mislili, čovjek grešnik, a ne on - Božji prorok. MN/ Isusova pitanja Isus sa svojim pitanjem pogađa njihove misli, ali je obazriv, ništa im ne predbacuje već samo pita: 'Što govori svijet, tko sam ja?' Slušajući ga, osjećamo, to Isus pita nas: 'Što govori svijet, tko sam ja?' Zaista, što ovaj svijet danas govori za Isusa? Bilo bi zanimljivo čuti kakvih bi sve odgovora bilo. Zapravo, mi različite odgovore čujemo svakodnevno slušajući dok govore ljudi politike, kulture, znanosti, financija, medija i drugi. Dobro je ako nas iznesena stajališta ne ostavljaju mirnima. Komentirajući ih ponekad mi neki vjernik zna reći: 'Naljutili su me! Kako mogu tako bezočno lagati?' Razumijete da se tu ne radi o izravnim odgovorima na pitanje tko je Isus, nego iz njih sami možemo zaključiti što im Isus znači. Međutim, ni Isus na odgovore učenika ne daje primjedbe nego pita njih: 'A vi, što vi kažete tko sam ja?' Isus ih to pita, jer mu je važno što oni o Njemu misle. Zanimljivo je da Isus ne pita redom svakog pojedinačno, nego gledajući ih u oči pita ih zajedno. On kao da i danas pita: 'Što govore oni koji nisu došli na misu, tko sam ja? A vi, koji ste ovdje, što vi kažete?' Njegovo je pitanje upravljeno nama, kao zajednici vjernika i svakome ponaosob. Zacijelo, svatko bi od nas mogao reći ono što je apostol Petar u ime svih učenika odgovorio: 'Isuse, Ti si Pomazanik Božji!' Možda i nas prožima određeni ponos radi toga što znamo tko je Krist, slično Petru dok je redom gledao druge apostole kako mu povlađuju klimanjem glave. Na Petrovo priznanje Isus pomalo čudno odgovara. Zaprijetio im je 'da toga nikomu ne kazuju'. Razlog tomu je nesporazum, krivo razumijevanje osobe Krista - Pomazanika Božjeg. Nesporazum je i ovoga puta doveo do razočaranja, koje je najvidljivije u izlaganju dvojice učenika na putu u Emaus: 'Mi smo se nadali, ali su nam nade bile uzalud.' Iako su učenici slušali što im Isus govori i gledali što čini, nisu pokušali razumjeti cjelinu Njegove poruke, nego su se prepustili svojim očekivanjima. Zebedejevi su sinovi lobirali za prva mjesta u novom Isusovom kraljevstvu. Petar je Isusa odvraćao da ne govori o odbacivanju, muci i smrti, jer on zna da to ne priliči Božjem Pomazaniku. Uglavnom, Isus dobro vidi da Ga oni ne razumiju. Njegovi učenici ne shvaćaju što Ga kao Božjeg Izabranika stvarno čeka: nikakav trijumf nego još veće nerazumijevanje, 'pomračenje uma', progon i smrt. On im to otvoreno kaže: 'Treba da Sin čovječji mnogo trpi, da ga starješine, glavari svećenički i pismoznalci odbace, da bude ubijen i, treći dan, da uskrsne.' Iako oni tada nisu razumjeli, došlo je vrijeme kad su shvatili što im je govorio. Mn / Današnji se svijet ne želi odreći sebe Budući da je Isus vidio kako su učenici obuzeti sobom i svojim očekivanjima, kako će urediti i osigurati svoj život, On ih poučava: 'Tko želi mene slijediti, neka se odrekne samoga sebe, neka uzme svoj križ. Tko hoće svoj život sačuvati, izgubit će ga, a tko slijedeći mene izgubi život, taj će ga spasiti.' Današnji se svijet ne želi odreći sebe i zato svim sredstvima nastoji sačuvati svoj život: ne samo proizvodnjom oružja i čitavim sustavima obrane, nego osiguranjem novih izvora energije, hrane, kontrolom financija, razvitkom znanosti… U takvom svijetu vrjednota križa je sramota i prokletstvo. Svejedno je li taj križ siromaštvo ili bolest, osamljenost ili starost, izrabljivanje ili ovisnost o drogi, oni se koriste za zaradu. U ime slobode i neograničenih mogućnosti ljude se čini sve ovisnijima o tržištu, modi, tehničkim pomagalima. Sveprisutni mobitel jedan ponuđač reklamira sloganom: 'Imate prijatelja!' Valjda su zato ljudi željni promjene. Oni i u onome što Crkva nudi traže kratkoročno rješenje svojih problema. Instant - rješenja se inače nude na svim područjima. Osluhnemo li dobro Isusove riječi, On poziva da ga se slijedi ili točnije, poziva na obraćenje i vjeru u evanđelje. Stoga 'danomice nositi svoj križ' i nasljedovati Isusa znači: biti spreman na ljubav koja ne štedi vlastitog života, koja ne teži osigurati ga i imati samo za sebe, već je to ona koja se troši, razdaje i služi bližnjima u potrebi bez straha da će nešto propustiti ili izgubiti. Kad je mudri kralj Solomun trebao presuditi, kojoj će od dviju žena pripasti živo dijete - jer su one živjele u istoj kući i obje imale po dijete, ali kad je jednoj dijete umrlo, ona je optužila drugu da joj je podmetnula svoje mrtvo dijete - kralj je presudio da se dijete rasiječe i svakoj dade po

12