article: Happy again: Wendy ser frem til hver dag nu. Min 30-års fødselsdag var en milepæl på mange måder. For første gang i mit liv, jeg kunne sige, at jeg havde alt, hvad jeg nogensinde har ønsket mig en dejlig kæreste, et godt job, stabile penge og et sted at kalde min egen i London. Men jeg følte mig ikke glad. Den dystre, der havde hængt over mig, så længe jeg kunne huske stædigt nægtede at puffe, selv i ansigtet af alle disse gode lykke. Hvad jeg ved nu, er, at jeg aldrig ville have følt glad for at være i live, uanset hvor meget jeg skulle være taknemmelig for og ville aldrig have vidst, hvad det er at føle glæden, hvis jeg ikke havde begyndt at tage antidepressive. Og det er derfor, uanset hvad der sker, vil jeg aldrig vende min ryg på mine ~ glade piller. Criticise mig alle du kan lide, men jeg accepterer også min depression er en sygdom og vide, at det ville vende tilbage igen, hvis jeg nogensinde har stoppet med at tage dem. Jeg taler ud, fordi folk ønsker depression folk er de samme som de samme som folk, fordi deprimerende mennesker. Min eneste fortrydelse er, at det tog mig indtil en alder af 30 at indse, at der var noget medicinsk forkert. Du ville aldrig have vidst det at se på mig, men jeg var ligeglad med, om jeg levede eller døde. Jeg har følt, at måden, siden mine teenagere. Glæden af livet var helt tabt på mig. Der var ikke en dag, hvor jeg ikke vågnede op og spekulerer på, hvad meningen med det hele var. Alligevel troede jeg, som mange gør, at kun dem med en grund til at føle lav kunne, eller burde, føle sig lav. Min tidlige barndom var glad. Jeg voksede op med mine ældre søstre Anthea (ja, TV, Anthea Turner) og Ruth på vores hjem i Stoke-on-Trent. Men alt ændrede sig, da Ruth døde. Født med spina bifida, hun blev aldrig forventet at nå en moden alder Men hendes død, fra pludselig nyresvigt i sommeren 1978, da hun var 15 og jeg var 11, var helt uventet. Som en familie, vi havde ingen idé om, hvordan man reagerer eller komme sig. Fra det øjeblik ændrede livet sig for evigt; vi alle blev forskellige mennesker, fortæres, på vores forskellige måder, af chok og sorg. Jeg fortalte mig selv, at for at vise min egen sorg ville kun tilføje til alle andres byrde. Så jeg aftappet det op. I ugevis, jeg gik i skole og foregav intet var sket. Jeg forestillede mig Ruth var stadig i live. Og hvis venner spurgte efter hende, Jeg har sagt, at hun var fint. Jeg kunne ikke se sandheden i øjnene. Jeg er ikke sikker på, hvordan sandheden i sidste ende kom ud. Mine lærere havde et stille ord med mine venner, måske. Alt jeg ved er, jeg aldrig talte med nogen om det. De siger, at nogle mennesker er født med en disposition for depression, for andre det er udløst af omstændigheder. Det er svært at vide, om jeg altid var bestemt til at lide af det, men jeg ved Ruths død ændrede mig. Jeg begyndte min teenageår følelse følelse følelse følelsesløs og hensynsløs, og jeg var på udkig efter chancen for at stikke to fingre op på verden. Denne chance kom, da jeg mødte David. Mens jeg var 17, han var en 32-årig divorcé. Hvad kunne muligvis gå galt? Vi mødtes på en lokal radiostation i Stoke-on-Trent, hvor jeg arbejdede erfaring efter skole, og han var en ingeniør. Til rædsel for alle, der vidste jeg faldt i hans arme, glad for at have fundet kærligheden til mit liv og en måde at oprør Stigende tal: Ifølge de seneste NHS data, der har været en næsten 25 procent stigning i recepter for antidepressiva siden 2010 i Storbritannien. Uoverraskende, mine forældre, Jean, en pensioneret lærer, og Brian, der ejede en soft-møbler virksomhed, var bekymret syg. Men de vidste ethvert forsøg på at trække mig og David fra hinanden ville kun tvinge os tættere sammen. Gud ved, hvordan de holdt sig selv, da jeg meddelte, at vi skulle gifte sig. Men på det tidspunkt brylluppet kom rundt! en traditionel kirke affære! Jeg var i en forfærdelig situation, som jeg følte sig ude af stand til at undslippe. Vi har været sammen i 18 måneder på det tidspunkt, og David var blevet krænkende, fysisk og psykologisk. Han ramte mig, kicked mig, truede med at kniv vores hund, hvis jeg forlod ham. Han chiped væk på min selv-esteem, udnytte usikkerheder enhver naiv, unge pige ville have. Jeg troede, det ville føles vidunderligt at være en voksen, men jeg var aldrig mere end en hjælpeløs barn. Når, som 19, jeg gik ned ad midtergangen på min fars arm ~ klædt i hvid! Jeg havde mistet mig selv og hadede David for det. Nye begyndelser: Wendy siger, at hvis det ikke havde været for hendes medicin, hun ville aldrig have fundet kærlighed igen eller gift igen. Men det var ikke før han kvalte mig næsten til døden i en Bangkok hotelværelse fire år senere, at jeg endelig så lyset. Måske vi begge gjorde. Da vi kom hjem, han forlod mig for sin sekretær og min familie ventede med åbne arme. Gennem disse urolige år, var det svært at måle tilstanden af min mentale sundhed. Jeg var ikke glad og kunne ikke huske den sidste gang, jeg havde været, men der var grunde til det. Excusus. Så det var heldigt, at på min 30 års fødselsdag, med min katastrofale ægteskab seks år bag mig, Jeg var i en position til at tage bestand og se klart, at jeg havde været, ment, at der var gået, mens depressioner var væk, mens depressioner var væk, og jeg var gået. Ofte, især når en berømthed taler ud om depression, folk spot, siger:! Hvad i alverden har hun at føle sig deprimeret over?! eller!Hvis det er sådan en depression ser ud, jeg vil tage det!!! Men det holder en meget farlig idé: at kun mennesker med forfærdelige liv har ret til at føle sig forfærdelige, og alle andre er blot utaktaknemmelige. Ifølge de nyeste NHS-data, der har været en næsten 25 procent stigning i recepter for antidepressive midler siden 2010 i Storbritannien. Men i stedet for at se dette som velkomne beviser for, at folk søger behandling i større antal, mange reagerer med hoved-rys og hånd-wringinging. Men dem, der ser en læge og acceptere en recept bør roses for deres mod, ikke kritiseres for at være alt for lazy, for selvcentreret, eller også besejser at buck op og get på med det ligesom alle andre andre. Hvis de var fede jeg ville jeg chaste tid chaste dem for at tage insulin. Hvis de havde været en infektion, vi har fået foretaget en infektion, vi ikke forvente, forventer dem snart snart at tage antibiotika dem kort for at tage antibiotika antibiotika. Så snart deres antibiotika for at tage antibiotika. deres antibiotika med antibiotika. Det var deres antibiotika. Det var deres med antibiotika snart med antibiotika. Det er ikke selv ikke selv kort fort dem med antibiotika. Det var deres depression ikke selv-selv selv-selv selv-de med antibiotika kort for ikke selv-de med antibiotika. Det var deres depression ikke selv-de med antibiotika. Det var selv-de. A ikke selv-de deres depression. Det samme. A deres depression ikke længere selv-de. A deres depression ikke selv-de med de var selv-centreret med depression ikke var selv-de. Det var selv-centreret med depression ikke var selv-centreret med depression ikke er det samme. Det var selv-centre ikke var selv-de ikke er det samme. er det samme. er det samme. er det samme. mennesker er det samme. Det er det samme. er det samme. er det samme. Det er det samme. er det samme. er det samme. Det er det samme. A ikke er det samme ikke er det samme. er det samme ikke er det samme. er det samme. er det samme det samme det samme det samme det samme. Det er det samme Det næste skridt var en recept på anti-depressiv Sertraline. På trods af advarsler jeg var tilbøjelige til at føle sig værre, før jeg følte mig bedre, kunne jeg ikke vente med at starte dem. Med bagklog, var det ikke klogt at begynde på samme tid som min nye job, præsentere Pet Rescue på Channel 4. Efter en uges optagelse, jeg ringede til min læge, føler værre end nogensinde. •Du må ikke stoppe med at tage dem, • sagde han. •Du vil være ude af tunnelen, før du ved det. • På dag 14, jeg vågnede til min egen personlige mirakel. Fra det øjeblik mine øjne åbnede, vidste jeg, at jeg følte anderledes. Happy, men ikke i en falsk eller ekstrem måde; for måske første gang siden min søster døde jeg var bare glad for at være her. Mit sind og krop var i sync til sidst. Da jeg smilede, jeg mente det. Da jeg gik i seng om natten, faldt jeg hurtigt og sundt i søvn, ser frem til den næste dag. Min eneste fortrydelse var ikke at have gjort noget før. Det er umuligt at forstå forskellen disse små piller har gjort til mit liv. Uden den konstante følelse af velvære, de har givet mig, jeg formoder, jeg aldrig ville være faldet i kærlighed eller gift igen. Seks måneder efter jeg startede dem, jeg mødte og forelskede mig i min mand, skuespiller Gary Webster, mens de optræder i panto. Jeg var ikke længere ambivalent om min fremtid i stedet jeg så frem til at opbygge et liv med Gary og vokse gamle sammen. Jeg har aldrig gået glip af en pille hele vores tid sammen. Selv da jeg ventede vores drenge, Jack og Freddie, nu 15 og 11. Jeg tog dem hver dag, tror at give dem op var en større risiko end at fortsætte med dem. Der er ingen data om risikoen for at tage antidepressiva i graviditeten, selv om de har været forbundet med potentielle komplikationer såsom en højere risiko for abort og hjertefejl. Jeg er stolt af at sige, at jeg planlægger at tage antidepressiva indtil min døende dag. Jeg håber kun, at ved at tale op, jeg kan overbevise andre, de ikke behøver at leve med depression. Wendy præsenterer Crafty Beggers på TLC og understøtter Flygtninge.org.uk en velgørenhed for ofre for vold i hjemmet.
highlights: Wendy siger, at hun ikke havde oplevet glæde, før hun tog anti-depressiva. Hun siger det eneste, hun fortryder ved dem er ikke at tage dem tidligere. Da hendes medicin Wendy har giftet sig igen efter at være forelsket igen.