##### 3 SKYRIUS

#### DIEVO PAÝADAI

## 3.1 Dievo paýadai: Ívadas

Taigi, jau esame pakankamai smulkiai aptarê Dievo esmê ir Jo darbus. Mes iøsiaiøkinome gana daug labai sunkiû klausimû. Dabar pasistengsime objektyviai iønagrinéti tai, kã "Vieøpats paýadéjo Jí mylintiems" (Jok 1:12; 2:5) uý Jo ístatymû laikymãsi (Jn 14:15).

Dievo paýadai Senajame Testamente ir yra tai, kas sudaro tikrãjã krikøàioniøkã viltí. Paàiu atsakingiausiu momentu, kai teisme buvo sprendýiamas jo likimas, Paulius kalbéjo apie búsimã apdovanojimã, dél kurio jis buvo pasiruoøês prarasti viskã savo gyvenime: "Dabar aø àia stoviu ir esu teisiamas uý tai, kad viliuosi paýadu, kurí Dievas yra davês músû tévamsŸ dél øitos vilties esu kaltinamas" (Apd 26:6,7). Didelê dalí savo gyvenimo jis praleido skelbdamas "gerã naujienã apie protéviams duotã paýadã", kurí "Dievas ívykdéŸ prikeldamas Jézû" (Apd 13:32). Paulius paaiøkino, kad tikéjimas Dievo paýadais suteiké jam prisikélimo iø numirusiû viltí (Apd 26:6-8 plg. 23:8), o taip pat ýiniû apie antrãjí Jézaus atéjimã, apie teismã ir Dievo Karalystés íkúrimã (Apd 24:25; 28:20,31).

Visa tai palaidoja mitã, kad Senasis Testamentas ­ tai tik fragmentiné Izraelio istorija, kuri nekalba apie amýinãjí gyvenimã. Bet prieø 2000 metû priimtas Dievo nutarimas paýadéti mums amýinãjí gyvenimã per Jézû nebuvo netikétas. Dievas turéjo tokí ketinimã nuo pat pradýiû:

"Su viltimi amýinojo gyvenimo, kurí nemeluojantis Dievas paýadéjo prieø amýinuosius laikus, o nustatytam metui atéjus, apreiøké Savo ýodí skelbimu, kuris man patikétas Dievo, músû Gelbétojo, ísakymu" (Tit 1:2,3).

"Gyvenimas pasirodé, ir mes regéjome ir liudijame, ir skelbiame jums øí amýinãjí gyvenimã, kuris buvo pas Tévã ir pasirodé mums" (1 Jn 1:2).

Kadangi Dievas nuo pasaulio pradýios turéjo ketinimã suteikti Savo ýmonéms amýinãjí gyvenimã, todél maýai tikétina, kad Jis tylétû apie tai visã Senajame Testamente apraøytã Savo bendravimo su ýmonémis laikã, trukusí 4000 metû. Tiesã sakant, Senajame Testamente yra gausybé pranaøysàiû ir paýadû, iø kuriû kiekvienas pateikia daug smulkmenû apie øiã viltí, kuriã Dievas paruoøé Savo ýmonéms. Todél tam, kad bútume iøgelbéti, mes turime suprasti Dievo paýadus, duotus ýydû protéviams. Paulius netgi priminé tikintiesiems Efeze, kad prieø suýinodami tai, "jie buvo be Kristaus, atskirti nuo Izraelio bendruomenés, svetimi paýado sandoroms, be vilties ir be Dievo pasaulyje" (Ef 2:12), nors, be abejonés, jie prieø tai mané, jog jû pagoniøkasis tikéjimas gali suteikti kaýkokiã viltí ir ýiniû apie Dievã. Tas parodo Senajame Testamente pateiktû Dievo paýadû neýinojimo rimtumã. Tai iø tikrûjû reiøkia "búti be vilties ir be Dievo pasaulyje". Atsiminkite, jog Paulius krikøàioniøkã viltí apibúdino kaip viltí "paýadu, kurí Dievas yra davês músû (ýydû) protéviams" (Apd 26:6).

Sukelia gailestí tas faktas, kad tik nedaugelis baýnyàiû skiria reikiamã démesí øioms vietoms Senajame Testamente. "Krikøàionybé" degeneravo í religijã, pagrístã Naujuoju Testamentu, nors ir øiuo atveju daýniausiai naudojama tik nedidelé dalis eiluàiû iø jo. Jézus labai aiøkiai tã iødésté:

"Jeigu jie neklauso Mozés (t.y. pirmûjû penkiû Biblijos knygû, kurias jis paraøé) ir pranaøû, tai nepatikés, jei kas ir iø numirusiû prisikeltû" (Lk 16:31).

Kai kurie ýmonés mano, jog jiems pakanka vien tik tikéti Jézaus prisikélimu (plg Lk 16:30), bet Jézus pasaké, kad øito nepakanka be nuodugnaus Senojo Testamento ýinojimo.

Jézus paaiøkino, jog po Jo nukryýiavimo apaøtalai prarado tikéjimã dél nedémesingo poýiúrio í Senãjí Testamentã: