## La Cronica de Barcelona-Cotlliure Maig 2013

Barcelona - Cotlliure, l'eterna assignatura pendent. Es va arribar a proposar com a sortida especial, una autèntica bogeria, pel 2010 diria, però només va quedar amb això, una proposta. De tant en tant Melissa anava temptant a veure si havia algú que la volgués fer però no hi havien candidats. Normal… El cas és que no sé com va sorgir però un dia xerrant, no fa gaire, ho va comentar de nou, pef fer-ho aprofitant el pont de la segona Pasqua. Jo sense gaire convicció vaig dir que ok. La idea era sortir divendres a la tarda després de treballar i arribar fins a Tossa. Dissabte faríem Tossa - Cotlliure, però no pel camí directe, ja que jo tenia pendent un entrenament de 200 km mínim. Diumenge ruta més assequible Cotlliure - Tossa d'uns 155km, amb la idea de no arribar gaire tard ja que per la nit hi havia un sopar / acomiadament de solters d'uns amics de la Melissa. Dilluns ja amb la calma Tossa Barcelona, essent a casa per dinar.

## Divendres 17 de maig. Barcelona - Tossa de Mar.

La previsió meteorològica pocs dies abans era força nefasta. Però dimecres pintava un pèl millor. Finalment el divendres feia un dia magnífic si be per la tarda començaven a créixer núvols gruixuts. Quedem a la plaça Karl Marx a les 17:15. Melissa, en la seva línia, per guanyar temps, va donar la seves últimes classes a la prestigiosíssima escola Benjamin Franklin vestida ja per sortir en bicicleta: maillot i culotte però amb sabates de vestir. Digne de veure. Quan m'ho va explicar no m'ho podia creure... Jo em presento a la plaça amb un paquet a sobre del porta-bultos que va agafat a la tija de la meva Wilier. És una mica voluminós, o molt, comparat amb el de la Melissa. Sempre podré dir que com soc home porto jo les coses d'ella...Melissa porta un mini-paquet que ve a ser una bosseta d'aquestes que es porten a sota del sillin, només que una mica més gran. Molt menys volum però no gaire diferents de pes. Al cap de poca estona m'he acostumat al nou repartiment de pesos a la bici, al menys en ruta. Creuem Barcelona i Badalona amb molt de trànsit, res a veure quan sortim amb el club pels matins. Al Masnou i sobretot a Vilassar moltíssima congestió...casi avancem més nosaltres que els cotxes. Un d'ells, amb una "L" i uns quants nois a dins,que coincidim des del Masnou fins a passat Vilassar, ens anaven animant i li deien coses a la Melissa... El vent és a favor i ens fa rodar ràpids sense gaire esforç, anant molta estona a 40 km/h. Sense jo adonar- me'n els cargols del meu porta-bultos es van anar afluixant i el paquet anava de banda a banda qual un neteja-parabrises. Jo no ho veia i Melissa es pensava que era normal, ja que portava un drapet per tal que no es ratllés la tija i ella va deduir que precisament estava per protegir la tija d'aquest moviment. Total, que en un moment que parem a una benzinera de Lloret per atendre imperioses necessitats el pes del paquet ens desestabilitza a la bicicleta i a mi, no caic de miracle i llavors percebo que el porta-bultos està totalment suelto. Apretem cargols ràpidament i reprenem la marxa que ara toca el tros més bonic. Comencem la primera pujada sortint de Lloret i de seguida veig que, amb paquet i tot, vaig molt millor que amb els meus entrenaments hivernals per aquetes mateixes contrades. Melissa puja molt be, com sempre, i fem aquest tram rapidets. Gaudim de les vistes i del nul trànsit. Arribem a Tossa en el moment que el sol caient li dona una llum especial i encantadora, intensificant encara més el caire bucòlic d'aquesta preciosa població. Anem a fer unes fotos a la platja, al castell i al restaurant "Sa Muralla" on ja de ben petit jo dinava amb la meva família. Els guiris ja estan sopant (son les vuit tocades) i ens miren com un entreteniment "tipical" mentre el cambrer ens fa unes fotos. Se m'acudeix fer una conya agafant una flor d'allà mateix per donar- li a la Melissa i tots els estrangers, que no ens treuen l'ull de sobre, deixen anar un "ooohhhhh" i es posen a aplaudir... quan marxem se'ns acomiaden efusivament. Vam riure força. Es fa complicat trobar l'Hotel i anem amunt i avall. Quan el trobem ja és gairebé de nit. Dutxa, sopar ràpid i a dormir, no sense estar una bona estona abans rient tot recordant les anècdotes del dia.

## Dissabte 18 de maig. Tossa de Mar - Port Vendres.