Med dette mener vi, at normen om uddannelse til alle kan have en meget negativ konsekvens. Hvorfor er det i det sociale arbejde ikke tilladt, når man er ung, at have en fortælling i retningen af 'jeg ved ikke lige hvad jeg vil'. Dermed ikke sagt, at det sociale arbejde skal lade disse unge gå i en afventende position, mens de er på kontanthjælp, men kunne der ikke eksistere et alternativ til traditionel uddannelse og hvorfor acceptere det sociale felt ikke umiddelbart, som det fremgår af et rådgivercitat, at en ung bare vil i arbejde. Måske har nogle af disse unge brug for at afprøve forskellige områder, før de kan udtale sig om og have en klar plan for deres fremtid. Denne tanke er ligeledes inspireret af de unges oplevelse i vores undersøgelse i forhold til behovet for 'pause' fra uddannelse. Der er ud fra vores undersøgelse 2 unge, Rikke og Vera, som ud fra deres fortælling ville være påbegyndt uddannelse uanset pålæg eller ej. Der synes heller ikke i deres nuværende fortællinger umiddelbart at være noget modsætningsfyldt eller tegn på lidelse De finder ligeledes ingen mening med uddannelsespålægget, og har en klar definition af, hvilken uddannelse de vil påbegynde og hvornår. Meget tyder således på, at de ved eget initiativ alligevel ville være påbegyndt en uddannelse, hvorfor relevansen af denne form for social politiske tiltag, i forhold til disse unge, kan diskuteres De resterende unge, som er størstedelen i vores undersøgelse, viser dog at være unge, som er kommet i klemme, unge der befinder sig i modsætningsfyldte positioner, og dermed viser tegn på social lidelse. Spørgsmålet er, hvordan det sociale arbejde i højere grad kan støtte netop disse unge til at få en position i samfundet og derved understøtte en udvikling, hvor de ikke oplever sig som værende i modsætningsfyldte positioner. Dette spørgsmål bør socialarbejderne medinddrage i deres refleksioner i praksis i forhold til disse unge. Hvis hensigten fra politisk side, er en tanke og ønske om at skabe social mobilitet i samfundet synes det ud fra vores undersøgelse ikke umiddelbart at ske, da uddannelsespålægget bliver anvendt på de unge, der umiddelbart alligevel ville have påbegyndt uddannelse. Disse unge bliver bekræftet i deres selvrealisering og formår at handle i overensstemmelse dermed på nuværende tidspunkt. Vi ønsker med denne tanke, med udgangspunkt i Bourdieus perspektiv, at der bliver sat fokus på hvilke unge, vi som samfund er med til at skabe, bl.a. ved det øgede krav om empowerment, og fokus på individualiseringen og selvrealiseringen. Dette fokus kan betyde, at de unge, der ikke formår dette, måske får forstærket deres oplevelse af at være anderledes, hvilket er et gennemgående træk i de unges oplevelser. Oplevelsen af at være anderledes hænger meget sammen med de modsætningsfyldte positioner i de unges fortællinger. De føler ikke at have en position i samfundet. Man bør derfor i socialt arbejde overveje om man fortsat ønsker, med vores undersøgelse in mente, at arbejde hen imod en afklaring af alle ung mod uddannelse eller om man vil arbejde på at finde en plads til disse unge i samfundet og dermed give dem en sense of belonging. Et tiltag kunne være at skabe nogle arbejdspladser til disse unge. Dette kan gøres i samarbejde med virksomheder, der har