Punktiga 2 kehtetuks VeeS § 3 lõiked 2 ja 3. Kehtiva VeeS § 3 lõike 2 järgi Punktiga 2 kehtetuks VeeS § 3 lõiked 2 ja 3. Kehtiva VeeS § 3 lõike 2 järgi 2 peetakse veekoguks kanalit, mille kaudu juhitakse vett joogiveehaardesse või mille valgala pindala on kümmeruutkilomeetrit ja rohkem. Siiski on vaja ka väiksemate valgaladega kanalitele rakendada veeseaduse nõudeid. Kanal on veekogu mõiste loetelus (lõige 1) nimetatud. Kehtiva VeeS § 3 lõike 3 järgi peetakse veekoguks ka tehisjärve veepeegli pindalaga üks hektar ja rohkem. See määratlus viiakse VeeS § 3 lõike 4 punkti 7, kuna sisu poolest kuulub säte lõike 4 juurde (kohandatud sõnastuses).

Punktiga 3 VeeS § 3 lõike 4 sõnastust. Selles lõikes sätestatakse, milliseid objekte Punktiga 3 VeeS § 3 lõike 4 sõnastust. Selles lõikes sätestatakse, milliseid objekte 3 ei peeta veekoguks. Veekogu mõiste koosseisu ei arvata VeeS § 3 lõikes 4 nimetatud rajatisi.

Veejuhtmed, mille kaudu juhitakse heit-, sademe- ning kaevandus-, karjääri- ja turbatootmisala vett veekogusse, ei ole veekogud. Punkti 2 on lisatud täiendus, et veekoguks ei peeta maaparandussüsteemi osaks olevat kuivenduskraavi, mille kaudu juhitakse vett eesvoolu. Lõikesse 4 on lisatud uus punkt 6, mille järgi ei loeta veekoguks kaevandus- ja karjäärivee ning turbatootmisala settebasseini. Kehtiva redaktsiooni punkti 6 tekst on tõstetud punkti 7 ja sõnastatud uuesti. Kehtiva seaduse tekst 'maavara või maa -ainese kaevandamise tõttu tekkinud tehisveekogu veepeegli pindalaga alla ühe hektari' asendatakse sarnase üldisema tekstiga 'väljavooluta tehisjärve veepeegli pindalaga alla ühe hektari'. Kehtiv punkt 7 on uues sõnastuses punkt 8. Selles lõikes sätestatud juhtumite loetelu on jäetud lahtiseks.

Punktiga 4 VeeS § 36 lõike 1 punkti 1. Punktis täpsustatakse kaitset vajava alana Punktiga 4 VeeS § 36 lõike 1 punkti 1. Punktis täpsustatakse kaitset vajava alana 4 nitraaditundlik ala ja selle koosseisu jäävad kaitsmata põhjaveega pae- ja karstialad pinnakatte paksusega kuni kaks meetrit ning kaitset vajavad olulised allika- ja karstialad. Põhjalikum selgitus on esitatud järgmises punktis.

Punktiga 5 VeeS § 37 lõiget 2. Korrigeeritakse volitusnormi sõnastust ja Punktiga 5 VeeS § 37 lõiget 2. Korrigeeritakse volitusnormi sõnastust ja 5 muudetakse määruse andjat. Mõistlik on, et nitraaditundliku ala ning selle ala piires asuvad kaitsmata põhjaveega pae- ja karstialad pinnakatte paksusega kuni kaks meetrit (kaitsmata põhjaveega alad) ning oluliste allika- ja karstialade nimekirja kehtestab Vabariigi Valituse asemel valdkonna eest vastutav minister, kelleks on keskkonnaminister. Neil nimekirjadel ei ole puutumust teiste ministeeriumide pädevusvaldkondadega. Määruse kavand on lisatud seletuskirjale.

Määrusega kehtestatakse olulised allika- ja karstialad ehk alad, mille ruumiline väljund on 1 polügoon. Kehtiva õiguse järgi on kehtestatud ' olulised allikad ja karstilehtrid ' , kuid nende ruumiline väljund on punkt. Näiteks Esna pargi allikad on allika-ala nimetus, millele vastab keskkonnaregistris olulise ala polügoon. Samamoodi hõlmab termin ' karstiala ' nii karstioru, karstijärvikud kui ka loetelus oleva luha. Karstijärvik on karstialal asuv ajutine veekogu. Seega on karstijärvik karstiala erijuht ning selles kontekstis piisab, kui lõikes nimetada ainult karstiala. Lisaks jäävad mõnedele neist olulistest aladest nii karstivormid kui ka allikad, näiteks Lüsingu allika- ja karstiala.

Kehtivas volitusnormis olev termin 'karst' ei tähenda ühte pinnavormi. Nii ökoloogialeksikoni kui ka EnDici (https://mot.kielikone.fi/) järgi on karst karstiprotsesside tulemusena tekkinud vormide ühine nimetaja. Seega oleks kõige õigem konkreetsete maastikus eristatavate pinnavormide korral rääkida karstivormidest, nagu seda teeb ökoloogialeksikon ja Eesti Entsüklopeedia.