ett bevis för människans betydelse för atmosfärens koncentration av koldioxid och att denna huvudsakligen beror på vår ökande användning av fossila bränslen.

Omdenna ökning av koldioxiden jämförs med den så kallade globala uppvärmningen, som rekonstruerats med hjälp av direkta observationer från mitten av 1800-talet (och där temperaturuppgången under 1930-talet underskattas) kan man förledas tro att det faktiskt finns ett samband mellan den ökande koncentrationen av CO i atmosfären och temperaturen. 2 Man kan lätt övertygas om att fortsatta utsläpp av CO snart leder till en temperaturökning om 2 mer än 2 grader C, en nivå som enligt vissa leder till katastrofala och irreversibla skador på miljön. Hur denna gräns bestämts är oklart.

Det är viktigt att undersöka temperaturens förändringar över en något längre period än sedan mitten av 1800-talet. Ett begränsat antal observationsserier visar förhållandena sedan 1700- talet och en serie, den så kallade 'Central England' visar även temperaturen från slutet av 1600-talet. Regressionsanalyser visar att i England har temperaturen stigit något lite sedan 1600-talet, en period som ofta kallas Lilla Istiden, en period då åtminstone Europa drabbades av en kall, och för människan, ogynnsam väderperiod. Data för t ex Uppsala, som omfattar tiden efter 1722, visar ingen trend i klimatet. Temperaturkurvorna visar variabilitet men ingen eller mycket begränsad trend. Klimatet var under sent 1700-tal ganska varmt, mitten och den senare delen av 1800-talet var kallare, 1930-talet påtagligt varmt liksom sent 1900-tal. Självklart ger dessa få serier inte en bild av det globala klimatet men det finns information som visar att dessa temperaturserier inte enbart visar det lokala klimatet. Det är inte uppenbart att CO styr klimatet. 2

Ett antal rekonstruktioner av klimatet har genomförts som ger en mer eller mindre samstämmig bild av klimatet. Hit hör iskärnor från Grönland, ett antal trädringsstudier av varierande omfattning, avsättningar i grottor, sjösediment och marina sediment. Alla rekonstruktioner ger inte helt samstämmiga resultat men alla visar påtaglig variabilitet i klimatet. Flertalet visar hög temperatur under Medeltiden för omkring 1000 år sedan, några kortare varma perioder på 1400- och 1500-talen, kallt klimat under 1600-talet, relativt varmt i slutet av 1700-talet och delvis in på början av 1800-talet, en lång kall period under 1800-talet och fram i början av 1900-talet, påtagligt varmt på 1930-talet, kallt omkring 1970 och så en et al uppvärmning fram till sekelskiftet (Ogurtsov . 2011). Därefter har temperaturen planat ut och om en trend skall anges för de senaste åren är det en svag avkylning.

Det är viktigt att här påtala att de temperaturkurvor som IPCC 2007 visar för kontinenter och för haven, och som alla visar en obetydlig uppvärmning under 1930-talet, är svåra att bekräfta. Tillgängliga långa temperaturkurvor visar inte samma mönster som IPCC. Den skrämmande kraftiga uppvärmningen från slutet av 1800-talet och därefter är åtminstone till en del ett resultat av metoden att skarva korta serier.

Efter ingående granskning av ett stort antal temperaturrekonstruktioner finner jag det sannolikt att utjämnade data för klimatet under de senaste ca 1000 åren uppvisar såväl långa svängningar som ett antal kortare sådana. Det är tveksamt om någon trend för perioden kan påvisas. Resultat kommer att i hög grad bero på vilket år analysen börjar och slutar. Det är osannolikt att människans utsläpp av CO påverkat klimatet påtagligt. Härmed inte sagt att 2 CO inte har betydelse som växthusgas. Man måste beakta att CO har stor betydelse vid låg 2 2 koncentration men att denna effekt inte ökar lineärt med stigande koncentration (Manabe and Bryan 1985).

Som påpekats tidigare i denna text finns stora mängder CO i haven. Det mesta finns i de 2 djupare delarna och påverkar inte luftens sammansättning över kortare perioder men en hel del finns nära ytan. Studier visar att CO avges från varma havsytor (för närvarande mellan 2 o o et al. 18 N och 18 S om ekvatorn) medan det absorberas i kallare områden (Gruber 1999).