kan härledas till fisket. Man kan också ifrågasätta varför inte de ökande populationerna av säl och skarv och det signifikanta predationstryck som dessa utgör inte lyfts som ytterligare en stark påverkansfaktor som kan inverka på fisksamhället.

På s 85 i rapporten står även att 'Predation av säl och skarv bidrar i tilltagande grad till dödligheten hos kustnära arter'. Påståendet har många märkliga bottnar. Varför skulle säl- och skarvpredation vara inskränkt till 'kustnära arter'? Såvitt vi vet är alla tre arterna av säl i våra vatten duktiga simmare och dykare och kan födosöka över stora områden och även på större djup. Att sälarna när de vilar uppehåller sig främst kustnära (sommartid) är ju naturligt men att de skulle födosöka endast kustnära o ch hålla sig till 'kustnära arter' i sin föda är däremot helt felaktigt. I Östersjön äter sälar mer torsk per år än vad hela det svenska yrkesfisket fångar. Att beskriva en sådan situation som att de 'i tilltagande grad bidrar till dödligheten' är ju en un derdrift av rang. Även ICES har de senaste åren börjat uppmärksamma den ökande fiskedödliget som säl och skarv står för i sin rådgivning då de konstaterar att den faktiska dödligheten för bland annat torsk är betydligt högre än den modellerade och att en del av förklaringen kan vara hög predation.

### Storleksfördelning i fisksamhällena

På sidan 69 skriver man om en generell ' ökad dominans av små individer och arter ' i fisksamhället. Vi undrar om är detta verkligen är vetenskapligt belagt för alla arter i alla områden eftersom man använder en så svepande formulering. Då vi anser att det är sannolikt att sådana generella belägg saknas bör skrivningen modifieras.

Man ska även ha i åtanke att målsättningen i Gemensamma fiskeripolitiken är att fisket ska vara art- och storleksselektivt. Att samtidigt eftersträva en 'naturlig storleksfördelning' i fisksamhället enligt havsmiljödirektivet (HMD) är av naturliga skäl ouppnåeligt och en målkonflikt mellan olika delar av politiken som bör diskuteras och lösas på EU-nivå. Rättsligt är en förordning av högre rang än ett direktiv och därav borde följa att det är fiskeripolitiken som går segrande ur denna målkonflikt.

I rapporten skriver man på s. 91 att 'I Östersjön domineras storleksfördelningen hos pelagisk fisk starkt av förhållandevis små fiskar och ingen återhämtning är i sikte '. Vi finner detta antagande helt utan referens som styrker det och undrar därför hur man kan vara så säker på att ingen återhämtning 'är i sikte'. Hur lång tidsrymd rör det sig om 'i siktet' och vilka arter har denna bedömning baserats på?

### Lokala populationer

På s 85 i rapporten skriver man att 'Övriga fiskpopulationer [förutom torsk] utgörs sannolikt i hög utsträckning av lokala populationer med begränsat utbyte av individer'. Vilka andra populationer/arter är det som avses här och vad finns det för vetenskapliga underlag som visar att detta antagande är 'sannolikt' för dessa arter. Vi håller med om att för små arter som är mer stationära till sin natur så är detta sannolikt, men anser inte att påståendet är allmängiltigt för alla fiskarter.

### s. 90-91/Tabell 24- 25 'Samlad bedömning'

Liksom i tabell 18 och 19 tas här upp en rad arter som inte är relevanta för svenskt fiske. Vissa arter förekommer inte i svenska vatten och många arter fiskas inte av svenska fiskare varken i svenska eller andra vatten. Fokus för denna bedömning bör naturligtvis ligga på kommersiella målarter och ett urval av känsliga bifångstarter (t.ex. vissa hajar och rockor). Det är otydligt hur tabell 24 förhåller sig till tabellerna 18 och 19 och hur sammanvägningen av eventuella kriterier har gjorts för respektive art.