## Analyse af Hanne

Hanne er en kvinde på 40 år som har haft forskellige former for angst siden hun var 24 år. Det første angstanfald oplevede hun, da hun er 24 år. Anfaldet blev udløst af et stykke chokolade som satte sig fast i halsen på Hanne, hvilket udløste akut angst for at dø. I selve situationen var Hanne tilsyneladende faktisk ved at blive kvalt, og det var derfor naturligt at hun oplevede akut frygt. Problemerne opstår dog i den angsten1. efterfølgende periode, hvor Hanne vender tilbage til Med inddragelse af ”angstens onde cirkel” kan Hannes symptomer beskrives på denne måde: Hannes kropslige symptomer omfatter oplevelsen af ikke at kunne få vejret, svimmelhed, ondt i hjertet, følelsen af at skulle besvime. Kognitivt oplever Hanne tanker om at være dødeligt syg, idet hun frygter både hjernesvulster, sygdomme i hjertet og blodpropper. Følelsesmæssigt oplever hun dødsangst, og adfærdsmæssigt betyder angsten blandt andet at hun ikke tør ligge sig til at sove, ligesom hun trækker sig fra situationer, hvor der er mange mennesker. Hvis vi skal forstå Hannes angst ud fra Freuds teori skal vi se på Hannes tidlige barndom, samt tanker, følelser og oplevelser, som kan have forårsaget fortrængninger. I casen hører vi at Hannes far dør tidligt, og at Hannes mor vælger at håndtere sorgen ved ikke at tale om den med børnene. Det kan have betydet, at Hanne kan have fortrængt nogle af hendes følelser og tanker, da hun dels via morens adfærd har opfattet det som forkert at tale om sorgen, og dels ikke har kunne få sine tanker og følelser bearbejdet. At faderen netop dør i en ulykke kan også bidrage til angsten, da døden derved er blevet opfattet som noget der kan slå ned som et lyn fra en klar himmel. Ud fra moderne angstteorier kan Hannes første angstanfald være udtryk for en såkaldt ”falsk alarm”, som så siden er blevet overført til en lang række kontekster. Der behøver dermed ikke at være en sammenhæng mellem Hannes angst og faderens død.

## Hvordan behandler man bedst angst? (Diskussion)

Ud fra et psykoanalytisk synspunkt er angst som sagt udtryk for fortrængninger. For at behandle angsten er det derfor nødvendigt at afdække de fortrængte tanker og følelser. Denne afdækning kan ske via psykoanalytisk terapi, hvor der bl.a. bruges en teknik der hedder ”frie associationer” (Larsen 2010 s. 66-67). Hvis vi i stedet går til angsten med udgangspunkt i den kognitive terapi, så vil behandlingen bestå i psykoedukation, kognitiv omstrukturering, adfærdsterapi og hjemmeopgaver. Via psykoedukation lærer den angstramte om sin sygdom, via den kognitive terapi arbejdes med de angstfulde tanker, og via adfærdsterapi og hjemmeopgaver arbejdes praktisk med at lære at mestre det angstfulde situationer (Larsen 2010, s. 180 – 181). En tredje behandlingsmulighed er behandling via medicin. Den psykoanalytiske tilgang kan være brugbar i situationer, hvor patienten har ubearbejdede tanker, følelser og traumer, som patienten har brug for at bearbejde. Til gengæld kan den være problematisk i de tilfælde, hvor angsten ikke er udløst af fortrængninger. I værste fald kan forsøget på at afdække fortrængninger fører til såkaldte ”falske minder” (Larsen 2010, s. 176-177). Desuden kan psykoterapeutiske behandlingsforløb være meget langstrakte (Larsen 2010, s. 66). Den kognitive terapi har den fordel, at der i højere grad fokuseres på patientens problemer nu og her, hvorved patienten hurtigere oplever mestring af de situationer, der opleves som angstfulde. Samtidig er