tiktai pasikrikøtydami í Kristû, í palikuoní, mes galime tapti jam duotû paýadû dalininkais. Todél Rom8:17 eiluté vadina mus "Kristaus bendrapaveldétojais".

Prisiminkite, kad palaiminimã per palikuoní turi gauti ýmonés iø visû ýemés vietû; jie turi tapti didýiule ýmoniû grupe, kaip smiltys júros pakrantéje ir ývaigýdés danguje. Iø to seka, jog jie pirmiausia turi gauti palaiminimã, kad galétû tapti palikuonimis. Taigi vienas palikuonis "turés (daug) vaikû" (Ps 22:31).

Galime apibendrinti Abraomui duotus paýadus, iøskirdami dvi jû temas:

- 1) Ýemé

Abraomas ir jo palikuonis Jézus, o taip pat esantieji Jame, pavedés Kanaano ýemê ir iøsiplés po visã pasaulí bei gyvens ten amýinai. Øiame gyvenime jie negaus ýemés. Tas ívyks tiktai paskutinê dienã, kai gríø Jézus.

- 2) Palikuonys

Visû pirma tai buvo Jézus. Jo déka bus nugalétos ýmonijos nuodémés ("prieøai"), taigi atleidimo palaiminimã gaus visas pasaulis.

Krikøtydamiesi í Kristû, mes taip pat tampame palikuonimis.

Tie patys du dalykai randami Naujojo Testamento pamoksluose, ir nenuostabu, jog daýnai raøoma apie tai, kad iøgirdê juos, ýmonés priima krikøtã. Tai buvo ir yra búdas, kurio déka mes galime tapti øiû paýadû dalininkais. Dabar galime suprasti, kodél sulaukês senatvés Paulius mirties akivaizdoje galéjo apibúdinti savo viltí kaip "Izraelio viltí" (Apd 28:20): tikroji krikøàioniøka viltis ­ tai pirmapradé ýydû viltis. Kristaus ýodýiai "iøgelbéjimas ateina iø ýydû" (Jn 4:22) taip pat turétû reikøti, jog bútina tapti dvasiniais ýydais, kad galétume pasinaudoti ýydû protéviams duotais paýadais dél iøgelbéjimo per Kristû.

Mes skaitome, kad pirmieji krikøàionys skelbé:

- 1) "Gerãjã Dievo karalystés naujienã ir
- 2) Jézaus vardã" (Apd 8:12).

Tie dalykai buvo iøaiøkinti ir Abraomui, tik truputi kitaip pavadinti:

- 1) Paýadai apie ýemê ir
- 2) Paýadai apie palikuoní.

Tarp kitko, atkreipkite démesí, kad skelbti "gerãjã Dievo karalystés naujienã ir Jézaus vardã" ­ tai tas pats, kaip ir "skebti Kristû" (Apd 8:5 plg. 12 eil.). Visa tai per daug daýnai iøreiøkiama maýdaug taip: "Jézus myli tave! Tik iøtark, kad tiki, jog jis miré uý tave ir búsi iøgelbétas!" Bet juk aiøku, kad ýodis "Kristus" apibendrina visã eilê teiginiû apie jí patí ir jo búsimãjã Karalystê. Abraomui paskelbta geroji naujiena apie Karalystê turéjo didelés ítakos Evangelijos plitimui pirmajame øimtmetyje.

Korinte Paulius "tris ménesius drãsiai kalbéjo, ítikinédamas ir aiøkindamas apie Dievo Karalystê" (Apd 19:8). Efeze jis taip pat gyveno, "skelbdamas Dievo Karalystê" (Apd 19:8). Ir galiausiai Romoje buvo tas pats: "Nuo ryto iki vakaro jis aiøkino jiems ir liudijo apie Dievo Karalystê, írodinédamas jiems Jézû iø Mozés Ístaytmo ir pranaøû" (Apd 28:23). Tas dalykas, kad Paulius galéjo taip ilgai apie tai kalbéti, rodo, jog Evangelijos apie Karalystê ir Jézû pagrindiniai teiginiai neapsiribojo tik paprasàiausios frazés "Tikékite í Jézû" iøtarimu. Dievo apreiøkimas Abraomui buvo ýymiai detalesnis uý øiã frazê, ir jam paýadéti dalykai faktiøkai sudaro tikrosios krikøàioniøkos Evangelijos pagrindã.

Iøsiaiøkinome, jog krikøtas í Jézû daro mus palikuonimis, taigi ir paýadû paveldétojais (Gal 3:27-29), bet vien tik krikøto dar nepakanka, kad gautume paýadétã mums iøgelbéjimã. Mes turime pasilikti palikuonyje ­ Kristuje, jeigu norime gauti paýadã, duotã palikuoniui. Todél krikøtas yra tik pradýia; mes pradéjome bégimã ir turime nubégti iki galo. Nepamirøkite, kad vien tik buvimas Abraomo palikuonimi iøoriøkai dar nereiøkia, jog mes tapome priimtini Dievui. Izraelieàiai taip pat yra Abraomo palikuonys, bet tai dar nereiøkia, kad jie gali búti iøgelbéti be krikøto, savo gyvenime nesekdami Kristaus bei Abraomo pavyzdýiais (Rom 9:7,8; 4:13,14). Jézus jiems pasaké: "Aø ýinau, kad jús Abraomo palikuonys. Bet jús norite Mane nuýudytiŸ Jeigu jús bútuméte