article: (CNN) -- I 1834, Illinois stemte om at vedtage julen som en juridisk helligdag. Blandt dem, der stemte "nøgen" var den unge Abraham Lincoln. I 1834 var Lincoln endnu ikke vokset ud af sin ateistiske fase, men den unge Lincolns mangel på tro på Gud -- og hans livslange vantro i Kristi guddommelighed -- forklarer ikke hans stemme. I 1834 var en stemme imod julen et sikkert, selv en konventionel stemme. Ikke en eneste stat i Unionen lukkede sine kontorer til jul den 25. december 1834. Lincoln markerede sin første jul som præsident, i december 1861, ved at holde et kabinet møde om morgenen og et middagsselskab om aftenen. Lincoln familien havde aldrig et hvidt hus træ og sendte ingen julekort. Ingen var meget chokeret over disse udeladelser. Den offentlige jul som amerikanerne kender det i dag ikke tage indtil sent i det 19. århundrede. Den første stat til at anerkende julen som en ferie var Alabama, i 1836, men nord og især New England modsatte sig. Ikke før 1856 gjorde Massachusetts acceptere julen som en ferie. Den føderale regering tog indtil 1870 at følge. Der er debat om det punkt, men det ser ud til, at Benjamin Harrison var den første præsident til at tillade et juletræ inde i Det Hvide Hus i 1889. Traditionen med at tænde et træ på Det Hvide Hus grunde begyndte med Calvin Coolidge i 1923. Dwight Eisenhower sendte de første Det Hvide Hus julekort. Eisenhowers kort, dog var altid beslutsomt "sæsonbestemt." Det ventede indtil John F. Kennedy i 1963 til at sende et kort, der afbilde en fødselsscene. Denne sene blomstring af julen overholdelse afspejler to fakta om julen, der sjældent får meget opmærksomhed i vores offentlige debatter om "krigen på julen." " I det første århundrede praktiserede den nationale regering en adskillelse af kirke og stat langt skarpere end noget andet Amerikaner ville acceptere i dag. Et eksempel: Fra sin grundlæggelse i 1775, den føderale postkontor leveret post om søndagen. Som evangeliske former for kristendom spredt efter 1800, de nye trosretninger krævede en afslutning på denne vanhelligelse af sabbaten. Nogle postmastere tog det på sig selv at lukke operationer. Som svar, Kongressen stemte i 1810 for at kræve alle postmastere til at arbejde mindst en time på søndag, på smerte i at miste deres positioner. Amerikanerne af de stiftende generationer insisterede på adskillelse af kirke og stat ikke fordi de var irrreligiøse, men netop fordi så mange af dem var så meget intenst religiøse. Fordi religion betød så meget for tidlige amerikanere, så gjorde religiøse forskelle. Calvinister og baptister, Methodists og katolikker, den største Boston rektor og den råste grænsepræser var uenige, nogle gange til gengæld for direkte vold. Bedre at levere posten på søndag end debat, der havde ret om sabbaten. Bedre at udstede nogen religiøse proklamationer end at lade præsidenter vælge og vælge, hvilke helligdage at markere, og hvordan at markere dem. En anden kendsgerning forklarer også kølighed af den tidlige nationale regering til kristendommen: den skarpe bevidsthed om mange 19. århundrede kristne af de ikke-kristne oprindelse mange juletraditioner. Julen fejres i nærheden af datoen for den gamle romerske ferie i Saturnalia. Gavegaver på dagen var også en romersk tradition. Juletræet, hængning af kranse og hus-til-hus karoling hark tilbage til den før-kristne tyske helligdag Yule. Calvinists havde opgivet deres direkte forbud mod julehøjtid på slutningen af det 17. århundrede. Men mange protestantiske trosretninger bevarede en hængende mistanke om ferie indtil dybt ind i det 19. århundrede. To ændringer gjorde det muligt at samlescene af en officiel juleferie over 40 år fra Calvin Coolidges udendørs juletræ til John Fonnedy. De engang alle-kriminelle sondringer mellem calvinister og arminianere (hvis overbevisninger kom fra den hollandske reformist Jacobus Arminius) og mellem selv protestanter og katolikker har sløret. Den engang-vivid mistro til træer og tinsel og brændende logs er forsvundet, som den amerikanske kristendom udviklet sig væk fra en tro, hvor folk troede og ind i et sæt af praksis, at folk gjorde. Hvis kristne dekorere træer, så træ dekoration skal være kristen - uanset hvordan eller hvorfor skikken startede, og hvad skikken betød for de mennesker, der startede det. Devout kristne troende kan stadig tælles i de millioner af selvfølgelig. At omgive dem, men er en større og mere nebulous gruppe for hvem, hvad der engang var en tro er blevet en folkevandring. For dem, er et juletræ eller en fødselsscene mindre en erklæring om individuel tro end det er et udtryk for gruppe identitet. Mange amerikanere føler denne gruppe identitet at være under trussel ved ændringer i de seneste år. Når de er "Christ da var "de." Det var det samme som de var det samme som de var det samme som det samme som det, at gøre. Hvis din jul fejrer Guds udseende i form af et menneskebarn, vil det ikke have en masse plads til en gavegivende elver og flyvende rensdyr. Men hvis Santa er på mest tangentiel til julen af tro, han er helt centralt for julen af folkway. Det er julen af folkway, der er julen så lidenskabeligt forsvares af dem, der taler om "krigen til jul." Julen af Santa og Rudolph, og træer og strømper, og slik stokke og "Glædelig jul" hilsener begyndte at blive mest offentligt fejret i USA først efter -- og kun fordi -- den religiøse drivkraft for ferien havde allerede svindlet væk. De meninger, der udtrykkes i denne kommentar, er udelukkende dem af David Frum.
highlights: David Frum: Lincoln, som mange i 1834, ikke overholde jul som en officiel ferie. Han siger i slutningen af det 19. århundrede, amerikanere begyndte at overholde jul som en helligdag. Tidlige amerikanere holdt en skarp adskillelse af kirke og stat, Frum siger. Frum: "Krig på jul" flap en reaktion på en opfattet trussel mod folkefærd, ikke religion.