Tretji odstavek določa upravljavce video -nadzornih sistemov, in sicer so to lahko osebe javnega ali osebe zasebnega prava, ki upravlja z javno površino ali na njej zakonito opravljajo dejavnost. Odstavek določa še pogoje za izvajanje videonadzora, in sicer ga smejo za javni sektor izvajati le uradne osebe ali pooblaščeno varnostno osebje, za zasebni sektor pa pooblaščeno varnostno osebje. Osebe ali osebje mora biti izrecno pooblaščeno za izvajanje videonadzora. Videonadzor se lahko izvaja tako, da se ob snemanju spremlja izvajanje dogajanja v živo (četr ti odstavek). Peti odstavek določa, da se pod določenimi pogoji videonadzor lahko opravlja tudi z uporabo telesnih kamer (ang. bodycam ). Predlog daje neposredno podlago za uporabo telesne kamere za namen varovanja prenosa tajnih podatkov (kurir) in za namen varovanja telesa (telesni stražar). V vseh ostalih primerih je za uporabo telesnih kamer potrebna izrecna zakonska določba. Šesti odstavek določa rok hrambe posnetkov nadzornega sistema, in sicer je hramba omejena na 6 mesecev od trenutka nastanka posnetka. Drugi zakoni lahko določijo drugačne roke hrambe. Sedmi odstavek določa obveznost upravljavca video -nadzornega sistema, s katerim se izvaja videonadzor javnih površin, da v primeru, ko sistem posname dogodek, ki ogroža zdravja ali življenje posameznika, o tem nemudoma obvesti policijo ali drug pristojni subjek t. Gre za obveznost sporočanja dogodkov v »realnem času«, ki zahteva bodisi spremljanje dogajanja pred kamerami v živo (četrti odstavek) ali drug način prepoznave življenjsko ogrožajočih dogodkov (npr. prepoznava prometnih nesreč na posnetku z uporabo umet ne inteligence). Osmi odstavek določa prepoved uporabe sistemov za avtomatsko prepoznavo registrskih tablic (ANPR) in sistemov, ki prepoznavajo biometrične značilnosti posameznikov. Drug zakon lahko določa drugače (glej tudi 78. člen - omejitev biometrije).

- 4. poglavje - Obdelava osebnih podatkov z uporabo biometrije

###### K 78 . členu

Prvi odstavek določa obvezno zakonsko urejanje ukrepov, pri katerih se obdelujejo biometrični podatki. Drugi odstavek določa izrecno prepoved uvedbe biometričnih ukrepov brez zakonske podlage. Tretji odstavek določa izjemno možnost uvedbe biometričnih ukrepov, če ima posameznik izključno oblast nad njihovo obdelavo (neposredna zakonska podlaga za takšno obdelavo). Primer, ko ima posameznik izključno oblast nad biometričnim podatkom je lahko mobilni telefon, kjer se podatki o prstnem odtisu hranijo na sami napravi, ki jo ima posameznik pri sebi, ne pa morebiti v oblaku. Gre za podvrsto domače uporabe, pod pogojem, da se uporabnik takšnih naprav lahko sam odloči za njihovo uporabo in lahko uporabo biometričnih podatkov tudi sam ukine (izklopi odklepanje telefona s prstnim odtisom). Četrti odstavek določa prepoved povezovanja zbirk, ki vsebujejo biometrične podatke ter omogočati prenosljivost teh podatkov, razen pod pogojem, da posameznik, na katerega se nanašajo ti podatki, v takšne obdelave privoli.

###### K 79 . členu

Prvi odstavek določa obvezno zakonsko urejanje uporabe biometričnih ukrepov v javnem sektorju. Dodaten pogoj za uporabo biometričnih ukrepov je, da je to nujno potrebno za varnost ljudi, varnost premoženja ali za varovanje tajnih podatkov, za identifikacijo pogrešanih ali umrlih posameznikov ali varovanja poslovne skrivnosti, teh namenov pa ni možno doseči z milejšimi sredstvi. Drugi odstavek določa možnost, da se z zakonom predpišejo biometrični ukrepi, če to obveznost določa mednarodni akt.

101