- 26.5.2017

#### Itä-Afrikan kuivuuskriisi

Itä-Afrikassa on kuivaa ja liian vähän ruokaa. Tämän kuvan saa tiedotusvälineistä, mutta paikalla asuvalle asia ei ole yhtä yksinkertainen. Olen toiminut Suomen Punaisen Ristin Itä-Afrikan vastaavana kohta kaksi vuotta vastuualueinani Kenia, Somalia, Etiopia, Etelä-Sudan, Eritrea ja Burundi. Näistä kolmessa ensin mainitussa on tunnustettu kuivuuskriisi, Etelä-Sudanissa ja Somaliassa lisäksi sisäisiä levottomuuksia, jotka lisäävät kuivuuden ja epidemioiden tuomaa taakkaa. Kuivuus alueella ei ole alkanut tänä vuonna eikä edes tällä vuosituhannella. Osin on kysymys ilmastonmuutoksesta, aavikoitumisesta. Laajoilla alueilla Somaliassa, Etiopiassa ja Keniassa hiekka ja piikkiset akasiapuut ovat hiljalleen nujertaneet viidakon. Leijonien leikkikentillä makaa nyt kuivuuteen kuolleita vuohia. Sateita on saatu nihkeästi viimeisten neljän vuoden aikana juuri näillä valmiiksi aavikoituneilla alueilla, joilla elää lähinnä karjan varassa eläviä paimentolaisia. Viimeisen vuoden aikana karjan on ollut yhä hankalampaa löytää mitään syötävää ja paikoin on saavutettu murtumakohta, jossa eläimiä on alkanut kuolla todenteolla. Samalla menee ihmisten elinkeino ja nälkiintymiskierre alkaa. Olen itse käynyt kuivuusalueilla Somalimaassa, Etiopiassa ja Keniassa ja konfliktialueilla Etelä-Sudanissa. Ensimmäisenä jäi mieleen ihmisten sitkeys ja arvokkuus. Raskaisiin elinolosuhteisiin on totuteltu pitkään eikä ole tapana valitella. Ruokakriisi on myös hyvin paikallista eikä koske kaikkia hankalimmillakaan alueilla. Lisäksi ainakin Somalimaassa näin selkeästi miten ihmiset auttoivat toisiaan ja vähäistä ruokaa jaettiin kaikille. Monille eurooppalaisille Afrikan nälänhätä saattaa tuoda mieleen Biafran ja Live Aid -Etiopian, joissa oli kyseessä rajoitetun alueen näännyttäminen nälkään. Nykyinen ruokakriisi on erilainen, vuosikymmeniä jatkunut ajoittainen ja alueittainen hätä, jossa samalla neliökilometrillä voi olla aliravitsemuksen komplikaatioihin kuolevia ja normaalipainoisia työssäkäyviä ihmisiä. Siksi tilanne ei avaudu useimmille eurooppalaisille, joiden uutiskynnyksen ylittävät vain momentaaniset katastrofit. Maailmassa on lähes 800 miljoonaa aliravittua, ja lähes neljännes lapsista ei kasva normaalisti, koska ruoka ei riitä. Lähes kaikki heistä ovat kehittyvissä maissa. Itä-Afrikan ruokakriisi on tämän yhtälön kärki, jossa tällä hetkellä alkaa joissain paikoin täyttyä nälänhädän kriteerit. Avun tuonnissa on tärkeätä muistaa valtioiden omat voimavarat. Useimmat itsenäiset maat haluavat hoitaa itse omat ongelmansa, jos suinkin vain pystyvät. Näin on esimerkiksi Keniassa ja Etiopiassa, joissa valtio on ottanut aktiivisen roolin kuivuuskriisin hoidossa omien järjestöjensä avulla. Valitettavasti esimerkiksi Etelä- Sudanissa ja Somaliassa on niin paljon sisäisiä ongelmia että ulkopuolista apuakin tarvitaan runsaasti. Somaliaan sitä tulee merkittävästi myös maasta muuttaneilta kansalaisilta eli diasporalta. Kuivuus vaikuttaa terveyteen monella tavalla, rankimmin lapsiin, joille aliravitsemus aiheuttaa helposti elinikäistä vahinkoa pitkittyessään. Epidemiat uhkaavat heikentynyttä väestöä, varsinkin sitten kun sateita saadaan edes vähän. Vesivarastot kontaminoituvat ja varsinkin ripulitaudit ja tuhkarokkoepidemiat uhkaavat. Näin on käynyt muun muassa Somaliassa, jossa on meneillään koleraepidemia. Joka päivä 200- 300 ihmistä sairastuu koleraan ja kuolleisuus ilman hoitoa on korkea. Punaisen Ristin ja Puolikuun järjestöt osallistuvat kuivuus- ja ruokakriisin hoitoon tällä hetkellä kaikilla kuivuusalueilla. Apua annetaan kolerasairaaloissa ja liikkuvissa klinikoissa ja rakentamalla turvallisia vesipisteitä. Alueella toimivat hyvin myös käteisavustukset kännyköiden kautta. Näin avunsaaja voi itse päättää mihin rahan käyttää: terveyspalveluihin, ruokaan tai vaikkapa koulumaksuihin. Suomen Punainen Risti osallistuu operaatioihin Somalimaassa, Keniassa ja Etiopiassa ja tukee Etelä-Sudania pitkäkestoisessa vesi-, sanitaatio- ja terveysohjelmassa. Lue lisää