az ismerősei körében, akinek látogatása után mindig teljesen megmagyarázhatatlan kimerültséget és erőtlenséget érez. Gyakran hasonló fáradtságot éreznek azok, akik spiritiszta szeánszokon vesznek részt anélkül, hogy előzetes óvintézkedéseket tennének az ellen, hogy életerejük a jelenlét során kiáramolhasson. Ez a sugárzás szemmel látható hatást hoz létre azon a formán, amit az emberi aura tisztán fizikai részének nevezhetünk. Köztudott, hogy az emberi test a sűrű fizikai anyag apró részecskéit folyamatosan veti ki magából érzékelhetetlen izzadással és egyéb módokon, és ezek a részecskék a tisztánlátó érzékelés számára ugyanúgy láthatók halvány szürke ködként. Sok esetben ezek a részecskék kristályok, ezért bizonyos geometriai formákban láthatók, mint például a nátriumklorid vagy konyhasó apró kockái a leggyakoribbak közül. Az embert körülzáró formának ezt a tisztán fizikai részét néha egészség-aurának nevezik, annak a ténynek alapján, hogy állapotát nagymértékben befolyásolja a test egészsége, ami ezt kisugározza. Ez halvány kékesfehér, majdnem színtelen, és barázdált megjelenési formával rendelkezik, ami azt jelenti, hogy tele van, vagy inkább azt mondhatjuk, hogy rengeteg egyenes vonalból épül fel, amelyek egyenletesen ágaznak szét minden irányban a test pórusaiból. Ezeknek a vonalaknak ez a normális állapota, amikor a test tökéletesen egészséges, különállók, szabályosak, és közel párhuzamosak, amennyire sugárzásuk megengedi. Viszont betegség esetében azonnali változás következik be, az érintett rész környezetében lévő vonalak szabálytalanná válnak, minden irányban a legrendetlenebb összevisszaságban helyezkednek el, vagy lekonyulnak, mint a hervadt virágok szárai. Ennek a furcsa jelenségnek az oka maga is érdekes. Azt találjuk, hogy ezen egészség-aura vonalainak merevségét és párhuzamosságát az életerőnek az egészséges testből történő állandó kisugárzása okozza. Viszont amint ez a sugárzás megszűnik, a vonalak a fent leírt zavaros állapotba kerülnek. Miután a beteg felépül, az életenergia ezen magnetikus fajtájának normális sugárzása fokozatosan helyreáll, az egészség-aura vonalai pedig ennek következtében ismét rendezettekké válnak. Mindaddig, amíg a vonalak erősek és egyenesek, az energia állandóan sugárzik közöttük, és úgy tűnik, a test szinte teljesen védett olyan rossz fizikai befolyások támadásától, mint például a betegséget okozó mikrobák. Az ilyen mikrobákat visszaveri és elsodorja az életerő kiáramlása, viszont amikor bármilyen okból – gyengeség, sebesülés vagy sérülés, teljes kimerültség, szélsőséges depressziós hangulat, vagy túlhajszolt, rendszertelen életvitel miatt – a vitalitás szokatlanul nagy mennyiségére van szükség a testen belüli sérülés vagy veszteség rendbe hozásához, akkor a kisugárzott mennyiség jelentősen csökken, a védelmi rendszer veszélyesen legyengül, és viszonylag könnyűvé válik a halálos mikrobáknak, hogy erőszakosan benyomuljanak. Megemlíthetjük azt is, hogy lehetséges akarat kifejtésével visszatartani az életerő ezen kisugárzását a vonalak külső szélénél, és ott azt egyfajta fallá vagy kagylóvá felépíteni, ami teljesen áthatolhatatlan ezeknek a mikrobáknak – és egy kis további erőfeszítéssel, ugyancsak áthatolhatatlan mindenféle asztrális és elementális befolyás számára, mindaddig, amíg ez az akarati erőfeszítés fennáll. Ennek az aurának a szemléltetése – bemutatva megjelenési formáját mind egészséges, mind beteg állapotban – a XXIV. és a XXV. ábrán látható. Ne feledjük, hogy majdnem színtelen, így bár fizikai anyagú, ezért elegendő kevésbé fejlett látás, mint az aura asztrális részéhez, mégis ez utóbbi sokkalta szembetűnőbb csillogó színeinek ragyogása és állandó mozgása miatt. Ezért nagyon gyakran az ember fejlődése korábbi szakaszában látja meg, mint az egészség-aurát.

51