bútybé gali turéti tik vienã prigimtí. Drístame manyti pateikê daugiau negu pakankamai írodymû, jog Kristus turéjo músû ýmogiøkãjã prigimtí.

## 8.5 Dievo ir Jézaus tarpusavio santykiai

Dievas prikélé Jézû, ir tai veràia mus apmãstyti Dievo ir Jézaus tarpusavio santykius. Jeigu jie yra "vienodai lygúsŸ vienodai amýini", kaip teigia trejybés doktrina, tada jû santykiai turétû búti kaip lygaus su lygiu. Mes jau esame pateikê daugiau negu pakankamai írodymû, kad øiuo atveju taip néra. Santykiai tarp Dievo ir Kristaus primena santykius tarp vyro ir ýmonos: "Kiekvieno vyro galva yra Kristus, moters galva ­ vyras, o Kristaus galva ­ Dievas" (1 Kor 11:3). Kaip vyras yra ýmonos galva, taip ir Dievas yra Kristaus galva, nors jie vieningai siekia tû paàiû tikslû, o taip turétû búti ir tarp vyro ir ýmonos. Øitaip "Kristus (yra) Dievo" (1 Kor 3:23), kaip ir ýmona priklauso vyrui.

Dievas Tévas daýnai vadinamas Kristaus Dievu. Ne tik Kristaus mirtingo gyvenimo ýeméje metu, bet ir po Kristaus uýýengimo í dangû Dievas apraøomas kaip músû Vieøpaties Jézaus Kristaus Dievas ir Tévas (1 Pt 1:3; Ef 1:17), ir øis faktas rodo, jog tokie santykiai tarp jû egzistuoja ir dabar . Trejybés øalininkai kartais aiøkina, kad tik jo gyvenimo ýeméje metu apie Kristû kalbama kaip apie ýemesní uý Dievã. Naujojo Testamento laiøkai buvo parøyti praéjus nemaýai metû po Kristaus uýýengimo í dangû, bet vis tiek juose apie Dievã kalbama kaip apie Kristaus Dievã ir Tévã. Jézus vis dar tebelaiko Tévã savuoju Dievu.

Apreiøkimas, paskutiné Naujojo Testamento knyga, buvo paraøyta praéjus maýiausiai 30 metû po Kristaus paølovinimo ir uýýengimo, bet ir joje apie Dievã kalbama kaip apie Kristaus Dievã ir Tévã (Apr 1:6). Prikeltas ir paølovintas Kristus øioje knygoje paskelbé tikintiesiems ívairius dalykus. Jis kalba apie savo Dievo øventovê, savo Dievo vardã, savo Dievo miestã (Apr 3:13). Tai írodo, kad netgi dabar Jézus galvoja apie Tévã kaip apie savo Dievã ir todél jis (Jézus) néra Dievas.

Jézaus mirtingo gyvenimo ýeméje metu jo santykiai su Tévu buvo panaøús. Jis kalbéjo apie uýýengimã "pas savo Tévã ir júsû Tévã, pas savo Dievã ir júsû Dievã" (Jn 20:17). Ant kryýiaus Jézus parodé savo ýmogiøkumã iki galo: "Mano Dieve, mano Dieve, kodél mane apleidai?" (Mt 27:46). Neímanoma bútû suprasti øiû ýodýiû, jeigu juos iøtartû pats Dievas. Jau tas faktas, jog Jézus meldési í Dievã su "balsiu øauksmu ir aøaromis" savaime parodo tikrãjã jû santykiû prigimtí (Ýyd 5:7; Lk 6:12). Akivaizdu, kad Dievas negali maldoje kreiptis í save patí, o Kristus netgi dabar maldoje uýtaria mus prieø Dievã (Rom 8:26,27; plg. 2 Kor 3:18).

Kaip pademonstravome, mirtingo gyvenimo ýeméje metu Kristaus santykiai su Dievu iø esmés nesiskyré nuo dabartiniû. Kristus laiké Dievã savuoju Tévu bei Dievu ir maldoje kreipdavosi í Jí; tas pats yra ir dabar, po Kristaus prisikélimo ir uýýengimo. Gyvendamas ýeméje Kristus buvo Dievo tarnu (Apd 3:13,26; Iz 42:1; 53:11). Tarnas vykdo øeimininko valiã ir jokiu búdu néra lygus su savo øeimininku (Jn 13:16). Kristus pabréýé, jog visa jo turima galia ir valdýia buvo iø Dievo, o ne iø jo paties: "Iø savês aø nieko negaliu darytiŸ aø ieøkau valios to, kuris mane yra siuntês (Dievo)Ÿ Súnus nieko negali daryti iø savês" (Jn 5:30,19).

## Papildymas 27: "Turédamas Dievo prigimtí"

"JézusŸ turédamas Dievo prigimtí,godýiai nesilaiké savo lygybés su Dievu, bet apipléøé pats savo, priimdamas tarno iøvaizdã" (Fil 2:5-11). Remiantis øiomis eilutémis írodinéjama, jog Jézus buvo Dievas, bet gimimo metu tapo ýmogumi. Jei tas tiesa, tada viskas, kas pateikta 7 ir 8 skyriuose, taip pat turi búti aiøkinama kaýkaip kitaip. Dristame teigti, jog negalima vienos eilutés prieøpastatyti bendrai Biblijos mokymo krypàiai. Reikøminga tai, kad àia yra praktiøkai vienintelé Biblijos vieta, kuria remiantis galima kaýkaip nuøviesti "trúkstamã grandí" trejybés øalininkû aiøkinime ­ kaip Jézus, búdamas Dievu Danguje, tapo kúdikiu Marijos ísàiose. Tolesne analize siekiama parodyti, kã øios eilutés reiøkia iø tikrûjû.

- 1. Øioje iøtraukoje yra nemaýai atrodytû visai nereikømingû fraziû, kurios akivaizdýiai prieøtarauja trejybés idéjai:

a) "Todél ir Dievas jí (Jézû) iøaukøtino ir padovanojo jam vardã" (9 eil.). Taigi Jézus neiøaukøtino pats savês; tai padaré Dievas. Todél jis nebuvo iøaukøtintas, kol Dievas jam to nepadaré jo prisikélimo metu. b) Visas Kristaus nusiýeminimo procesas ir po to sekês iøaukøtinimas turéjo pasitarnauti " Dievo Tévo ølovei" (11 eil.). Todél Dievas Tévas néra lygus su Súnum.