nustatytosŸ Juk todél ir mokesàius mokateŸ Atiduokite visiems, kã privalote: kam mokestí ­ mokestíŸ kam pagarbã ­ pagarbã" (Rom 13:1-7).

Krikøàioniøkomis besivadinanàiû organizacijû ísitraukimas í politinius protestus, mokesàiû boikotus ar kitokiã panaøaus pobúdýio veiklã parodo, jog jos sãmoningai nepaiso øiû pagrindiniû Biblijos mokymo principû. Bet øtai iø Petro pavyzdýio matome, jog net ir vadovybei uýdraudus jis ir toliau skelbé Kristû, o tai parodo, kad mes galime paklusti ýmoniû ísakymams tik tuo atveju, jeigu jie neprieøtarauja Kristaus ístatymui: "Sprêskite patys, ar teisu Dievo akivaizdoje júsû klausyti labiau negu Dievo" (Apd 4:17-20; 5:28,29).

Dar vienas, øiuolaikinis, øito pavyzdis yra Broliû Kristuje nusistatymas privalomos karinés tarnybos atývilgiu.

### 11.2.3 ÝEMIØKI MALONUMAI

Dél nuoøirdýiû santykiû su Dievu trúkumo neturédamas tikros vilties ateiàiai, pasaulis iøgalvojo nesuskaiàiuojamã daugybê geiduliû tenkinimo búdû. Tie, kas bando ugdyti savyje dvasingumã turétû vengti tû, kurie stengiasi ítikti kúnui. "Mat kúno geismai prieøingi dvasiai, o dvasios ­ kúnui" (Gal 5:17). Dél øito esminio susiprieøinimo neímanoma né pagalvoti, jog galima nevarýomai duoti kúnui valiã ir tuo pat metu pretenduoti í dvasingumã. Pasaulyje vieøpatauja "kúno geismas, akiû geismas ir gyvenimo puikybé" (1 Jn 2:16). "Taigi kas nori búti pasaulio biàiulis, tas tampa Dievo prieøininku" (Jok 4:4). "Pasaulio biàiulis" yra tas, kas turi pasaulietiøkû draugû, ýiúri filmus apie ýemiøkus dalykus ir t.t. Pasaulio geismai netrukus praeis, ir ýmonés, øiame gyvenime besilaikantys pasaulio, pranyks su juo (1 Jn 2:15-17). Bedieviû visuomené bus sunaikinta antrojo atéjimo metu (2 Pt 2:5), kadangi "visas pasaulis yra piktojo pavergtas" (1 Jn 5:19). Kad iøvengtume to sunaikinimo, mes turime búti "ne iø pasaulio" (Jn 17:16 plg Apr 18:4).

Tenkinant kúno geismus daugeliu pasaulyje paplitusiû búdû tai daýnai daroma kúniøkos sveikatos sãskaita; to pavyzdýiai yra rúkymas, narkotikû vartojimas ir besaikis girtuokliavimas. Músû fiziné sveikata, músû pinigai, tikrai, viskas, kã mes turime, iø tikrûjû priklauso Dievui. Todél mes negalime øiû dalykû naudoti paisydami tiktai savo norû, bet privalome kaip tarnai tvarkyti viskã, kã Dievas mums suteiké. Teismo metu iø músû bus pareikalauta ataskaitos apie tai, kaip mes susidorojome su øiuo darbu (Lk 19:12-26). Tokie íproàiai kaip rúkymas ir alkoholio vartojimas ­ tai piktnaudýiavimas músû turimomis léøomis bei sveikata. "Argi neýinote, kad jús esate Dievo øventové ir jumyse gyvena Dievo Dvasia? Jei kas Dievo øventovê niokoja, tã Dievas suniokosŸ júsû kúnas yra øventové jumyse gyvenanàios Øventosios DvasiosŸ jús nebepriklausote patys sauŸ esate brangiai nupirkti. Tad ølovinkite Dievã savo kúnu!" (1 Kor 3:16,17; 6:19,20). Todél mes rimtai nusiýengiame, jei piktnaudýiaujame kúno sveikata pasiduodami tokiems íproàiams kaip rúkymas.

Bet jeigu panaøús íproàiai jau buvo susiformavê prieø atsivertimã, tada suprantama, kad gali nepavykti akimirksniu jû atsikratyti. Susidúrus su gyvenimo sunkumais reikia vis daýniau ir daýniau ieøkoti pagalbos Dievo Ýodyje ir maldoje, o ne naudoti ýmogiøkus atsipalaidavimo búdus.

## 11.3 PRAKTINIS KRIKØÀIONIØKAS GYVENIMAS

### 11.3.1 BIBLIJOS STUDIJAVIMAS

Po krikøto mes turime "kaip vaisiû ­ øventumã", jei gyvename vadovaujami Dvasios, o ne kúno (Rom 6:22; 8:1; Gal 5:16,25). Tiktai jeigu mumyse pasiliks Dievo Ýodis, mes duosime dvasiniû vaisiû (Jn 15:7,8). Kaip jau esame iøsiaiøkine, mes esame Dvasios vadovaujami ta prasme, kad Dievo Dvasia yra Jo Ýodyje. Visã savo gyvenimã mes turime laikytis prie øio Ýodýio nuolat skaitydami ir studijuodami Biblijã.

Rimtai studijuodamas Ýodí ýmogus galiausiai suvoks krikøto reikalingumã, ir todél atliks øí veiksmã. Krikøtas yra tik pirmasis paklusumo Dievo Ýodýiui ýingsnis gyvenime; po to mes turétume ir toliau leisti Ýodýiui daryti ítakã músû poelgiams ir vadovauti músû gyvenimui. Gerai susipaýinus su Biblija ir pagrindinémis Evangelijos tiesomis mums iøkyla labai realus pavojus atsidurti padétyje, kurioje Ýodis nustoja daryti mums ítakã ­ mes galime skaityti ýodýius, bet jie praktiøkai niekaip músû neveikia (ýr. 2 Priedã). Dél øios prieýasties iømintinga bútû prieø kiekvienã Raøtû skaitymã sukalbéti trumpã maldã: "Atmerk mano akis, kad ýiúréàiau í tavo ístatymo stebuklus" (Ps 119:18).

Dievo Ýodis turétû tapti músû kasdieniniu maistu ­ iø tikrûjû, mes turétume nuo jo priklausyti ir spontaniøkai jo trokøti netgi labiau negu savo materialaus maisto: "AøŸ branginu Jo burnos ýodýius labiau uý savo nuostatus" ­ øtai kã jauté Jobas (Job 23:12). Panaøús buvo ir Jeremijo jausmai: "Kai tavieji ýodýiai buvo man duoti, juosius