L’amplitud tèrmica ha sigut de 19,4ºC la qual, com es pot intuir pel paràgraf anterior, és major a les que es poden esperar en el clima mediterrani de litoral (un poc per davall de 16ºC).

Precipitacions: Pel que fa a les precipitacions, aquestes han tingut anomalies molt estranyes respecte al que caldria esperar al clima mediterrani marítim. En primer lloc, l’any ha sigut especialment humit perquè la precipitació acumulada ha sigut de 950,6mm, la més alta des que hi ha registres i la primera en superar els 800mm màxims anuals del clima mediterrani. A més, les pluges s’han concentrat a la primavera, amb màximes als mesos de març i abril (458,8 i 144 mm, respectivament), i amb les pluges de març suposant un 48% de la pluja total de l’any. El que sol ocórrer, en contra, es que les màximes es registren a la tardor, més concretament pels mesos de setembre, octubre i novembre (els 97,4mm registrats en octubre corroboren aquest fet).

Tot i que la concentració de les precipitacions en un o dos mesos és comú i inclús típic de la regió, la intensitat tan alta de les pluges de març fou un fenomen totalment extraordinari (el 17 de març es captaren 92,2mm de precipitació, la màxima precipitació per dia captada en l’any). Els habitants de la localitat no dubtaran en atribuir aquestes dades a la DANA que va afectar a la ciutat durant la tercera setmana de març, ja que les granissades tan violentes que es van donar suposaren grans danys contra les festes de les Falles i la caiguda d’alguns arbres de l’Albereda. Més enllà d’aquest moment i alguna altra granissada aïllada, però, les precipitacions van ser en forma de pluja, com és d’esperar al clima.

Per una altra banda, però, cal mirar l’altra cara de la moneda: l’aridesa. Tot i que les precipitacions acumulades han sigut superiors a les normals i que l’any ha sigut humit segons l’índex de Martonne (de 32,4 punts, 8 unitats superior a l’any passat i excepcionalment alt per al clima); a la localitat s’han viscut períodes de gran sequera. Segons l’índex de Gaussen els mesos de gener, febrer, juny, juliol, agost, setembre i novembre han sigut àrids, mentre que març, abril, maig, octubre i desembre han sigut humits. Açò dona un nombre de mesos secs major que humits. A més, cal afegir que a juliol no es va captar ni una gota de precipitació i que novembre, un mes típicament humit al clima mediterrani de litoral, ha tingut temperatures excepcionalment altes i una carestia de precipitacions. La conclusió que podem extraure, doncs, és que Xàtiva ha viscut un any generalment i anormalment humit, però amb períodes llargs d’aridesa a l’estiu i a l’hivern habituals al clima mediterrani de litoral.

El perquè d’aquests resultats: Xàtiva, tot i ser una ciutat pertanyent al clima mediterrani de litoral, té una certa posició geogràfica que li dóna característiques especials respecte a la resta de regions del clima. En efecte, la ciutat està envoltada per diversos sistemes muntanyosos com poden ser la Serra del Castell, la Serra Vernissa o El Puig; alhora que altres sistemes més grans s’interposen entre la localitat i el mar, com poden ser la Serra del Mondúver o la del Buixcarró. El que fan totes aquestes serres, doncs, és impedir que arribe tota la influència i humitat del mar Mediterrani (o altres masses d’aire humides) a l’atmosfera de la localitat, fent que l’aire tendisca a ser més sec i a que es donen característiques més similars a les del clima mediterrani continental (major amplitud tèrmica, precipitacions a la primavera...). La posició geogràfica de Xàtiva, però, repercuteix en tot moment i per tant no explica com ha sigut que, respecte a altres anys, s’hagen provocat les irregularitats que s’han donat.

Els responsables principals d’aquestes irregularitats tan extremes viscudes a l’atmosfera de la localitat en aquest any, doncs, han sigut les nombroses DANAs de diversos moments. Les Depressions Aïllades en Nivells Alts son masses d’aire amb pressions atmosfèriques molt baixes, les quals contribueixen a temporals inestables, pluges intenses i fortes ràfegues de vent. Sorgeixen del tancament de les ondulacions del jet stream quan la seua velocitat és baixa i la seua formació es dóna davall d’ell (en regions com el nord-est americà, la regió de Xina-Sibèria o el sud europeu, Espanya