article: (CNN) -- I sidste uge, Beijings førende engelsksprogede avis, Kina Daily, begyndte at udgive en ugentlig Afrika-udgave, med fokus på finansielle nyheder og rettet mod Afrikas voksende middelklasse. Tidligere i år, Kinas internationale tv-selskab, CCTV, lancerede en imponerende medieoperation i Afrika, producerer en time om dagen af indhold fra kontinentet samt feature programmer om afrikanske anliggender, gennem en nyhedsrum med mere end 40 kinesiske og 70 afrikanske medarbejdere. Begge initiativer føjer til de mere etablerede aktiviteter i Kinas nyhedsbureau, Xinhua, som i de seneste år har uddybet sine partnerskaber med afrikanske medier butikker og giver dem med nyheder fra hele verden samt fra snesevis af af af afrikanske lande, hvor det har korrespondenter. Den lyn vækst af kinesiske medier er en del af den dramatiske udvidelse af tilstedeværelsen af kinesiske diplomater, fredsmænd, kommercielle aktører (statsejede eller private) og almindelige borgere, der har forvandlet det afrikanske kontinent i de sidste 10-15 år. Fra Angolas oliefelter og Dakar'er. Deres budskab er, at Afrika, på samme måde som Kina, har modtaget for meget negativ omtale i de vestlige dominerede globale medier. I denne opfattelse, kinesiske og afrikanske stemmer endelig finde måder at fortælle deres egne historier, der tilbyder en sund korrektion til stereotyper af Afrika som "håbløse kontinent," med endeløse krige, hiv og sult. Afrika i dag, mens stadig forbruges af mange uigennemtrængelige problemer, er ikke længere Afrika i 1990'erne: Millioner af af afrikanere griber på hidtil usete muligheder for at opbygge nye liv. Dette optimistiske budskab om Afrika vende et hjørne er de konfronteret med kritik på forskellige fronter. En af de mest relevante anklager er, at "positive rapportering" ikke leverer på en af de vigtigste mandater for journalistik: handler som en vagthund og holder dem i kontrol, snarere end at rose dem for deres succeser. De stramme kontroller på medielandskabet, der dominerer offentlige debatter i Kina, bliver spejlet i dækning af Afrika, som ikke sætter spørgsmålstegn ved Beijings bånd med unsavory regimer som Mugabes. Det kan heller ikke betragtes som styrkende for almindelige afrikanere, der vil fortsætte med at føle, at mediedækning ignorerer de komplekse dilemmaer, udfordringer og muligheder, de står over for, når kontinentet forsøger at genopfinde sig selv. Læs relateret: Afrikanerne søger at gøre det i Kina. En anden stor fare ligger i en krybende ideologisering af debatten: En mulighed for at bringe ny energi til debatten om, hvordan man producerer god journalistik risikerer at blive spildt af fordybelse i gamle holdninger og gentagelse af sterile debatter. Den kolde krig verden vidnede om en kamp mellem positiv og negativ rapportering, der ikke gør meget godt for journalistik. Western-stil journalistik risikerer at blive komplaceret og understrege sin moralske overlegenhed i at støtte "undersøgende arbejde" samtidig med, at de kinesiske journalister føler sig forbundet med, om at afdække korruption i Afrika og ikke har ressourcer til at følge op på denne historie vil producere lidt eller ingen resultater, de kan skille sig ud fra de modige forbindelser til de modige, hvide, midaldrende) journalist, der rapporterede det. De synspunkter, der kommer til udtryk i denne kommentar, er udelukkende fra Harry Verhoeven og Iginio Gagliardone.
highlights: Ny "Afrika udgave" af Kina Daglig del af kinesiske medier indflydelse på kontinentet. Det tilbyder "positiv rapportering" om Afrika, siger Harry Verhoeven og Iginio Gagliardone. Kinesiske medier skal undgå fejl i den vestlige presse, de argumenterer.