förekommit under den period som troligen var den varmaste sedan senaste istiden et al (Indermüle, . 1999). De senaste 1000 åren visas i ett separat, mer detaljerat diagram. Koncentrationen visar flera svängningar på mellan 275 och inte fullt 290 ppmv. De flesta höga värdena (mellan ca 283 och 290 ppmv) uppmättes under de senaste 100 åren.

I senare publicerad litteratur har data från Indermüle ersatts med en betydligt mer utjämnad kurva som för de senaste 1000 åren visar en CO -koncentration på omkring 280 ppmv fram 2 till industrialismens början. Därefter stiger CO -koncentration allt hastigare fram till slutet år 2 2000, då den anges vara drygt 360 ppmv (Interggovernmental Panel on Climatic Change 2001). Denna figur reproduceras ofta när den skrämmande ökningen av CO skall belysas (jag 2 visade detta diagram i mitt debattinlägg 29 maj). Här, liksom i debatten om en varm Medeltid och en kall Lilla Istid, har data generaliserats för att bli mer skrämmande.

Data från iskärnor har ifrågasatts då ingående studier visar att snöns innehåll av luft modifieras innan denna övergår i is och porerna sluts. Dessutom kan CO -molekyler förflyttas 2 i vertikal riktning i gränsskikten mellan iskristaller (Jaworowski 2008).

Koncentrationen av CO i atmosfären har också rekonstruerats med alternativa metoder. En 2 metod är baserad på mätning av antalet klyvöppningar på lövs undersidor och barr (klyvöppningar är de celler som reglerar upptaget av CO och vattenbalansen för växter). 2 Antalet celler av denna typ anpassas naturligt så att CO -upptag och vattenballans optimeras. 2 Genom att mäta antalet klyvöppningar på material i daterade torvavlagringar har variationerna et al under de senaste drygt 1000 åren fastställts (Knouwenberg . 2005). Dessa data visar variationer i koncentrationen av CO på mellan 240 och 380 ppmv. Data visar tydliga 2 svängningar med ett antal trendbrott.

I början av 1800-talet inledde ett antal forskare studier av atmosfärens innehåll av CO genom 2 att mäta absorptionen av denna gas i en exponerad basisk kemikalie (t.ex. natriumhydroxid eller bariumhydroxid). En stor mängd observationer har analyserats. Data visar en påtaglig variation i atmosfärens innehåll av CO (Beck 2007). Koncentrationen av CO i atmosfären 2 2 var enligt dessa mätningar hög omkring 1820, 1860 och inte minst omkring 1940.

Även om precisionen i såväl data från iskärnor som de från klyvöppningar är måttligt bra visar data en viss variation och inte en rak linje under århundradena före den industriella revolutionen. Forskare med intresse för att bevisa en katastrofal betydelse av CO för världens 2 klimat visar ofta den i stort sett oförändrade koncentrationen av CO fram till 1700-talet som 2 en kontrast till den därpå följande snabba ökningen som visas i IPCC (2001). Den bild som läsaren erhåller är skrämmande då det samtidigt hävdas att den globala temperaturen styrs av CO -koncentartionen. 2

Information om förändringar i koncentrationen av CO som rekonstruerats med hjälp av 2 klyvöppningar är en helt annan än den som IPCC:s iskärnedata visar. Koncentrationen har varierat ett antal gånger under drygt 1000 år. Någon påtaglig trend är inte uppenbar. Resultaten av klyvöppningarna styrks i någon mån av de direkta studierna av CO i 2 atmosfären under de senaste 150 åren. Båda dessa och andra studier visar variationer i koncentrationen av CO , som inte kan kopplas till människans aktivitet. Oberoende av om 2 CO påverka klimatet eller inte är resultaten långt ifrån skrämmande. 2

2. SAMBAND MELLAN KLIMAT OCH CO 2 Ett antal studier av atmosfärens koncentration av CO visar att denna varierat i samband med 2 istider, under perioden efter senaste istiden och under det senaste 1000-talet år. Den av IPCC ofta framhållna förändringen av CO visar obetydliga fluktuationer från 900-talet och fram till 2 industrialismen början. Då stiger koncentrationen av CO först långsamt och sedan allt 2 hastigare, men fortfarande utan påtagliga variationer. Denna information kan lätt tolkas som