##### 4 SKYRIUS

#### DIEVAS IR MIRTIS

## 4.1 Ýmogaus prigimtis

Atrodo, kad dauguma ýmoniû praleidýia labai maýai laiko mãstydami apie mirtí, ar apie savo prigimtí, kuri yra pagrindiné mirties prieýastis. Be tokios savianalizés nepasiekiamas reikiamas savês paýinimas, todél ýmonés eina per gyvenimã vadovaudamiesi tiktai savo paàiû prigimtiniais geismais. Nors tas ir slepiama, bet daýnai atsisakoma pripaýinti tã faktã, kad gyvenimas yra toks trumpas, jog mirtis uýklups mus netgi per daug greitai. "Ir kas gi júsû gyvybé? Esate garas, kuris trumpam pasirodo ir paskui iønyksta". "Mes visi mirøtame ir krentame ýemén kaip vanduo, kurs nebegríýta". "Kaip ýaliuojanti ýolé; rytmetí ýydi (músû jaunysté) ir ýaliuoja, vakare nukertama ir dýiústa". (Jok 4:14; 2 Sam 14:14; Ps 90:5,6). Mozé, tikrai mãstantis ýmogus, pripaýino tai ir maldavo Dievã: "Pamokyk mus suskaityti músû dienas, kad pasiektumém øirdies iømintí" (Ps 90:12). Todél turédami omenyje gyvenimo trumpumã, mes turétume pirmaeilí démesí skirti tikros iøminties ígijimui.

Suvokdami mirties neiøvengiamumã, ýmonés reaguoja í tai skirtingai. Kai kuriose kultúrose bandoma mirtí ir laidotuves padaryti gyvenimo dalimi, øitaip stengiantis sumaýinti netekties ir neiøvengiamumo jausmã. Dauguma tû, kurie vadina save "krikøàionimis", laikosi tos nuomoné, jog ýmogus turi savyje "nemirtingã sielã" ar kaýkokiã nemirtingã dalí, kuri pergyvena mirtí ir po to patenka í bausmés arba apdovanojimo vietã. Iø visû ýmogiøkû iøgyvenimû daugiausia problemû ir tragedijû sukelia mirtis, todél reikia manyti, kad ýmogaus protas kiek galédamas stengiasi suøvelninti jos poveikí sãmonei; dél øito yra sukurta labai daug klaidingû teorijû apie mirtí bei paàiã ýmogaus prigimtí. Kaip visada, norint surasti tikrã tiesã apie øiuos nepaprastai svarbius dalykus, visas tas teorijas bútina patikrinti remiantis Biblija. Reikétû prisiminti, jog pirmasis Biblijoje apraøytas melas priklauso ýalàiui Edeno sode. Prieøtaraudamas aiøkiam Dievo perspéjimui, kad nusidéjês ýmogus neiøvengiamai mirs (Pr 2:17), ýaltys pareiøké: "Visai judu nenumirsite" (Pr 3:4). Visos klaidingos religijos turi panaøû bruoýã, nes bando paneigti mirties neiøvengiamumã ir neatøaukiamumã.

Kad suprastume savo tikrãjã prigimtí, mes turime iønagrinéti, kã Biblija sako apie ýmogaus sutvérimã. Tas iødéstyta paprastais ýodýiais, ir jei mes suprasime juos tiesiogine prasme, mums neliks jokiû abejoniû dél músû prigimties (ýr. Papildymã 17, kuriame iøaiøkinama, kodél Pradýios knygã reikétû suprasti tiesiogine, paýodine prasme). "Vieøpats Dievas padaré iø ýemés molio ýmogûŸ Savo veido prakaite tu (Adomas) valgysi duonã, iki nesugríøi í ýemê, iø kurios esi paimtas, nes dulke esi ir dulke vél pavirsi" (Pr 2:7; 3:19). Àia visiøkai nieko neuýsimenama apie tai, kad ýmogus turi kokí nors ígimtã, neatsiejamã nemirtingumã; né viena jo dalis po mirties negyvena toliau.

Biblijoje akivaizdýiai pabréýiamas tas faktas, kad ýmogus sudarytas vien tik iø paprasàiausiû dulkiû: "Esame mes molis" (Iz 64:7); "ýmogus yra iø ýemés, ýemiøkas" (1 Kor 15:47); ýmogus "turi pagrindã iø ýemés" (Job 4:19); "ir ýmogus vél pavirstû í pelenus" (Job 34:14,15). Abraomas pripaýino esãs "dulké ir pelenai" (Pr 18:27). Tuoj po Dievo ísakymo sulauýymo Edene, "Dievas iømeté jí (ýmogû)Ÿ kad jis kartais neiøtiestû savo rankos ir neimtû taip pat iø gyvybés medýio, ir valgytû, ir gyventû per amýius" (Pr 3:24,22). To nebútû reikéjê, jei kaýkokia ýmogaus dalis pagal savo prigimtí bútû nemirtinga.

### Sãlyginis nemirtingumas

Evangelijoje nuolat kartojama, kad ýmogus gali surasti keliã í amýinãjí gyvenimã ir nemirtingumã Kristaus darbû déka. Kadangi tai yra vienintelé nemirtingumo forma, apie kuriã kalba Biblija, todél iø to seka, kad negalima bibliøkai pagrísti mokymo, pagal kurí uý blogus darbus kenàiama visã amýinybê turint pilnã sãmonê. Nemirtingumã galima gauti tiktai paklustant Dievo ísakymams, ir tie, kas paklusta jiems, amýinybê praleis tobuloje búsenoje turédami nemirtingumã. Tai ir yra atpildas uý teisumã.

Sekanàios eilutés turétû pakankamai aiøkiai írodyti, jog øis nemirtingumas yra sãlyginis, mes neturime jo iø prigimties:

­ Kristus "sunaikino mirtí ir nuøvieté gyvenimã bei nemirtingumã savo Evangelija" (2 Tim 1:10; 1 Jn 1:2).

­ "Jei nevalgysite Ýmogaus Súnaus kúno ir negersite jo kraujo, neturésite savyje gyvybés (t.y. tai néra neatsiejama júsû prigimties dalis)! Kas valgo mano kúnã ir geria mano kraujã, tas turi amýinãjí