Nors krikøtas yra nepaprastai svarbus, nes suteikia mums galimybê pasinaudoti didýiu iøgelbéjimu, kuris ímanomas Kristuje, bet mums neturétû susidaryti íspúdis, jog mes búsime iøgelbéti tiktai øiuo vienu krikøto veiksmu arba "darbu". Jau esame iøsiaiøkinê, jog reikia toliau gyventi nuolant bendraujant Kristaus nukryýiavime: "Kas negims iø vandens ir Dvasios, neíeis í Dievo Karalystê" (Jn 3:5). Palyginus tã su 1 Pt 1:23 matyti, kad po krikøto ívykstantis gimimas iø Dvasios turi reikøti músû laipsniøkã dvasiní atgimimã Dievo Dvasia / Ýodýiu. Iøgelbéjimas néra gaunamas vien tik dél krikøto; jis dar priklauso nuo malonés (Ef 2:8), tikéjimo (Rom 1:5), vilties (Rom 8:24) ir kitû dalykû. Kartais galima iøgirsti tvirtinant, jog iøgelbéjimas priklauso vien tik nuo tikéjimo, ir todél tokie "darbai" kaip krikøtas néra svarbús. Bet Jok 2:17-24 aiøkiai atskleidýia, kad taip samprotaujant tikéjimas klaidingai atskiriamas nuo darbû; tikro tikéjimo (pvz. Evangelija) nuoøirdumas parodomas darbais, atliekamais dél to tikéjimo, pvz. krikøtu. "Ýmogus nuteisinamas darbais, o ne vienu tikéjimu" (Jok 2:24). Keletu atveju prieø krikøtã tikintysis klausdavo, kã jis turís "daryti", kad bútû iøgelbétas; atsakant øalia kitû dalykû visada búdavo liepama pasikrikøtyti (Apd 2:37; 9:6; 10:6; 16:30). Taigi kad parodytume savo tikéjimã iøgelbéjimo Evangelija, mes bútinai turime "padaryti" tokí "darbã" kaip krikøtas. Darbã, susijusí su músû iøgelbéjimu øiaip ar taip yra atlikês Dievas ir Kristus, bet mes turime imtis "tikro atsivertimo darbû", parodanàiû músû tikéjimã tuo (Apd 26:20 plg. Mk16:15,16).

Jau esame paaiøkine, jog nuodémiû nuplovimu vadinamas atleidimas, kurí mums suteikia Dievas, jei mes pasikrikøtijame í Kristû. Kai kuriose eilutése sakoma, kad mes nusiplauname nuodémes savo tikéjimu ir atsivertimu (Apd 22:16; Apr 7:14; Jer 4:14; Iz 1:16); kitose eilutése teigiama, jog músû nuodémes nuplauna Dievas (Ez 16:9; Ps 51:4,9; 1 Kor 6:11). Taigi, kaip tas puikiai matyti, jei padarysime kas mums priklauso ir pasikrikøtysime, Dievas tada nuplaus músû nuodémes. Todél krikøto "darbas", arba veiksmas, yra nepaparastai svarbus ýingsnis, leidýiantis pasinaudoti malonés (neuýtarnauto palankumo) Evangelija, kuriã Dievas mums atskleidýia Savo Ýodyje.

## 30 Papildymas: Pakartotinis krikøtas

Kai kurie ýmonés labai nenori krikøtytis, nes jie jau yra priémê tai, kas jû manymu buvo "krikøtas". Paprastai turimas omenyje paølakstymas, atliekamas kúdikiams, arba pilnas panardinimas, priimtas kitoje baýnyàioje. Betgi prieø krikøtã bútina atsiversti ir tinkamai patikéti tikrãja Evangelija (Apd 2:38; Mk 16:15,16). Krikøtas tampa krikøtu tik tada, kai prieø pasineriant í vandení prideramai atliekami minéti dalykai. Maýas vaikas negali atsiversti ar suprasti Evangelijos, ir bet kuriuo atveju paølakøtymas ­ tai ne krikøtas. Øokdamas í baseinã plaukikas gali panirti po vandeniu, bet tai néra krikøtas, nes øis pasinérimas néra susijês su to asmens sãmoningu atsaku í tikrãjã Evangelijã. Tas pats tinka ir tiems, kurie yra panardinami, bet tiki klaidingu mokymu; jie panardinami, taàiau nepakrikøtijami.

Yra tik "vienas tikéjimas", t.y. vienas tikéjimo tiesû rinkinys, sudarantis tikrãjã Evangelijã, ir todél tik "vienas krikøtas" ­ krikøtas, kuris atliekamas priémus "vienã tikéjimã". "Vienas kúnas (t.y. viena tikra baýnyàia)Ÿ kaip ir esate paøaukti í vienã savo paøaukimo viltí. Vienas Vieøpats, vienas tikéjimas, vienas krikøtas. Vienas Dievas" (Ef 4:4-6). Néra dviejã vilàiû, kaip tiki tie, kuriû manymu nesvarbu, kur mes tikimés gauti apdovanojimã ­ Danguje ar ýeméje. Yra tik "vienas Dievas" ­ taigi Jézus néra Dievas. Iø to seka, kad jei mes prieø krikøtã nebuvome supratê pagrindiniû tikéjimo tiesû, tokiû kaip Dievo Karalysté, Dievo bei Jézaus prigimtis ir t.t., tada tas músû pirmasis "krikøtas" neturéjo galios.

Jonas Krikøtytojas krikøtijo ýmones panardindamas prieø tai paliepês jiems atsiversti ir pamokês tam tikrû dalykû apie Jézû (Mk 1:4; Lk 1:77). Bet øito nepakako. Apd 19:1-5 raøoma, kad kai kurie Jono pakrikøtyti ýmonés turéjo krikøtytis dar kartã, kadangi nebuvo pilnai suvokê tam tikrû tikéjimo tiesû. Kaip ir tie, kuriuos pakrikøtijo Jonas, mes galime jausti, kad pirmã kartã pasinerdami buvome nuoøirdýiai atsivertê ir pradéjê naujã gyvenimã. Tas gali búti tiesa, bet tai nereiøkia, kad dabar jau nereikalingas "vienas (tikras) krikøtas", kurí galima priimti tik suvokus visas sudedamasias dalis, iø kuriû sudarytas "vienas tikéjimas".

## 31 Papildymas: Ýiniû lygis, reikalingas prieø krikøtã

Daugelis skaitytojû susidurs su "evangeliniû" baýnyàiû atstovais, kurie írodinéja, jog iøgelbéjimui néra svarbi ta ar kita doktrina. Anot jû, pagrindiné iøgelbéjimo sãlyga ­ paprasàiausias ýodinis iøpaýinimas: "Aø tikiu, kad Jézus Kristus yra Dievo Súnus". Pavirøutiniøkai tas atrodo tikétina, kadangi Apaøtalû darbuose panaøiai apraøomi tikéjimo priémimo atvejai. Be to kartu dar griebiamasi "meilés" ir "tolerancijos" idéjû, búdingû músû laikmeàio dvasiai. Øiame skyriuje doktrinos svarba nagrinéjama smulkiau.