politiky. Např. v Bavorsku máme rodičovské příspěvky na výchovu dětí. Je to určitý doplněk k tomu, co je stanoveno na úrovni celostátní. Samozřejmě stejně jako na úrovni obecní jsou spolkové země rovněž odpovědné za to, aby podporovaly finančními prostředky lepší atmosféru, která by byla příznivější pro rozvoj rodin. Toto je možné uskutečňovat např. pod podobou určitých modelových projektů. Nyní se dostávám k úrovni národní, celostátní. Ta je odpovědna za určité finanční a koncepční aspekty rodinné politiky. Samozřejmě se jedná i o podporu určitých modelových projektů. Např. mám na mysli realizaci evropských projektů, jako je akční program proti násilí v rodině, který byl rozhodnut na evropské úrovni. Domnívám se, že o evropské úrovni jsme se dozvěděli už mnohé v rámci přednášek. Tím bych ukončil svůj příspěvek.

- K. F. Hofinger:

U nás v Rakousku máme také zákon na podporu poradenství ve věcích rodiny. Stát jako národní úroveň subvencuje zařízení jak na lokální, tak i na regionální úrovni. Poradenská služba pro klienty je v nich zdarma. Hlavně se poradenská činnost soustředí na některé životní problémy, eventuelně na problémy ve výchově dětí. Je to tedy určité psychoterapeutické poradenství. Sociální otázky pokrývají státní organizace, jako je např. Úřad pro mládež. K pojmu subsidiarita bych ještě rád dodal, že my jako lidé jsme ve vlastní odpovědnosti oním kořenem, jádrem subsidiarity. Dnešní sociální a rodinná politika je orientována na to, aby lidem dodala odvahu s vlastní odpovědností řešit mnohé problémy.

##### Otázka:

V naší zemi existuje již dlouhá desetiletí síť státních manželských poraden. Myslíte si, že po vstupu do EU a po přizpůsobení se našich podmínek těm, které jsou v zemích EU obvyklé, bude nutné tuto státní síť podstatně změnit?

#### B. Eder:

Já jsem vaši otázku pochopil také v tom smyslu, že byste ráda věděla, zda tuto státní síť poradenských středisek bude nutné zrušit nebo přeměnit po vstupu do EU, a to třeba po vzoru Německa a Rakouska, kde se mnohé dělá na nestátní úrovni. Podle mého názoru si nemusíte dělat žádné starosti, protože v jednotlivých evropských státech existují značně rozdílné systémy sociální práce s rodinami. Přesněji řečeno existují různé systémy poradenských středisek. Ve Velké Británii se mnohé sociální poradenské činnosti provádějí na komunální úrovni, to znamená, že zřizovatelem jsou obce. V Německu a Rakousku se hodně poradenských činností pro rodinu uskutečňuje v rámci nevládních, nestátních zařízení. Jistě nedojde ke sjednocení těchto různých typů poradenství, ale musím zmínit jeden aspekt, který mě vede k tomu, že preferuji nestátní organizování poradenské činnosti z toho důvodu, že nestátní organizace se mohou stát rodině advokátem i proti státu.

#### J. Zeman:

Chtěl bych ujasnit některé pojmy. V Rakousku jsou svým způsobem všechny poradny státní, protože jsou všechny placeny státem. Není podstatné, kdo je zřídil. Všechny jsou placeny ministerstvem pro rodinu. Naopak u nás není žádná státní poradna. Všechny jsou na úrovni okresů a jsou placeny z těchto rozpočtů. Navíc nejsou nařízeny zákonem. Je řada okresů, kde vůbec poradny neexistují. Tradice postavená na tom, že u nás existuje kvalitní systém státních poraden, je pravdivá obsahově, ale nepravdivá, co se týče názvu. Na to si musíme dát pozor. Je tu zmatek v pojmech. Nám blízké západní státy podporují tato zařízení mnohem více než my. Poradny jsou sice zřízeny někým, kdo nemá se státem nic společného, ale po jisté formě akreditace, odlišné