karalystés". Mozés Ístatyme taip pat buvo panaøus nurodymas, kuriuo liepiama nedelsiant nuýudyti visus burtininkus, ýavétojus (dar vienas kerétojû pavadinimas) ir tuos, kurie veda savo vaikus per ugní (Íst 18:10,11; Iø 22:18). Vedantis savo vaikus per ugní nebuvo tikri burtininkai, bet burtininkai ir stabû garbintojû ýyniai moké, jog norint apsisaugoti nuo blogio jégû, vaikai turi búti paøventinami vedant per ugní. Taigi matome, kad ir burtininkai, ir tie, kurie klausé jû, turéjo búti uýmuøti; o naujojoje sandoroje uý tuos paàius dalykus baudýiama neíleidýiant í Dievo Karalystê.

Dievas nenori, kad mes naudotumê keréjimã kaip priemonê siekti sau pageréjmo. Jei gyvendami Kristuje turime priimti vienokí ar kitokí sprendimã, kiekvienã karta turime rimtai paklausti: "Ar tikrai Dievas nori, kad aø tã daryàiau? Ar aø tã daryàiau, jei øalia menês stovétû Jézus?". Dievas aiøkiai pasmerkia keréjimã, ir, turédamas tai omenyje, aø manau, jog atsakymas turétû búti akivaizdus ­ ne, Dievas nenori, kad mes naudotume tuos dalykus. Samuelis, apibúdindamas keréjimã, (ýyniavimã) sieja jí su buvimu "atkakliam" (hebrajiøkas ýodis dar gali reikøti "erzinimã") ir nenoru paklusti Dievo Ýodýiui (1 Sam 15:23). Erzinti Visagalí, kaip tai daré Izraelis tikédamas stabais ir ýyniavimu (Íst 32:16-19), tikrai yra lengvabúdiøka. Dievas aiøkina, kad Jis liepé Izraeliui iøvaryti kanaanitus dél jû tikéjimo keréjimu ir burtininkavimu nes dalykai pasibjaurétini Dievui, bet vietoj to izraelitai patys pradéjo taip daryti (Íst 18:9-14). Taigi búdami naujuoju krikøtytû tikinàiûjû Izraeliu, mes neturétume daryti blogû dalykû, paplitusiû aplinkinime pasaulyje, nes tada negalésime amýiams paveldéti músû paýadétosios ýemés ­ Dievo Karalystés. Nesvarbu, kad keréjimu uýsiima øamanas, o ne mes. Jei tikimés iø to kaýkokio poveikio sau, tada mes taip pat tuo uýsiimame.

Tepalaimina mus Dievas øiomis besibaigianàiomis dienomis músû kelionéje øiuo tamsiu pagoniøku pasauliu í Jo Karalystê, kur vieøpatauja øviesa ir tiesa ir ølové.

"Uý tai, kad atsisaké myléti tiesã savo iøganymuiŸ Dievas jiems siunàia galingã suvedýiotojã, ir jie tiki meluŸ Mes jauàiame pareigã visuomet dékoti Dievui uý jus, Vieøpaties numyléti broliaiŸ Todél, broliai, tvirtai stovékite ir laikykités perduotû tiesû, kuriû iømokote iø músû ýodýiû ar laiøko. O pats músû Vieøpats Jézus Kristus ir Dievas, músû Tévas, pamilês mus ir maloningai suteikês mums amýinos paguodos ir geros vilties, tesuramina júsû øirdis ir tesustiprina kiekvienam geram darbui ir ýodýiui" (2 Tes 2:10-17).

## Papildymas 18: Kas ívyko Edene?

Pr 3:4-5: "O ýaltys taré moteriøkei: Visai judu nenumirsite; nes Dievas ýino, kad tã dienã, kurioje judu iø jo valgysite, atsidarys júsû akys, ir búsite kaip dievai, ir ýinosite, kas gera ir kas pikta".

POPULIARI INTERPRETACIJA: INTERPRETACIJA: Klaidingai manoma, jog ýaltys àia ­ tai nusidéjês angelas, vadinamas "Øétonu". Dél nuodémiû iømestas iø dangaus, jis atéjo í ýemê ir gundé Ievã nusidéti.

######### KOMENTARAI:

- 1. Øiose eilutése minimas "ýaltys". Ýodýiai "øétonas" ir "velnias" nesutinkami visoje Pradýios knygoje.
- 2. Ýaltys niekuomet neapraøomas kaip angelas.
- 3. Todél nenuostabu, kad Pradýios knygoje neuýsimenama apie kokí nors iømetimã iø dangaus.
- 4. Atpildas uý nuodémê ­ mirtis (Rom 6:23). Angelai negali mirti (Lk 20:35-36), taigi angelai negali ir nusidéti. Teisieji bus apdovanoti padarant juos lygius angelams, ir tada jie nemirs (Lk 20:35-36). Jei angelai gali nusidéti, tada teisieji taip pat galés nusidéti ir todél turés mirti, o tai reiøkia, jog iø tikrûjû jie neturés amýinojo gyvenimo.
- 5. Nuopuolio apraøyme Pradýios knygoje dalyvauja Dievas, Adomas, Ieva ir ýaltys. Niekas daugiau neminimas. Néra jokiû írodymû, jog kaýkas prasiskverbé í ýaltí ir priverté jí padaryti kã øis padaré. Anot Pauliaus, ýaltys "savo (paties) gudrumu suvedýiojo Ievã" (2 Kor 11:3). Dievas taré ýalàiui: "Kadangi tu tai padareiŸ" (Pr 3:14). Jei ýalàiu pasinaudojo "øétonas", tai kodél jis neminimas ir kodés jis taip pat nenubaudýiamas?