v různých státech, jsou ze strany státu podporovány většinou úhradou nákladů na mzdy či honoráře odborníků. Rád bych se ale přesunul k problémům podpory rodiny jako takové na komunální, eventuálně na regionální úrovni, protože je to blíž tématu, které jsme si vytyčili. Je to trochu závod s časem. Na půdě Republikového výboru pro děti, mládež a rodinu vznikla diskuse, zda bude vůbec možné z vládní úrovně ovlivňovat některé oblasti jednání krajských orgánů. Existuje tzv. kompetenční zákon, tj. přenášení existujících pravomocí, ale je otázka, co s oblastmi, které nepokrývá, nebo jen velmi všeobecně formuluje. Pro nás je aktuální otázka, zda zastupitelstvo samo na sebe vezme úkol dělat rodinnou politiku, nebo ne, a do jaké míry bude ochotno brát v úvahu např. vládní koncepci rodinné politiky. Podle mého názoru bude potřeba v tomto směru vyvinout maximální iniciativu. Ta by měla spočívat ve zřízení nějakého institucionálního systému na regionální úrovni, např. formou funkce referenta nebo oddělení pro rodinnou politiku krajského úřadu. Dosavadní oddělení pro rodinu mají charakter do dneška existujících oddělení pro rodinu při obecních úřadech, tzn. jde v podstatě o problematiku rodinných dávek. Jestli se podaří, aby tato nová instituce měla na regionální úrovni za úkol dělat regionální rodinnou politiku, protože to od ní bude regionální zastupitelstvo požadovat, pak bude mít rodinná politika prostor angažovat se ve všech oblastech, které se života rodiny týkají.

- K. F. Hofinger:

Chtěl bych pouze poznamenat, že rodinnou politiku nelze nařídit. Rodinná politika je otázka motivace, a potom teprve otázka organizace. Musíme si v tomto smyslu osvěžit naše povědomí, vzpomenout si na to, že jsme měli nebo že máme rodinu. Tady jste hovořil o hledání partnerů, ale partnerství také nelze nařídit. Je to otázka komunikace, zde je zapotřebí neustále hovořit a diskutovat, obracet se na sebe. Dosavadní zkušenosti mi ukazují, že když navazujete osobní rozhovory, právě v tom okamžiku mohou vznikat určité první nápady a myšlenky pro rodinnou politiku.

##### Otázka:

Podpora rodin je z celospolečenského hlediska důležitá. Není příliš riskantní nechat celou tuto problematiku na libovůli krajského zastupitelstva, zda bude chtít podporovat rodiny nebo ne?

- K. F. Hofinger:

Možná že bychom si měli správně definovat problém, který chceme napadnout. Je třeba si položit otázku: k čemu potřebujeme rodinnou politiku? Tzn. jaké potíže, jaké nouzové situace by nastaly, kdybychom měli nebo neměli rodinu? Za druhé musíme definovat, v čem spočívá užitek rodinné politiky. Užitek a cíle se vždy doplňují. Užitek by se měl chápat i ekonomicky. Potřebujeme také koncepci. Ajá jsem zastáncem toho, že je nutné, aby na národní úrovni byl stanoven určitý politický rámec, tedy národní rámec rodinné politiky. Z tohoto hlediska považuji za smysluplné, aby národní politika byla definována jako samostatné pole činnosti pokud možno zaštítěného novou institucí, ne aby se rodinná politika stala pouze přívažkem nějakého ministerstva. Přičemž taková instituce by měla mít katalog finančních i jiných kompetencí.

##### Otázka:

Nevzniká při různorodosti poskytovatelů, např. poradenských služeb, nezdravá konkurence? Mám na mysli takovou konkurenci, která v zájmu výhod pro pracoviště nebere v úvahu prospěch klienta?