article: (CNN) -- Den nye æra af åbenhed i Burma har spredt håb og ængstelse blandt landets journalister derhjemme og i udlandet. I år har mange landflygtige journalister besøgt Burma -- som blev kendt som Myanmar under den tidligere militærjunta -- mens nogle publikationer og nyhedsorganisationer, tidligere baseret uden for den engang så omfattende stat, har besluttet at åbne kontorer inde i landet. I denne uge, vil vores publikation Irrawaddy Magazine ramme nyhedsstande i hovedstaden, Yangon, for første gang siden det blev grundlagt af burmesiske eksiler to årtier siden for at give et uafhængigt syn på situationen i Burma under det autoritære regime. Vores personale, der hemmeligt arbejder med os i mange år inde i landet med betydelig risiko for sig selv, rapporterer nu fra vores nye kontorer der. Betyder dette ændringer her er konkrete og lovende? Jeg er forsigtig optimistisk. Derfor er vores strategi nu at holde en fod i og en fod ud -- vi vil opretholde vores hovedkvarter i Thailand. Dette er den første gang, vi har fået tilladelse til at trykke og distribuere magasinet i landet. Han fortalte mig i februar, at han nogle gange fik magasinet, mens han var fængslet i det berygtigede Insein fængsel i hovedstaden -- en facilitet kendt for sine umenneskelige forhold og tortur af fanger. Tin Oo, medstifter af NLD og tidligere chef for de væbnede styrker i 1970'erne, talte højt om Irrawaaddy. Da jeg spurgte ham, hvordan han vidste af det, svarede han: "Da jeg var under husarrest, modtog jeg det gennem en diplomatisk kanal. Jeg læste det igen og igen, og da militærefterretningstjenesten kom for at se mig i mit hus, var jeg nødt til at skjule det. "De kunne fordoble fængselsdommen, hvis de så magasinet," tilføjede han med en chuckle. Burmesiske embedsmænd og flere ledende ledere, som jeg mødte og interviewede i Burma ved tidsskriftet -- Jeg fornemmede blandede følelser, da de havde en dyb rodfæstet frygt, som de var så godt rodfæstet og respekt for vores magasin og hjemmeside. Jeg fik med en rapport, som jeg ikke fik fat i magasinet, jeg tilføjede med et magasinet, jeg tilføjede han tilføjede med en rapport med en chukke. Jeg læste. Jeg læste. Jeg læste det igen igen en rapport og jeg læste det igen igen igen igen igen og flere og flere af en rapport og flere af en rapport, og flere af en rapport, og flere af en rapport, som jeg og flere af en rapport, som jeg, og flere, og flere, og flere, og flere, som jeg, som jeg, som jeg, som jeg, som jeg, og flere af en rapport, som jeg læste og flere ledende ledere, som jeg, som jeg, som jeg, som jeg, og flere ledende ledende ledere, som jeg, som jeg, som jeg, og flere ledende ledende ledende ledere, som jeg holdt jeg mødte, som jeg, som jeg mødte, som jeg, og andre højt højt højt ledende ledende ledende ledende ledende ledende ledende ledende ledende ledere, som jeg mødte, som jeg mødte, som jeg mødte, som jeg mødte, som jeg mødte, som jeg, der blev mig igen, som jeg havde i en rapport, og flere af, og flere af, og flere af, og flere af, og flere af, og flere af, og flere af, og andre, og andre, og Siden han kom til magten, har præsident Thein Sein taget store skridt til at åbne landet. I sine tidlige taler nævnte han betydningen af den fjerde søjle i samfundet og afslørede, at både han og hans kontor følger medierapporter fra både i og uden for landet. I august, Informationsministeriet fortalte redaktører af ugentlige tidsskrifter, at deres afsætningssteder "ikke længere behøver at passere censur bestyrelse." Tint Swe, lederen af landets Press Scrutiny og Registrering Division (PSRD), tilføjede, at lempelsen af restriktioner var resultatet af en ændring af politik. Journalister, der står over for pres og fængsling i Burma har forsigtigt hilst meddelelsen om, at de ikke længere vil være forpligtet til at indsende artikler til landets drakoniske censur bestyrelse. Men de er meget klar over, at "Big Brother" stadig er der til at overvåge og se. Flyt er ikke nok til at genoprette mediefrihed. Men det er sikkert at sige, at regeringen har gjort en indrømmelse efter tidligere lukning af lokale tidsskrifter og gade protester fra journalister. Regeringen fortsætter med at overvåge nyhedsregistrering og censur blev indført i Burma. Faktisk, stadig flere ugentlige tidsskrifter har været konfronteret med bagvaskelse retssager fra embedsmænd og forretningsfolk. Det er stadig følsomme at skrive om korruption sager involverer nuværende og tidligere embedsmænd, især når man ser på Burmas forbindelser med Nordkorea og Kina. Informationsministeriet stadig kontrollerer udgivelse licenser og enhver publikation, der skader omdømme en regering afdeling kan stadig irettesættes under Printers og Publishers Registrering Act. Publishers kan også stå over for tunge domme under Burmas Penal Code, hvis de er fundet skyldige i at opfordre offentligheden til at deltage i ulovlig aktivitet. I mellemtiden, statsejede aviser stadig distribuerer den samme propaganda, mens en række tidligere generaler i det tidligere regime ejer flere førende ugentlige dagbøger. Deres mission synes ikke at fremme uafhængig journalistik og rationel debat i denne skrøbelige overgangsperiode, men om at gøre penge. I mellemtiden, alle publikationer er forpligtet til at følge retningslinjer designet til at beskytte de tre nationale årsager: ikke-disintegration af landet, ikke-disintegration af national solidaritet og perpetuation af suverænitet Journalister siger, at de fleste uafhængige journalister vil fortsætte i en skrøbelig overgangsperiode, men om at gøre penge. I mellemtiden, alle publikationer er forpligtet til at følge de syv år. Under bølgen af sekterisk vold i Rahkine-staten for nylig syntes lokale medier forsigtige med at rapportere om den igangværende vold mod muslimske Rohingya-befolkninger. Desværre indtager de en racistisk og populistisk redaktionel holdning mod denne undertrykte befolkning. Faktisk syntes medierne tilbageholdende med at kritisere regeringen, da politiet anvendte overdreven magt til at slå ned på fredelige demonstranter og munke under en nylig protest mod kobberminen -- på trods af udbredt fordømmelse fra andre steder, herunder Demokratiaktivist og lovgiver Aung San Suu Kyi. Der er stadig lang vej at gå, indtil burmesiske journalister er i stand til frit at skrive og offentliggøre følsomme historier, engagere sig i ordentlig efterforskningsrapportering og levere kvalitet journalistik i Burma. Vi har ventet på denne mulighed for at komme ind i Burma, men vi ved, at der er grænser. Vi tester stadig vandet. De udtalelser, der er udtrykt i denne kommentar, er udelukkende dem fra Aung Zaw.
highlights: Tidligere forbudte magasiner, aviser nu opererer i Myanmar. Men Myanmar myndigheder forbliver i kontrol over de fleste aviser, tv og radio. Aung Zaw forsigtigt optimistisk om ændringer; hans offentliggørelse vil bevare kontor i Thailand. Journalister stadig selvcensor meget af deres arbejde ud af frygt for søgsmål.