74. Osnovni sud je dalje takođe utvrdio da su podnosioci zahteva od 2002. godine bili upoznati u vezi sa nepokretnošću, zato što je te godine H.D. podneo zahtev za vraćanje svojine na gore navedenu nepokretnost od PIK 'Kosova Export'. Konačno, Osnovni sud je utvrdio da je tužbeni zahtev podnosilaca za priznavanje njihovog prava neosnovan, zato što: '[...] je van roka, jer su isti [podnosioci zahteva] propustili subjektivni rok od 1 (jedne) godine iz člana 138, stav 1. ZNK - a [Zakon o nasleđivanju Kosova], oddanakadasuobaveštenio sticanju sporne imovine '.

75. Pored toga, Sud se poziva i na presudu Apelacionog suda, kojom je takođe u tumačenju stava 1, člana 138. Zakona o nasleđivanju i utvrđivanju činjeničnog stanja utvrđeno da je istekao subjektivni rok od 1 (jedne) godine od dana kada su podnosioci zahteva sa znali za svoja prava. Tačnije, Apelacioni sud je utvrdio da su: '[...] isti [podnosioci zahteva] bili upoznati sa činjenicom sticanja svojine od strane [H.D.], (ali su izjavili da nisu znali da treba da podnesu tužbu), zbog čega i proizilazi da su oni u ov om trenutku saznali i za prodaju sporne nepokretnosti [9. mart 2017. godine], dok je njihova tužba podneta sudu u junu 2016. godine, što znači nakon isteka subjektivnog roka od godinu dana '.

76. Nakon toga, Apelacioni sud je takođe utvrdio da su podnosioci zahteva [Gjevrije Sinanaj i Nexhmije Ferati] deca pokojnog A.D., koji je preminuo 1982. godine, i shodno tome, prema Apelacionom sudu, 'u ovom spornom slučaju je istekao čak i objektivni rok od 10 godina, odnosno od 20 godina za nesavesnog držaoca, zato što je u skladu sa gore navedenim odredbama rok za potraživanje nasledne imovine za tužioce počeo da teče od trenutka smrti njihovog oca '.

77. Na kraju, Sud se poziva i na obrazloženje dato u osporenoj presudi [Rev. br. 344/202] Vrhovnog suda od 1. aprila 2021. godine, kojom je poslednje navedeni, između ostalog, potvrdio zaključke nižestepenih sudova, naglašavajući da je pravo podnosilaca zahteva predviđeno članom 138. stav 1. Zakona o nasleđivanju na podnošenje tužbe za pravo svojine po osnovu nasleđa zastarelo.

78. Što se pak tiče ugovora o kupoprodaji, Vrhovni sud je utvrdio da je pravo svojine na ovoj nepokretnosti kupcu, odnosno PTP 'Agro Trade' d.o.o., preneseno u skladu sa članom 36. stav 1. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima.

79. Konkretnije, Vrhovni sud je utvrdio: ' U međuvremenu, u gore navedenom kontekstu ovih utvrđenih činjenica i okolnosti, treba pojasniti da su [podnosioci zahteva] podneli tužbu protiv tuženih tek [2. juna 2016. godine], zbog utvrđivanja prava svojine po osnovu nasleđa i [...]', nastavljajući sa konstatacijom da je '[...] došlo do zastarelosti prava potraživanja nasleđene imovine, (odnosno, zastarevanja naslednog zahteva -hereditatis petitio) do kojeg zaključka je ovaj sud došao nakon podnošenja materijalno -pravnog prigovora relevantne strane u parničnom postupku. Ovaj zaključak, između ostalog, ovaj sud zasniva na činjenici da je tuženi [H.D.], sada pokojni, bio savesni držalac sporne nepokretnosti po osnovu prava svojine stečenog gore navedenom pravnosnažnom presudom (2006) i da je rok predviđen citiranom zakonskom odredbom za podnošenje naslednog zahteva istekao, što znači da je u ovom slučaju zastareo zahtev za utvrđivanje svojine na spornoj nepokretnosti po osnovu nasleđa '.

15