per savo mirtí pelnys mums iøgelbéjimã nuo nuodémiû (Ef 5:2,25; Apr 1:5; Gal 2:20). Búdamas tobulas, Jézus galéjo nugaléti nuodémés pasekmes øitaip tapdamas pirmuoju prisikélusiu iø numirusiû ir apdovanotu nemirtingumu asmenim. Todél panaøiã prisikélimo ir apdovanojimo viltí turi visi, kas susitapatino su Kristumi per krikøtã ir savo gyvenime seka juo. Tame glúdi Kristaus prisikélimo didybé ir svarba. Øitaip Dievas "laidavo", kad mes búsime prikelti ir teisiami (Apd 17:31), ir jei nuoøirdýiai sekéme Kristaus pavyzdýiu, tapsime jo prisikélimo dalininkais, " ýinodami (uýtikrintai), kad tasai, kuris prikélé Vieøpatí Jézû, taip pat ir mus prikels su Jézumi" (2 Kor 4:14; 1 Kor 6:14; Rom 6:3-5). Kaip nusidéjéliai mes nusipelnome mirties (Rom 6:23). Bet dél Kristaus tobulo gyvenimo, paklusnumo iki mirties ir prisikélimo Dievas, sutinkamai su visais Savo principais, gali mums padovanoti amýinãjí gyvenimã.

Músû nuodémiû pasekmémés paøalinti Dievas mums "ískaito teisumã" (Rom 4:6) jei mes tikime Jo paýadais dél iøgelbéjimo. Kaip ýinome, atpildas uý nuodémê ­ mirtis, todél jei tikrai tikime, kad Dievas iøgelbés mus nuo øito, tada mes taip pat turime tikéti, jog Jis ískaitys mums teisumã, nors mes ir nesame teisiais. Kristus buvo tobulas; jei iø tikrûjû esame Kristuje , Dievas gali ývelgti í mus lyg mes bútume tobuli, nors asmeniøkai mes ir nesame tokie. Dievas Kristû "dél músû paverté nuodéme, kad mes jame taptume Dievo teisumu" (2 Kor 5:21), o Kristuje mes esame krikøto déka, jei savo gyvenime sekame Kristaus pavyzdýiu. Taigi esantiems "Kristuje Jézuje" jis "tapoŸ teisumu, paøventimu ir atpirkimu" (1 Kor 1:30,31); todél sekanti eiluté skatina mus garbinti Kristû uý jo pasiektus didingus dalykus: "Joje (Evangelijoje) apsireiøkia Dievo teisingumas (teisumas) iø tikéjimo" (Rom 1:17). Taigi øiû dalykû ýinojimas yra bútinas tikros Evangelijos supratimui.

Visa tai tapo ímanoma Kristaus prisikélimo déka. Jis yra naujos dvasinés øeimos "pirmgimis", o tã øeimã sudarys tie, kas Kristaus pasiekimû déka gaus nemirtingumã ir Dievo prigimtí (1 Kor 15:20; Kol 1:18 plg. Ef 3:15). Dél Kristaus prisikélimo Dievas gali nuteisinti tikinàiuosius Kristuje, nes jie apvelkami jo teisumu. Rom 4:25 kalba apie "Vieøpatí Jézû, paaukotã dél músû nusikaltimû ir prikeltã mums nuteisinti", o øis ýodis reiøkia "padaryti teisiais".

Norint iø tikrûjû ísitikinti, kad Dievas gali mus nuteisinti lyg mes bútume tobuli, reikia sãmoningo, apmãstyto tikéjimo øiais dalykais. Kristus gali pastatyti mus prie teismo krasés "savo ølovés akivaizdojeŸ nesuteptus" , kad mes taptume "jo akyse øventi, tyri ir nekalti" (Jud 24 eil.; Kol 1:22 plg Ef 5:27). Turint omenyje músû nuodémingã prigimtí ir nuolatines dvasines nesékmes, reikia tvirto tikéjimo norint pasikliauti øiais dalykais. Tam nepakanka tiesiog pakelti rankã evangelizavimo susirinkime ar teoriøkai pritarti vienai ar kitai doktrinai.

Tik tinkamo krikøto í Kristû déka mes galime búti "Kristuje" apvilkti jo teisumu. Per krikøtã mes susijungiame su jo mirtimi ir prisikélimu (Rom 6:3-6), o øiû dalykû déka mes "nuteisinami" ir iølaisvinami iø nuodémiû (Rom 4:25).

Nuostabús dalykai, aptarti øiame poskyryje, yra nepasiekiami, jei mes nesame pakrikøtyti. Krikøto metu mes susijungiame su Kristaus krauju, pralietu ant kryýiaus; tikintieji "iøplové savo apsiaustus ir juos iøbaltino Avinélio krauju" (Apr 7:14). Tada jie simboliøkai apvelkami balta drobe, simbolizuojanàia jiems "ískaitytã" Kristaus teisumã (Apr 19:8). Øie balti rúbai gali búti suterøti dél músû nuodémiû (Jud 23 eil.); kai tas atsitinka po krikøto, mes vél turime øvariai juos iøplauti Kristaus krauju praøydami Dievã atleidimo per Kristû.

Iø to seka, kad po krikøto mes ir toliau turime stengtis iølaikyti gautus palaiminimus. Reikia kasdien skirti kelias minutes savianalizei ir maldoje nuolat ieøkoti atleidimo. Nuolankiai tã darydami mes búsime tikri, kad apvilkti Kristaus teisumu pateksime í Dievo Karalystê. Kiekvienas iø músû turi stengtis likti Kristuje iki savo mirties ar iki Kristaus sugríýimo, "neturédamas nuosavo teisumoŸ bet turédamas teisumã iø tikéjimo Kristumi, einantí iø Dievo, paremtã tikéjimu" (Fil 3:9).

Nuolat kartojama, kad teisumas ískaitomas dél tikéjimo , taigi iøgelbéjimo mes jokiu búdu negalime uýsidirbti patys; iøgelbéjimas gaunamas per malonê: "Jús gi esate iøgelbéti malone per tikéjimã, ir ne iø savês, bet tai yra Dievo dovana, ir ne darbais" (Ef 2:8,9). Kaip nuteisinimas bei teisumas, taip ir iøgelbéjmas yra dovanos (Rom 5:17). Todél bet kokí darbã krikøàioniøkoje tarnyboje mes turétume daryti iø dékingumo Dievui uý tai, kã Jis mums padaré ­ nuteisino per Kristû øitaip suteikdamas mums galimybê iøsigelbéti. Mirtinai pavojinga yra teigti, jog búsime iøgelbéti dél darbû. Taip mãstydami mes paprasàiausiai negausime iøgelbéjmo; juk tai yra dovana , kurios negalime uýsidirbti, su meile atliekami darbai tiktai iøreiøkia músû gilû dékingumã. Tikras tikéjimas neiøvengiamai turi darbus kaip priedã (Jok 2:17).

## 9.2 JÉZAUS KRAUJAS