idoneïtat del conjunt del Consell. Per la meua part no tinc cap raó per pensar que les seues decisions i treballs no hagin de ser prou fructífers per al desenvolupament de la Llei i el seu posterior seguiment, sota el supòsit fonamental què els governs de torn es dediquin exclusivament a sancionar allò que digui i faci el Consell. En el moment d'escriure aquestes línies no s'han aprovat els reglaments de funcionament de les dues Acadèmies -l'Acadèmia Aragonesa de la Llengua Catalana i l'Acadèmia de la Llengua Aragonesa-, i sens dubte no s'han produït els nomenaments dels seus membres. Està clar que no es compliran els terminis preceptius, la qual cosa farà alentir desgraciadament el necessari desenvolupament de la Llei. Em referiré només a l'Acadèmia de la Llengua Catalana, tenint en compte l'àmbit del present article i perquè crec conèixer en certa manera el tema, tot i que vull apuntar la necessitat imperativa d'unificar l'autoritat respecte a l'aragonès, ja que en aquests moments hi ha tres institucions que es declaren competents en aquesta llengua: el Consello d'a Fabla Aragonesa, la Sociedat de Lingüística Aragonesa i l'Estudio de Filologia Aragonesa - Acadèmia del Aragonès. Si es fes una enquesta entre les associacions culturals de la Franja i entre les persones que, d'una o una altra manera, estan compromeses amb el català a l'Aragó, estic segur que coincidirien en un percentatge elevat de noms que proposarien per ocupar les cadires de l'Acadèmia del Català. És més, si la llista demandada fos àmplia, el percentatge de coincidència seria gairebé total, i els primers llocs els ocuparien les mateixes persones. Porto tot això a col·lació per fer evident que no tindran massa dificultat els membres del Consell de Llengües per proposar al Govern la llista de membres de l'Acadèmia en qüestió, els quals, segons la Llei, han de ser filòlegs, escriptors, pedagogs, comunicadors o investigadors de la temàtica de la Llei. Suposo que serà preceptiu que sàpiguen català, encara que la Llei no ho digui. S'imagina el lector un membre d'una acadèmia que no dominés la llengua que ha de fixar, netejar i donar brillantor? Respecte al sentit i funcions de l'Acadèmia del Català, recordo molt bé les paraules que Artur Quintana ha expressat més d'una vegada tant l'Acadèmia només té sentit si es limita a exercir una activitat privada com públicament: normalitzadora i no normativizadora, per a la qual ja existeix la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans des de fa més de cent anys . Subscric completament les paraules d' Artur Quintana . No obstant això, no es pot inferir d'aquestes paraules que ell no estigui d'acord en la utilització i protecció de les variants dialectals de la Franja i fins i tot les locals, sempre que es faci un ús correcte de les normes ortogràfiques. Pel que fa al nombre d'acadèmics, res no diu la Llei, encara que tot fa suposar que seran fixats pel reglament de funcionament que ha d'elaborar el Consell. Una xifra que fes bo allò de "ni pocs ni molts" seria la ideal. Entenc que els càrrecs seran vitalicis i qualsevol elecció futura la faria la pròpia Acadèmia.

El Consell de les Llengües juntament amb les Acadèmies, l' òrgan administratiu adequat per a l'aplicació i seguiment de la Llei, així com el propi Govern, s'haurien d'esforçar perquè el termini de la implantació i desenvolupament de la Llei no arribés als tres anys previstos, atesa l'apressant necessitat de protecció de l'aragonès i del català a l'Aragó per la seua precarietat, extrema la de l'aragonès i accelerada respecte al català. Si calgués fer una llista d'accions i desenvolupaments de la Llei més convenients, urgents i necessaris, m'inclinaria per la que expresso a continuació en els diferents paràgrafs: ● Evidentment la primera tasca que cal portar a terme és la confecció del reglament de les Acadèmies per part del Consell de les Llengües i la seua aprovació per part del