av barnarbete, 1999 (nr 182). |
| --- | --- |

—

Konventionen om förbud mot och omedelbara åtgärder för att avskaffa de värsta formerna av barnarbete, 1999 (nr 182).

| b) | Tvångsarbete och obligatoriskt arbete:






  — | Konventionen angående tvångs- eller obligatoriskt arbete, 1930 (nr 29) och 2014 års protokoll till denna konvention. |
| --- | --- | --- |

b)

Tvångsarbete och obligatoriskt arbete:

—

Konventionen angående tvångs- eller obligatoriskt arbete, 1930 (nr 29) och 2014 års protokoll till denna konvention.

| — | Konventionen angående avskaffande av tvångsarbete, 1957 (nr 105). |
| --- | --- |

—

Konventionen angående avskaffande av tvångsarbete, 1957 (nr 105).

| c) | Föreningsfrihet och kollektiv förhandlingsrätt:






  — | Konventionen angående föreningsfrihet och skydd för organisationsrätten, 1948 (nr 87). |
| --- | --- | --- |

c)

Föreningsfrihet och kollektiv förhandlingsrätt:

—

Konventionen angående föreningsfrihet och skydd för organisationsrätten, 1948 (nr 87).

| — | Konventionen angående tillämpning av principerna för organisationsrätten och den kollektiva förhandlingsrätten, 1949 (nr 98). |
| --- | --- |

—

Konventionen angående tillämpning av principerna för organisationsrätten och den kollektiva förhandlingsrätten, 1949 (nr 98).

| d) | Diskriminering:






  — | Konventionen angående lika lön för män och kvinnor för arbete av lika värde, 1951 (nr 100). |
| --- | --- | --- |

d)

Diskriminering:

—

Konventionen angående lika lön för män och kvinnor för arbete av lika värde, 1951 (nr 100).

| — | Konventionen angående diskriminering i fråga om anställning och yrkesutövning, 1958 (nr 111). |
| --- | --- |

—

Konventionen angående diskriminering i fråga om anställning och yrkesutövning, 1958 (nr 111).

Tilläggsbestämmelser:

| e) | Arbetstider:






  — | ILO:s konvention angående arbetstid i industrin, 1919 (nr 1). |
| --- | --- | --- |

e)

Arbetstider:

—

ILO:s konvention angående arbetstid i industrin, 1919 (nr 1).

| — | ILO:s konvention angående veckovila i industrin, 1921 (nr 14). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention angående veckovila i industrin, 1921 (nr 14).

| f) | Ersättning:






  — | ILO:s konvention om fastställande av minimilöner, 1970 (nr 131). |
| --- | --- | --- |

f)

Ersättning:

—

ILO:s konvention om fastställande av minimilöner, 1970 (nr 131).

| — | ILO:s konvention om betald semester (reviderad), 1970 (nr 132). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention om betald semester (reviderad), 1970 (nr 132).

| — | Levnadslön: Sökanden ska se till att den lön (exklusive skatter, bonusar, tillägg och övertidsersättning) som betalas för en normal arbetsvecka (som inte överskrider 48 timmar) är tillräcklig för att täcka kostnaderna för grundläggande behov (bostad, energi, livsmedel, kläder, hälso- och sjukvård, utbildning, dricksvatten, barnomsorg och transport) för den anställda och en familj med fyra medlemmar, med viss marginal. Genomförandet ska kontrolleras utifrån råden om ersättning i SA 8000 (9). |
| --- | --- |

—

Levnadslön: Sökanden ska se till att den lön (exklusive skatter, bonusar, tillägg och övertidsersättning) som betalas för en normal arbetsvecka (som inte överskrider 48 timmar) är tillräcklig för att täcka kostnaderna för grundläggande behov (bostad, energi, livsmedel, kläder, hälso- och sjukvård, utbildning, dricksvatten, barnomsorg och transport) för den anställda och en familj med fyra medlemmar, med viss marginal. Genomförandet ska kontrolleras utifrån råden om ersättning i SA 8000 (9).

| g) | Hälsa och säkerhet:






  — | ILO:s konvention om säkerhet vid användning av kemiska produkter i arbetslivet, 1981 (nr 170). |
| --- | --- | --- |

g)

Hälsa och säkerhet:

—

ILO:s konvention om säkerhet vid användning av kemiska produkter i arbetslivet, 1981 (nr 170).

| — | ILO:s konvention om arbetarskydd och arbetsmiljö, 1990 (nr 155). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention om arbetarskydd och arbetsmiljö, 1990 (nr 155).

| — | ILO:s konvention om arbetsmiljö (luftföroreningar, buller och vibration), 1977 (nr 148). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention om arbetsmiljö (luftföroreningar, buller och vibration), 1977 (nr 148).

| h) | Social trygghet och social integration:






  — | ILO:s konvention om läkarvård och kontanta sjukförmåner, 1969 (nr 130). |
| --- | --- | --- |

h)

Social trygghet och social integration:

—

ILO:s konvention om läkarvård och kontanta sjukförmåner, 1969 (nr 130).

| — | ILO:s konvention om social trygghet (minimistandard), 1952 (nr 102). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention om social trygghet (minimistandard), 1952 (nr 102).

| — | ILO:s konvention om förmåner vid yrkesskada, 1964 (nr 121). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention om förmåner vid yrkesskada, 1964 (nr 121).

| — | ILO:s konvention om lika behandling (ersättning för olycksfall), 1925 (nr 19). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention om lika behandling (ersättning för olycksfall), 1925 (nr 19).

| — | ILO:s konvention om moderskapsskydd, 2000 (nr 183). |
| --- | --- |

—

ILO:s konvention om moderskapsskydd, 2000 (nr 183).

| i) | Rättvis uppsägning:






  — | ILO:s konvention om uppsägning av anställningsavtal, 1982 (nr 158). |
| --- | --- | --- |

i)

Rättvis uppsägning:

—

ILO:s konvention om uppsägning av anställningsavtal, 1982 (nr 158).

På platser där föreningsfriheten och den kollektiva förhandlingsrätten är begränsade enligt lag får företaget inte förhindra arbetstagarna från att utveckla alternativa mekanismer för att uttrycka sitt missnöje och värna sina rättigheter i fråga om arbetsförhållanden och anställningsvillkor, och ska erkänna legitima personalorganisationer som det kan diskutera arbetsplatsfrågor med.

Kontrollprocessen ska inbegripa samråd med externa branschoberoende intresseorganisationer i anläggningarnas närområde, t.ex. fackföreningar, samhällsorganisationer, icke-statliga organisationer och arbetsrättsliga experter. Meningsfulla samråd ska ske med åtminstone två intressenter från två olika undergrupper. På platser där nationell lagstiftning inte kan säkerställa att företagens sociala ansvar håller tillräckligt hög nivå enligt ovan nämnda internationella konventioner ska kontrollprocessen inbegripa tredjepartsrevision av anläggningarna som går ut på oanmälda kontroller på plats som utförs av utvärderare som är oberoende av branschen.

Under giltighetsperioden för licensen att använda EU-miljömärket ska sökanden offentliggöra de samlade resultaten och de viktigaste slutsatserna från kontrollerna (med uppgifter om a) antal överträdelser och deras allvarlighetsgrad för varje arbetsrättighet och arbetsstandard, b) avhjälpande strategier – när dessa åtgärder inbegriper förebyggande enligt UNGP-konceptet, c) bedömning av resultaten från samråd med intressenter avseende underliggande orsaker till ihållande överträdelser – vem hördes, vilka frågor togs upp, hur påverkade detta planen för korrigerande åtgärder) på internet, som ett underlag för att visa sina resultat för intresserade konsumenter.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska visa att dessa krav är uppfyllda genom att tillhandahålla kopior av sin uppförandekod i dess senaste version, som ska vara förenlig med de bestämmelser som anges ovan, och kopior av kontrollrapporter för varje slutmonteringsanläggning beträffande de modeller som ska miljömärkas, samt en länk till den webbplats där resultat och slutsatser offentliggörs.

Tredjepartskontroller på plats ska utföras av kontrollanter som är behöriga att bedöma om industrins produktionsanläggningar motsvarar sociala standarder eller uppförandekoder eller i länder där ILO:s konvention om yrkesinspektion från 1947 (nr 81) har ratificerats och där ILO:s övervakning visar att det nationella systemet för yrkesinspektion är effektivt (10) och inspektionssystemet täcker de områden som förtecknas ovan (11) – av yrkesinspektörer som utnämnts av offentliga myndigheter.

Giltiga intyg från tredjepartssystem eller inspektionsprocesser vilka granskar förenligheten med tillämpliga principer i de angivna grundläggande ILO-konventionerna samt kompletterande bestämmelser om arbetstid, lön, hälsa och säkerhet samt samråd med externa intressenter, ska godtas. Dessa intyg får inte vara äldre än tolv månader på ansökningsdagen.

Kriterium 10.   Information på EU-miljömärket

EU-miljömärkets logotyp får anbringas på produktens försäljningsförpackning. Om det alternativa märket med textruta används ska det innehålla följande tre uppgifter:

| — | ”Designad för att minska påverkan på miljön.” |
| --- | --- |

—

”Designad för att minska påverkan på miljön.”

| — | ”Uppfyller strikta krav beträffande skadliga ämnen.” |
| --- | --- |

—

”Uppfyller strikta krav beträffande skadliga ämnen.”

| — | ”Verifierad prestanda.” |
| --- | --- |

—

”Verifierad prestanda.”

Sökanden ska följa de instruktioner om användning av EU-miljömärket som återfinns i EU Ecolabel Logo Guidelines, som finns på

https://ec.europa.eu/environment/ecolabel/documents/logo_guidelines.pdf.

Bedömning och kontroll:

Sökanden ska tillhandahålla ett intyg om överensstämmelse med detta krav och ett högupplöst fotografi av produktens försäljningsförpackning som tydligt visar märket, registrerings-/licensnumret och, där så är tillämpligt, de uppgifter som kan anges tillsammans med märket.

---

(1)  Se fotnot 16.

(2)  Se fotnot 17.

(3)  Se fotnot 18.

(4)  Se fotnot 19.

(5)  Se fotnot 21.

(6)  Se fotnot 22.

(7)  Se fotnot 23.

(8)  Se fotnot 24.

(9)  Se fotnot 25.

(10)  Se fotnot 21.

(11)  Se fotnot 21.

---

| 22.9.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 234/190 |
| --- | --- | --- | --- |

22.9.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 234/190

---

KOMMISSIONENS BESLUT (EU) 2023/1810

av den 19 september 2023

om en begäran om utvidgad kumulation mellan Kambodja och Vietnam, i enlighet med artikel 56.1 i delegerad förordning (EU) 2015/2446, vad gäller de ursprungsregler som används inom ramen för det allmänna preferenssystemet enligt delegerad förordning (EU) 2015/2446 för vissa material eller delar som används vid tillverkning av cyklar

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av den 9 oktober 2013 om fastställande av en tullkodex för unionen (1), särskilt artikel 64.3,

med beaktande av kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/2446 av den 28 juli 2015 om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 vad gäller närmare regler avseende vissa bestämmelser i unionens tullkodex (2), särskilt artikel 56, och

av följande skäl:

| (1) | Enligt artikel 56.1 i delegerad förordning (EU) 2015/2446 får förmånsländer inom Europeiska unionens allmänna preferenssystem begära utvidgad kumulation med ett land med vilket unionen har ett gällande frihandelsavtal i enlighet med artikel XXIV i allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt). |
| --- | --- |

(1)

Enligt artikel 56.1 i delegerad förordning (EU) 2015/2446 får förmånsländer inom Europeiska unionens allmänna preferenssystem begära utvidgad kumulation med ett land med vilket unionen har ett gällande frihandelsavtal i enlighet med artikel XXIV i allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt).

| (2) | I artiklarna 56.1 och 56.2 i delegerad förordning (EU) 2015/2446 fastställs de villkor enligt vilka förmånsländer inom det allmänna preferenssystemet, inom ramen för utvidgad kumulation, kan tillåtas använda material från ett land med vilket unionen har ett gällande frihandelsavtal i enlighet med artikel XXIV i Gatt. I artikel 56.1 föreskrivs särskilt att sådan kumulation endast får tillämpas efter det att de länder som är involverade i utvidgad kumulation har åtagit sig att följa eller säkerställa efterlevnad av ursprungsreglerna inom det allmänna preferenssystemet, de ursprungsregler som fastställs i frihandelsavtalet mellan EU och Vietnam och alla andra bestämmelser om tillämpningen av ursprungsreglerna, och att tillhandahålla det administrativa samarbete som är nödvändigt för att säkerställa ett korrekt genomförande av dessa regler, både gentemot unionen och mellan dem själva. |
| --- | --- |

(2)

I artiklarna 56.1 och 56.2 i delegerad förordning (EU) 2015/2446 fastställs de villkor enligt vilka förmånsländer inom det allmänna preferenssystemet, inom ramen för utvidgad kumulation, kan tillåtas använda material från ett land med vilket unionen har ett gällande frihandelsavtal i enlighet med artikel XXIV i Gatt. I artikel 56.1 föreskrivs särskilt att sådan kumulation endast får tillämpas efter det att de länder som är involverade i utvidgad kumulation har åtagit sig att följa eller säkerställa efterlevnad av ursprungsreglerna inom det allmänna preferenssystemet, de ursprungsregler som fastställs i frihandelsavtalet mellan EU och Vietnam och alla andra bestämmelser om tillämpningen av ursprungsreglerna, och att tillhandahålla det administrativa samarbete som är nödvändigt för att säkerställa ett korrekt genomförande av dessa regler, både gentemot unionen och mellan dem själva.

| (3) | Kommissionen ska fatta beslut om en sådan begäran i enlighet med sina interna förfaranden. |
| --- | --- |

(3)

Kommissionen ska fatta beslut om en sådan begäran i enlighet med sina interna förfaranden.

| (4) | Genom en skrivelse av den 2 december 2022 lämnade Kambodja in en begäran om utvidgad kumulation med Vietnam i enlighet med artikel 56.1 i delegerad förordning (EU) 2015/2446. Begäran gäller vissa material eller delar som används vid tillverkningen av cyklar med ursprung i Vietnam för att användas som ursprungsmaterial i Kambodja för tillverkning och export till Europeiska unionen enligt GSP-förmånstullarna enligt HS-nummer 87.11, 87.12 och 95.03. |
| --- | --- |

(4)

Genom en skrivelse av den 2 december 2022 lämnade Kambodja in en begäran om utvidgad kumulation med Vietnam i enlighet med artikel 56.1 i delegerad förordning (EU) 2015/2446. Begäran gäller vissa material eller delar som används vid tillverkningen av cyklar med ursprung i Vietnam för att användas som ursprungsmaterial i Kambodja för tillverkning och export till Europeiska unionen enligt GSP-förmånstullarna enligt HS-nummer 87.11, 87.12 och 95.03.

| (5) | Till stöd för sin begäran erinrade Kambodja om att eftersom Vietnam har strukits från förteckningen över förmånsländer inom det allmänna preferenssystemet från och med den 1 januari 2023, anses de vietnamesiska material eller delar som används vid tillverkningen av cyklar inte ha ursprungsstatus, och de kambodjanska cykeltillverkarna kan därför inte omfattas av det allmänna preferenssystemet för tullfritt tillträde till unionen för kambodjanska cyklar. För att diversifiera ekonomin och fortsätta att skapa sysselsättning och försörjning för tusentals människor måste samtidigt den kambodjanska cykelindustrin fortsätta att ha tillgång till vissa material eller delar som används vid tillverkningen av cyklar med ursprung i Vietnam inom ramen för utvidgad kumulation i enlighet med artikel 56.1 i delegerad förordning (EU) 2015/2446. |
| --- | --- |

(5)

Till stöd för sin begäran erinrade Kambodja om att eftersom Vietnam har strukits från förteckningen över förmånsländer inom det allmänna preferenssystemet från och med den 1 januari 2023, anses de vietnamesiska material eller delar som används vid tillverkningen av cyklar inte ha ursprungsstatus, och de kambodjanska cykeltillverkarna kan därför inte omfattas av det allmänna preferenssystemet för tullfritt tillträde till unionen för kambodjanska cyklar. För att diversifiera ekonomin och fortsätta att skapa sysselsättning och försörjning för tusentals människor måste samtidigt den kambodjanska cykelindustrin fortsätta att ha tillgång till vissa material eller delar som används vid tillverkningen av cyklar med ursprung i Vietnam inom ramen för utvidgad kumulation i enlighet med artikel 56.1 i delegerad förordning (EU) 2015/2446.

| (6) | Begäran åtföljs av ett gemensamt åtagande mellan Kambodja och Vietnam om administrativt samarbete inom ramen för artikel 56.1 a i delegerad förordning (EU) 2015/2446, dels för att säkerställa efterlevnaden av de relevanta ursprungsreglerna i frihandelsavtalet mellan EU och Vietnam för vietnamesiska ursprungsmaterial som ska användas vid tillverkning av cyklar i Kambodja och av ursprungsreglerna enligt det allmänna preferenssystemet när det gäller produkter som exporteras av Kambodja till unionen, dels för att tillhandahålla administrativt samarbete både gentemot unionen och mellan dem själva. |
| --- | --- |

(6)

Begäran åtföljs av ett gemensamt åtagande mellan Kambodja och Vietnam om administrativt samarbete inom ramen för artikel 56.1 a i delegerad förordning (EU) 2015/2446, dels för att säkerställa efterlevnaden av de relevanta ursprungsreglerna i frihandelsavtalet mellan EU och Vietnam för vietnamesiska ursprungsmaterial som ska användas vid tillverkning av cyklar i Kambodja och av ursprungsreglerna enligt det allmänna preferenssystemet när det gäller produkter som exporteras av Kambodja till unionen, dels för att tillhandahålla administrativt samarbete både gentemot unionen och mellan dem själva.

| (7) | Det gemensamma åtagande som nämns ovan innehåller i bilagorna en förteckning över de material eller delar som används vid tillverkningen av cyklar med vietnamesiskt ursprung som berörs av den utvidgade kumulation som omfattas av HS-kapitlen 32, 38, 39, 40, 48, 49, 73, 74, 76, 83, 85 och 87 samt en förteckning över adresser och kontaktuppgifter till de kambodjanska och vietnamesiska myndigheter som ansvarar för att utfärda och kontrollera ursprungsintyget. |
| --- | --- |

(7)

Det gemensamma åtagande som nämns ovan innehåller i bilagorna en förteckning över de material eller delar som används vid tillverkningen av cyklar med vietnamesiskt ursprung som berörs av den utvidgade kumulation som omfattas av HS-kapitlen 32, 38, 39, 40, 48, 49, 73, 74, 76, 83, 85 och 87 samt en förteckning över adresser och kontaktuppgifter till de kambodjanska och vietnamesiska myndigheter som ansvarar för att utfärda och kontrollera ursprungsintyget.

| (8) | Kommissionen granskade Kambodjas begäran, inbegripet det gemensamma åtagandet mellan Kambodja och Vietnam om administrativt samarbete och dess bilagor, och drog slutsatsen att villkoren för beviljande av utvidgad kumulation för material eller delar som används vid tillverkningen av cyklar med ursprung i Vietnam för att användas som ursprungsmaterial i Kambodja för tillverkning och export av cyklar till unionen inom ramen för det allmänna preferenssystemet är uppfyllda. För närvarande är Kambodja ett förmånsland inom det allmänna preferenssystemet i den mening som avses i artikel 2 d i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 978/2012 (3). Cyklar finns inte heller med i förteckningen över produkter för vilka de tullförmåner som beviljats Kambodja enligt den allmänna ordning som avses i artikel 1.2.1 a i GSP-förordningen tillfälligt har upphävts genom kommissionens delegerade förordning (EU) 2020/550 (4). |
| --- | --- |

(8)

Kommissionen granskade Kambodjas begäran, inbegripet det gemensamma åtagandet mellan Kambodja och Vietnam om administrativt samarbete och dess bilagor, och drog slutsatsen att villkoren för beviljande av utvidgad kumulation för material eller delar som används vid tillverkningen av cyklar med ursprung i Vietnam för att användas som ursprungsmaterial i Kambodja för tillverkning och export av cyklar till unionen inom ramen för det allmänna preferenssystemet är uppfyllda. För närvarande är Kambodja ett förmånsland inom det allmänna preferenssystemet i den mening som avses i artikel 2 d i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 978/2012 (3). Cyklar finns inte heller med i förteckningen över produkter för vilka de tullförmåner som beviljats Kambodja enligt den allmänna ordning som avses i artikel 1.2.1 a i GSP-förordningen tillfälligt har upphävts genom kommissionens delegerade förordning (EU) 2020/550 (4).

| (9) | Mot bakgrund av ovanstående bör Kambodja ges möjlighet att tillämpa utvidgad kumulation för vissa material eller delar som används vid tillverkning av cyklar och enligt HS-kapitlen 32, 38, 39, 40, 48, 49, 73, 74, 76, 83, 85 och 87 av vietnamesiskt ursprung, för tillverkning av cyklar enligt HS-nummer 87.11 och 87.12. På grund av att de begärda produkter som omfattas av nummer 95.03 redan är tullfria ska nummer 95.03 inte ingå i detta beslut. |
| --- | --- |

(9)

Mot bakgrund av ovanstående bör Kambodja ges möjlighet att tillämpa utvidgad kumulation för vissa material eller delar som används vid tillverkning av cyklar och enligt HS-kapitlen 32, 38, 39, 40, 48, 49, 73, 74, 76, 83, 85 och 87 av vietnamesiskt ursprung, för tillverkning av cyklar enligt HS-nummer 87.11 och 87.12. På grund av att de begärda produkter som omfattas av nummer 95.03 redan är tullfria ska nummer 95.03 inte ingå i detta beslut.

| (10) | De ursprungsförsäkringar som upprättas för produkter som tillverkats med användning av kumulation bör innehålla en särskild uppgift för att fastställa när kumulation tillämpas i enlighet med bilaga 22–07 till kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2447 (5). |
| --- | --- |

(10)

De ursprungsförsäkringar som upprättas för produkter som tillverkats med användning av kumulation bör innehålla en särskild uppgift för att fastställa när kumulation tillämpas i enlighet med bilaga 22–07 till kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2447 (5).

| (11) | Den kumulation som beviljas genom detta beslut bör tillämpas till och med den dag som anges i artikel 43.3 i förordning (EU) nr 978/2012. |
| --- | --- |

(11)

Den kumulation som beviljas genom detta beslut bör tillämpas till och med den dag som anges i artikel 43.3 i förordning (EU) nr 978/2012.

| (12) | Europeiska kommissionen kommer att övervaka utvecklingen av den import som följer av kumulationen i enlighet med detta beslut. |
| --- | --- |

(12)

Europeiska kommissionen kommer att övervaka utvecklingen av den import som följer av kumulationen i enlighet med detta beslut.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Kambodja har härmed rätt att i enlighet med artikel 56.1 i delegerad förordning (EU) 2015/2446 använda material eller delar som används vid tillverkningen av cyklar som förtecknas i bilaga I, med ursprung i Vietnam i enlighet med bilaga II till protokoll 1 till frihandelsavtalet mellan EU och Vietnam, inom ramen för utvidgad ursprungskumulation, för att tillverka och exportera de cyklar som förtecknas i bilaga II till förmånstull inom ramen för det allmänna preferenssystemet, under förutsättning att Kambodja vid tidpunkten för exporten av produkten till unionen fortfarande är ett förmånsland inom det allmänna preferenssystemet i den mening som avses i artikel 2 d i förordning (EU) nr 978/2012, och de förmånsordningar som avses i artikel 1.2 i samma förordning för cyklar som förtecknas i bilaga II inte tillfälligt dras tillbaka i enlighet med artikel 19 i förordning (EU) nr 978/2012, och under förutsättning att ursprungsreglerna i avdelning II kapitel 1 avsnitt 2 underavsnitt 2 i delegerad förordning (EU) 2015/2446 är tillämpliga.

Artikel 2

Ursprungsförsäkringar som upprättas av exportörer i Kambodja med avseende på de produkter som avses i artikel 1 ska innehålla uppgiften ”utvidgad kumulation med Vietnam” i platshållarnumret (6d) för ursprungskriteriet i bilaga 22–07 till genomförandeförordning (EU) 2015/2447.

Artikel 3

Kambodjas behöriga myndigheter ska senast vid utgången av den månad som följer på utgången av varje kalenderkvartal till kommissionen överlämna en kvartalsrapport om tillämpningen av den kumulation som avses i artikel 1. Rapporten ska innehålla en förteckning över de ursprungsförsäkringar som upprättats under den senaste perioden för de produkter som avses i artikel 1, de berörda exportörer som identifieras genom sitt REX-nummer, kvantiteter och HS-nummer för material eller delar som använts vid tillverkningen av cyklar med ursprung i Vietnam samt de kvantiteter cyklar som exporterats till unionen.

Artikel 4

De produkter som framställts inom ramen för kumulation enligt artikel 1 ska omfattas av den allmänna ordning som avses i artikel 1.2.1 a i förordning (EU) nr 978/2012 när de importeras till unionen till och med den dag som anges i artikel 43.3 i den förordningen.

Artikel 5

Detta beslut träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

Utfärdat i Bryssel den 19 september 2023.

På kommissionens vägnar

Ursula VON DER LEYEN

Ordförande

---

(1)  
  EUT L 269, 10.10.2013, s. 1.

1

(2)  
  EUT L 343, 29.12.2015, s. 1.

2

(3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 978/2012 av den 25 oktober 2012 om tillämpning av det allmänna preferenssystemet och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 732/2008 (EUT L 303, 31.10.2012, s. 1).

3

(4)  Kommissionens delegerade förordning (EU) 2020/550 av den 12 februari 2020 om ändring av bilagorna II och IV till Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 978/2012 vad gäller ett tillfälligt upphävande av den ordning som avses i artikel 1.2 i förordning (EU) nr 978/2012 avseende vissa produkter med ursprung i Konungariket Kambodja (EUT L 127, 22.4.2020, s. 1).

4

(5)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2447 av den 24 november 2015 om närmare regler för genomförande av vissa bestämmelser i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen (EUT L 343, 29.12.2015, s. 558).

5

---

BILAGA I

Material eller delar som används vid tillverkning av cyklar med ursprung i Vietnam i enlighet med de regler som fastställs i protokoll 1 till frihandelsavtalet mellan EU och Vietnam, och som ska kumuleras vid tillverkningen av cyklar i Kambodja inom ramen för utvidgad kumulation

| HS2022-nummer | Varubeskrivning |
| --- | --- |
| 3208 90 | - | Andra slag |

HS2022-nummer

Varubeskrivning

3208 90

-

Andra slag

3209 90

| - | Annat |
| --- | --- |

-

Annat

3814 00

| - | Sammansatta organiska lösnings- och spädningsmedel, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans; beredda färg- eller lackborttagningsmedel. |
| --- | --- |

-

Sammansatta organiska lösnings- och spädningsmedel, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans; beredda färg- eller lackborttagningsmedel.

3923 50

| - | Proppar, lock, kapsyler och andra förslutningsartiklar |
| --- | --- |

-

Proppar, lock, kapsyler och andra förslutningsartiklar

3923 90

| - | Annat |
| --- | --- |

-

Annat

4011 50

| - | Av sådana slag som används på cyklar |
| --- | --- |

-

Av sådana slag som används på cyklar

4012 90

| - | Annat |
| --- | --- |

-

Annat

4013 20

| - | Av sådana slag som används på cyklar |
| --- | --- |

-

Av sådana slag som används på cyklar

4016 99

| - - | Andra |
| --- | --- |

- -

Andra

4819 10

| - | Kartonger, askar och lådor av wellpapp |
| --- | --- |

-

Kartonger, askar och lådor av wellpapp

4819 20

| - | Vikbara kartonger, askar och lådor av annat papper eller annan papp än wellpapp |
| --- | --- |

-

Vikbara kartonger, askar och lådor av annat papper eller annan papp än wellpapp

4821 10

| - | Tryckta |
| --- | --- |

-

Tryckta

4823 90

| - | Annat |
| --- | --- |

-

Annat

4908 90

| - | Annat |
| --- | --- |

-

Annat

4911 99

| - - | Annat |
| --- | --- |

- -

Annat

7303 00

Rör och ihåliga profiler, av gjutjärn

7304 90

| - | Annat |
| --- | --- |

-

Annat

7307 99

| - - | Annat |
| --- | --- |

- -

Annat

7315 11

| - - | Rullkedjor |
| --- | --- |

- -

Rullkedjor

7318 22

| - - | Andra underläggsbrickor |
| --- | --- |

- -

Andra underläggsbrickor

7318 24

| - - | Kilar, sprintar och saxsprintar |
| --- | --- |

- -

Kilar, sprintar och saxsprintar

7326 90

| - | Annat |
| --- | --- |

-

Annat

7415 33

| - - | Skruvar; bultar och muttrar |
| --- | --- |

- -

Skruvar; bultar och muttrar

7601 20

| - | Aluminiumlegeringar |
| --- | --- |

-

Aluminiumlegeringar

7606 92

| - - | Av aluminiumlegering |
| --- | --- |

- -

Av aluminiumlegering

7608 10

| - | Av olegerat aluminium |
| --- | --- |

-

Av olegerat aluminium

7608 20

| - | Av aluminiumlegering |
| --- | --- |

-

Av aluminiumlegering

7616 10

| - | Spik, stift, märlor, skruvar, bultar, muttrar, skruvkrokar, nitar, kilar, sprintar, saxsprintar, underläggsbrickor och liknande artiklar |
| --- | --- |

-

Spik, stift, märlor, skruvar, bultar, muttrar, skruvkrokar, nitar, kilar, sprintar, saxsprintar, underläggsbrickor och liknande artiklar

8302 50

| - | Klädhängare, hatthängare, konsoler o.d. |
| --- | --- |

-

Klädhängare, hatthängare, konsoler o.d.

8311 30

| - | Överdragna stavar och fylld tråd, av oädel metall, för lödning eller svetsning med låga |
| --- | --- |

-

Överdragna stavar och fylld tråd, av oädel metall, för lödning eller svetsning med låga

8507 60

| - | Litiumjonackumulatorer |
| --- | --- |

-

Litiumjonackumulatorer

8528 72

| - - | Andra, för färgmottagning |
| --- | --- |

- -

Andra, för färgmottagning

8537 10

| - | För en driftspänning av högst 1 000 V |
| --- | --- |

-

För en driftspänning av högst 1 000 V

8714 10

| - | Till motorcyklar (inbegripet mopeder) |
| --- | --- |

-

Till motorcyklar (inbegripet mopeder)

8714 91

| - - | Ramar och gafflar samt delar till sådana |
| --- | --- |

- -

Ramar och gafflar samt delar till sådana

8714 92

| - - | Hjulfälgar och ekrar |
| --- | --- |

- -

Hjulfälgar och ekrar

8714 93

| - - | Nav, andra än frihjulsnav med broms och navbromsar, samt kedjekransar för hjul med frigång |
| --- | --- |

- -

Nav, andra än frihjulsnav med broms och navbromsar, samt kedjekransar för hjul med frigång

8714 94

| - - | Bromsar, inbegripet frihjulsnav med broms, samt navbromsar, även som delar till sådana artiklar |
| --- | --- |

- -

Bromsar, inbegripet frihjulsnav med broms, samt navbromsar, även som delar till sådana artiklar

8714 95

| - - | Sadlar |
| --- | --- |

- -

Sadlar

8714 96

| - - | Pedaler och vevpartier samt delar till sådana |
| --- | --- |

- -

Pedaler och vevpartier samt delar till sådana

8714 99

| - - | Andra |
| --- | --- |

- -

Andra

---

BILAGA II

Färdiga cyklar som tillverkas i Kambodja inom ramen för utvidgad kumulation med Vietnam

| HS2022-nummer | Varubeskrivning |
| --- | --- |
| 8711 60 | - | Med elmotor för framdrivning |

HS2022-nummer

Varubeskrivning

8711 60

-

Med elmotor för framdrivning

8712 00

Tvåhjuliga cyklar och andra cyklar (inbegripet trehjuliga transportcyklar), utan motor

---

| 22.9.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 234/196 |
| --- | --- | --- | --- |

22.9.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 234/196

---

KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT (EU) 2023/1811

av den 20 september 2023

om ändring av genomförandebeslut (EU) 2020/1550 vad gäller inrättandet av kommissionens kontrollprogram för 2024 i medlemsstaterna för att verifiera tillämpningen av unionslagstiftningen om den jordbruksbaserade livsmedelskedjan

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/625 av den 15 mars 2017 om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet för att säkerställa tillämpningen av livsmedels- och foderlagstiftningen och av bestämmelser om djurs hälsa och djurskydd, växtskydd och växtskyddsmedel samt om ändring av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 999/2001, (EG) nr 396/2005, (EG) nr 1069/2009, (EG) nr 1107/2009, (EU) nr 1151/2012, (EU) nr 652/2014, (EU) 2016/429 och (EU) 2016/2031, rådets förordningar (EG) nr 1/2005 och (EG) nr 1099/2009 och rådets direktiv 98/58/EG, 1999/74/EG, 2007/43/EG, 2008/119/EG och 2008/120/EG och om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 854/2004 och (EG) nr 882/2004, rådets direktiv 89/608/EEG, 89/662/EEG, 90/425/EEG, 91/496/EEG, 96/23/EG, 96/93/EG och 97/78/EG samt rådets beslut 92/438/EEG (förordningen om offentlig kontroll) (1), särskilt artikel 118.1 b, och

av följande skäl:

| (1) | Ansvaret för tillsynen över efterlevnaden av unionslagstiftningen om den jordbruksbaserade livsmedelskedjan ligger hos medlemsstaterna, vars behöriga myndigheter genom offentlig kontroll övervakar och verifierar att relevanta unionskrav faktiskt uppfylls och efterlevs. Parallellt med denna övervakning och verifiering föreskrivs i artikel 116 i förordning (EU) 2017/625 att kommissionens experter ska utföra kontroller, inbegripet revisioner, i medlemsstaterna för att verifiera tillämpningen av unionslagstiftningen. Kommissionens kontroller bör utföras på områdena livsmedels- och fodersäkerhet, djurhälsa och djurskydd, växtskydd, växtskyddsmedel och även omfatta de nationella kontrollsystemens och de kontrollansvariga behöriga myndigheternas funktionssätt, med beaktande av synergier med de kontroller som utförs inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken. |
| --- | --- |

(1)

Ansvaret för tillsynen över efterlevnaden av unionslagstiftningen om den jordbruksbaserade livsmedelskedjan ligger hos medlemsstaterna, vars behöriga myndigheter genom offentlig kontroll övervakar och verifierar att relevanta unionskrav faktiskt uppfylls och efterlevs. Parallellt med denna övervakning och verifiering föreskrivs i artikel 116 i förordning (EU) 2017/625 att kommissionens experter ska utföra kontroller, inbegripet revisioner, i medlemsstaterna för att verifiera tillämpningen av unionslagstiftningen. Kommissionens kontroller bör utföras på områdena livsmedels- och fodersäkerhet, djurhälsa och djurskydd, växtskydd, växtskyddsmedel och även omfatta de nationella kontrollsystemens och de kontrollansvariga behöriga myndigheternas funktionssätt, med beaktande av synergier med de kontroller som utförs inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken.

| (2) | Genom kommissionens genomförandebeslut (EU) 2020/1550 (2) inrättas i kapitlen 1–10 i bilagan ett flerårigt kontrollprogram som kommissionens experter ska genomföra i medlemsstaterna för att verifiera tillämpningen av unionslagstiftningen om den jordbruksbaserade livsmedelskedjan för perioden 2021–2025. Programmet är anpassat till kommissionens mandatperiod och återspeglar dess prioriteringar. |
| --- | --- |

(2)

Genom kommissionens genomförandebeslut (EU) 2020/1550 (2) inrättas i kapitlen 1–10 i bilagan ett flerårigt kontrollprogram som kommissionens experter ska genomföra i medlemsstaterna för att verifiera tillämpningen av unionslagstiftningen om den jordbruksbaserade livsmedelskedjan för perioden 2021–2025. Programmet är anpassat till kommissionens mandatperiod och återspeglar dess prioriteringar.

| (3) | I enlighet med artikel 118.1 b i förordning (EU) 2017/625 ska kommissionens kontrollprogram för det följande året, som fastställs i kapitel 11 i bilagan till genomförandebeslut (EU) 2020/1550, meddelas medlemsstaterna i slutet av varje år. Kapitel 11 bör uppdateras för att återspegla kommissionens planerade kontrollprogram för 2024. |
| --- | --- |

(3)

I enlighet med artikel 118.1 b i förordning (EU) 2017/625 ska kommissionens kontrollprogram för det följande året, som fastställs i kapitel 11 i bilagan till genomförandebeslut (EU) 2020/1550, meddelas medlemsstaterna i slutet av varje år. Kapitel 11 bör uppdateras för att återspegla kommissionens planerade kontrollprogram för 2024.

| (4) | Genomförandebeslut (EU) 2020/1550 bör därför ändras i enlighet med detta. |
| --- | --- |

(4)

Genomförandebeslut (EU) 2020/1550 bör därför ändras i enlighet med detta.

| (5) | Eftersom denna ändring avser det årliga kontrollprogrammet för 2024, som gäller från och med den 1 januari 2024, bör det datum då detta beslut börjar tillämpas flyttas fram så att det sammanfaller med det datumet. |
| --- | --- |

(5)

Eftersom denna ändring avser det årliga kontrollprogrammet för 2024, som gäller från och med den 1 januari 2024, bör det datum då detta beslut börjar tillämpas flyttas fram så att det sammanfaller med det datumet.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Bilagan till genomförandebeslut (EU) 2020/1550 ska ändras i enlighet med bilagan till det här beslutet.

Artikel 2

Detta beslut träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Det ska tillämpas från och med den 1 januari 2024.

Utfärdat i Bryssel den 20 september 2023.

På kommissionens vägnar

Ursula VON DER LEYEN

Ordförande

---

(1)  
  EUT L 95, 7.4.2017, s. 1.

1

(2)  Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2020/1550 av den 23 oktober 2020 om inrättande av det fleråriga kontrollprogram för perioden 2021–2025 som kommissionens experter ska genomföra i medlemsstaterna för att verifiera tillämpningen av unionslagstiftningen om den jordbruksbaserade livsmedelskedjan (EUT L 354, 26.10.2020, s. 9).

2

---

BILAGA

Bilagan till genomförandebeslut (EU) 2020/1550 ska ändras på följande sätt:

| 1. | I sjätte stycket ska andra meningen ersättas med följande:

  ”I kapitel 11 fastställs kontrollprogrammet för 2024.” |
| --- | --- |

1.

I sjätte stycket ska andra meningen ersättas med följande:

”I kapitel 11 fastställs kontrollprogrammet för 2024.”

| 2. | Kapitel 11 ska ersättas med följande:
  ”11.   Kontrollprogrammet för 2024









  Område | Prioriterat område | Inriktning under 2024 |
| --- | --- | --- | --- |
| Livsmedel och livsmedelssäkerhet | Livsmedel av animaliskt ursprung | Säkerhet hos kött av däggdjur och fåglar och produkter därav
  Säkerhet hos mjölk och produkter därav
  Säkerhet hos fiskeriprodukter |
| Livsmedel av icke-animaliskt ursprung | Mikrobiologisk säkerhet |
| Resthalter i levande djur och livsmedel av animaliskt ursprung | Kemisk säkerhet – resthalter |
| Foder och fodersäkerhet | Fodersäkerhet | Allmän foderhygien (inbegripet foder som innehåller läkemedel) |
| Animaliska biprodukter och framställda produkter |
| Djurhälsa | Sjukdomar i kategori A enligt förordning (EU) 2016/429 | Afrikansk svinpest
  Högpatogen aviär influensa
  Får- och getkoppor |
| Sjukdomar i kategori B och C enligt förordning (EU) 2016/429 | Fisksjukdomar
  Övervakningssystem för sjukdomar i kategori B och C |
| Beredskap och förebyggande | Beredskapsplanering i samband med revisioner avseende afrikansk svinpest och högpatogen aviär influensa |
| Djurskydd | På jordbruksföretaget | Kalkoner
  Fisk (inbegripet slakt och transport) |
| Växtskydd | Utbrott av växtskadegörare | Utbrott av växtskadegörare som utgör ett betydande hot |
| Förflyttning av växter, växtprodukter och andra föremål inom unionen | Växtpass |
| Beredskap och förebyggande | Inventeringsprogram för växtskydd |
| Växtskyddsmedel och hållbar användning av bekämpningsmedel | Växtskyddsmedel | Kemisk säkerhet (godkännande, saluföring och användning av bekämpningsmedel, olagliga bekämpningsmedel, bekämpningsmedelsrester) |
| Livsmedelskvalitet | Ekologiskt jordbruk | Ekologiskt jordbruk |
| Införsel till unionen av djur och varor från tredjeländer | Offentlig kontroll av djur och varor | Djur och varor |
| Antimikrobiell resistens | Övervakning av antimikrobiell resistens hos zoonotiska och kommensala bakterier | Antimikrobiell resistens hos zoonotiska och kommensala bakterier |
| Allmänna aspekter i den jordbruksbaserade livsmedelskedjan | Uppföljning av revisionsrekommendationer | Allmän och sektoriell uppföljning av revisionsrekommendationer |
| Genetiskt modifierade organismer (GMO) | Genetiskt modifierade organismer |
| Nödsituationer, nya problem och ny utveckling | Nödsituationer, nya problem och ny utveckling” |

2.

Kapitel 11 ska ersättas med följande:

”11.   Kontrollprogrammet för 2024

Område

Prioriterat område

Inriktning under 2024

Livsmedel och livsmedelssäkerhet

Livsmedel av animaliskt ursprung

Säkerhet hos kött av däggdjur och fåglar och produkter därav

Säkerhet hos mjölk och produkter därav

Säkerhet hos fiskeriprodukter

Livsmedel av icke-animaliskt ursprung

Mikrobiologisk säkerhet

Resthalter i levande djur och livsmedel av animaliskt ursprung

Kemisk säkerhet – resthalter

Foder och fodersäkerhet

Fodersäkerhet

Allmän foderhygien (inbegripet foder som innehåller läkemedel)

Animaliska biprodukter och framställda produkter

Djurhälsa

Sjukdomar i kategori A enligt förordning (EU) 2016/429

Afrikansk svinpest

Högpatogen aviär influensa

Får- och getkoppor

Sjukdomar i kategori B och C enligt förordning (EU) 2016/429

Fisksjukdomar

Övervakningssystem för sjukdomar i kategori B och C

Beredskap och förebyggande

Beredskapsplanering i samband med revisioner avseende afrikansk svinpest och högpatogen aviär influensa

Djurskydd

På jordbruksföretaget

Kalkoner

Fisk (inbegripet slakt och transport)

Växtskydd

Utbrott av växtskadegörare

Utbrott av växtskadegörare som utgör ett betydande hot

Förflyttning av växter, växtprodukter och andra föremål inom unionen

Växtpass

Beredskap och förebyggande

Inventeringsprogram för växtskydd

Växtskyddsmedel och hållbar användning av bekämpningsmedel

Växtskyddsmedel

Kemisk säkerhet (godkännande, saluföring och användning av bekämpningsmedel, olagliga bekämpningsmedel, bekämpningsmedelsrester)

Livsmedelskvalitet

Ekologiskt jordbruk

Ekologiskt jordbruk

Införsel till unionen av djur och varor från tredjeländer

Offentlig kontroll av djur och varor

Djur och varor

Antimikrobiell resistens

Övervakning av antimikrobiell resistens hos zoonotiska och kommensala bakterier

Antimikrobiell resistens hos zoonotiska och kommensala bakterier

Allmänna aspekter i den jordbruksbaserade livsmedelskedjan

Uppföljning av revisionsrekommendationer

Allmän och sektoriell uppföljning av revisionsrekommendationer

Genetiskt modifierade organismer (GMO)

Genetiskt modifierade organismer

Nödsituationer, nya problem och ny utveckling

Nödsituationer, nya problem och ny utveckling”

---

ARBETSORDNINGAR OCH RÄTTEGÅNGSREGLER

| 22.9.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 234/200 |
| --- | --- | --- | --- |

22.9.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 234/200

---

EUROPEISKA REVISIONSRÄTTENS BESLUT nr 37-2023 OM ALLMÄNHETENS TILLGÅNG TILL REVISIONSRÄTTENS HANDLINGAR

EUROPEISKA REVISIONSRÄTTEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 15.3,

med beaktande av Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt artikel 42,

med beaktande av sin arbetsordning (1), särskilt artikel 35,

med beaktande avEuropaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) 2018/1046 av den 18 juli 2018 om finansiella regler för unionens allmänna budget, om ändring av förordningarna (EU) nr 1296/2013, (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013, (EU) nr 1304/2013, (EU) nr 1309/2013, (EU) nr 1316/2013, (EU) nr 223/2014, (EU) nr 283/2014 och beslut nr 541/2014/EU samt om upphävande av förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (2), särskilt artiklarna 258.1 andra meningen och 259.1,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 av den 23 oktober 2018 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter som utförs av unionens institutioner, organ och byråer och om det fria flödet av sådana uppgifter samt om upphävande av förordning (EG) nr 45/2001 och beslut nr 1247/2002/EG (3),

med beaktande av Europeiska revisionsrättens beslut nr 6–2019 om revisionsrättens policy för öppna data och vidareutnyttjande av handlingar (4),

med beaktande av revisionsrättens beslut nr 41/2021 om säkerhetsbestämmelser för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter (5),

med beaktande av revisionsrättens policy för informationsklassificering (6), och

av följande skäl:

| (1) | I artikel 1 andra stycket i fördraget om Europeiska unionen stadfästs principen om öppenhet genom att det anges att fördraget markerar en ny fas i processen för att skapa en allt fastare sammanslutning mellan de europeiska folken, där besluten ska fattas så öppet och så nära medborgarna som möjligt. |
| --- | --- |

(1)

I artikel 1 andra stycket i fördraget om Europeiska unionen stadfästs principen om öppenhet genom att det anges att fördraget markerar en ny fas i processen för att skapa en allt fastare sammanslutning mellan de europeiska folken, där besluten ska fattas så öppet och så nära medborgarna som möjligt.

| (2) | I artikel 15.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt upprepas principen om öppenhet och anges att unionens institutioner, organ och byråer ska utföra sitt arbete så öppet som möjligt för att främja en god förvaltning och se till att det civila samhället kan delta. |
| --- | --- |

(2)

I artikel 15.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt upprepas principen om öppenhet och anges att unionens institutioner, organ och byråer ska utföra sitt arbete så öppet som möjligt för att främja en god förvaltning och se till att det civila samhället kan delta.

| (3) | I artikel 15.3 första stycket i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt anges att varje unionsmedborgare och varje fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har sitt stadgeenliga säte i en medlemsstat ska ha rätt till tillgång till unionens institutioners, organs och byråers handlingar, oberoende av medium. |
| --- | --- |

(3)

I artikel 15.3 första stycket i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt anges att varje unionsmedborgare och varje fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har sitt stadgeenliga säte i en medlemsstat ska ha rätt till tillgång till unionens institutioners, organs och byråers handlingar, oberoende av medium.

| (4) | Enligt artikel 15.3 tredje stycket i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska varje institution, organ eller byrå säkerställa öppenhet i sitt arbete och i sin arbetsordning utarbeta särskilda bestämmelser om tillgång till sina handlingar. |
| --- | --- |

(4)

Enligt artikel 15.3 tredje stycket i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska varje institution, organ eller byrå säkerställa öppenhet i sitt arbete och i sin arbetsordning utarbeta särskilda bestämmelser om tillgång till sina handlingar.

| (5) | Öppenhet ökar en förvaltnings legitimitet, effektivitet och ansvarsskyldighet och stärker därigenom principen om demokrati. Därför är det viktigt att främja goda förvaltningsrutiner när det gäller tillgång till handlingar. |
| --- | --- |

(5)

Öppenhet ökar en förvaltnings legitimitet, effektivitet och ansvarsskyldighet och stärker därigenom principen om demokrati. Därför är det viktigt att främja goda förvaltningsrutiner när det gäller tillgång till handlingar.

| (6) | Vissa allmänna och privata intressen bör dock skyddas genom undantag från principen om allmän tillgång till handlingar, särskilt tillämpningen av de internationella revisionsstandarder som gäller granskningsinformationens konfidentiella karaktär. |
| --- | --- |

(6)

Vissa allmänna och privata intressen bör dock skyddas genom undantag från principen om allmän tillgång till handlingar, särskilt tillämpningen av de internationella revisionsstandarder som gäller granskningsinformationens konfidentiella karaktär.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

Syftet med detta beslut är att fastställa villkor, gränser och förfaranden enligt vilka Europeiska revisionsrätten (nedan kallad revisionsrätten) ska ge allmänheten tillgång till handlingar som den innehar.

revisionsrätten

Artikel 2

Tillgångsberättigade och tillämpningsområde

1.   Inom ramen och gränserna för bestämmelserna i detta beslut och i de internationella standarder som reglerar granskningsinformationens konfidentialitet ska varje unionsmedborgare och varje fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har sitt stadgeenliga säte i en medlemsstat ha rätt till tillgång till revisionsrättens handlingar.

2.   Revisionsrätten får i enlighet med samma principer, villkor och gränser bevilja varje fysisk eller juridisk person som inte är bosatt eller har sitt stadgeenliga säte i en medlemsstat tillgång till handlingar.

3.   Detta beslut ska inte påverka allmänhetens rätt till tillgång till handlingar som innehas av revisionsrätten som kan följa av folkrättsliga instrument eller av akter för att genomföra dem.

Artikel 3

Definitioner

I detta beslut avses med

| (1) | handling: allt innehåll, oberoende av medium (på papper eller lagrat i elektronisk form, ljud- och bildupptagningar samt audiovisuella upptagningar), som upprättas eller mottas och innehas av revisionsrätten och som rör dess policy, verksamhet eller beslut. |
| --- | --- |

(1)

handling: allt innehåll, oberoende av medium (på papper eller lagrat i elektronisk form, ljud- och bildupptagningar samt audiovisuella upptagningar), som upprättas eller mottas och innehas av revisionsrätten och som rör dess policy, verksamhet eller beslut.

handling

| (2) | tredje part: varje fysisk eller juridisk person eller enhet utanför revisionsrätten, inbegripet medlemsstaterna, tredjeländer och övriga EU-institutioner och EU-organ eller andra institutioner och organ. |
| --- | --- |

(2)

tredje part: varje fysisk eller juridisk person eller enhet utanför revisionsrätten, inbegripet medlemsstaterna, tredjeländer och övriga EU-institutioner och EU-organ eller andra institutioner och organ.

tredje part

Artikel 4

Undantag

1.   Revisionsrätten ska vägra att ge tillgång till en handling om en utlämning skulle undergräva skyddet för

| a) | allmänintresset, inbegripet






  — | allmän säkerhet, |
| --- | --- | --- |

a)

allmänintresset, inbegripet

—

allmän säkerhet,

| — | försvar och militära frågor, |
| --- | --- |

—

försvar och militära frågor,

| — | internationella förbindelser, |
| --- | --- |

—

internationella förbindelser,

| — | Europeiska unionens eller en medlemsstats finansiella, monetära eller ekonomiska politik, |
| --- | --- |

—

Europeiska unionens eller en medlemsstats finansiella, monetära eller ekonomiska politik,

| b) | enskilda personers privatliv och integritet samt personuppgifter, särskilt i enlighet med EU-lagstiftningen om skydd av personuppgifter. |
| --- | --- |

b)

enskilda personers privatliv och integritet samt personuppgifter, särskilt i enlighet med EU-lagstiftningen om skydd av personuppgifter.

2.   I enlighet med de bestämmelser om konfidentialitet som fastställs i artiklarna 258.1 och 259.1 i förordning (EU, Euratom) 2018/1046 och motsvarande bestämmelser i andra EU-rättsliga instrument ska revisionsrätten vägra att ge tillgång till sina preliminära granskningsiakttagelser. Den kan även vägra att ge tillgång till handlingar som används vid utarbetandet av dessa iakttagelser.

3.   Revisionsrätten ska vägra att ge tillgång till en handling om en utlämning skulle undergräva skyddet för

| — | en fysisk eller juridisk persons affärsintressen, |
| --- | --- |

—

en fysisk eller juridisk persons affärsintressen,

| — | immateriella rättigheter, |
| --- | --- |

—

immateriella rättigheter,

| — | rättsliga förfaranden, skiljedoms- och tvistlösningsförfaranden samt juridisk rådgivning, |
| --- | --- |

—

rättsliga förfaranden, skiljedoms- och tvistlösningsförfaranden samt juridisk rådgivning,

| — | inspektioner, utredningar och revisioner. |
| --- | --- |

—

inspektioner, utredningar och revisioner.

4.   Tillgång till följande handlingar ska vägras om en utlämning allvarligt skulle undergräva revisionsrättens beslutsfattande:

| a) | Handlingar som upprättats av revisionsrätten för internt bruk eller mottagits av revisionsrätten och som gäller en fråga där beslut ännu inte har fattats. |
| --- | --- |

a)

Handlingar som upprättats av revisionsrätten för internt bruk eller mottagits av revisionsrätten och som gäller en fråga där beslut ännu inte har fattats.

| b) | Handlingar som innehåller yttranden för internt bruk och som är en del av överläggningar och inledande samråd inom revisionsrätten, även efter det att beslut har fattats. |
| --- | --- |

b)

Handlingar som innehåller yttranden för internt bruk och som är en del av överläggningar och inledande samråd inom revisionsrätten, även efter det att beslut har fattats.

5.   Trots de undantag som anges i punkterna 2, 3 och 4 får revisionsrätten besluta att ge tillgång till en handling, i dess helhet eller delar av den, om det finns ett övervägande allmänintresse av att den lämnas ut.

6.   Det övervägande allmänintresse som åberopas för att motivera utlämning ska vara av både objektiv och allmän karaktär. Den person som gör gällande att det föreligger ett övervägande allmänintresse ska ange vilka specifika omständigheter som motiverar utlämning av handlingarna i fråga.

7.   Om enbart delar av den begärda handlingen omfattas av något av undantagen i denna artikel, ska övriga delar av handlingen lämnas ut. Tillgång till en del av handlingen kan till exempel innebära att antalet uppgifter minimeras (anonymisering eller pseudonymisering av innehåll), att vissa uppgifter görs oläsliga eller stryks eller att en eller flera sidor i handlingen avlägsnas.

8.   Undantagen i denna artikel ska gälla utan att det påverkar tillämpningen av de bestämmelser om allmänhetens tillgång till Europeiska ekonomiska gemenskapens och Europeiska atomenergigemenskapens historiska arkiv som föreskrivs i rådets förordning (EEG, Euratom) nr 354/83 (7) med senare ändringar.

9.   Denna artikel ska inte påverka tillämpningen av bestämmelserna i artikel 5.

Artikel 5

Handlingar som härrör från tredje part

1.   Om en ansökan avser tillgång till en handling som revisionsrätten innehar men inte är upphovsman till, ska revisionsrätten bekräfta att den tagit emot ansökan och meddela namnet på den person eller institution eller det organ som ansökan ska riktas till.

2.   Om en handling har upprättats tillsammans med en tredje part ska revisionsrätten rådgöra med den tredje parten innan ett beslut fattas.

Artikel 6

Revisionsrättens handlingar som är ”känsliga” och ”säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter”

1.   Revisionsrättens handlingar som är ”känsliga” eller ”säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter” är handlingar som klassificerats som sådana i enlighet med revisionsrättens policy för informationsklassificering eller beslut nr 41/2021.

2.   Ansökningar om tillgång till sådana handlingar ska endast behandlas av personal vid revisionsrätten som har rätt att ta del av dessa handlingar. Samma personer ska även bedöma huruvida de kan hänvisa till att revisionsrättens handlingar är ”känsliga” eller ”säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter” när de besvarar ansökningar om tillgång till handlingar.

3.   Tillgång till revisionsrättens handlingar som är ”känsliga” och ”säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter” får endast beviljas efter det att säkerhetsskyddsklassificeringen har hävts. Om revisionsrätten beslutar att vägra tillgång till sådana handlingar, ska den ange skälen till sitt beslut på ett sätt som inte skadar de intressen som ska skyddas enligt artikel 4.

Artikel 7

Ansökningar

1.   Ansökningar om tillgång till handlingar ska göras skriftligen, helst via det kontaktformulär (8) som finns på revisionsrättens webbplats, på ett av EU:s officiella språk. I undantagsfall får ansökningar om tillgång till handlingar skickas med post.

2.   Ansökningar om tillgång till handlingar ska vara tillräckligt utförliga och framför allt innehålla uppgifter som gör att det går att identifiera den begärda handlingen eller de begärda handlingarna och sökandens namn och kontaktuppgifter.

3.   Sökande ska inte vara tvungna att ange skäl till sina ansökningar.

4.   Om en ansökan inte är tillräckligt utförlig, eller om de begärda handlingarna inte kan identifieras, ska revisionsrätten be sökanden att förtydliga ansökan och bistå sökanden med det.

5.   De tidsfrister som anges i artikel 8 ska inte börja gälla förrän revisionsrätten har tagit emot de begärda förtydligandena.

6.   Om en ansökan avser en mycket omfattande handling eller ett stort antal handlingar, får revisionsrätten informellt rådgöra med sökanden för att finna en lämplig lösning.

Artikel 8

Behandling av ursprungliga ansökningar

1.   Ansökningar om tillgång till handlingar ska behandlas av ECA-Info-teamet.

2.   Ett mottagningsbevis ska utan dröjsmål skickas till de sökande.

3.   Beroende på föremålet för ansökan ska ECA-Info-teamet samråda med den berörda avdelningen och vid behov dataskyddsombudet och/eller den informationssäkerhetsansvariga i syfte att besluta om hur ansökan ska behandlas. Den myndighet som har befogenhet att besluta om vilket svar som ska ges en ursprunglig ansökan om tillgång till en handling ska vara generalsekreteraren, som får delegera denna befogenhet.

4.   Inom högst en månad efter registreringen av ansökan ska revisionsrätten antingen bevilja tillgång till den begärda handlingen, såsom beskrivs i artikel 11, eller i ett skriftligt svar ange skälen till att ansökan helt eller delvis avslås och upplysa sökanden om hans eller hennes rätt att begära att revisionsrätten omprövar sin ståndpunkt, såsom beskrivs i artikel 9.

5.   Om en ansökan avser en mycket omfattande handling eller ett mycket stort antal handlingar eller kräver internt samråd eller samråd med tredje part, får den tidsfrist som anges i punkt 4 förlängas med en månad, förutsatt att sökanden underrättas på förhand och att skäl anges.

6.   Om anställda vid revisionsrätten personligen får en ansökan om tillgång till handlingar, ska de utan dröjsmål vidarebefordra den till ECA-Info-teamet.

Artikel 9

Bekräftande ansökningar

1.   Om en ansökan avslås helt eller delvis, får sökanden, inom en månad efter mottagandet av revisionsrättens svar, lämna in en bekräftande ansökan till revisionsrättens ordförande och begära att revisionsrätten omprövar sin ståndpunkt.

2.   Om revisionsrätten inte svarar inom de tidsfrister som fastställs i artikel 8 ska sökanden också ha rätt att begära omprövning.

3.   Bekräftande ansökningar ska omfattas av samma krav som de som gäller för ursprungliga ansökningar enligt artikel 7.

Artikel 10

Behandling av bekräftande ansökningar

1.   När en bekräftande ansökan mottas, ska revisionsrättens ordförande rådgöra med rättstjänsten och, beroende på föremålet för ansökan, den berörda avdelningen samt, vid behov, dataskyddsombudet och/eller den informationssäkerhetsansvariga.

2.   Inom högst en månad efter registreringen av en bekräftande ansökan ska revisionsrätten antingen bevilja tillgång till den begärda handlingen, såsom beskrivs i artikel 11, eller i ett skriftligt svar ange skälen till att ansökan helt eller delvis avslås.

3.   Om ansökan avslås helt eller delvis, ska revisionsrätten informera sökanden om vilka rättsmedel som finns att tillgå, nämligen att väcka talan mot revisionsrätten och/eller framföra klagomål till Europeiska ombudsmannen i enlighet med artikel 263 respektive artikel 228 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

4.   I undantagsfall, till exempel om ansökan avser en mycket omfattande handling eller ett mycket stort antal handlingar eller kräver internt samråd eller samråd med tredje part, får den tidsfrist som anges i punkt 2 förlängas med en månad, förutsatt att sökanden underrättas på förhand och att skäl anges.

5.   Underlåtenhet av revisionsrätten att svara inom de tidsfrister som anges ovan ska anses utgöra ett negativt svar och ska ge sökanden rätt att använda sig av de rättsmedel som anges i punkt 3.

Artikel 11

Tillgång efter en ansökan

1.   Handlingar ska ställas till förfogande i en befintlig version och i ett befintligt format (företrädesvis elektroniskt och med hjälp av verktyg som godkänts av revisionsrätten för att garantera informationssäkerhet), med beaktande av sökandens önskemål. Revisionsrätten är inte skyldig att upprätta en ny handling eller sammanställa information till sökanden.

2.   Om handlingarna är omfångsrika eller svåra att hantera, får sökanden uppmanas att ta del av dem på plats en dag och tidpunkt som sökanden och revisionsrätten kommer överens om.

3.   Kostnaden för framställning och utskick av kopior får debiteras sökanden men får inte överstiga de faktiska kostnaderna. Att ta del av en handling på plats, erhålla kopior på färre än 20 A4-sidor och ges direkt tillgång i elektronisk form ska vara kostnadsfritt.

4.   Om en handling är allmänt tillgänglig kan revisionsrätten fullgöra sin skyldighet att bevilja tillgång till handlingen genom att upplysa sökanden om hur den kan erhållas.

Artikel 12

Mångfaldigande av handlingar

1.   Handlingar som lämnas ut i enlighet med detta beslut får inte mångfaldigas eller utnyttjas i kommersiella syften utan ett skriftligt förhandsgodkännande från revisionsrätten.

2.   Detta beslut ska inte påverka tillämpningen av bestämmelser om upphovsrätt som kan begränsa tredje parts rätt att mångfaldiga eller utnyttja handlingar som lämnats ut eller revisionsrättens beslut nr 6–2019.

Artikel 13

Öppenhetsportal

1.   För att medborgarnas rättigheter enligt detta beslut ska bli verkningsfulla, finns det en öppenhetsportal på revisionsrättens webbplats.

2.   Handlingar som det hänvisas till på öppenhetsportalen ska i möjligaste mån vara direkt åtkomliga via länkar.

Artikel 14

Slutbestämmelser

1.   Revisionsrättens beslut nr 12–2005 av den 10 mars 2005 ska upphöra att gälla.

2.   Detta beslut ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.

3.   Det träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

Utfärdat i Luxemburg den 13 juli 2023.

På revisionsrättens vägnar

Tony MURPHY

Ordförande

---

(1)  
  EUT L 103, 23.4.2010, s. 1.

1

(2)  
  EUT L 193, 30.7.2018, s. 1.

2

(3)  
  EUT L 295, 21.11.2018, s. 39.

3

(4)  https://www.eca.europa.eu/Lists/ECADocuments/DECISION_ECA_6_2019/ECA-Decision_06-2019_EN.pdf.

4

(5)  
  EUT L 256, 19.7.2021, s. 106.

5

(6)  https://www.eca.europa.eu/ContentPagesDocuments/Legal_framework/Information_Classification_Policy_EN.pdf.

6

(7)  Rådets förordning (EEG, Euratom) nr 354/83 av den 1 februari 1983 om öppnandet för allmänheten av Europeiska ekonomiska gemenskapens och Europeiska atomenergigemenskapens historiska arkiv (EGT L 43, 15.2.1983, s. 1).

7

(8)  https://www.eca.europa.eu/sv/contact.

8

---

Rättelser

| 22.9.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 234/206 |
| --- | --- | --- | --- |

22.9.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 234/206

---

Rättelse till rådets beslut (Gusp) 2023/432 av den 25 februari 2023 om ändring av beslut 2014/145/Gusp om restriktiva åtgärder mot åtgärder som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende

(
  Europeiska unionens officiella tidning L 59 I av den 25 februari 2023
  )

Offentliggörandet av rådets beslut (Gusp) 2023/432 ska betraktas som ogiltigt.

---

| 22.9.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 234/207 |
| --- | --- | --- | --- |

22.9.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 234/207

---

Rättelse till rådets genomförandeförordning (EU) 2023/429 av den 25 februari 2023 om genomförande av förordning (EU) nr 269/2014 om restriktiva åtgärder med avseende på åtgärder som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende

(
  Europeiska unionens officiella tidning L 100 av den 13 april 2023
  )

Rättelsen av rådets genomförandeförordning (EU) 2023/429 ska betraktas som ogiltig.

---