Lõike 4 järgi kehtestab mineraalväetisega antava lämmastiku koguse, loomapidamise ja reoveesette kasutamise piirangute ulatuse määrusega valdkonna eest vastutav minister, kes on keskkonnaminister. Piirangute ulatuse kehtestamine on viidud ministri tasemele, kuna Vabariigi Valitsuse tase ei ole vajalik, arvestades piirangute valdkondlikku iseloomu ja seaduses sätestatud kindlaid piire (VeeS § 168 lg 1).

Punktiga 24 VeeS § 168 lõikes 7 sõnad ' allikate ja karstilehtrite' sõnadega ' allika- Punktiga 24 VeeS § 168 lõikes 7 sõnad ' allikate ja karstilehtrite' sõnadega ' allika- 24 ja karstialade ning neil asuvate allikate, karstivormide, karstijärvikute '. Terminite asendamine tuleneb eelnõukohase seaduse punktis 17 sätestatud muudatusest ja on selgitatud selle punkti juures.

Punktiga 25 täiendatakse VeeS § 169 lõikega 5 karjatamisnõuete erisustega poollooduslikel Punktiga 25 täiendatakse VeeS § 169 lõikega 5 karjatamisnõuete erisustega poollooduslikel 25 kooslustel või muudel sarnastel elupaiga tüüpidel. Kui muu veekogu kui mere ääres peab piki veekogu kallast olema igale loomühikule tagatud vähemalt viis meetrit kaldariba, siis võib hoiualadel kaitsekorralduskavaga või teistel kaitstavatel loodusobjektidel kaitse-eeskirjaga sätestada teistsuguse karjata misrežiimi. Hoiualade iseärasuste tõttu ei ole seal alati võimalik tagada iga loomühiku kohta viiemeetrist kaldariba. Looduskaitseseaduses on sätestatud (§ 17 lg 1), et kaitstava loodusobjekti poollooduslike koosluste esinemisalade ilme ja liigikoosseis tuleb tagada mitmesuguse tegevusega - niitmine, loomade karjatamine, puu- ja põõsarinde kujundamine ja harvendamine või raadamine, mille ulatus määratakse hoiualadel kaitsekorralduskavaga, teistel kaitstavatel loodusobjektidel kaitse- eeskirjaga. Kuna nimetatud aladel on karjatamine reguleeritud kaitsekorralduskava või kaitse- eeskirjaga, siis ei ole mõistlik nendel aladel karjatamisele kohaldada veeseaduse karjatamise nõudeid. Selline sõnastus tagab nii veekaitse kui ka poollooduslike koosluste või muudel sarnaste elupaigatüüpide hooldamise nõuete täitmise, sest Keskkonnaamet peab lahendama olukorra kaitse-eeskirjas või kaitsekorralduskavas juhtumi põhjal, arvestades konkreetse veekogu kalda eripära ning muid asjaolusid. Juhtumipõhine lähenemine võimaldab karjatamist poollooduslikel kooslustel reguleerida võimalikult paindlikult.

Punktiga 26 kehtetuks VeeS § 169 lõiked 6 - 10. VeeS § 169 lõige 6 sätestab, et Punktiga 26 kehtetuks VeeS § 169 lõiked 6 - 10. VeeS § 169 lõige 6 sätestab, et 26 kui karja suurus on kümme loomühikut või enam, on karjatamist kavandav isik kohustatud üks kord vegetatsiooniperioodi jooksul teavitama Keskkonnaametit kavandatavast tegevusest, esitades Keskkonnaametile teatise infosüsteemi kaudu vähemalt 14 päeva enne karjatamise alustamist. Kuni 2016. aasta juulini oli karjatamine veekogude veekaitsevööndis üldjuhul keelatud. Kuid karjakasvatajad soovisid võimaldada loomadele ligipääsu veekogudele ja tookord kehtestati veeseaduses karjatamise nõuded veekaitsevööndis. Ettevaatusabinõuna kehtestati säte, et veekaitsevööndis karjatamiseks peavad loomapidajad esitama karjatamise teatise, et Keskkonnaametil oleks enne karjatamise alustamist võimalik kontrollida selle sobivust veekaitsevööndi konkreetses piirkonnas. Karjataja peab loomade karjatamisel veekaitsevööndis lähtuma veeseaduse karjatamise nõuetest. Näiteks ei tohi karjatamine põhjustada kaldaerosiooni ega veekogu risustamist ja vee-elustiku kahjustamist. Samuti peab karjataja loomade karjatamise korral kandma põlluraamatusse andmed karjatamisperioodi, karjatatud loomade liigi ja arvu, karjamaa asukoha, pärast loomade karjatamist maale jäävas sõnnikus sisalduva lämmastiku koguse kohta. Seetõttu ei ole mõistlik loomapidajaid koormata teatise esitamisega enne karjatamist ning teatise esitamisega seotud sätted tunnistatakse kehtetuks.

Punktiga 27 VeeS § 170 lõike 2 punktis 1 olevat viidet. Kehtivas veeseaduses Punktiga 27 VeeS § 170 lõike 2 punktis 1 olevat viidet. Kehtivas veeseaduses 27 on viide Pandivere ja Adavere-Põltsamaa nitraaditundliku ala kaitse-eeskirjale, mis on kehtetu. Seega on korrektne viidata sättele, mille alusel on kehtestatud oluliste allikate ja karstivormide ning karstijärvikute nimekiri.