­ "Dievas, kuris sutvéré ýemê ir nepaliko jos tuøàios, bet padaré jã tinkamã gyventi" (Iz 45:18). Jei Dievo sukúrta ýemé susinaikintû ir liktû tuøàia, tada visas Jo darbas bútû beprasmis.

Bet gríýkime prie Pradýios knygos, kurioje Dievas visã tai paýadéjo Nojui. Kai øis vél émé gyveti naujame pasaulyje, sukurtame po tvano, jis tikriausia búkøtavo dél dar vieno visaapimanàio sunaikinimo. Kiekvienã kartã, kai tik po tvano prasidédavo lietus, øi mintis, turbút, kildavo jam. Todél Dievas sudaré sandorã (susidedanàiã iø paýadû), kad tai niekada daugiau nepasikartos:

"Øtai aø padarysiu sandorã su jumisŸ Aø padarysiu mano sandorã su jumis (atkreipkite démesí í ívardýio "Aø" iøryøkinimã ­ tiesiog stebuklas yra tai, kad Dievas pats kreipiasi í mirtingã ýmogû ir duoda jam paýadus!): jokio kúno nebepraýudysiu tvano vandenimis, ir tvanas nebesunaikins ýemés" (Pr 9:9-12).

Øi sandora buvo patvirtinta vaivorykøtés lanku:

"Sutelkês (lietaus) debesis virøum ýemés ir lankui pasirodýius debesyse, atsiminsiu savo sandorã, kuri yra tarp manês ir júsû bei visû gyvû padarûŸ Jis tebúna sandoros ýenklu" (Pr 9:13-17).

Kadangi tai yra amýina sandora tarp Dievo ir ýmoniû bei ýemés gyvúnû, tai reiøkia, kad ýeméje visada turés gyventi ýmonés ir gyvúnai. Tai jau savaime írodo, jog Dievo Karalysté bus ýeméje, o ne danguje.

Taigi paýadas Nojui sudaro Karalystés Evangelijos pagrindã. Jis rodo,kad Dievas skiria músû planetai didelí démesí ir turi jos atývilgiu amýinû ketinimû. Netgi rústaudamas Jis prisimena gailestingumã (Hab 3:2). Ir jo meilé yra tokia, kad Jis rúpinasi netgi Savo sutvertais gyvúnais" (1 Kor 9:9 plg. Jon 4:11).

## 3.4 Paýadai Abraomui

Jézaus ir apaøtalû skelbta Evangelija iø esmés nesiskyré nuo to, kã ýinojo Abraomas. Dievas per Raøtus "iø anksto paskelbé Abraomui gerã naujienã" (Gal 3:8). Supratê tai, kas buvo pasakyta Abraomui, mes suýinosime krikøàioniøkos Evangelijos pagrindus. Be to, yra kitû nurodymû, jog "Evangelija" néra tokia geroji naujiena, kuri buvo prdéta skelbti tik Jézaus laikais:

­ "Ir mes jums skelbiame Gerãjã naujienã (Evangelijã): (ýydû) tévams duotãjí paýadã Dievas ívykdé" (Apd 13:32).

­ "Paulius, Jézaus Kristaus tarnas, paøauktas apaøtalu, iørinktas skelbti Dievo Evangelijã, kuriã Jis iø anksto paýadéjo per savo pranaøus (pvz. Abraomã ­ Pr 20:7) Øventuosiuose Raøtuose" (Rom 1:1,2).

­ "Todél buvo skelbta Evangelija ir mirusiems" (1 Pt 4:6), t.y. tikintiesiems, kurie gyveno ir miré prieø Kristaus laikus.

­ "Mums, kaip ir jiems (t.y. izraelitams dykumoje), buvo skelbta Evangelija" (Ýyd 4:2).

Paýadai Abraomui turi dvi pagrindines temas. Juose kalbama: 1) apie Abraomo palikuonis (taip pat ir ypatingã palikuoní) ir 2) apie ýemê, paýadétã Abraomui.

Øie paýadai komentuojami Naujajame Testamente. Kadangi mes stengiamés duoti Biblijai galimybê paaiøkinti save, tai àia sujungsime abiejû Testamentû mokymã, kad pilnai suprastume sandorã, kuriã Dievas sudaré su Abraomu.

Iø pradýiû Abraomas gyveno Úre, klestinàiame miestû, kuris buvo dabartinio Irako teritorijoje. Øiuolaikiné archeologija atskleidýia aukøtã civilizacijos lygí, kuris buvo pasiektas Abraomo laikais. Ten egzistavo bankû sistema, iøvystyta paslaugû sfera ir kitokios infrastuktúros. Neýinodamas nieko kito, Abraomas gyveno øiame mieste; kiek mes ýinome, jis buvo ýmogus iø pasaulio. Bet po to jis gavo neíprastã Dievo kvietimã ­ palikti gerai sutvarkytã gyvenimã ir iøkeliauti í paýadétãjã ýemê. Taàiau nebuvo pilnai iøaiøkinta nei kur yra tã ýemé, nei kaip ji atrodo. Po visko véliau iøaiøkéjo, jog tai turéjo búti kelioné 1500 myliû (2400 km) atstumu. Ta ýemé buvo Kanaanas ­ øiuolaikinis Izraelis.