øitaip: "Salos lauks jo (Kristaus) ístatymo", o íkvéptasis Evangelijos autorius juos cituoja taip: "Jo vardas teiks viltí tautoms" (Mt 12:21). Vélgi Kristaus vardas prilyginamas apie jí skelbiamai Evangelijai. Antrame ir treàiame Jono laiøkuose minimi keliaujantys pamokslininkai: "Tu puikiai padarysi iøruoødamas juos í kelionê, kaip Dievui patinka. Jie leidosi keliauti jo vardo labui" (3 Jn 6,7). Atrodo, kad àia vél prisimenamas Mk 16:15,16 randamas paliepimas eiti í visã pasaulí ir skelbti Evangelijã; taigi Kristaus vardas sulyginamas su Jo Evangelija. Todél Biblijoje skelbiamas tikéjimas í Kristû apimã ir krikøtã: "Tikédami í Kristû Jézû, jús visi esate Dievo vaikais! Nes (t.y. kadangi) jús visi, kurie esate í Kristû pakrikøtyti, apsivilkote Kristumi" (Gal 3:26,27). Paulius kalba taip, lyg tikéjimo í Kristû iøreiøkimas pasikrikøtijimu yra savaime suprantamas dalykas. Taigi tikéjimas Kristumi ­ tai tam tikras supratimo procesas ir po jo sekantis paklusimas, o ne greitas ýodinis iøpaýinimas "Aø tikiu Kristumi". Jn 6:35 tai patvirtina: "Kas ateina pas mane, niekuomet nebealks, ir kas tiki mane, niekuomet nebetrokø". Øitaip tikéjimas Kristumi sulyginamas su atéjimu pas jí ir parodoma, kad tikéjimas ­ tai procesas.

Taigi skelbiant "Kristû" búdavo mokoma daugelio tikéjimo tiesû. Øtai Lk 9:11 apraøoma, kaip Jézus skelbé ýmonéms Dievo Karalystés Evangelijã (plg. Mt 4:23), o tuo tarpu to paties atvejo apraøyme Mk 6:34 sakoma, jog "jis pradéjo juos mokyti daugelio dalykû". Evangelija susideda iø "daugelio dalykû" ­ tai néra tiesiog trumpa formuluoté apie Kristû, kuriã galima iøsakyti per minutê. Todél mes randame tokias frazes, kaip "Øitame mieste jie skelbé Evangelijã ir sulauké nemaýa mokiniû" (Apd 14:21), kuriose Evangelijos skelbimas prilyginamas mokymui. Tokie iøsireiøkimai nebútû reikalingi, jei Evangelijã sudarytû tik keletas paprastû teiginiû. Pauliui paskelbus Evangelijã Beréjoje, ýmonés émé kasdien tyrinéti Raøtus (naudodamiesi sinagogoje esanàiu Senuoju Testamentu?), kad patikrintû dalykus, kuriû juos iømoké Paulius (Apd 17:11). Taigi Pauliaus paskelbta Evangelija visais atývilgiais rémési Senuoju Testamentu, ir ýmonés ítikéjo bútent todél, kad iøgirdê Pauliaus mokymã jie toliau nuolat studijavo Biblijã ­ "Todél daugelis jû ítikéjo" (Apd 17:12). Kai mes turime reikalû su ýmonémis, kurie menkai teiømano Biblijã ir ne visada jã kasdien tyrinéja po pasikalbéjimo, tada neverta stebétis, jog pamokymams reikia daug daugiau laiko negu pirmajame øimtmetyje. Ýodýiai "Kiekvienas, kas tiki, jog Jézus yra Mesijas, yra gimês iø Dievo" (1 Jn 5:1) aiøkiai derinasi su tokiomis eilutémis, kaip "Savo valia jis pagimdé mus tiesos ýodýiu" (Jok 1:18), "Jús esate atgimêŸ Dievo ýodýiuŸ Toks yra ýodis, paskelbtas jums kaip geroji naujiena" (1 Pt 1:23,25). Kaip matome, tikint, kad Kristus yra Dievo Súnus, apibendrintai iøreiøkiamas tas faktas, jog ýmogus suprato Dievo Ýodyje randamã Evangelijã.

### Karalystés karalius

"Tikéjimo í Kristû" pabréýimas ígaus daugiau prasmés, jei suvoksime, kad kai kuriose eilutése vardas "Kristus" gali búti naudojamas kaip Kristaus Karalystés sinonimas. Øtai músû Vieøpats paaiøkino fariziejams, jog jiems nereikia kaýkur ieøkoti búsimojo Mesijo, kadangi jis jau stovéjo jû tarpe. Jézus tã iøsaké tokiais ýodýiais: "Dievo Karalysté jau yra tarp júsû" (Lk 17:21), øitaip parodydamas, jog "Karalysté" gali búti sulyginta su tos Karalystés karaliumi. Taigi skelbdamas, kad prisiartino Dievo Karalysté, Jonas praneøé apie Kristaus apsireiøkimã. Akmuo, trenkês í Nebuchadnezaro regétã statulã, simbuolizuoja Dievo Karalystê (Dan 2:44); bútent øis akmuo / Karalysté "sutrupins í øipulius visas anas karalystes ir padarys joms galã". Tai rodo, jog akmuo ­ tai Karalysté tiek tada, kai jis trenkia í statulã, tiek ir po jos sunaikinimo. Panaøiu búdu Ezekielio palyginime apie kedrã raøoma apie "trapûjí" úglí, kuris bus nulauýtas ir persodintas, kad taptû didingu medýiu, po kuriuo "apsigyvens visokie paukøàiai" (Ez 17:22,23). Àia turbút kalbama apie Kristû, kuris yra Iz 53:2 apraøyta "atýala"; be to aiøkiai pastebimas ryøis su Kristaus pateiktu palyginimu apie garstyàios grúdelí, kuriame Dievo Karalysté panaøinama su maýa séklele, iø kurios iøauga didýiulis medis, kuriame gali gyventi visokie paukøàiai. Øis ryøis tarp ýodýio apie Karalystê ir paties Jézaus asmeniøkai parodo, kad jis laiké save gyvuoju ýodýiu apie Karalystê. Øito øviesoje galima suprasti, jog "tikéjimas í Kristû" ir tikéjimas pilna Karalystés Evangelija ­ tai vienas ir tas pats.

### Kas yra Evangelija?

Dabar mes smulkiau aptarsime dalykus, kuriuos pimojo amýiaus tikintieji laiké esminémis tikéjimo tiesomis. Reikia pripaýinti, jog Naujojo Testamento laikais egzistavo tikéjimo tiesû rinkinys, kuris maýdaug atitiko músû turimã tikybos iøpaýinimã. Dar viena turétina omenyje svarbi aplinkybé yra ta, kad anais laikais kai kurie broliai turéjo pranaøystés dovanã. Dvasios íkvépti jie iøsakydavo ýodýius, kuriuos tiesiogiai apreikødavo Dievas. Yra prieýasàiû manyti, jog kai kurios iø tû íkvéptûjû iøtarmiû laikui bégant buvo pridétos prie tikéjimo tiesû visumos.

### Tikéjimo tiesû visuma

Paulius galéjo pasakyti, kad bendruomenés Romoje nariai bent jau pakluso "tam mokslo pavyzdýiui, kuriam buvote pavesti (t.y. iømokyti prieø krikøtã)" (Rom 6:17). Graikiøkas ýodis, veràiamas ýodýiu "pavyzdis", reiøkia "modelis" arba "øablonas" ­ tuo tarsi nurodoma, jog tam tikros pamokymû visumos buvo visur laikomasi kaip pavyzdýio. Øi detalé Pauliaus laiøke parodo, kad labai svarbu yra prieø krikøtã suprasti mokomus dalykus