daugelis kitû mano, kad krikøàionys turétû pamaldoms iøskirti vienã savaités dienã ir tokia diena daýnai pasirenkamas sekmadienis. Pirmiausia reikia paaiøkinti, kad øabas, arba øeøtadienis, buvo paskutiné savaités diena (daugelyje øaliû ir dabar savaité prasideda sekmadieniu, o baigiasi øeøtadieniu). Ta dienã Dievas ilséjosi po øeøias dienas trukusio darbo (Iø 20:10,11). Sekmadienis yra pirmoji savaités diena, todél néra teisinga jí øvesti kaip øabã. Øabas buvo ypatingas "ýenklas tarp manês (Dievo) ir jûjû (Izraelio) ir kad jie ýinotû, jog aø esu Vieøpats, kurs paøventinu juos" (Ez 20:12). Taigi jis nebuvo privalomas pagonims (ne ýydams).

Kaip ýinome, Kristaus mirtimi ant kryýiaus Mozés Ístatymas buvo panaikintas, todél dabar néra reikalo laikytis øabo, ir taip pat bet kokios kitos øventés, pvz. Kristaus mirties dienos (Kol 2:14-17). Paulius perspéja pirmuosius krikøàionis, kurie vél sugríýo prie Mozés Ístatymo ir émé laikytis kai kuriû jo daliû, pvz. øabo: "Kaipgi jús galite gríýti prie menkû ir vargingû pradmenû, kuriems ir vél norite vergauti?! Jús laikotés dienû (pvz. øabo), ménesiû, laikotarpiû, metû (t.y. ýydiøkû øvenàiû)Ÿ Aø tikrai baiminuosi dél júsû: kad kartais nebúàiau veltui triúsês júsû labui" (Gal 4:9-11). Taigi bandant pasiekti iøgelbéjimã øabo laikymusi galima susilaukti rimtû pasekmiû. Aiøku, kad øabo laikymasis néra svarbus iøgelbéjimui: "Vienas mato skirtumã tarp vienos ir kitos dienos (dvasinio reikømingumo atývilgiu), o kitam jos visos vienodos. Kiekvienas tegul elgiasi pagal savo ísitikinimã. Kas daro skirtumã tarp dienû, daro tai Vieøpaàiui" (Rom 14:5,6).

Dél øito galime suprasti, kodél néra paraøyta, jog pirmieji krikøàionys laikési øabo. Iø tikrûjû, raøoma , kad jie susitikinédavo " pirmã savaités dienã", t.y. sekmadiení: "Pirmã savaités dienã, mums susirinkus lauýyti duonosŸ" (Apd 20:7). Kad tai buvo plaàiai paplitusi praktika matyti iø Pauliaus ýodýiû tikintiesiems Korinte, kuriais patariama rinkliavã daryti "kas pirmãjã savaités dienã" (1 Kor 16:2), t.y. jû íprastinio susitikimo tã dienã metu. Paraøyta, jog visi tikintieji yra kunigai (1 Pt 2:9), o jie buvo atleisti nuo øabo laikymosi (Mt 12:5).

Jei norime laikytis øabo, turime daryti tã tinkamai; jau esame iøsiaiøkinê, kad yra labai pavojinga laikytis Mozés Ístatymo dalinai, nes uý tai gresia prakeikimas (Gal 3:10). Iøgelbéjimas pasiekiamas laikantis Kristaus ístatymo, o ne Mozés. Izraeliui nebuvo leista dirbti jokio darbo per øabo dienã: "Kas dirbtû joje darbã, bus uýmuøtas". Dar jiems buvo paliepta: "Nekursite ugnies øabato dienomis visuose savo butuose", todél tã dienã jiems buvo uýdrausta virti maistã (Iø 35:2,3; 16:23). Ýmogus, kuris rinko malkas øabo dienã ir matyt ruoøési kúrenti ugní, uý tai buvo nubaustas mirtimi (Sk 15:32-36). Todél denominacijos, kurios moko, jog øabo laikymasis yra privalomas jû nariams, turétû bausti mirtimi tuos savo narius, kurie sulauýo øabã. Tada taip pat neturétû búti verdamas maistas ar naudojama ugnis bet kokiu pavidalu ­ pvz. automobiliû varikliuose, øildymo sistemoje ir t.t. Ýydai ortodoksai øiais laikais rodo pavyzdí, kaip reikétû elgtis per øabã: visã dienã jie búna patalpose iøeidami kur nors tik dél religiniû prieýasàiû, ir patys asmeniøkai neuýsiima virimu, vairavimu ir t.t. Dauguma "krikøàioniû", bandanàiû laikytis øabo, né iø tolo jiems neprilygsta tame.

Daýnai írodinéjama, kad øabo laikymasis buvo vienas iø deøimties Mozei duotû ísakymû, taigi nors visas likês Mozés Ístatymas panaikintas, bet øiû deøimties ísakymû laikymasis tebéra privalomas. Septintosios dienos adventistai skiria "moraliní ístatymã", sudarytã iø deøimties ísakymû, ir taip vadinamã "apeiginí ístatymã", kuris, kaip jie tiki, buvo panaikintas Kristaus. Øventajame Raøte nieko nemokoma apie tokí skirtumã. Jau esame iøsiaiøkine, kad Senoji Sandora siejasi su Mozés Ístatymu, kuris ant kryýiaus buvo pakeistas Naujãja Sandora. Galima írodyti, jog deøimt ísakymû, neiøskiriant né øabo laikymosi, priklausé Senajai Sandorai, kuriã panaikino Kristus:

­ Dievas "suteiké jums (Izraeliui) Savo sandorã, kurios liepé jums (Izraeliui) laikytis, bútent, tû deøimties ísakymû, kuriuos íraøé í dvi akmens lenteli" (Íst 4:13). Vélgi reikétû atkreipti démesí, jog øiã sandorã, paremta deøimtimi ístatymû, Dievas sudaré su Izraeliu , o ne su øiuolaikiniais pagonimis.

­ Mozé uýýengé í Horebo kalnã ir gavo dvi akmenines plokøtes, ant kuriû Dievas buvo uýraøês deøimtí ísakymû. Mozé véliau aiøkino apie tai: "Vieøpats, músû Dievas, padaré su mumis sandorã Horebe" (Íst 5:2), t.y. ji buvo susijusi su tais deøimtimi ísakymû.

­ Tuo metu Dievas "uýraøé sandoros ýodýius í tas lenteles, tuos deøimtí ísakymû" (Iø 34:28). Í tã paàiã sandorã íéjo ir taip vadinamas "apeiginis ístatymas" (Iø 34:27). Jeigu teigsime, jog bútina laikytis sandoros, sudarytos deøimties ísakymû pagrindu, tada mes taip pat privalome prisilaikyti kiekvienos smulkmenos visame Ístatyme, kadangi jis visas priklauso tai paàiai sandorai. Aiøku, kad tã padaryti néra ímanoma.

­ Ýyd 9:4 minimos "Sandoros plokøtés". Deøimt ísakymu buvo uýraøyti akmens plokøtése, kurios ir sudaré Senãjã Sandorã.

­ Pauliaus teigia, jog øi sandora ­ tai "tarnavimas miràiai, iøkaltas raidémis akmenyse", t.y. akmens plokøtése. Jis vadina ja tokiais ýodýiais, kaip "tarnavimas miràiaiŸ pasmerkimo tarnystéŸ laikinas