man kan benytte assistenter, miljøarbeidere og foreldre i stedet for høyskole- eller universitetsutdannede terapeuter. Manualisert betyr i denne sammenheng at man benytter metoder som i faglitteraturen er beskrevet som mest effektive, at metodene er skriftliggjorte og at kriteriene for kontroll av metodenes effektivitet er spesifiserte.

- • Effektiv veiledning skjer i direkte samhandling med barnet

De som står for den daglige treningen må ha grundig trening både teoretisk og praktisk. Det er viktig at den praktiske treningen av terapeuter faller sammen med teoretisk skolering. Til forskjell fra tradisjonelle utdanningssystemer, for eks. lærerutdanningen, der flere år med teori kommer før praksis. I tradisjonelle utdannelser får studenter lite trening direkte i praksis. Derfor avgjøres ikke kvaliteten på terapeuter nødvendigvis av formell utdannelse. Uansett vil trenere med høyere utdanning gjennomgå den samme opplæring som de med lavere utdanning fordi ingen tradisjonelle utdanninger ennå har store nok innslag av praktisk trening i målrettet miljøarbeid og anvendt atferdsanalyse. De ferdigheter terapeuter må kunne fremvise er å gjennomføre treningsprogrammer, følge progresjonslinjer, registrere resultater, presentere resultater og problemstillinger for de involverte og veilede nærpersoner og kollegaer i direkte samhandling med barna. Det sentrale i denne form for opplæring er realkompetanse, ikke formell kompetanse. Derfor vil den enkelte treners veiledbarhet være avgjørende for om denne kan være trener i slike programmer. Man må også foreta en utvelgelse (seleksjon) med hensyn til hvem som kan veilede. Disse må ha inngående kjennskap til arbeidsmåten. De må kunne individuelt tilpasse treningsprogrammene til den aktuelle elev. Veilederne må selv arbeide direkte med barna de skal veilede på. Dette betyr at de selv bør ha gode ferdigheter i direkte samhandling med barn. Det er langt fra tilfredsstillende at veileder bare deltar på møter eller snakker med brukerne. Forskning har vist at møteveiledning ikke er i stand til å endre praksis hos foreldre, lærere og miljøarbeidere.

- • Høyest mulig kompetanse nærmest mulig brukeren
- • Brukeren i sentrum for enhver tjeneste

Vi mener at primærhelsetjenesten i større grad må prioritere ressurser til tidlig intervensjon. Dette er i dag ikke et tilbud som er lovhjemlet. Men det burde være det. Det burde være en rett foreldre til funksjonshemmede barn har, retten til effektiv behandling, retten til å tjenester som står i stil med de problemer som skal løses, retten til et serviceorientert helse- og sosialvesen, retten til å bli tatt med på råd om hvilke tjenester de trenger og med en rett til å kunne kvalitetskontrollere barnets tilbud. Det er i Norge flere institusjoner som driver tidligintervensjonsprosjekter, som TIPO (tidligintervensjonsprosjektet) i Oslo og STI (senter for tidlig intervensjon, Oslo). Det er imidlertid ønskelig at den offentlige førstelinjetjenesten selv på sikt settes i stand til å stå for denne type helsetilbud til funksjonshemmede barn. Det er imidlertid et stykke frem til dette ennå fordi det ikke er organisert ressurser eller kompetanse nok ennå i offentlig regi.

- • Tilbudet må tilpasses behovene til det enkelte barn

IAA, 2003