##### Hovudtypar av slåttemyr

Variasjonen i førekomsten av planteartar langs fattig-rik-gradienten er den viktigaste på slåttemyr, og det skiljast mellom tre hovudtypar langs denne gradienten. Samtidig skiljast gjerne slåttemyrar i låglandet i Sør-Noreg (boreonemoral og sørboreal vegetasjonssone) ut som eigen type på grunn av førekomsten av låglandsartar og trusselbilete. Produksjonsverdiane nedanfor er basert på slått annakvart år på slåttemyr i Midt-Noreg. Fattig slåttemyr slåttemyr er i botnsjiktet dominert av torvmosar, der stivtorvmose og dvergtorvmose er dei viktigaste artane. Dessutan er levermosar svært vanlege. Feltsjiktet er dominert av graminidar. Mjukmattene har mykje dystorr i feltsjiktet, og i tillegg er sivblom og bjønnskjegg blant dei vanlegaste artane. I fastmatter er bjønnskjegg, duskull, blåtopp og storr-arter vanlege. Produksjonen ved slått varierer frå 30-50 kg/daa i mjukmatter til 60-100 kg/daa i fastmatter. I fastmatter dominert av rome, og med dårleg dekning av andre karplantar, reduserast produksjonen raskt til same nivå som for mjukmatter når slåtten takast opp att. Dette heng saman med at rome hemmast sterkt av slåtten. Intermediær slåttemyr slåttemyr har eit velutvikla botnsjikt og det er innslag av urter i feltsjiktet. Alle dei nemnte artane frå fattig slåttemyr inngår, dessutan nokre av artane frå rik slåttemyr som særbustorr, grønnstorr, myrklegg, sveltull og rosetorvmose. Flaskestorr, trådstorr, slåttestorr, gråstorr og kornstorr kan vere viktige mengdeartar. Produksjonen i intermediær slåttemyr er lite undersøkt, men ligg nok på nivå med fattigmyr eller noko høgare. Rik slåttemyr slåttemyr har eit velutvikla botnsjikt dominert av brunmosar som myrstjernemose, navargulmose, messingmose og brunmakkmose, og det er større førekomst av levermosar som brundymose. Feltsjiktet er artsrikt og dominert av grasvekstar og urter. Artar som toler slått godt, slik som sotstorr, særbustorr, gulstorr, slåttestorr, duskull, breiull, myrtust og fjellfrøstjerne er relativt vanlege eller førekjem i større mengder. Stor dominans av høge og rasktveksande artar som blåtopp, takrøyr og mjødurt i kantane kan indikere attgroing. Produksjonen ved slått varierer frå 50-100 kg/daa i mjukmatter til 100-135 kg/daa i fastmatter. Slåttemyr i låglandet i låglandet skil seg ikkje vesentleg frå dei andre delnaturtypane. Det viktigaste er førekomsten av låglandsartar/sørlege artar som til dømes taglstorr (myrkant), nebbstorr, smalmarihand, myrflangre, mjølkerot (intermediær myr), og i slåttemyrar som gror att står gjerne svartor og trollhegg.

#### Førekomst og tilstand

Myrslått har hatt eit stort omfang i Noreg, og var ei svært viktig kjelde til vinterfôr for husdyra i det førindustrielle jordbruket. Truleg vart fleire tusen km² myr hausta regelmessig då omfanget var på sitt største i siste halvdel av 1800-tallet. Myrslåtten avtok utover på 1900-tallet og tradisjonell hausting opphøyrde dei fleste stader her i landet rundt 1950. I dag vert nokre få slåttemyrar haldne i hevd med aktiv skjøtsel.

Slåttemyrar finst over heile landet, og med tyngdepunkt i indre og midtre delar der det er store areal av jordvassmyr og relativt korte avstandar til bygder med gardar. Fylka i Midt-Noreg har klart flest registrerte lokalitetar, følgd av Oppland og Hedmark. Også Buskerud, Telemark og Agder-fylka har mykje slåttemyr, men Buskerud og Telemark er mangelfullt kartlagt. Det same gjeld Nord- Noreg. Slåttemyrar i låglandet i Sør-Noreg (boreonemoral og sørboreal vegetasjonssone) er sjeldne, spesielt på Austlandet.

Slåttemyrar over heile landet er i dag i endring som eit resultat av attgroing. På myrflatane går prosessen seint, og myrane kan framleis vere opne sjølv mange tiår etter at slåtten opphøyrde, spesielt i høgareliggjande strøk. Den største endringa er at myroverflata vert meir kupert eller tuete; det vert større skilnad mellom forseinkingar og forhøgningar. I myrkantane skjer endringane

Skjøtselsplanmal slåttemyr NTNU Vitenskapsmuseet