- • za obvezno imenovanje pooblaščene osebe za varstvo osebnih podatkov, ter nalog • za obvezno imenovanje pooblaščene osebe za varstvo osebnih podatkov, ter nalog pooblaščenih oseb (četrti odstavek 37. člena Splošne uredbe ter prvi odstavek 39. člena Splošne uredbe);
- • državnega nadzornega organa za varstvo osebnih podatkov (prvi in šesti odstavek • državnega nadzornega organa za varstvo osebnih podatkov (prvi in šesti odstavek 58. člena Splošne uredbe);
- • ter postopek za izrekanje prekrškov zaradi kršitev določb Splošne uredbe (prvi • ter postopek za izrekanje prekrškov zaradi kršitev določb Splošne uredbe (prvi odstavek 84. člena Splošne uredbe).

Pomembno glede zakonodajnih rešitev iz Predloga ZVOP - 2 je tudi, da se upoštevajo relevantne sistemske določbe Konvencije o varstvu posameznikov glede na avtomatsko obdelavo osebnih podatkov (Sveta Evrope), ki morajo tudi biti izvedene v tem zakonu. Ključno je tudi, da za vprašanja, kjer Splošna uredba določa izjeme, da določena vprašanja uresničevanja pravice do varstva osebnih podatkov niso zaobsežena v Splošni uredbi in je to prepuščeno nacionalni zakonodaji (obdelava osebnih podatkov umrlih oseb, obdelava osebnih podatkov v okviru dejavnosti zunaj področja uporabe prava Evropske unije, obdelava osebnih podatkov, s strani Republike Slovenije, kadar deluje na področjih skupne varnostne in obrambne politike ter obveščevalno - varnostne dejavnosti) - da Republika Slovenija to ureja z ZVOP- 2 ali s področnimi zakoni (in bo to urejala še naprej). Ker je imela Republika Slovenije že od leta 1990 sicer celoviti (vseobsežni) pristop varstva osebnih podatkov na sistemskem področju (vsakokratni veljavni Zakon o v arstvu osebnih podatkov) je treba tudi za ta področja, kolikor so v Sloveniji urejena z drugimi zakoni vsaj glede sistemskih posegov v tajnost osebnih podatkov ali glede obdelave osebnih podatkov, določiti uporabo ZVOP- 2 (poleg že navedenih področnih uredi tev varstva osebnih podatkov) - relevantno zlasti glede določb o definicijah, pravnih podlagah za obdelave osebnih podatkov, obdelav osebnih podatkov v druge namene ipd. Delno primerljiv zakonodajni pristop, kot je predlagan v predlogu zakona, so dosedaj sprejele tudi tri 17 18 primerljive države Evropske unije, namreč Zvezna republika Nemčija , Republika Avstrija in Slovaška 19 republika (države s primerljivim pravnim redom in ustavnopravnim oziroma ustavnosodnim razumevanjem pravice do varstva osebnih podatkov). V njihovih novih zakonih o varstvu osebnih podatkov iz leta 2017 je zaslediti širšo implementacijo določb Splošne uredbe v naci onalni zakonodaji, razširitev določb Splošne uredbe na določena vprašanja, ki jih ureja sicer Direktiva (zaradi pravne varnosti in enakosti), natančnejše ureditve namenov obdelave osebnih podatkov ipd. Še bolj primerljiv slovenskim rešitvam iz predloga zakona je sicer bolj garantistični pristop Slovaške republike, ki je v njenem zakonu med drugim določila celo splošno uporabo (in istočasno neposredno uporabo) temeljnih definicij s področja varstva osebnih podatkov za vsa področja varstva osebnih podatkov iz njenega takratnega Predloga Zakona o varstvu osebnih podatkov in o spremembah in dopolnitvah določenih zakonov (št. UV - 42294/2017, z dne 22. 9. 2017, sprejet dne 27. 11. 2017), natančno razdelala zakonska načela, ob tem da je dan poseben poudarek načelu z akonitosti, razdelala institut privolitve ter pravnosistemsko v zakonu izhajala iz celovite uporabe pristopa klasičnega mednarodnega zasebnega prava in postopka. Prav tako na dokončnejšo vsebino predloga zakona vpliva tudi dejstvo, da se je šele 23. maja 2018 izvedla objava popravkov uradne slovenske inačice besedil Splošne uredbe, kar pa velja tudi za večino drugih jezikovnih inačic Splošne uredbe. Še dalje se, zlasti glede na pretekle pobude predstavnikov gospodarstva ter združenja pooblaščenih oseb za varstvo osebnih podatkov, upošteva tudi dejstvo, da se v času vložitve predloga Splošna uredba neposredno uporablja že več kot dve leti, ter da zato načeloma ni potrebno popolno podrobno urejanje

6