forstå handlen på. Der er dermed ikke i Bourdieus teori, som i andre teorier, et skel mellem krop og sjæl. Individet opfattes som en helhed, kroppen og individet er et. Det vil med andre ord sige, at man ikke altid handler ud fra fuldkomne bevidste beslutninger. Ifølge Bourdieu erfares verden altid, som tidligere nævnt, fra en bestemt position i et socialt rum. Den måde man er på vil altid afhænge af den sociale klasse, i hvilken historisk periode, sted m.v. man befinder sig i. Forskellige grupper vil have samme præferencer for valg, som ofte er forbundet med den enkeltes kapitalmæssige forudsætninger. Det er dog ikke udelukkende de økonomiske vilkår, der er afgørende for, hvilke valg man træffer. En landmand i Frankrig har simpelthen ikke lyst til at ride og drikke champagne, som f.x. erhvervslivets direktører. Denne forståelse kan give et billede af meget deterministiske og strukturelle forståelser af handlinger, som individerne opfatter som frie. Bourdieu slår dog fast, at der ikke er tale om en passiv reproduktion, men om et generativt princip for handlen, der medfører, at man tendentielt vil være disponeret for at handle på bestemte måder. Habitus er ikke bare præget af sine omgivelser, men fungerer ligeledes som konstituerende for disse. Habitus skaber felter ved at tildele det, der foregår i dem, mening og værdi. Bourdieu understreger, at de sociale karakteristika kan give et fingerpeg, men de determinerer ikke. 'Når man siger habitus, siger man samtidig, at det individuelle, det personlige og det subjektive er socialt og kollektivt' (ibid:41). Dermed bliver en individuel habitus således en variant af en gruppes eller klasses habitus. Men dog med mulighed for at bryde denne. 'Når alt kommer til alt, kan determinationer kun fungere i kraft af en manglende erkendelse og et indforstået samspil med det ubevidste.' 'Det betyder, at sociale aktører kun kan blive til noget, der minder om 'subjekter', i det omfang, de bevidst kontrollerer forholdet til deres egne holdninger.' (Bourdieu:121). Bourdieus egen biografi er et glimrende eksempel på, at det er muligt at bryde et statistisk mønster. Habitus er i udvikling livet igennem, i takt med at ens livsbetingelser skifter, men det nye mønster mødes hele tiden med det gamle som udgangspunkt. En habitus lært i hjemmet vil derfor altid ligge til grund for, hvordan skolen erfares og dermed også hvordan denne kundskab, som skolen formidler, opfattes. Dette vidner om, hvorfor der hos Bourdieu oftes blives sat fokus på social reproduktion frem for social forandring(ibid: 42). Det er dog ikke udelukkende det stillestående liv han beskriver, men også kampe om klassificeringer og kampe om ord. Som når en gruppe giver sig selv en ny professionsbetegnelse som led i en strategi hen mod at indtage en ny plads i det sociale rum som f.eks. da massører blev til fysioterapeuter. Denne mobilitet og forandring af livsbetingelser bevirker, at der aldrig vil være fuldstændigt sammenfald mellem sociale positioner og dispositioner eller habitusformener: 'Der vil altid være mennesker, der befinder sig mellem to stole eller i modsigelsesfyldte positioner hvilket kan lede til indre splittelser og store lidelser.' (Prieur & Sestoft 2006:43).