bore protiv toga. Knjiga proroka Zaharije nas upućuje na oslobađajuće držanje: milosrđe, sućut. Narodu koji je zbog okorjelosti srca i nemilosrdnosti upao u teške vanjske katastrofe Bog želi probuditi sposobnost za sućut. Sućut se ovdje ne shvaća kao neko kratko, ali često uzbuđenje zbog neke daljnje katastrofe. Niti izbjegavanje krivnje. Nego ljudi otkrivaju u nevolji drugoga - možda, jer su sami doživjeli bijedu - što su drugome učinili. Oni su spoznali 'kad su ga proboli", to znači kad su ga ubili. Bit ćemo sposobni druge milosrdno prosuđivati i tako postupati kad uočimo koliko smo mi sami sebični. U poslovice poput: 'Ti to možeš / Ti si bolji" naša duša ne vjeruje, pa i ako ih stalno ponavljamo. Naš život će onda donijeti ploda ako se tješimo s Isusom, koji je išao svojim putem, bilo da ga se prihvaćalo ili odbijalo, branilo ili ismijavalo. Pavao govori to ovako: 'Vi ste slobodni. Ne budite robovi svjetskih mjerila..."

Dvanaesta nedjelja kroz godinu (20. lipnja) Zah 12,10-11; 13,1 * Ps 63,2-6.89 * Gal 3,26-29 * Lk 9,18-24 Pomazanik i pomazanici Ispitivanja javnog mnijenja, različite ankete i istraživanja u zadnje vrijeme su sve popularniji. Mnogima, a prije svega političarima i političkim strankama, naročito u predizborno vrijeme jako je važno znati što ljudi o njima i njihovim programima misle, kakav im je rejting u narodu, kakve šanse imaju u postizanju zacrtanih ciljeva i sl. Praksa pokazuje da se u većini slučajeva rezultati tih anketa i stvarna situacija "na terenu" u velikoj mjeri podudaraju. I u današnjem evanđelju riječ je o svojevrsnom ispitivanju javnog mnijenja, o stanovitoj anketi s nekoliko različitih rezultata. Isusa zanima što ljudi o njemu misle, za koga ga smatraju, pa pita svoje učenike: "Što govori svijet, tko sam ja?" Od učenika dobiva različite odgovore: smatraju ga prorokom Ilijom ili Ivanom Krstiteljem, ili nekim od proroka. No, Isus se ne zadovoljava samo tim odgovorima, on očekuje od svojih učenika osobni odgovor ono što oni osobno misle, što u srcu osjećaju, i zato ih pita: "A vi, što vi kažete, tko sam ja?" Šimun Petar kao i uvijek - nagao i impulzivan, istupa naprijed i u svoje osobno ime i u ime ostalih apostola priznaje Isusa Mesijom - Sinom Božjim. Naziva ga starozavjetnim izrazom Mesija - Pomazanik Božji. Taj izraz želi osobito nama, ljudima ovoga vremena dozvati u svijest kako se u Isusu iz Nazareta, Kristu (što zapravo znači Pomazanik) dogodila objava i ispunjenje dobrote, ljubavi i smilovanja Božjega prema svakome čovjeku. Pomazanje kao sadržaj ove Isusove titule, međutim, ne znači samo dostojanstvo i posebno odlikovanje, već nas podsjeća na ublažavanje boli, na vraćanje zdravlja, na zračenje miomirisa, svježine, radosti i mira. Sve ovo bi ljudi morali primjećivati i doživljavati u susretanju s jednim kršćaninom, onim koji se diči Kristovim imenom. Sve to je ono što bi jedan kršćanin kao dar trebao poklanjati svojim bližnjima. Jer je svaki kršćanin, po sakramentima krštenja i svete Potvrde također pomazanik - pomazan Duhom Božjim i osposobljen njegovim darovima da, poput Krista, kao drugi Krist, sve oko sebe ozdravlja, iscjeljuje, osvježuje, donosi radost i mir. A to će moći ukoliko prvo dade svoj osobni odgovor vjere, ako Isusa iz Nazareta prizna svojim Bogom i Spasiteljem. Jer vjera uključuje osobno opredjeljenje za Isusa - i nas suvremenih kršćana. Nema pravoga kršćanstva bez takvog osobnog opredjeljenja: da se nije osobno opredijelio za Isusa, ne bi Petar postao ono što je kasnije postao; da apostoli nisu također tako postupili, ne bi bili temeljem Crkve. Josip Koprek

20