EL MARC LEGISLATIU INTERNACIONAL RECONEIX EL DRET A L'AUTODETERMINACIÓ I/O LA DUI? No hi ha un marc jurídic internacional que limiti explícitament el dret d'autodeterminació, que condemni les DIU o que autoritzi la legalitat constitucional a frenar la instauració democràtica de nous estats. Quan l'Estat Català hagi estat proclamat, el reconeixement internacional dependrà d'una decisió política en funció d'i nteressos econòmics, estratègics i diplomàtics. La mida de l'economia catalana, la demografia i la seva situació geoestratègica decantaran la majoria d'estats a favor del reconeixement de l'Estat Català.

- ▪ Una de les objeccions de l'estat espanyol al procés sobiranista català consisteix en advertir que el dret internacional no reconeix el dret a l'autodeterminació, excepte en el cas de processos de descolonització, que no és el cas català; i molt menys reconeix el dret a declaracions unilaterals d'independència (DUI).
- ▪ La realitat, però, desdiu les objeccions de l'estat espanyol:
- o de les Nacions Unides (article 1) : 'Els propòsits de les Nacions Unides són (...) o de les Nacions Unides (article 1) : 'Els propòsits de les Nacions Unides són (...) Desenvolupar entre les nacions unes relacions amistoses basades en el respecte al principi de la igualtat de drets dels pobles i del seu dret a la lliure determinació (...)' .
- o Internacional dels Drets Civils i Polítics / Conveni Internacional sobre Drets o Internacional dels Drets Civils i Polítics / Conveni Internacional sobre Drets Econòmics, Socials i Culturals) (article 1): '(… ) tots els pobles tenen dret a la lliure determinació . En virtut d'aquest dret determinen lliurement el seu estatus polític i lliurement estableixen el seu desenvolupament econòmic, social i cultural '.
- ▪ El dret d'autodeterminació no s'ha exercit només en processos de descolonització, sinó també a la mateixa Europa: 9 casos des de la fi de la II Guerra Mundial (Letònia, Lituània, Estònia, Txèquia, Eslovàquia, etc.) i 13 casos des del 1900 (aproximadament un nou estat cada 9 anys!).
- ▪ En contrast amb l'estat espanyol, els tribunals constitucionals d'estats on s'ha plantejat la secessió d'una part del territori reconeixen la legitimitat de la iniciativa :
- o Suprema del Canadà (en referència al Quebec): '(...) una clara majoria de vots al o Suprema del Canadà (en referència al Quebec): '(...) una clara majoria de vots al Quebec a una pregunta clara en favor de la secessió, conferiria una legitimitat democràtica a la iniciativa de secessió que tots els altres membres de la Confederació haurien de reconèixer .'
- ▪ El Tribunal Internacional de Justícia (TIP) , que depèn de les Nacions Unides, s'ha pronunciat sobre les DIU en ésser preguntat sobre la DIU del Kosovo:
- o Declarem que no existeix en Dret Internacional cap norma que prohibeixi les o Declarem que no existeix en Dret Internacional cap norma que prohibeixi les declaracions unilaterals d'independència.'
- o Declarem que quan hi ha contradicció entre la legalitat constitucional d'un Estat i la o Declarem que quan hi ha contradicció entre la legalitat constitucional d'un Estat i la voluntat democràtica, preval aquesta segona , i declarem que en una societat democràtica, a diferència d'una dictadura, no és la Llei la que determina la voluntat del ciutadans, sinó que és aquesta la que crea i modifica quan sigui necessari, la legalitat.'
- ▪ El món es globalitza i s'interrelaciona cada cop més . Els actors de l'escena internacional són e ls estats. L a globalització ha produït l'increment del nombre d'estats, no pas la seva disminució: qualsevol poble que vulgui interactuar a nivell internacional s'ha de constituir en estat, sinó no té cap veu.
- ▪ Les fronteres, sobre tot a Europa, han perdut el caràcter polític de segles anteriors per esdevenir simples límits administratius: han deixat d'ésser un obstacle per la integració. A Europa cada cop hi ha més fronteres, perquè es constitueixen nous estats, però la construcció europea avança.