article: (CNN) -- Da den iranske instruktør Asghar Farhadi accepterede sin gyldne globe for bedste udenlandske film i sidste måned, han talte et par takkeord, pausede og annoncerede han ønskede at sige noget om sit folk. To nationer holdt deres åndedrag. "De er en fredselskende folk," Farhadi sagde, og derefter var væk. Kort selv om det var, hans kommentar var veltalende, til det punkt og foruroligende i sin enkelhed. Ligeledes hans film. En stor del af grunden til, at "en adskillelse" har gjort sådan en indvirkning i Vesten -- en virtuelt fejer af kritikernes præmier, en gyldne globe og to Oscar nomineringer, herunder en næsten uhørt nikke for en ikke-U.S. screenplay --er er, at det ikke er en udenlandsk film på alle (undtagen for alle, at Farsi). Hvis noget, det er en føler-god film, uanset på en vildsk måde: At have oplevet den anstødende Farhadis karakterer, så kommer alle med den fælles følelser i vores forstand, at vi sammen. Dette er ikke en politisk acceptabel position, selvfølgelig. Midt i den glib militarisme af republikanske præsidentkandidater, den bellicosity af iranske præsident Mahmoud Ahmadinejad og den nukleare hensynsløshed af mullaherne, "A Separation" driver hjem den ofte ignorerede kendsgerning, at Iran er fuld af uddannede, sofistikerede og kultiverede mennesker, der ikke nødvendigvis er enige med deres regering enten. Især de ledende tegn i "A Separation." Farhadi ikke beder om problemer. Ingen i gips erklærer, at, "Vores umulige, rasende teokratisk regime er anti-intellektuel, anti-opportunitet, anti-kvinde, anti-frihed, anti-menneske." Ikke desto mindre, Simin (Leila Hatami) ønsker ud. En ung mor til Teherans uddannede middelklasse, hun ønsker et bedre liv for hendes datter, Termeh (spildet af direktørens datter, Sarina Farhadi) og - hvorfor ikke? Og det er han ikke. Hans far lider af demens og kan ikke blive ladt tilbage. Og som islamisk lov kræver, at manden bestemmer, hvor datteren går hen, så bliver Termeh også. Uden at give væk hele plottet, er det værd at sige, at "En adskillelse" snebolde til en demi-tragedie drevet af institutionel hubris: Simin dømmes af systemet til at have utilstrækkelige grunde til skilsmisse, men hvad kan der ske anderledes, når begrundelsen for hendes anmodning er det system, der nægter hende skilsmissen? Nader, der skal finde en husholdermand, der kan tage sig af sin far, mens han går på arbejde, overilligt hyrer Razieh (Sareh Bayat), en kvinde, der er så bange for relig uretfærdighed, at hun er nødt til at opfordre til en afgørelse, før hun kan ændre den kontroversiel gamle mand ud af sit tøj, som hun ikke kan røre Naders far, leges af Ali-Asa-Asa-Asa-Asra-Asha-Asha-Asha-ha-ha-ha-ha-ha-ha-ha-ha-ha-ha-hastr, der er en ustrtrtrt-shazi-shazi-shazi, der ikke-for, til at gåshazazazazazazazazazazi, til at gås, til at gå nogen, til at gå nogens, til at gå nogen, til at gå på nogensh-forsh-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for-for- I en tid med nationalisme-cum-tribalisme, og en tilsyneladende svedig iver for USA og Iran til at blande det op militært, Farhadis kamera opdyrker følelsesmæssige generøsitet: Det synspunkt svinger fra objektive til subjektive, fange følelser af de karakterer via deres fælles synspunkt. Perspektivet svinger fra Simin til Termeh til Razieh til Nader, det upshot være et ægteskab af opfattelse, en enhed af opfattelse, en deling af erfaring ikke kun blandt de personer, men publikum. Det hele tilføjer op til en oplevelse, der er sjælden på film, direkte krævende og som skaber selve fænomenet, der gør "A Separation" unik og resonant. Du kan gå ud af biografen, men du kan ikke gå ud af filmen. Fordi dens historie er omkring os. Følg CNN Opinion på Twitter. Deltag i samtalen på Facebook. Udtalelserne udtrykt i denne kommentar er udelukkende dem af John Anderson.
highlights: John Anderson siger iranske film "A Separation" succes, fordi temaer ikke udenlandske. Filmen fortæller historie om kvinde fast besluttet på at forlade Teheran, men er forpurret af stive system. Han siger den irrationelle paranoia, der driver det iranske regime har ekkoer i højreorienterede amerikanske politikker. Anderson: I en tid med sabel-rastling mellem nationer, viser filmen fælles menneskelighed.