bet niekuomet neturime kaltinti Dievã neobjektyvumu ar neteisingumu. Priémus prielaidã, kad Dievas gali búti nemylintis ar klysti, mums atsvertû øiurpi perspektyva ­ juk tada reikétû pripaýinti, jog visagalis Dievas, Tévas bei Sutvéréjas elgiasi su Savo kúriniais nepagristai ir neteisingai. Àia gali padéti 2 Sam 12:15-24 eilutés, kuriose apraøoma, kaip karalius Dovydas prarado savo kúdikí; ten raøoma, kad jis "maldavo Vieøpatí uý kúdikí" kol øis buvo gyvas, bet jam mirus Dovydas pripaýino jo mirties negríýtamumã: "Délei kúdikio, kolei jis tebebuvo gyvas, alkinau save ir verkiau, nes sakiau: Kas ýino, gal Vieøpats man jí dovanos ir kúdikis liks gyvas? Dabar gi, jam mirus, kam alkinàiau save? Argi begalésiu jí atøaukti atgal?Ÿ jis gi nesugríø pas mane. Paskui Dovydas paguodé savo ýmonã", ir kaip galima greiàiau susilauké kito súnaus.

Galiausiai, bútina pasakyti, kad suvokê øí principã, kuriuo grindýiama atsakomybé prieø Dievã, daugelis ýmoniû pajunta, jog jie nieko daugiau nenori ýinoti apie tai, kad netaptû asakingi prieø Dievo teismã. Bet visai galimas dalykas, kad tokie ýmonés jau tapo atsakingi prieø Dievã, kadangi jie suprato iø Dievo Ýodýio, jog Dievas veikia jû gyvenime siúlydamas jiems uýmegzti su Juo tikrus santykius. Visuomet bútina prisiminti, jog "Dievas YRA meilé", ir "nenorédamas, kad kuris praýútû", Jis "atidavé savo viengimí Súnû, kad kiekvienas, kuris jí tiki, nepraýútû, bet turétû amýinãjí gyvenimã" (1 Jn 4:8; 2 Pt 3:9; Jn 3:16). Dievas nori, kad mes bútume Jo Karalystéje.

Su tokia garbe bei privilegija kartu neiøvengiamai gaunamos ir pareigos. Bet jos néra mums per daug sunkios ar varginanàios; jei tikrai mylime Dievã, mes suprasime, kad jo siúlomas iøgelbéjimas negaunamas kaip savaime suprantamas atlygis uý tam tikrus darbus. Juk Jis øitaip iøreiøkia savo karøtã troøkimã padaryti savo vaikams kas tik ímanoma, kad suvokê Jo nuostabiã asmenybê jie galétû gauti laimés kupinã amýinãjí gyvenimã.

Supratê ir iøgirdê Dievo kvietimã, randamã Jo Ýodyje, mes suvoksime, kad Dievas ypaà ídémiai stebi mus visur, kur tik mes beeitume, ir tikrai tikisi iø músû atsako í savo meilê, bet nelaukia, kad mes apleisime savo pareigas. Ta mylinti akis stebi mus visada; mes niekuomet negalime pamirøti ar atsisakyti to, kã ýinome apie Dievã, kad iøsilaisvintume nuo atsakomybés prieø jí ir galétume nuolaidýiauti kúnui. Vietoj to mes galime ir turime dýiaugtis músû patiriamu ypatingu Dievo artumu bei pasitikéti Jo meilés didybê, kad visada ieøkotume apie Jí daugiau ýiniû, o ne maýiau. Meilé Dievo keliams ir troøkimas paýinti juos, kad galétume kiek galima tiksliau sekti Juo, turétû nusverti músû prigimtinê baimê, susijusiã su Dievo aukøàiausiuoju øventumu.

## 4.9 Pragaras

Anot plaàiai paplitusio ísivaizdavimo, pragaras ­ tai bausmés vieta, í kuriã nusidéjéliû "nemirtingos sielos" patenka iø karto po mirties, arba kanàiû vieta, í kuriã pateks tie, kas bus atmesti teismo metu. Mes ísitikinê, kad pagal Biblijos mokymã pragaras ­ tai kapas, kur po mirties patenka visi ýmonés.

Ýodýiu "pragaras" veràiamas hebrajiøkas ýodis "øeol", kurio tiesioginé prasmé yra "uýdengta vieta". Ýodis "pragaras" neatspindi øios reikømés, taigi vertimas néra pilnas. Pagal Biblija øi "uýdengta vieta" ar "pragaras" ­ tai kapas, arba mirusiûjû buveiné. Daugelyje vietû hebrajiøkas ýodis "øeol" taip ir veràiamas. Ir tikrai, daugelyje Biblijos vertimû beveik nevartojamas ýodis "pragaras", bet veràiama tiksliau, naudojant tokius ýodýius kaip "mirusiûjû buveiné", "kapas". Kai kuriuose vertimuose (pvz. A. Rubøio) ýodis "øeol" iø viso neveràiamas, tik pateikiamas su lietuviøka galúne ("øeolas"). Øtai tik keletas pavyzdýiû, kuriuose øis ýodis "øeol" veràiamas ýodýiais "mirusiûjû buveiné". Juos iønagrinéjus neturétû likti vietos plaàiai paplitusiam ísivaizdavimui, pagal kurí pragaras ­ tai vieta, kur nusidéjéliai kankinami ugnimi.

­ "Tebúna sugédinti bedieviai, tenutilsta nustumti í mirusiûjû vietã ("øeol")" (Ps 31:18) ­ taigi jie neøauks didelése kanàiose.

­ "Dievas iølaisvins mano sielã iø mirusiûjû buveinés ("øeol")" (Ps 49:16) ­ t.y. Dovydo siela, ar kúnas, prisikels iø kapo, arba "mirusiûjû buveinés".

Su tokiais ýodýiais visiøkai nesiderina tikéjimas, kad pragaras ­ tai nusidéjéliû bausmés vieta, ir iø ten jie negali pabégti; teisusis gali nueiti í pragarã (kapã) ir vél iøeiti. Oz 13:14 ýodýiai tã patvirtina: "Aø iøgelbésiu juos (Dievo tautã) iø mirties galios ("øeol", kai kuriuose vertimuose veràiama "iø pragaro"), iøvaduosiu juos iø mirties". Øie ýodýiai cituojami 1 Kor 15:55 kalbant apie priskélimã sugríýus Kristui. Panaøiai apraøomas ir antrasis prsikélimas (ýr. 5.5 poskyrí): "Mirtis ir mirusiûjû pasaulis (kai kuriuose vertimuose "pragaras") atidavé savuosius [numirélius]" (Apr 20:13). 1 Sam 2:6 randami Onos ýodýiai yra labai aiøkús: "Vieøpats marina ir í gyvenimã grãýina (per prisikélimã): nuveda í mirusiûjû buveinê ("øeol") ir atgal atveda".

Kadangi "pragaras" ­ tai kapas, tai reikia manyti, jog tiesieji bus iø ten iøgelbéti prikeliant juos amýinajam gyvenimui. Taigi visiøkai ímanoma patekti í "pragarã", arba kapã, ir véliau, prisikélus, iøeiti iø ten. Geriausias øito