XII. FEJEZET

### AMIT AZ EMBER TESTEI MEGMUTATNAK

A tanulásnak ez a folyamata fokozatos, és a fejletlen ember korai megnyilvánulásai az alacsonyabb síkokon semmiképpen sem nyújtanak szép látványt. A primitív embernek, akinek kauzális testét az V. kép mutatja, körülbelül olyan lehet a mentális teste, mint amilyet a VI. kép mutat, és olyan típusú asztrális teste lehet, amilyet a VII. kép szemléltet. Meg kell érteni, hogy mindezek a testek ugyanazt a teret foglalják el, és áthatják egymást úgy, hogy ha tisztánlátással tekintünk a primitív emberre, látjuk a fizikai testét világító tojás alakú ködtől körülvéve, ez a köd viszont az V. a VI. és a VII. kép megjelenését mutatná aszerint, hogy milyen fajta tisztánlátást alkalmaztunk. Ha asztrális érzékeinket használjuk, csupán az asztráltestét látjuk, és ebből megtudjuk, milyen szenvedélyeket, érzelmeket és érzéseket él át az adott pillanatban, és ezekből melyek azok, amiknek gyakran át szokta engedni magát. Ez a vágy megnyilvánulásának tere, a tükör, amiben minden érzés azonnal visszatükröződik, sőt amiben minden, a személyes ént érintő gondolatnak is ki kell fejeződnie. Ennek anyagából öltenek testet a sötét alkotóelemek, amiket az emberek hoznak létre és indítanak el rossz kívánságokkal és rosszindulatú érzelmekkel, de ugyanebből nyerik testüket a jótékony elementálok, amiket a jókívánságok, hála és szeretet keltenek életre. Amint az természetesen elvárható, kevés állandóság van megnyilvánulásukban, színei, ragyogása, rezgési sebessége mind pillanatról pillanatra változik. Egy dühkitörés az egész asztráltestet megtölti fekete alapon sötétvörös felvillanásokkal, egy hirtelen ijedtség azonnal beborít mindent egy irtózatos ólomszürke fátyollal. Mégis lesznek pillanatok, amikor még ez a változó asztrális eszköz is aránylag nyugalomban van, és olyankor a színek határozott csoportját mutatja, többé-kevésbé ugyanabban az elrendezésben. Egy ilyen pillanatot mutat a VII. kép, és abból – mint látni fogjuk – jelentős mennyiségű információt nyerhetünk az emberről. Mentális látásunkat használva primitív emberünk mentális teste lesz az, amit érzékelni fogunk, és ez valószínűleg hasonlítani fog a VI. képhez. Amennyiben színei ugyanazok, ez a test nyugalmi állapotban meglehetősen megegyezik az asztrális testtel, de sokkal több is annál, mert benne megmutatkozik mindaz, ami az emberben szellemiségből és értelemből kifejleszthető – primitív emberünk esetében ez talán még nem sok, de meglehetősen fontos később, mint majd látni fogjuk. Ezért ebből a mentális testből következtethetünk arra, hogy milyen ember is ő, jelenlegi testetöltésében eddig mire használta életét. Viszont ha elég szerencsések vagyunk, hogy a kérdést képesek legyünk megvizsgálni a kauzális testünk által gyakorolt látás tökéletes erejével, úgy az, amit látunk, a primitív ember kauzális teste, és abból megtudjuk, valódi élete, mint lélek mennyit haladt előre, és mekkora fejlődésen ment keresztül az Én az istenség felé. Látni fogjuk, hogy a gyakorlott tisztánlátó előtt, aki képes mindezeket a látási fokozatokat egymás után alkalmazni, az ember egész élete minden szakaszában nyitott könyvként olvasható, mert ezeken a magasabb síkokon senki sem rejtőzhet el, vagy álcázhatja magát. Ami ő valójában, azt bármely elfogulatlan szemlélő meglátja. Hangsúlyozom: elfogulatlan, mert soha nem szabad elfelejtenünk, hogy a másikat mindenki a saját eszközei közegén keresztül látja, és így kissé olyan helyzetben van, mint aki színes üvegen keresztül nézi a tájat. Amíg meg nem tanulja, hogy ezt a hatást figyelembe vegye, valószínűleg azokat a jellemvonásokat fogja a megfigyelt emberben a legfeltűnőbbnek tartani, amikre ő maga a leginkább érzékeny, egy kevés gondos gyakorlással viszont hamarosan megszabadul a személyes elfogultsága okozta torzítástól, és képes lesz világosan és pontosan értelmezni a látottakat.

29