XXI. FEJEZET

### AZ ADEPTUS KAUZÁLIS TESTE

Valószínűleg azok számára, akik még semmit nem látnak az ember magasabb testeiből, az ebben a könyvben bemutatott ábrák bizonyos mértékig szuggesztívek, sőt megvilágosítók lesznek. Reméljük, így lesz, ezért jelentettük meg ezeket. Azok viszont, akik már látnak, miközben teljes egészében elismerik a művész gondosságát és képességeit, mindannyian egyetértenek abban, hogy e fizikai fölötti síkok közül még a legalsóbbat sem lehet méltóképpen papíron vagy vásznon megjeleníteni. Ha ez így van – és egészen bizonyosan így van –, mennyire reménytelenül lehetetlen vállalkozásnak kell lennie megpróbálni ábrázolni az adeptust – azt az embert, aki elérte az emberiség fejlődésének célját –, aki már az embernél valamivel többé vált! Esetében a kauzális test mérete hihetetlenül megnövekedett, a Naphoz hasonló tündökléssel ragyog, káprázatos szépsége minden képzeleten messze túl van. A formák és a színek szépségére nincsenek szavak, a halandók nyelvének nincsenek kifejezései, amikkel a sugárzó gömböket le lehetne írni. Egy ilyen tudathordozóhoz egy külön tanulmány kellene, de ez meghaladja még azok képességét is, akik már messze jutottak az Ösvényen. Az is jól látható, hogy egy ilyen test nemcsak sokkal nagyobb, mint az átlagemberé, hanem a színei is más elrendezést vesznek fel. Ezek már nem mozognak örvénylő felhőkben, hanem nagy koncentrikus héjakba rendeződnek, noha azokon mindenhol áthatol az élő fény sugárzása, ami belőle, mint egy központból folyamatosan áramlik kifelé. A színek sorrendje különbözik attól függően, hogy melyik adeptushoz tartozik, így dicsfényük több szembetűnő változata létezik. Elég meglepő, figyelembe véve a téma elvont jellegét, hogy ennek a ténynek egy hagyománya – egy tökéletesen pontos hagyománya – fennmaradt sok Buddha Urunkról készült elnagyolt rajzon, amiket Ceylonban templomok falán láthatunk. A Nagy Tanítót ott általában úgy ábrázolják, hogy aura veszi körül. A furcsa dolog az, hogy bár ezen aurák színezése és általános elrendezése groteszken pontatlan, sőt lehetetlenség lenne, ha csak egy átlagemberre, sőt még ha egy átlag adeptusra is (ha az ember tiszteletlenség nélkül használhat ilyen kifejezést) alkalmaznánk, mégis annak a sajátos típusú tényleges adeptusi, magasabb tudathordozónak a durva és anyagi megjelenítése, amelyhez Buddha tartozik. Azt is meg kell jegyezni, hogy az egészség-aura vonalait is megrajzolták néhány ilyen primitív képen. Habár megkísérelni a Mester kauzális testét szemléltetni lehetetlen, lehetséges, hogy mégis érdemes némi fogalmat adni egyik előrehaladottabb tanítványa kauzális testének viszonylagos méretéről és megjelenési formájáról. Olyan tanítványról van szó, aki elérte azt a negyedik szintet az úton, amit a keleti könyvek „arhat”-nak neveznek. (Lásd: Invisible Helpers [Láthatatlan segítők], 172. oldal.) Ezt próbáltuk meg a XXVI. ábrán, de az ábrázoláshoz a kép elkészítésekor még a megszokottnál is nagyobb erőfeszítés szükséges amiatt, hogy a kauzális test színei két olyan jellemzővel rendelkeznek, amik itt, a fizikai síkon összeegyeztethetetlenek. Határozottan sokkal finomabbak és éteribbek, mint bármely más, amit eddig leírtunk, ugyanakkor sokkal teltebbek, ragyogóbbak és élénkebbek. Amíg egyszerű színek helyett nem tudunk tűzzel festeni, mindig válaszút előtt találjuk magunkat: ha megkíséreljük a szín mélységét és gazdagságát ábrázolni, annak sűrűnek és egyszínűnek kellene lennie, viszont ha ehelyett megpróbáljuk csodálatos átlátszóságát és fényességét bemutatni, akkor a színeknek teljesen el kellene tűnniük a gyönyörű élességben és ragyogásban, amik annyira meghatározó jellemzői a tündöklő valóságnak. Mivel azonban kísérletet tettünk más kauzális testek esetében, hogy elképzelést nyújtsunk az átlátszó tojásdad formáról, ebben az esetben jobbnak látszik megpróbálni bemutatni a színek mélységét, elrendezését, és viszonylagos méretét. Ez utóbbit méretarányosan úgy lehetett megoldani,

52