Biblijoje nuolat kartojama, kad netolimoje ateityje gali atrodyti, jog nuodémé ir ýalàio palikuonis øvenàia pergalê, bet po neilgû kentéjimû moters palikuonis pagaliau bus pateisintas. Dél to tikintiesiems nuolat liepiama neatmokéti "piktu uý piktã" (Mt 5:39; Rom12:17; 1 Tes 5:15; 1 Pt 3:9).

Kaip matéme, Dievas leidýia blogiui pasireikøti ir yra galutiné jo prieýastis (Iz 45:7; Am 3:6; ýr. 6.1 poskyrí). Todél aktyvus prieøinimasis blogiui ­ tai kova prieø Dievã. Dél tos prieýasties Jézus liepé mums fiziøkai nesiprieøinti blogio jégoms: "Bet jei kas tave uýgautû per deøiní skruostã, atsuk jam ir kitã. Jei kas nori su tavimi bylinétis ir paimti tavo marøkinius, atiduok jam ir apsiaustã." (Mt 5:39,40) Mums pavyzdis yra Kristus: "Aø daviau savo kúnã muøantiemsŸ" (Iz 50:6).

Kristaus ýodýiai susieja kreipimãsí í teismã su pasaulietiøka veikla, kuri yra nepriimtina tikinàiajam. Tai akivaizdus prieøinimosi blogiui pavyzdis, ir øitaip nedarys tas, kuris tvirtai tiki Dievo paýadu: "Mano kerøtas, aø atmokésiu, sako Vieøpats" (Rom 12:19). "Nesakyk: atsilyginsiu piktu; palauk Vieøpaties, ir jis iølaisvins tave" (Pat 20:22 plg. Íst 32:35). Dél tos prieýasties Paulius atvirai papeiké korintieàius uý bylinéjimãsí tarpusavyje (1 Kor 6:1-7).

Turédami omenyje músû Vilties didybê, mes neturétume rúpintis dabartinio gyvenimo neteisingumais: "Kaipgi kai kurie iø júsû drísta bylinétis vieni su kitaisŸ Ar neýinote, kad øventieji teis pasaulí?" (1 Kor 6:1,2). Todél tikras tikintysis neturétû né pagalvoti apie bylinéjimãsí, nesvarbu, ar tai bútû ginàas dél ýemés, ar skyrybû klausimas.

Kovai su blogio apraiøkom, o taip pat (kai kuriais atvejais) blogû asmenû iølaikymui valdýioje ýmoniû vyriausybés naudoja tokias jégos struktúras kaip armija ir policija. Visa tai yra íteisintos prieøinimosi blogiui formos, ir todél tikras tikintysis neturétû prie jû prisijungti. "Visi, kurie griebiasi kalavijo, nuo kalavijo ir ýus" (Mt 26:52). Àia pakartojamas labai senas Dievo principas: "Kas nors iølies (tyàia) ýmogaus kraujã, to kraujas bus iølietas; nes ýmogus padarytas pagal Dievo paveikslã" (Pr 9:6). Todél bet kokia tyàiné prievarta prieø savo artimã ­ tai prievarta prieø Dievã, jeigu tik Jis pats néra to leidês. Mums pasakyta, jog krikøàionims galioja tokia tvarka: "Mylékite savo prieøus, darykite gera tiems, kurie júsû nekenàia. Laiminkite tuos, kurie jus keikia, ir melskités uý savo niekintojus" (Mt 5:44; Lk 6:27). Ginkluotûjû pajégû ir policijos veikla tiesiogiai prieøtarauja øiems principams, ir todél tikras tikintysis vengs bet kokiû ryøiû su tomis struktúromis. Netgi tiesiogiai nevykdant prievartos veiksmû tikrai yra nepatartina dirbti øiose struktúrose ar su jomis susijusiose organizacijose; iø tikrûjû, bet koks samdomas darbas, susijês su iøtikimybés priesaikos davimu tokioms valdýios institucijoms, atima iø músû sãýinés laisvê ir galimebê paklusti Dievo ísakymams. Todél tikri tikintieji dél savo ísitikinimû visada atsisakydavo bet kokia forma tarnauti armijoje ar policijoje, nors ívairiû kriziû metu mielai uýsiimdavo alternatyvia tarnyba, galinàia materialiai padéti jû bendrapilieàiams.

### 11.2.2 POLITINÉ VEIKLA

Aiøkiai supratê Dievo Karalystés atéjimã ir tvirtai patikéjê juo, mes turésime pripaýinti, jog ýmoniû sudarytos vyriausybés negali ívesti tobulos tvarkos. Todél bet koks dalyvavimas ýmoniû politinéje veikloje yra nesuderinamas su Karalystés viltimi. Jézus pranaøavo, jog "paskutinémis dienomis", prieø pat jo atéjimã, padétis pasaulyje bus bloga ir blogés dar labiau (Lk 21:9-11, 25-27). Neímanoma tikéti jo ýodýiais ir tuo pat metu stengtis pagerinti pasaulio búklê dalyvaujant ýmoniû politinéje veikloje ar pagalbã teikianàiû organizacijû darbe. Gailestingojo samarieàio palyginimas parodo, kaip krikøàionis gali padéti supanàiam pasauliui ­ jei leidýia galimybés, jis turi daryti gera visiems ýmonéms (Gal 6:10).

Pirmûjû krikøàioniû veiklos apraøymai rodo, jog jie buvo atsidéjê dvasiniam gyvenimui ir lauké Kristaus sugríýimo, o savo rúpestí supanàiu pasauliu iøreikødavo pamokslaudami ir skelbdami Evangelijã. Neapraøyta, jog jie imtûsi sprêsti juos supanàio pasaulio socialines, ekonomines ir politines problemas.

"Ne ýmogaus valdýioje jo kelias" (Jer 10:23); suvokê esminí ýmogiøkos prigimties blogí ir klaidingumã, mes turésime pripaýinti, jog Dievo ýmonéms nedera imtis vadovavimo visuomenéje. Todél balsavimas nesiderina su tikru øiû dalykû supratimu. "Aukøàiausias vieøpatauja ýmoniû karalystei ir kam nori jã duoda" (Dan 4:29). Taigi visû ýmogiøkû valdovû galios pirminis øaltinis yra Dievas (Rom 13:1); todél balsuojant demokratinés sistemos sãlygomis gali atsitikti taip, jog balsas bus atiduotas ne uý tã ýmogû, kurí Dievas iørinko í valdýiã. Øtai yra apraøyta, kaip Dievas atidavé tam tikras tautas í Babilono karaliaus Nebuchadnezaro rankas (Jer 27:5,6).

Pripaýindami, jog tai Dievas atiduoda tautas í jû valdovû rankas, mes visais atývilgiais turétume búti pavyzdingais pilieàiais ir tvirtai laikytis øalies, kurioje gyvename, ístatymû, jeigu tik jie neprieøtarauja Kristaus ístatymui. "Kiekvienas ýmogus tebúna klusnus vieøajai valdýiai, nesŸ kurios (valdýios) yra ­ tos Dievo