samo dvama zakonima Ljubavi. Personificirana Ljubav koja je koračala, svoj stav i svoj proglas ne daje s nekakve svijetle i bogate katedre, nego s križa. MN/ Smrt za druge, dar u svakoj euharistiji U agoniji se rađa nova nada. Bog umire na križu kako bi ljudima darovao život. Na prolivenoj božanskoj Krvi stoji otkupljeni čovjek s uvijek postavljenim pitanjem "što smo to učinili"? Trebao je umrijeti da bismo ga spoznali i razumjeli. Tek u trenutku najveće izdaje opet spoznajemo kako smo goli i slabi i kako želimo bježati od pogleda Boga koji opet neće osuditi. U Križu se rađaju, ne samo Crkva i vjernici, nego i novi neprolazni smisao življenja koji se ne boji ni žrtve ni smrti. Prva Crkva okupljena u dvorani Posljednje večere i danas živi tražeći Krista na jedinom mjestu gdje se može naći, a to je ljudsko srce. Umro je, a nije nas napustio, nego je Sebe ostavio u liku kruha i vina kao novom izvoru snage i života za čovjeka. Oči koje su se zatvorile na križu ponovno traže čovjeka spremnog prihvatiti život. Mnogi su nakon Kristove žrtve razumjeli taj dar i za taj dar su davali svoj život. Danas u euharistiji Bog dolazi čovjeku s kojim je sklopio savez zasnovan na krvi njegova Sina. Krist i danas u tolikim crkvama jednom otkupljenom čovjeku ponovno ponavlja kolika je razina Njegove ljubavi za čovjeka. Krist nas je otkupio darujući najviše što ima i ne pitajući za cijenu mojega otkupljenja. 'Ovo činite meni na spomen', nije nesadržajno ponavljanje riječi našega začetnika, nego uvijek ponavljani susret s učiteljem, s Mesijom, s otkupiteljem i u konačnici sa samim sobom. Taj spomen jest naš dolazak pod križ i jest naše promatranje Boga kako krvari na tom križu, ali i promatranje bezgranične ljubavi koja od nas traži da samo ostavimo pritvorena vrata svojega srca, a ona će sama naći ulaz. Krist je čovjeka oslobodio, a ne zarobio. Ta sloboda otvara nove horizonte novoga života koji se ne boji življenja. Dar s križa pruža čovjeku novo ime koje se neće bojati istine svoje zbilje, ma kako ona teška bila. Otkupljeni čovjek treba biti svjestan spremnosti Kristove za uvijek novu žrtvu, ali i treba biti spreman da Krist nikada nije htio biti, niti će biti za površnu nadogradnju, nego želi mijenjati ono radi čega je i došao, a to je naše srce. MN/ Je li Krist uspio? Postoje mnogi parametri po kojima Krista možemo vrjednovati. Za njim su išle mase koje su ga i gladne i žedne bile spremne slušati, a opet često je ostajao sam i neshvaćen. Bili su spremni i zakraljiti ga kao novog izraelskog kralja, ali mu staviše na glavu trnovu krunu. Čekali su ga stoljećima, a kada je došao, bio je neshvaćen i odbačen. Samo 12 ljudi i nešto žena, zajedno s njegovom majkom, išlo je kudgod se On kretao, ali pod križem ostadoše samo njih troje. Ljudi su očekivali od Njega izvanredne promjene, a On je mijenjao ljudska srca. I danas kada kršćanstvo broji tolike milijune pa i milijarde vjernika, postavlja se isto pitanje - Je li Krist shvaćen i prihvaćen? Koliki 'vjernici' promaše nedjelje, a da ne odu na svetu misu? Koliko je "kršćanskih" država izglasalo bezbožne zakone o istospolnim brakovima, eutanaziji, skidanju kršćanskih obilježja? Koliko je "vjernika" samo kršćanin po krsnom listu, a po životu nešto sasvim drugo? Koliko "vjernika" danas, u našem narodu, leži po zatvorima zbog pronevjere, krađe, i raznih drugih prijevara? Nikada se jače nije tlačilo slabijeg, a nikada se više nije pričalo o dostojanstvu čovjeka. Gdje su ti kršćani, gdje su ti vjernici kada je naše društvo toliko potrebno ljudi koji će biti 'Sol zemlje i svjetlo svijeta'? Koliko je gladnih u našoj blizini kojih se stidimo i pogledati? Koliko djece, evo baš sada, plače zbog naše bezobzirnosti? I naše nedjeljne mise? Ljudi dođu, crkva se napuni i ljudi odu svojim kućama nespremni promijeniti i milimetar svojega života. Nego se nakon svete mise ponovno vraćamo svojim starim svađama, razmimoilaženjima i odbacivanjima. Ne želimo prihvatiti uvijek aktualnu poruku - OBRATI SVOJE SRCE KAKO BI BOGU DOPUSTIO OTKUPLJENJE. I danas se Krist daruje kako bi mene učinio darom za druge. Zato je svaka sveta euharistija otajstvo opetovanog dokazivanja Božje ljubavi u kojoj Bog ponovno pokazuje dosljednost od samoga početka ljudskog roda. Je li Krist uspio, teško je odgovoriti. Jer i kada je hodao među nama, ljubio nas je više nego što možemo razumjeti, razumio nas je više nego sami sebe, prihvaćao nas je više nego što sebe prihvaćamo i spreman je za nas učiniti puno više od onoga što mi očekujemo. Njegovo spasenje zahvaća cjelokupno čovječanstvo i sve stvoreno, ali ne umanjuje pojedinca. Jer, Otkupljen

10