Jie "statysis namus ir patys juose gyvens, ir vynuogynus veis, ir patys valgys jû vaisius. Statys ne tam, kad kiti gyventû jû namuos, sodins ne tam, kad vaisius valgytû kitiŸ Mano iørinktieji ilgai naudosis savûjû rankû darbo vaisiais. Nebeeis jû triúsas veltuiŸ" (Iz 65:21-23).

Iz 35:1-7 randame neprilygstamã pranaøystê apie tai, kaip pasikeis nederlinga ýemé ­ iø jos trykøte trykø dýiaugsmas ir laimé, nes dirbanàiû ýemê ýmoniû gyvenimas bus lengvesnis ir dvasingesnis: "Pradýiugs dykumaŸ krykøtaus praýysdama dykvietéŸ jinaiŸ dýiúgaute dýiúgaus laimingaŸ Dykumoje iøtrykø vandens srovés, tyrlaukiuose tekés upés. Iødeginti smélynai eýeru pavirs". Netgi prigimtinis prieøiøkumas tarp gyvúnû bus paøalintas: "Ganysis vilkas drauge su ériuku", ir vaikai galés ýaisti su angimis (Iz 65:25; 11:6-8).

Lygiai kaip visos kúrinijos prakeikimas bus labai sumaýintas, taip ir ýmonijos prakeikimas irgi bus palengvintas. Todél Apr 20:2,3 simboliøkai apraøo, kaip prasidéjus Túkstanàio metû vieøpatijai velnias (nuodémé ir jos pasekmés) "suriøamas" arba suvarýomas. Gyvenimo trukmé prailgés tiek, kad jeigu kas mirs sulaukês 100 metû, tai jis bus laikomas tik vaiku (Iz 65:20). Moterys patirs maýiau skausmo gimdydamos vaikus (Iz 65:23). "Tada atmerktos bus akliesiems akys, atvertos kurtiesiems ausys. Tada raiøasis øokinés tarytum elnias, dainuos iø dýiaugsmo nebylio lieýuvis (Iz 25:5,6). Tai bus ímanoma vél suteiktû stebuklingû Dvasios dovanû déka.

Reikia aiøkiai pabréýti, kad apie Dievo Karalystê neturétû búti galvojama kaip apie tropinés salos rojû, kur teisieji linksminsis panaøiai kaip tai daro ýmonés degindamiesi sauléje tarp gamtos groýybiû. Pagrindinis Dievo Karalystés egzistavimo tikslas ­ teikti Dievui ølovê, kol ýemé bus pilna Jo ølovés, "kaip júra kupina vandenû" (Hab 2:14). Tai ­ galutinis Dievo tikslas: "Kaip aø gyvas esu, visa ýmé bus pilna Vieøpaties øovés" (Sk 14:21). Dievo ølovinimas reiøkia, kad ýemés gyventojai supras, garbins ir mégdýios Jo teisiuosius bruoýus; búnant pasauliui tokioje búsenoje, Dievas leis jai pasireikøti ir fizinéje ýeméje. Taigi "romieji paveldés ýemê (Karalystéje), ir gérésis (dvasinés) taikos daugybe (Ps 37:11), o ne mégausis lengvu gyvenimu. "Alkstantys ir trokøtantys teisybésŸ bus pasotinti" Karalystéje (Mt 5:6).

Daýnai vien tik pati mintis apie amýinãjí gyvenimã Karalystéji naudojama kaip masalas, norint suýadinti ýmonéms susidoméjimã krikøàionybe. Betgi tada beveik pamirøtama tikroji prieýatis dél kurios duodamas gyvenimas Karalystéje ­ ølovinti Dievã. Øito dalyko supratimas turétû nuolat vystytis mumyse visã laikã, kuris mums dar yra skirtas po krikøto. Knygos autoriui netgi tik deøimt metû gyvenimo dýiaugiantis visiøku tobulumu ir tyra sãýine prieø Dievã bútû verti visû øio gyvenimo negandû. Mintis, kad øi ølovinga búsena têsis amýinai, tiesiog temdo protã ir virøija ýmogiøkojo suvokimo ribas.

Netgi vertinant øiek tiek materialistiøkiau, patekimas í Dievo Karalystê turétû búti músû aukøàiausiasis motyvas atsisakyti øio pasaulio pranaøumû ir materializmo. Vietoj intensyvaus galvojimo apie artimiausiã ateití Jézus mums pataré: "Jús pirmiausia ieøkokite Dievo Karalystés ir jo teisybés, o visa tai bus jums pridéta" (Mt 6:30-34). Viskas, kã mes galime dabar ísivaizduoti ir siekti, neprilygsta buvimui Dievo Karalystéje.

Mes turime ieøkoti "Dievo teisybés", t.y. turime bandyti iøvystyti savyje dieviøko charakterio meilê, o tai reiøkia, jog mes turétume verýtis í Dievo Karalystê, kadangi teisingumas ten bus ølovinamas, kadangi mes siekiame búti visiøkai moraliøkai tobuli, o ne tik patys asmeniøkai norédami iøvengti mirties ir gyventi amýinybê.

Per daug daýnai Evangelijos viltis pateikiama taip, kad jinai ýadintû ýmogiøkã savanaudiøkumã. Ýinoma, músû motyvai patekti í Karalystê labai keiàiasi diena iø dienos. Tai, kã mes pateikiame àia, yra idealas. Pirmiausia mes turétume mokytis Evangelijos ir paklusti jai pasikrikøtijant, nes mylime Dievã. Tikrû prieýasàiû, dél kuriû mes norime búti Karalystéje, ir Dievo siúlomos vilties suvokimas augs ir brês po músû krikøto.

## 5.5 Túkstanàio metû vieøpatija

Øitoje gyvenimo Karalystéje aptarimo vietoje ídémus skaitytojas gali paklausti: "Ar tik kartais Dievo Karalysté neatrodo per daug ýmogiøkai?" Ýmonés Karalystéje vis dar gimdys vaikus (Iz 65:23), ir net mirs (Iz 65:20). Tarp øiû ýmoniû vis dar kils nesutarimai, kuriuos sprês Kristus (Iz 2:4), ir pragyvenimui jie turés dirbti ýemê, nors tai ir bus daug lengviau negu dabar. Visa tai lyg ir labai nutolsta nuo paýadû, kad teisieji gaus amýinãjí gyvenimã ir Dievo prigimtí, tapê panaøús í angelus, kurie neveda ir nesidaugina (Lk 20:25,36). Atsakymas glúdi tame, jog pirmoji Dievo Karalystés stadija truks 1000 metû. Tai Túkstantmetis, arba Túkstanàio metû vieøpatija (ýr. Apr 20:2-7). Øios Túkstanàio metû vieøpatijos metu ýeméje bus dvi ýmoniû grupés:

- 1. Øventieji ­ tie iø músû, kurie øiame gyvenime priimtinai seké Kristumi, ir kuriems teismo metu prie teismo krasés bus suteiktas amýinasis gyvenimas. Pastaba: