Тож стриянам доведеться поступитися пальмою першості. «Вперше в Україні» прапор піднято в Жулині. Хоч Стрий і надалі лишається першим містом, у якому офіційно підняли національну символіку. Причому не вперше. На початку XX століття, 1-го листопада 1918 р., ще за часів Австрійської імперії, на щоглі біля Стрийської ратуші та Народному Домі теж було піднято національний стяг. Розпочиналася нова доба української державності, попереду були УНР, ЗУНР, злука, окупація... Нам є чим гордитися, стрияни, шкода тільки, що навіть у Вікіпедії про все це ані слова. Про цю подію нічого не знають не лише в Україні, а в переважній більшості вже й мешканці нашого міста почали забувати про честь першопрохідництва, яка належить Стрию. І це в той час, коли про цю подію мав би бути рядок в шкільних підручниках по історії, новини 14-го березня мали б розпочинатися зі слів: «Цього дня, вперше в Україні, в м. Стрию, 1990 року, офіційно піднято синьо-жовтий прапор над органом влади – міською радою Стрия. З цього місця і з цього дня розпочалася переможна хода національної символіки по Україні!» Отже це питання потребує доопрацювання! Саме тому сьогодні буде проведена акція по розгортанню найбільшого в світі прапору України в Стрию. Ця акція є спробою привернути увагу до неприпустимої ситуації, що склалася у ставленні широких кіл громадськості, представників історичної думки та журналістів до одного з найважливіших історичних фактів становлення Державного Прапору, а саме – факту його підняття вперше в Україні над будинком Стрийської міської ради 14.03.1990 року. Акція почнеться о 15-й з пішого походу від перехрестя вулиць Зеленої та Нижанківського до майдану Незалежності. Прапор, який сьогодні розгорнуть в Стрию, не просто найбільший у світі прапор України. Він ще й має надзвичайно цікаву історію. Цей прапор, який має розмір в половину футбольного поля, пошитий 23.08.2007 р. вдовою донецького шахтаря, пенсіонеркою Марією Бєлятковою (на той момент їй виповнилося 69 років) у двохкімнатній «хрущовці» на старенькій швейній машинці. З 20 сувоїв синього та жовтого шовку (1,5 x 40 м), три дні і дві безсонні ночі шила вона цей прапор. Ось як вона згадує про цю роботу: «Я завжди любила працювати й ніколи не боялася роботи, але це завдання було особливим. Швачки знають, як важко працювати з шовком: то голка відмовляється шити, то петляє. Постійного «строчіння» впродовж 2,5 доби не витримувала навіть машинка — часто ламалася. Та кожного разу на допомогу приходив Леонід Дмитрович, сусід по під’їзду й майстер на всі руки, і ремонтував інструмент. Інколи виникали ситуації, коли хотілося плакати. Особливо важко було, коли не могла знайти потрібний кінець полотнища. А як же його знайдеш, коли величезне полотнище «розлилося» по невеличкій кімнаті й іноді складалося враження, що я і машинка знаходимося на дні синьо–жовтого океану.» Цікаво, що коли пізніше його довелося реставрувати, з цією роботою ледве впоралася непересічна швейна фірма ПП "HIKO-СТИЛЬ" з Луцька. Її працівники дуже гордяться цією роботою, вважаючи її неймовірно складною: «Коли четверо чоловіків принесли у рулоні полотнище 35м.х45м. , головний технолог виробництва Ганна Шаварська та швеї Людмила Рублюк і Олена Медяник - були дещо шоковані. Адже виробничі приміщення аніяк не пристосовані до подібних виробів. Зрештою - рішення віднайшлося - згорток перенесли на дах будівлі і розгорнувши по половині взялися усувати численні пошкодження». Працювало над ним тоді 5 осіб. І як після таких свідчень, можна повірити, що прапор було пошито в малесенькій кімнаті «хрущовки»? Чи не нагадує це чудо? Вперше його розгорнуто в день пошиття у Донецьку. З 19.09.2007 по 29.09.2007 прапор здійснив «всеукраїнський тур» по всіх обласних центрах України. Такі «подорожі» цього прапора стали традиційними, і з того часу він не раз відвідував обласні центри. Побував прапор і в інших визначних місцях, його розгортали під Крутами, Берестечком, на Говерлі, в Каневі, Хусті, Конотопі,