###### Hvordan frigiver man ydre bekymringer

Det er essentielt at frigive de ydre bekymringer, eller bekymringer omkring livet, så de ikke fylder så meget, det er især de bekymringer, som handler om ting, vi ikke kan ændre på, der er det øvelse, og træning i at give slip. Mange af os er vokset op, og har fået et mønster om at handle os ud af alting, at skulle gøre os ud af alting, og være dygtige til at gøre ting, og har ikke haft et grundlag med os omkring tillid, om at alting er som det skal være, og alting løser sig. Det gør, at vi har et udgangspunkt, som handler om at agere, og ikke om at læne os tilbage, og lade det ske, som skal ske. Så det er træning og øvelse i at lade det komme ind. Mit første skridt ind i at kunne gøre det, det var en erkendelse af at jeg tog det i små bidder. Jeg sagde det direkte højt til andre mennesker: 'Jeg tager det i små bidder'. Jeg gav mig selv tid til at håndtere det. Jeg gav mig selv tid til at føle det, og spekulere over det, og snakke med nogen om det, og være i det. Og så lagde jeg det væk. Og så gjorde jeg alt muligt andet. Og beskæftigede mig, og sikrede mig, at det ikke kom ind og fyldte - og hvis der lige pludselig kom en tanke ind omkring det, så skubbede jeg det væk. Og når jeg har holdt en pause, så lod jeg det få plads igen. Tog en bid mere, tænkte over det, følte det, og tog alt det ind, snakkede med nogen omkring det, som var i det. Der er flere aspekter af at tage det i små bidder. Det ene aspekt, det er, at når vi har lagt det fra os, så får vi et klart syn på det. Og den der talemåde om, at det er godt lige at sove på det, det handler i virkeligheden om, at når vi har sluppet det, og vi ser på det igen, så ser vi på den med friske øjne. Og den samme effekt får vi ved at tage det i små bidder, og lægge det fra os, og tage det frem igen. Et andet aspekt af det at lade tiden, forsynet, energierne, englene, eller hvad vi nu tror på, arbejde for os, og lade de ting få lov til at ske, som skal ske, uden at vi blander os i det. Når vi så kan gøre noget, så fremstår det ofte tydeligt. Det kommer tit som en stor klarhed, når der er noget, vi kan gøre, noget, vi kan ændre på, ved at agere. Og når vi ikke kan gøre mere ved det, så bliver der stilstand igen. Så det der med at tage det i små bidder er en god start på selve øvelsen omkring at lade ting ligge, og ikke bekymre os om noget, som vi ikke kan ændre på alligevel. Det arbejde, som vi laver her og nu, som handler om at komme ind og få den her selverkendelse, og selvfølelse, er også et skridt på en vej, for det er også at komme ind og få en erkendelse om hvad der rører sig i os, hvad der fylder, hvad der støjer, hvad der presser os. Og rigtig tit, så kan vi gå rundt og have en belastning inden i omkring nogle bekymringer, som vi egentlig ikke regner for noget, som vi ikke tænker over, at vi bærer rundt med os hele tiden, og ikke får lagt fra os, og det gør, at vi bliver tæret på, mens vi kigger væk. Så selve den her selvvedligeholdelse, selverkendelse, selvfølelse, kontakten til os selv, som gør, at vi registrerer, at der er noget, der generer os, vi registrerer, at der er noget, der presser os, og så agere på det, får undersøgt, hvad det er, får fundet ud af, om det er noget, vi kan gøre noget ved, eller om det er noget, vi aktivt skal prøve at lægge fra os, i højere grad, så det ikke tærer på os, når vi nu alligevel ikke i virkeligheden håndterer det. Det her arbejde, som vi laver nu, det er en af nøglerne til at komme ind og få muligheden for at gøre det. Selve funktionen er egentlig en øvelse i sig selv, som vi kommer til at arbejde med, mener jeg, i en af de næste lektioner i Modul 2. Selvom de ting vi snakker om her, i princippet er meget enkle, så er det faktisk noget af det der fylder mest, og er mest forstyrrende, i mennesket, i vores del af verden. Og det er fordi mange af de grundlæggende ting, for de fleste af os, er på plads. Omkring at have tag over hovedet, at få føde og væske, og ikke at døje med dødelighed på grund af alligatorer og andre ting. Fordi vi er fritaget for de her meget grundlæggende ting, så fylder det utroligt meget i os, det her felt omkring at bekymre os om ting, som vi ikke kan gøre noget ved. De bekymringer, vi gør os, og det manglende fodfæste, vi har, fordi vi ikke tager os af os selv, både omkring bekymringerne, men også omkring de andre ting, det gør, at vi bliver