XVI. FEJEZET

### AZ ÁTLAGEMBER

Most pedig vizsgáljuk meg az átlagos „utca emberét”, hogy megfigyelhessük, milyen fejlődésen ment keresztül, és ez milyen módon mutatkozik meg a különböző tudathordozókban. A megfelelő látási móddal tekintve egy ilyen ember kauzális testére, azt nagyjából olyan fejlettségi szintűnek találjuk, mint amit a VIII. ábra mutat. Látható, hogy határozott fejlődés történt a nagy tojásdad burok tartalmában, rendkívül finom és légies színek bizonyos mennyisége található meg benne, bár még mindig csak felénél kevesebb részét töltik ki. A színek általános jelentése ugyanaz, mint az alsóbb szinteken, noha itt olyan tulajdonságokat jeleznek, amiket a lélek határozottan és véglegesen megszerzett. Ezek a színek sok oktávval magasabbak, mint amelyek ugyanezeket a tulajdonságokat az alsóbb síkokon fejezik ki. Látható, hogy valamennyi magasabb szintű értelem, valamennyi a valódi áhítat és az igazi önzetlen szeretet képességéből már kifejlődött az emberben, és lehet, hogy ezek akármilyen kifejeződése is lehetséges az alsóbb síkokon, de ezek már az övéi, mint egyfajta raktári készlet, vagy öröklött képesség minden testetöltésben, amit a jövő tartogat számára. Sőt már létezik a különösen finom ibolya egy alig látható árnyalata, amely a legmagasabb eszme felé forduló szeretet és áhítat képességét jelzi, és ugyancsak megjelenik a szimpátia és együttérzés tiszta zöldjének egy halvány árnyalata. Megvizsgálva az átlagember mentális testét – amint az a IX. ábrán látható – azt találjuk, hogy az már jelentős fejlődést mutat a fejletlen emberéhez képest. Nemcsak abban, hogy az értelem, szeretet és áhítat nagyobb arányt képvisel, hanem abban is, hogy ezek a jellemvonások minőségükben jelentős fejlődésen mentek keresztül. Noha az még nagyon messze van, hogy teljesen tiszták legyenek, nyilvánvalóan sokkal jobb árnyalatok, mint a VI. ábrán láthatók. A büszkeség aránya közel olyan magas, mint korábban, de ez a büszkeség legalább magasabb szinten jelenik meg. Ha az ember még mindig büszke, akkor inkább olyan jó tulajdonságaira az, amikről úgy képzeli, hogy rendelkezik velük, mint sem kiválóságára a fizikai nyers erőben vagy a kegyetlenségére. Még most is van egy jó adag skarlátvörös, ami jelzi hajlamát a haragra, de észrevehető, hogy ez a felhőben lényegesen lentebbi helyet foglal el, ami az értelem-testet felépítő anyag általános minőségében bekövetkezett fejlődést jelenti. Ahhoz, hogy a fejletlen ember mentális testében látható alacsony típusú zöld (ami a kapzsisággal és önzéssel erőteljesen átszínezett csalárdságot jelzi) rezgéseit ki tudja bocsátani, sűrűbb és durvább fajtájú anyagra van szükség, mint ami a harag skarlátvöröséhez szükséges. Az átlagember mentális testében megjelenő határozottan jobb zöld rezgéséhez valamivel kevésbé sűrű anyagra van szüksége, mint a harag skarlátjának, innen ered viszonylagos helyzetük kétségtelen felcserélődése. A zöld mostanra fejlődött annyit, hogy bizonyos mennyiségben inkább a sokoldalúságot és alkalmazkodóképességet sugallja, mintsem a csalárdságot és alattomosságot. Az elme nagy részét még mindig az önző hajlamok barnája foglalja el, de még ezt a színt is egy kicsit melegebbnek és a korábbinál kevésbe nyomasztónak látjuk. Ha most a X. ábrára tekintünk, láthatjuk azt az asztrális testet, amely a IX. ábra mentális testének felel meg – az átlagember asztrális testét. Megfigyelhető, hogy ez az asztrális test közeli összhangban van mentális párjával, noha színei természetesen valahogy durvábbak, és bizonyos szenvedélyek nagyon határozott jelenlétét tartalmazza, amelyek nem képesek a magasabb síkon megmutatkozni. Mégis azt találjuk, hogy sokkal fejlettebb, ha összehasonlítjuk a VII. ábrán látható asztrális testtel. Kevesebb érzékiség van benne, bár sajnálatosan még mindig ez az egyik legmeghatározóbb tulajdonság, de legalább kevésbé vadállatias és erős, mint a korábbiakban. Az önzés még mindig nagyon meghatározó, és a személyes célok elérése érdekében a csalás hajlama is még mindig kétség

37