Esmé tame, kad øioji sistema aiøkina savo tikéjimã kaip paslaptí, bet tikrieji tikintieji suprato tos moters, apraøomos Apr 17:7, paslaptí.

Ýinoma, galima tikétis tokio migloto paaiøkinimo iø tû ýmoniû, kurie Dievo suvokimã sieja su savo paàiû iøgyvenimais, kaýkokiai dvasinei jégai paveikus jû protus ar pan. Jeigu mes iø tiesû norime paklusti Dievo Ýodýio mokymui, turime iønaudoti visas savo galimybes, kad atrastume tã ýiniã.

Nei vienas Evangelijos skelbéjas, minimas Biblijoje, neiøtaré tokiû ýodýiû: "Tai ­ visiøka paslaptis, ir jús negalite jos suprasti". Prieøingai, mes skatinami protauti ir logiøkai mãstyti, skaitydami Øventuosius Raøtus.

Kalbédamas apie Biblijos pagrindus (kuriuos mes analizuojame øioje knygoje), Paulius "saké jiems pamokslus iø Raøtû, aiøkindamas ir írodinédamas, kad Mesijas turéjo kentéti ir prisikelti iø numirusiûjû" (Apd 17:2,3). Tai sistemingas, loginis Biblijos írodymas. Paulius "kaip jam buvo íprasta... írodinéjo". Jam tai buvo búdinga (taip pat ýr. Apd 17:19). Korinte Paulius " saké pamokslus sinagogose kiekvienã sabatã ir ítikinéjo ýydus... jiems prieøgyniaujant ir piktýodýiaujant..." (Apd 18:4-6). Ítikéjê ýmonés klausési Pauliaus ýodýiû, paremtû Biblijos mokymu; niekur nesutiksite tokiû ýodýiû: "Jézaus vizija mano miegamajame", "neapsakomas jausmas apémé mane", "kartã vakare aø sutikau Vieøpatí".

Taipogi atkreipkite démesí, kad Øventieji Raøtai kvieàia racionaliai ir logiøkai mastyti, nors ir dauguma "prieøgyniavo". Panaøiai Antiochijoje Paulius ir Barnabas "jiems kalbédavo (ýodí), juos ítikinéjo..." (Apd 13-43). Véliau, apsistojê Ikonijoje, "jie kalbéjo taip, jog ítikéjo daugybé" (Apd 14:1).

Po tam tikro laiko, sunkiû iøbandymû metu, ta pati logika sustiprino Pauliaus ítikétã viltí dél ateities: "jam sakant pamokslã apie teisybê, susilaikymã ir búsimã teismã" (Apd 24:25).

Norédami patvirtinti savo ýodýius, savo viltí ir doktrinas, turime remtis Biblijos mokymu:

"Búkite visuomet pasirengê duoti atsakymã kiekvienam, kuris reikalauja paaiøkinimo apie jumyse esanàiã viltí" (1 Pt 3:15).

Kalbédami apie asmeninê patirtí, negalime priskirti jos prie Evangelijos vilties. Ýiúrédami í asmeninê patirtí, kaip í daugelio "evangelikû" krikøàioniû pamokslavimo búdã, nesurasime "argumentuoto atsakymo" jû "vilàiai" paremti. Visas øiû krikøàioniû ýodynas atsirado, kad jie galétû "pasidalinti tuo, kã Vieøpats padaré mano gyvenime" ir pan. Tokie asmeniniai anekdotai prieøtarauja Pauliaus (ýmogaus, kuris daugiau nei kiti bendravo su Jézumi) ýodýiams, kad "mes ne save paàius skelbiame, bet Kristû Jézû" (2 Kor 4:5).

Logiøkas, Biblija paremtas poýiúris í tikéjimã turi plétoti músû ryøius su Dievu iki gyvenimo pabaigos. Kaip visada músû pavyzdys ­ ankstesnieji krikøàionys, kurie Dievo ýodýiui teiké pirmenybê (Apd 6:2). Naujojo Testamento laiøkai taip pat iøreiøkia ísitikinimã, kad jû skaitytojai naudojasi Biblijos logika. Todél, kaip ir pagal Mozés ístatymã gyvenusieji vyriausieji kunigai, taip ir mes galime suvokti Jézaus darbû detales (Ýyd 5:3). Kalbédamas apie nepasiekiamã Dievo meilê Jézuje, Paulius kvieàia, kad músû "protinga (graikiøkas ýodis "logikos", t.y. logiøka) tarnyba" bútû pilnai Jam paskirta (Rom 12:1). Ýodis "logikos" padarytas iø ýodýio "logos", kuris paprastai reiøkia "ýodí", t.y. Dievo ýodí. Músû "logiøka" reakcija, Biblijos terminais kalbant, gali búti iøøaukta Dievo Ýodýio.

Todél bútû neprotinga teigti, kad Dievo dvasia yra asmuo, kuris yra Dievas, bet tuo paàiu metu néra. Negalima tvirtinti, kad visa tai paslaptinga ir logiøkai nepaaiøkinama. Jeigu, skaitydami Øventuosius Raøtus, negalime prieiti loginiû iøvadû, tai pats Biblijos studijavimas tampa beprasmiu, ir Biblija ­ tai ídomus literatúrinis kúrinys, neduodantis jokios naudos. Atrodo, kad tokiam pavidale galima surasti Biblijã daugumos krikøàioniû lentynose.

Taàiau reikia priminti, kad kai kurie, tikí Dievo dvasiã esant asmeniu, bando tai paaøkinti remdamiesi Biblija. Daýnai skaitomos tos citatos, kuriose apie Dievo dvasiã kalbama kaip apie asmení, pvz., kaip "Padéjéjã" (Jn 14:16) arba kur kalbama, kad dvasia "nuliúdusi".

- 4.3 poskyryje mes parodome, kad ýmogaus "dvasia" gali búti ítúýusi (Apd 17:16), prislégta (Pr 41:8) ar laiminga (Lk 10:21). Jo "dvasia", jo paties esmé, jo protas, ketinimai, kurie ígyvendinami poelgyje, parodo atskirã asmení. Bet, ýinoma, mes to nepriimame tiesiogiai. Lygiai taip pat galime kalbéti apie Dievo dvasiã.

Turime prisiminti, kad Biblijoje daýnai naudojamas íasmeninimo (personifikacijos) metodas, kai kalbama apie abstrakàius dalykus, pvz., iømintis prilyginama moteriai (Pat 9:1). Tai mums parodo, koks bútû ýmogus, jei jis