gyvenimã, ir aø jí prikelsiu paskutiniãjã dienã", kada bus suteiktas øis "amýinasis gyvenimas" (Jn 6:53,54). Evangelijos pagal Jonã 6 skyriuje Jézus írodinéja, jog jis yra "gyvybés duona", ir kokiã nors nemirtingumo viltí galima gauti tiktai teisingai tã priimant (Jn 6:47,50,51,57,58).

­ "Dievas mums (tikintiesiems) suteiké amýinãjí gyvenimã, ir tas gyvenimas yra jo Súnuje" (1 Jn 5:11). Jokios vilties gauti nemirtingumã negali búti tiems, kas néra "Kristuje". Nemirtingumas tapo ímanomas tiktai Kristaus dékã; apie Jí kalbama kaip apie "gyvybés (t.y. amýinojo gyvenimo) kúréjã" (Apd 3:15) ­ juk jis "visiems, kurie jo klauso, tapo amýinojo iøganymo prieýastimi" (Ýyd 5:9). Taigi nemirtingumas tapo prieinamas ýmonéms tiktai Kristaus darbû déka.

­ Tikri tikintieji ieøko nemirtingumo ir bus apdovanoti amýinuoju gyvenimu, kurio mes neturime savaime, iø prigimties (Rom 2:7; 6:23; Jn 10:28). Reikia, kad músû "marus (kúnas) apsivilktû nemarybe" sugríýus Kristui (1 Kor 15:53); taigi nemirtingumas yra mums paýadétas, bet kol kas mes jo dar neturime (1 Jn 2:25).

­ Tiktai Dievas turi savaiminí, neatsiejamã nemirtingumã (1 Tim 6:16).

## 4.2 Siela

Viso to øviesoje neímanoma né ísivaizduoti, kad ýmogus galétû turéti "nemirtingã sielã" ar kokiã kitokiã savaime nemirtingã dalí. Dabar mes paméginsime susiorientuoti painiavoje, supanàioje ýodí "siela".

Hebrajiøkas ir graikiøkas ýodýiai (atitinkamai "nefeø" ir "psyche"), kurie Biblijoje veràiami ýodýiu "siela", dar veràiami daugeliu kitû ýodýiû, pavyzdýiui:

Kvapas (kvépavimas) Numirélis, lavonas Esybé, bútybé Øirdis, jausmai Dvasia Ýmogus

Kai kada jie veràiami tiesiog asmeniniais ívardýiais. Taigi "siela" reiøkia asmení, kúnã ar ýmogaus "aø". Gerai ýinomas signalas S.O.S. ­ tai angliøkû ýodýiû "Save our souls" (kurie iøvertus reiøkia "Iøgelbékite músû sielas") santrumpa. Aiøku, kad tai reiøkia "Iøgelbékite mus nuo mirties!". Taigi "siela" reiøkia asmení, taip vadinama asmenybê sudaranàiû dalykû visuma. Todél galima suprasti, kodél daugelyje øiuolaikiniû Biblijos vertimû retai naudojamas ýodis "siela", pakeiàiant jí asmeniniais ívardýiais, ar ýodýiu "ýmogus". Raøoma, kad Dievas sutvéré "gyvas esybesŸ visokias gyvas ir galinàias judéti esybes" (Pr 1:20,21). Hebrajiøkame tekste "esybê" atitinka ýodis "nefeø", kuris taip pat kai kur veràiamas ýodýiu "siela", pvz. Pr 2:7: "Dievas sutvéré ýmogûŸ padarydamas ýmogû gyva siela" (ýr. A. Véliaus vertimã). Taigi ýmogus yra "siela", kaip ir gyvúnai yra "sielos". Vienintelis skirtumas tarp ýmoniû ir gyvúnû yra tas, kad ýmogus virøesnis uý juos protiøkai; jis sutvertas pagal fiziní Dievo paveikslã (Pr 1:26; ýr. 1.2 poskyrí øioje knygoje). Be to kai kurie ýmonés paøaukiami paýinti Evangelijã, kurios déka jiems atsiveria nemirtingumo viltis (2 Tim 1:10). Bet nagrinédami savo esminê prigimtí ir mirtí, mes nesurasime jokiû skirtumû tarp ýmogaus ir gyvúnû:

"Tas pats likimas yra ýmonéms ir gyvuliams: kaip mirøta vieni, taip mirøta ir kiti (atkreipkite démesí í øio fakto pabréýimã)Ÿ ir ýmogus nevirøija gyvulioŸ Visi (t.y. ýmogus bei gyvúnai) eina í vienã vietã (kapã), visi yra iø dulkiû ir visi gríýta í dulkes" (Koh 3:19,20). Íkvéptasis Koheleto raøytojas maldoje praøé Dievã padéti ýmonéms suvokti øí nemalonû faktã, kad "jie (ýmonés), jû paàiû matymu, yra gyvuliai" (Koh 3:18). Taigi galima numanyti, jog daugeliui ýmoniû bus sunku tai pripaýinti; iø tiesû, nusiýeminti priveràia suvokimas, kad pagal prigimtí mes esame tiesiog gyvúnai, ir gyvename vadovaudamiesi tais paàias savisaugos, dauginimosi bei stipriausiûjû iølikimo instinktais. Koh 3:18 sakoma, jog Dievas "tiria" ýmones parodydams jiems, kad jie téra gyvúnai; t.y. tikrai nuolankús ir paklusnús Dievui ýmonés suvoks øiã tiesã, o kiti neiølaikys øito bandymo. Dvideøimtame amýiuje po pasaulí nepastebimai paplito humanizmo filosofija, pagal kuriã ýmonés yra nepaprastai svarbús ir vertingi. Apvalyti savo mãstysenã nuo humanizmo ítakos gana nelengva. Àia gali padéti paprasti Ps 39:6 ýodýiai: "Kiekvienas ýmogus stovi tik kaip kvapas". "Ne ýmogaus valdýioje jo kelias" (Jer 10:23).

Vienas iø paàiû pagrindiniû dalykû, kuriuos mes ýinome, yra tas, kad visi ýmoniû kúnai ­ tikrai, visos gyvos bútybés ­ galiausiai mirs. Taigi "siela" mirøta; ji yra visiøkai prieøinga kam nors nemirtingam. Nenuostabu, kad