institucije pooblaščenih oseb in da morajo biti odstopanja od Splošne uredbe omejena zgolj na področja, kjer je to resnično potrebno za ohranitev visoke ravni varstva osebnih podatkov. Glede na posebno kombinacijo in vsebino pravnih aktov Evropske unije, ki zahtevajo spremembe na področju sistemske ureditve varstva osebnih podatkov, delno prilagojeno »filozofijo« varstva osebnih podatkov glede na te pravne akte, relevantno Konvencijo Sve ta Evrope, pomen zlasti določb 38. in 87. člena Ustave Republike Slovenije ter povezane ustaljene ustavnosodne presoje Ustavnega sodišča Republike Slovenije in tradicijo zakonodajnega urejanja varstva osebnih podatkov v Republiki Sloveniji predlagatelj ocenjuje, da je edina možnost, da se pripravi nov Zakon o varstvu osebnih podatkov , ki bi omogočal povezan in čimbolj koherenten pristop glede vseh teh vsebin in njihovih zahtev. Teh vsebin in zahtev ne bi bilo možno doseči le z novelo veljavnega ZVOP -1.

#### 2.3. O zakonodajni tehniki predloga zakona

Uporabljena je kombinacija več zakonodajnih tehnik:

- 1. tehnika indikacije (sklica), npr. na pravne podlage iz Splošne uredbe,
- 2. tehnika določanja posebnosti - pri pooblastilnih klavzulah,
- 3. tehnika razčlenitve - npr. postopka z zahtevki posameznika,
- 4. tehnika uporabe določb drugega predpisa - npr. določb iz Direktive o dnevniku obdelave.

Navedena kombinacija je bila izbrana s ciljem, da se zagotovi spoštovanje pravne varnosti zaradi učinkovitega uresničevanja osebne človekove pravice do varstva osebnih podatkov. Za razliko od prejšnjih osnutkov oziroma predlogov ZVOP - 2 se tehnika prepisa sedaj skorajda več ne uporablja.

#### 2.4. Načela predloga zakona

Načelo spoštovanja osebnosti in pravic človeka Prvo vodilno načelo novega predloga zakona je zakonodajno urejanje v smeri individualnega pristopa, po katerem je treba izhajati iz človeka kot upravičenca (nosilca; naslovnika; subjekta) pravice do varstva osebnih podatkov in torej njemu zagotoviti dejans ko uresničevanje te pravice. Prosti pretok osebnih podatkov, prenosi osebnih podatkov, čezmejne obdelave osebnih podatkov, posredovanja osebnih podatkov, obdelave osebnih podatkov v druge namene ipd. lahko delujejo le, če je navedeni individualni pristop s poštovan. Pri presoji zakonodajnih ali izvedbenih posegov v pravico do varstva osebnih podatkov je treba izhajati iz ocene vpliva posega v varstvo osebnih podatkov na človeka kot subjekta ter opraviti oceno z vidika spoštovanja strogega načela sorazmernost i. Načelo zakonitosti Načelo zakonitosti v predlogu zakona izhaja iz drugega odstavka 38. člena Ustave Republike Slovenije (»Zbiranje, obdelovanje, namen uporabe, nadzor, in varstvo tajnosti osebnih podatkov določa zakon.«) ter iz 87. člena Ustave Republike Slovenije po katerem se pravice in obveznosti lahko urejajo le z zakonom. Navedeno načelo izhaja tudi iz temeljne uvodne navedbe št. 39 Splošne uredbe, (a) točke prvega odstavka člena 5 Splošne uredbe, prvega, drugega in tretjega odstavka člena 6 Splošne uredbe, (a) točke prvega odstavka člena 4 Direktive, člena 8 Direktive in a. točke 5. člena Konvencije. Ob tem je pomembno, da drugi stavek uvodne navedbe št. 45 Splošne uredbe navaja (ne pa prepoveduje) da » Ta uredba ne zahteva posebnega zakona za vsako posamezno obdelavo.« To pomeni da lahko države članice Evropske unije glede na svojo nacionalno (zlasti ustavno) ureditev vseeno določijo vsaj splošne pravne podlage za določene vrste obdelav konkretnih osebnih podatkov v sistemskem ali v področnih zakonih, ne pomeni pa za Republiko Slovenijo, da se lahko konkretne obdelave konkretnih osebnih podatkov določa v podzakonskih predpisih (kar je nedopustno po ustaljeni ustavnosodni presoji

7