jog turés Súnû (Ýyd 1:1,2, graikiøkas tekstas; lietuviøkã frazê "per kurí sutvéré pasaulius" geriau bútû versti "dél kurio sutvéré pasaulius"). Bútent dél Kristaus Dievas leido ýmonijos istorijai têstis øitiek amýiû (Ýyd 1:2). Iø to seka, kad duotas per daugelí metû ir uýraøytas Senajame Testamente Dievo apreiøkimas ýmogui yra pilnas nuorodû í Kristû.

Mums netgi sunku ísivaizduoti Kristaus didingumã, Jo svarbã ir ypatingai didelê Jo reikømê Dievui. Tai bus teisinga pasakyti, kad Kristus egzistavo Dievo mintyse nuo pat pradýios, nors fiziøkai egzistuoti Jis pradéjo tik gimês iø Marijos. Ýyd 1:4-7,13,14 eilutése pabréýiama, kad Kristus nebuvo angelas; nors Savo mirtingo gyvenimo metu Jis buvo maýesnis uý angelus (Ýyd 2:7), bet paskui tapo paølovintas ýymiai daugiau uý juos, kadangi Jis buvo " viengimis Dievo Súnus" (Jn 3:16). Kaip jau esame paýyméjê ankøàiau, Biblijoje mokoma, jog vienintelé egzistavimo forma yra egzistavimas kúniøkame pavidale, todél Kristus neegzistavo kaip "dvasia" iki Savo gimimo. Øie dalykai apibendrinami 1 Pt 1:20 eilutéje, kur sakoma, kad Kristus "buvo numatytas dar prieø pasaulio sutvérimã, o apreikøtas øiais paskutiniai laikais jums".

Jézui teko centriné vieta Evangelijoje, kuriã Dievas "iø anksto paýadéjo per Savo pranaøus Øventuosiuose Raøtuose, o ji kalba apie Jo Súnû, kúnu kilusí iø Dovydo palikuoniû, øventumo Dvasia per prisikélimã iø numirusiû pristatytã galingu Dievo Súnumi" (Rom 1:1-4). Pasakojimã apie Kristû galima apibendrinti taip:

######### 1.

Paýadamas Senajame Testamente, t.y. Dievo plane;

######### 2.

Sukuriamas kaip materialus asmuo gimimu iø mergelés, øitaip tapdamas Dovydo palikuonimi;

######### 3.

Savo mirtingo gyvenimo metu Jis pademonstruoja tobulã charakterí ("øventumo dvasiã"), ir todél

######### 4.

Jis prikeliamas ir dvasia apdovanotû apaøtalû pamoksluose vieøai paskelbiamas Dievo Súnumi.

### Dievo visaýinysté

Mums bus daug lengviau suprasti, kokiu búdu netgi neegzistuodamas fiziøkai Kristus buvo Dievo mintyse nuo pat pradýios, jei sugebésime suvokti tã faktã, kad Dievas ýino viskã , kas ívyks "ateityje"; Jis ýino iø anksto absoliuàiai viskã. Todél Jis gali kalbéti apie dar neegzistuojanàius dalykus taip, lyg jie jau egzistuotû. Taigi jis gali pasakyti taip: "Aø skelbiu dalykus nuo pat pradýios ir pasakau, kas dar néra ívykê. Mano nutarimas pasiliks ir Aø padarysiu, kã esu numatês" (Iz 46:10).

Dievo "nutarimas", arba ýodis, pranaøavo apie Kristû nuo pat pradýiû. Jis visada buvo Dievo plano dalimi, todél visiøkai suprantama, kad anksàiau ar véliau Kristus turéjo gimti fiziøkai. Kristuje Dievas ígyvendino savo ketinimus. Todél absoliuti Dievo visaýinysté atsispindi Jo ýodýiû tikslume. Biblinéje hebrajû kalboje yra "pranaøiøkas atliktinis" laikas, kuris iøreiøkiamas bútuoju laiku apraøant Dievo paýadétus búsimus dalykus. Panaøiai vartojamas ir esamasis laikas. Pavyzdýiui, "Dovydas taré: Àia (yra) Vieøpaties Dievo namai" (1 Krn 22:1), nors tuo metu øventykla buvo dar tik paýadéta Dievo. Dovydas taip tikéjo Dievo paýado ýodýiais, kad naudojo esamãjí laikã búsimû dalykû apibúdinimui. Raøtuose gausu Dievo visaýinystés pavyzdýiû. Dievas né kiek neabejojo, jog iøpildys paýadus Abraomui, todél ir pasaké jam: "Tavo palikuonims atidaviau visã ýemê" (Pr 15:18), nors tuo metu Abraomas dar neturéjo iø viso jokio palikuonio. Ir véliau Dievas papildomai ýadéjo: " Aø padariau tave daugelio tautû tévu" (Pr 17:5), nors palikuonis (Izaokas / Kristus) vis dar nebuvo gimê. Taigi Dievas iø tikrûjû kalbéjo apie dar neívykusius dalykus kaip apie jau ívykusius.

Apie iøgelbéjimo per Jézû planã Dievas "nuo senû senovés buvo skelbês savo øventûjû pranaøû lúpomis" (Lk 1:70). Øie ýmonés buvo labai glaudýiai susijê su Dievo planu, todél apie juos kalbama taip, lyg jie bútû egzistavê nuo pat pradýiû, nors yra aiøku, kad taip tikrai nebuvo. Vietoj to mes galime pasakyti, kad pranaøai nuo pat pradýiû buvo Dievo plane. Puikus pavyzdis yra pranaøas Jeremijas. Dievas pasaké jam: "Paýinau tave prieø tau gimstant, paøventinau tave ir paskyriau pranaøu tautoms" (Jer 1:5). Taigi Dievas viskã ýinojo apie Jeremijã dar prieø øio gimimã. Panaøiai Dievas galéjo kalbéti ir apie persû karaliû Kirã iki jo gimimo, naudodamas ýodýius, iø kuriû galima susidaryti vaizdã, kad tas asmuo jau egzistavo tikrovéje (Iz 45:1-5). Ýyd 7:9,10 randamas dar vienas panaøios vartosenos pavyzdis. Ten taip pat kalbama apie dar negimusio ýmogaus egzistavimã.

Taigi apie Jeremijã ir kitus pranaøus kalbama taip, lyg jie jau egzistavo prieø pasaulio sutvérimã. Taip yra todél, kad jie buvo Dievo plano dalimi. Panaøiai kalbama ir apie tikrus tikinàiuosius, nors néra abejonés, kad mes tada neegzistavome fiziøkai, o tik buvome Dievo mintyse. Dievas "iøgelbéjo mus bei paøauké øventu paøaukimuŸ savo paties nutarimu bei malone, kuri buvo suteikta mums Kristuje Jézuje prieø amýinuosius laikus" (2 Tim 1:9). Dievas palaimino "mus iøsirinkdamas Jame (Kristuje) prieø pasaulio sutvérimãŸ Geros valios nutarimu Jis iø