årsag til, at de unge i vores undersøgelse fortsætter med at stræbe efter en uddannelse, selvom de har oplevet flere nederlag i forhold til at opnå en eksamen. Dette ensidige fokus på uddannelse kan ligeledes ses som udtryk for, at nogle fortællinger og måder at tale om sig selv er mere accepterede i det sociale arbejde end andre. Det er fortællinger, hvor den unge indskriver sig i normen om uddannelse, er motiveret og har ambitioner i forhold til uddannelse. En tanke for at imødegå dette i socialt arbejde kunne være at fastholde en helhedsvurdering, som ikke længere er et lovgivningsmæssigt krav ved første samtale i jobcentret, hvorfor deres vurdering af de unge synes noget tilfældig: 'altså til det her info møde, der aflevere man sit ansøgningsskema og så har man (de unge) lavet en gul seddel med nogle oplysninger omkring, hvad kommer man fra, har man haft noget arbejde, eller har man været i gang med uddannelse, eller hvad er det, og så udfylder de også et stykke papir her hos os, og mens vi så afholder det her info møde, så bliver de papirer lagt ned til en af vores kollegaer som så deler dem op til to grupper, og det er selvfølgelig meget groft, fordi det er jo ikke noget man har tid til at sidde og nærlæse ..' (ibid:4). Samtidig tyder det på, at rådgiveren har nogle klare præferencer i forhold til uddannelse som skinner tydeligt igennem: 'altså det jeg jo tænker på, når folk kommer ind til mig og siger jeg vil gerne være murer, vil jeg jo også begynde at spørge, hvorfor er det du vil det, fordi uanset hvad vi gør med de unge, når de kommer ind til en samtale, så skal vi jo finde ud af, hvad er det der ligger til grund for deres valg og hvis det, fordi jamen, jeg har sgu egentlig aldrig drømt om at blive murer men det er, fordi jeg mener faktisk ikke, jeg kan gå ind og blive ingeniør, jamen så kunne det jo være min opgave at gøre et eller andet, så de bliver i stand til at tage ingeniøruddannelsen for eksempel' (ibid:6). Ud fra ovenstående citat kan det ligeledes diskuteres, om ønsket om, at den unge skal finde 'det rette' og 'blive lyttet til' medfører, at man ikke tager højde for, om der hos den enkelte er nogle habituelle forhold, der kan medføre, at det bliver vanskeligt for den unge at leve op til de strukturelle betingelser. Der synes i dette at være en forståelse af, at alt er muligt, samtidig med en forståelse af, at den unge har de fornødne kapitaler til at klare sig i uddannelsesfeltet. Ud fra vores undersøgelse er der en del, som lider under, at de indskriver sig i normen om uddannelse, da denne norm er blevet selvfølgelig for dem, men det betyder nødvendigvis ikke, at de kan efterleve det på nuværende tidspunkt. Det synes derfor yderst relevant, at man i det sociale arbejde er opmærksom på, at netop på grund af det samfund vi lever i, ikke vil møde mange unge mennesker, der vil sige, at de ikke ønsker uddannelse, eller i hvert fald ikke lige nu. Et yderligere udtryk for, at der ikke tages højde for dette i det sociale arbejde med unge er, at der i Jobcenter Ung gives udtryk for en forståelse af, at alle kan komme i uddannelse, og det derfor i stedet bliver vigtigt at finde ud af, hvilke særligt indre barrierer, der kan være for dem i øjeblikket, for derefter at nå målet: