Teisingas øiû dalykû supratimas padés mums suvokti Dievo paýadû tvirtumã. Skeptikai neteisingai kaltino pirmuosius krikøàioniû pamokslautojus tuo, kad jie nepateikia ítikinanàiû írodymû. Atsakydamas í tai Paulius paaiøkino, kad Dievo paýadus savo mirtimi patvirtino Kristus, todél viltis, apie kuriã jie kalba, neturétû kelti abejoniû, nes tai yra tikrai tvirtas pasiúlymas: "Kaip Dievas iøtikimas, músû ýodis (skelbiamas) jums nebuvo 'taip' ir 'ne'. Nes Dievo Súnus, Jézus Kristus, kurí jums paskelbémeŸ nebuvo 'taip' ir 'ne', bet Jame buvo 'taip'. Nes visi Dievo paýadai Jame yra 'taip' ir Jame 'amen'" (2 Kor 1:17-20).

Be abejo, tai nepalieka vietos kad ir tokiam poýiúriui: "Na, aø manau, visame tame galétû búti kaýkiek tiesosŸ ".

## 3.5 Paýadai Dovydui

Dovydas, kaip ir Abraomas bei kiti Dievo paýadû gavéjai, gyveno nelengvai. Jis buvo jauniausias súnus dideléje øeimoje. 1000 metû prieø Kristû Izraelyje tai reiøké, kad jis gané avis ir buvo savo gana valdingû vyresniûjû broliû pasiuntinys (1 Sam 15-17). Per tã laikã jis ígavo tokí tikéjimã Dievu, kokí nuo tada pasieké tik nedaugelis ýmoniû.

Atéjo diena, kuomet izraelitai turéjo galiausiai priimti iøøúkí iø savo agresyviû kaimynû ­ pilistimû. Ýydai privaléjo iøirinkti iø savo tarpo tokí ýmogû, kuris galétû kautis su milýinu Galijotu, pilistimû geriausiu kovotoju. Pagal pateiktã sãlygã nugalétojas imtû valdyti pralaiméjusius. Su Dievo pagalba Dovydas nugaléjo Galijotã naudodamas tik akmenû svaidyklê. Øi pergalé atneøé Dovydui populiarumã, didesní net uý jû karaliaus (Sauliaus) populiarumã. Bet "pavydas ýiaurus kaip mirusiûjû buveiné" (Gg 8:6) ­ øiuos ýodýius patvirtino tolesni Sauliaus poelgiai. Jis 20 metû nuolat persekiojo Dovydã, vaikydamasis jí tarsi ýiurkê po pietû Izraelio dykumã.

Galu gale Dovydas tapo karaliumi ir norédamas iøreikøti savo dékingumã Dievui uý Jo meilê, kuriã patyré besislapstydamas nuo persekiojimû dykumoje, nusprendé pastatyti Dievui øventovê. Taàiau Dievas pasaké Dovydui, kad øventovê pastatys jo súnus Saliamonas, o Dievas Pats pastatys namus Dovydui (2 Sam 7:4-13). Po to seké smulkiai iødéstytas paýadas, kuriame buvo pateikta daug dalykû, jau pasakytû Abraomui, bei pridéta ívairiû kitû detaliû:

"Kai pasibaigs tavo dienos ir tu uýmigsi prie savo tévû, Aø pakelsiu tavo palikuoní po tavês, iøéjusí iø tavo strénû, ir ítvirtinsiu jo karalystê. Jis pastatys namus Mano vardui, o Aø ítvirtinsiu jo karalystés sostã amýiams. Aø búsiu jam Tévas, o jis bus man súnus. Jei jis nusikals, bausiu jí ýmoniû rykøtémis ir ýmoniû vaikû smúgiais. Bet Savo gailestingumo Aø neatimsiu nuo jo, kaip atémiau nuo Sauliaus, kurí paøalinau prieø tave. Tavo namai ir tavo karalysté bus ítvirtinti tau amýiams; tavo sostas bus amýinas" (2 Sam 7:12-16).

Iø músû ankstesniû uýsiémimû ýinome, kad "palikuonimi" turétû búti Jézus. Tã patvirtina jo vadinimas Dievo súnumi (2 Sam 7:14), taip pat apie tai kalbama ir daugelyje kitû vietû Biblijoje:

­ "Aø esu Dovydo øaknis ir palikuonis", pasaké Jézus (Apr 22:16).

­ Evangelija "kalba apie Jo (Dievo) Súnû (Jézû), kúnu kilusí iø Dovydo palikuoniû" (Rom 1:3).

­ "Iø jo (Dovydo) palikuoniû, kaip buvo ýadéjês, Dievas iøkélé Gelbétojã Jézû" (Apd 13:23).

­ Angelas pasaké mergelei Marijai apie jos súnû Jézû: "Jis bus didis ir vadinsis Aukøàiausiojo Súnus. Vieøpats Dievas duos jam jo tévo (protévio) Dovydo sostã; Jis valdys Jokúbo namus per amýius, ir jo karalystei nebus galo" (Lk 1:32,33). Øitaip paýadas apie Dovydo palikuoní (2 Sam 7:13) pritaikomas Jézui.

Tvirtai apibréýê, kad palikuonis buvo Jézus, dabar atkreipsime démesí í eilê svarbiû klausimû:

­ "Aø pakelsiu tavo palikuoní po tavês, iøéjusí iø tavo strénûŸ Aø búsiu jam Tévas, o jis bus Man súnus" (2 Sam 7:12,14). "Tavo palikuoní pasodinsiu í tavãjí sostã! (Ps 132:11). Jézus, kaip palikuonis, kúnu turéjo tiesiogiai kilti iø Dovydo, ir tuo pat metu jo Tévu turéjo búti Dievas. Tã galima buvo pasiekti tik gimimu iø mergelés, kaip tas apraøyta Naujajame Testamente; Jézaus motina buvo Marija, Dovydo palikuoné (Lk1:32), bet jo tévas buvo ne ýmogus, o Dievas. Kad Marija pradétû Jézû, Dievas stebuklingai paveiké jos ísàias Øventãja Dvasia. Ir angelas apie tai kalbéjo: "Todél ir gimês iø tavês bus øventas ir vadinamas Dievo Súnumi" (Lk 1:35). "Gimimas iø mergelés" buvo vienintelis búdas tinkamai ívykdyti paýadã Dovydui.