su øitomis Saliamonas susiriøo karøàiausia meileŸ ir tos moteriøkés nugrêýé jo øirdí. Kuomet jis jau buvo pasenês, jo øirdis buvo pagadinta per moteriøkes, taip kad jis seké svetimus dievus ir jo øirdis nebebuvo tobula su VieøpaàiuŸ Ir daré Saliamonas, kas nepatiko Vieøpaties akivaizdoje, ir néjo iøtikimai paskui VieøpatíŸ taigi Vieøpats susirústino ant SaliamonoŸ taigi Vieøpats taréŸ aø perpléøiu ir padalinsiu tavo karalystê (1 Kar 11:1 - 11).

Saliamono atsitraukimas nuo Dievo têsési visã gyvenimã. Jo santykiai su moterimis, kurios nepaýino taip kaip jis Izraelio Dievo, nuvedé prie to, kad jis pradéjo gerbti jû netikrus dievus. Dél meilés savo ýmonoms jis nustojo tuos dievus laikyti tuo, kuo jie buvo iø tiesû ­ tikrojo Dievo dvasiniais iøkraipymais. Laikui bégant jo øirdis nustojo garbinti Izraelio Dievã. "Jo øirdis nebebuvo tobula su Vieøpaàiu", t.y. jam garbinant netikrus dievus sãýiné jo daugiau nebegrauýé. Saliamonui trúko nuoøirdaus atsidavimo tikrãjam Dievui. Tai buvo bloga Vieøpaties akivaizdoje, ir dél to Dievas nutrauké Savo santykius su Saliamonu. Izraeliui buvo ne kartã liepiama neimti sau ýmonû iø aplinkiniû tautû (Iø 34:12-16; Joø 23:12,13; Íst 7:3).

Krikøto í Kristû déka mes tampame dvasiniu Izraeliu. Jei esame nevedê, tada mes turétume vesti tiktai priklausanàius dvasiniam Izraeliui, "Vieøpatyje" (1Kor 7:39), t.y. kitus krikøtytus tikinàiuosius "Kristuje". Jei krikøto metu jau esame vedê, mes neturétume skirtis su ýmonom, nes músû vedybiniai ryøiai paøventinami tikéjimu (1Kor 7:12-14). Apgalvotos vedybos su tais, kurie neýino tikrojo Dievo, per ilgesní laikã gali mus privesti prie atsimetimo. Saliamonas neívertino aiøkaus ir tvirto Dievo perspéjimo dél tokiû ýmonû: "Jos tikriausiai nugrêø júsû øirdis" (1 Kar 11:2; Iø 34:16). Vien tiktai nepaprasta savikontrolé ir gilus atsivertimas gali duoti pagrindã padaryti iøimtí iø øios taisyklés.

Kaip jau minéjome anksàiau, ortodoksiné krikøàionybé nepripaýísta, kad krikøàioniøka viltis turi ýydiøkã pagrindã; jie neýino tikrojo Izraelio Dievo. Vedybos su tokiais ýmonémis paprastai veda prie laipsniøko nukrypimo nuo ølovingû doktrininiû tiesû, kurios yra músû iøgelbéjimo pamatas. Dél tos prieýasties Izaokas ir Jokúbas nepapratai toli keliavo notédami vesti moteris, kurios tinkamai laikési tikrojo tikéjimo, o Izaokas netgi sulauké 40 metû kol rado tinkamã moterí (Pr 24:3,4; 28:1). Taigi øis klausimas yra labai rimtas. Pvz. Ezdras ir Neemijas buvo sukréti, kai iøgirdo, jog kai kurie ýydai vedé neýydes (Ezd 9:12; Neh 10:29,30).

Àia mes iøkéléme øí klausimã, norédami suteikti peno giliam apmãstymui­ smulkiau vedybos yra aptartos 11.3 poskyryje.

### Dievo teismas

Dél Saliamono atsimetimo Izraelio karalysté buvo padalinta í dvi; Saliamono súnus Rechoboamas valdé Judo, Benjamino gimines ir puse Manaso giminés, tuo tarpu Jeroboamas valdé likusias deøimt giminiû. Deøimties giminiû karalysté vadinosi Izraelis arba Efraimas, o dviejû giminiû ­ Juda. Visû øiû giminiû ýmonés daýniausiai seké blogu Saliamono pavyzdýiu ­ nors ir tvirtino tikí tikrãjí Dievã, bet tuo pat metu garbino aplinkiniû tautû stabus. Ne kartã Dievas per pranaøus praøé jû atgailauti, bet nesékmingai. Dél to jie buvo nubausti ir iøvaryti iø Izraelio karalystés í prieøû kraøtus. Tai ívyko asirieàiams ir babilonieàiams ísiverýus í Izraelí ir paémus juo í nelaisvê. "Tu suteikei jiems daugelí metû ir davei jiems perspéjimû savo dvasioje per savo pranaøus, o jie neklausé, ir padavei juos í ýemés tautû rankas" (Neh 9:30).

Deøimties giminiû Izraelio karalysté iø viso neturéjo gerû karaliû. Visi jie ­ Jeroboamas, Ahabas, Jehoahazas ir kiti ­ apraøyti Karaliû knygose kaip stabû garbintojai. Paskutinis jû karalius buvo Hosea, kurio valdymo metu Izraelí nukariavo Asirija ir iøvaré í nelaisvê deøimtí giminiû (2 Kar 17). Iø ten jie niekada nesugríýo.

Dviejû giminiû Judo karalysté turéjo keletã gerû karaliû (pvz. Hezekija ir Jozija), nors dauguma buvo blogi. Dél nuolat kartojamû ýmoniû nuodémiû Dievas sunaikino Judã kaip savo karalystê valdant paskutiniam jû karaliui Zedekijai. Tai ívyko ísiverýus babilonieàiams, kurie iøvaré juos í nelaisvê, í Babilonã (2 Kar 25). Jie buvo Babilone 70 metû, ir po to dalis jû sugríýo í Izraelí vadovaujami Ezdro ir Neemijo. Jie niekada daugiau neturéjo savo karaliaus, bet juos valdé babilonieàiai, graikai ir roménai. Jézus gimé valdant roménams. Izraelis atmeté Jézû, ir dél to 70 m. po Kr. roménai juos sutriuøkino ir iøblaøké po visã pasaulí. Ir tiktai per paskutinius 100 metû jie émé gríýti, øitaip tapdami Kristaus sugríýimo ýenklu (ýr. 3 priedã).

Ezekielis 21:25-27 pranaøavo apie Izraelio tautos kaip Dievo karalystés galã: "Tu gi suteptas bedievi, Izraelio kunigaikøti (t.y. Zedekija), kurio ateina dienaŸ Vieøpats Dievas sako taip: Padék í øalí nuometã, nusiimk vainikã (t.y. Zedekija daugiau nebebus karaliumi)Ÿ Kaltê, kaltê, kaltê aø padarysiu iø jo, taàiau tai neívyks, iki ateis tas, kuriam priklauso teismas, ir aø jam jí atikduosiu". Daugelyje vietû pranaøû knygose apraudamas Dievo karalystés galas (Hos 10:3; Rd 5:16; Jer 14:21; Dan 8:12-14).