Hommik algas kohaliku sertifitseeritud orgaanilise kohviku ja pagariäri SmakSak külastamisega. Kohvik on taas pereettevõte, kus mees on Süüriast pärit pagar ning perenaine rootslane, kelle peal oli kohviku asjaajamine jms (talle väga meeldib rääkida). Lisaks on neil hooajal tööl kohalik tüdruk kes müüb oma käsitööd samas kohvikus. Äril läheb väga hästi ja tellimusi tuleb lisaks oma piirkonnas ka üle riigi (tordid, küpsised jms). Olid ka Malmös Eurovisiooni ajal n.ö toitlustusplatsil pakkumas oma toodangut. Kohvikus on neil müügil teisigi kohalikke tooteid ja käsitööd. Lisaks oma kohviku pidamisele tegelevad nad ka heategevusega, nt teise nahavärviga laste abistamisele. http://smaksak.nu/ Järgmiseks oli lõuna ja tutvustus Östraps Gästgivaregard´is. Lõunaks oli munast tehtud omletilaadne toit koos peekoniga (pidi olema väga populaarne toit seal ja oli maitsev ka). http://ostarpsgastis.se/ Sövde Musteri oli järgmiseks paigaks. Seal tehti Rootsi oma kalvadosi piirkonna õuntest, lisaks ka siidrit, mahla. Olemas oli selline väike tehas ja vahendid (sh 'viinaköök') selle tarvis ning jällegi pood kust kohalikku toodangut kaasa sai osta. Jällegi oli juures kogukonna kasu, nimelt inimesed said viia oma õunu ja said siis selle võrra soodsamalt kaupa. Neil oli valmis ehitatud ka kohvik, kuid seda ei oldud veel töösse pandud, sest siis tuleks võtta lisa tööjõudu ja see läheks kulukaks - ühesõnaga ei oldud leitud veel seda ' midagi ' , mis võiks kohviku käivitada. http://sovdemusteri.se/ Edasi läksime Christinehof lossi ja ökoparki. Meile tehti ringkäik lossis ja jutustati selle ajalugu, lisaks saime seal vanade retseptide järgi tehtud ampsukesi (leib, tipikaste, vorst). Lossi esimesel korrusel on vastuvõtt, kohvik ja suveniiri müüginurk, lisaks ökopargi näitus. Teisel korrusel näitus ja ekspositsioonid lossi valitsejatest ja säilitatakse mööblit ning kogu lossi (ehituse mõttes) aastast 1700. Kogu ökopargi suuruseks ümber lossi on 1000 ha. Ökopark on avalikus kasutuses, et levitada teadmisi ja pühendumust kohaliku loodus- ja kultuuriväärtustest. http://christinehofsekopark.se/ Teise päeva ööbimis paigaks ja õhtustamine oli Brösarps Gästgivaregard´s. Seal omanik viis meid oma veinikeldrisse, kus tal oli üle tuhande erineva sordi veine ning jutustas oma loo. Samas ööbimispaigast üle tee oli tal ka oma antiigipood. Enne oli ta töötanud politseina. Tema sõnum oli ka see, kui tahad, et kogukond sind vastu võtab siis tuleb kõigepealt ise ka midagi kogukonnale anda. Seega, tema oli mees, kes hakkas korraldama piirkonna toidufestivali, mis iga aastaga aina suuremaks ja populaarsemaks kasvanud on. Õhtusöök oli meil ikka seal samas restoranis, kus pearoaks oli punahirv. http://www.brosarpsgastgifveri.se/home Kolmas päev algas Bondens Skafferi, eesti k Talude sahver (ladu), külastusega. Nende lugu oli järgmine, et kaks restoraini peakokka soovisid kasutada menüüdes kohalikku toorainet, kuid tihtipeale ei jõua see lihtsalt restoranideni. Seepeale tuli neil idee luua oma ettevõte, kes aitab kohalikku toorainet transportida erinevatesse restoranidesse/kohvikutesse. Ehk siis lõid logistika tootjate ja tarbijate vahel. Asja juures kõige olulisem ja uskumatum tundus see, et kõik toimib usalduse peale - ei mingeid lepinguid, ainult arved (ja telefonikõned). Ja nii saab pakkuda värsket ja kohalikku maitset piirkonnas. http://bondensskafferi.se/ Järgmiseks peatuspaigaks oli Mats&Max angerja püügi ja müügiga tegelevad kaksikvendade ettevõt. Samuti oli meil lõuna nende juures, kust muidugi ei puudunud angerjas (suitsetatud ja praetud kujul). See oli selline paadikuuri moodi väike majake otse mereääres, kus meid võõrustati ja väga lihtsal kalurimehe moel, ei midagi ülipeent (serviisis erineva suurusega tassid, taldrikud jne), kuid toit väga maitsev. Neil oli seal samamoodi hetkel hooaeg läbi ja väga vaikne. Üks olulisemaid sündmusi mida nad seal korraldavad on Angerja nädalavahetus, kus siis terve ranna peale on müügikohtade peale