A köd kétségtelenül szép, de elmosódott és haszontalan, a lassú fejlődés során belőle kialakuló nap viszont életet és meleget áraszt sok világra és azok lakóira. Vagy vegyünk egy másik hasonlatot. Az emberi test megszámlálhatatlan apró részecskéből áll, és folyamatosan veti ki magából ezek némelyikét. Tételezzük fel, hogy mindegyik részecskének lehetősége volna valamilyen fejlődésen keresztülmennie, aminek következtében idővel emberi lénnyé válna. Nem mondhatnánk, hogy azért, mert bizonyos értelemben a fejlődésének elején emberi volt, nem nyert semmit, amikorra elérte annak végét. Az esszencia csupán erő-kiáradásként tör elő – még akkor is, ha ez isteni erő –, és visszatér ezermilliónyi hatalmas adeptusként, akik valamennyien képesek magukat egy-egy Logosszá fejleszteni. Ezt a csodálatos fejlődési folyamatot fogjuk megpróbálni bizonyos mértékig bemutatni ábra- sorozatunk segítségével, és bár a legtöbb, amit tehetünk, hogy igyekszünk ábrázolni az ember különböző tudathordozóiban végbemenő változást a fejlődése folyamán, mégis reméljük, hogy elképzelést tudunk nyújtani a folyamatról azok számára, akik még nem képesek látni. Van még egy az összekapcsolódásra vonatkozó kérdés, amit már megpróbáltunk leírni, de amely további magyarázatra szorul. Egy különös változás történt a monádi esszencia állapotában. Valamennyi előző birodalomban történő fejlődésének hosszú korszakaszain át mindig ő volt a lelket és energiát adó princípium – az erő mindenféle forma mögött, amit ideiglenesen elfoglalt. Most viszont az, ami idáig meglelkesített, maga lett az, amit meglelkesítenek. Abból a monádi esszenciából, ami az állati csoportlélek része volt, most kauzális test jött létre, az élő fény ragyogó tojásdad formája, amelybe fentről még ragyogóbb fény és élet szállt le, és aminek segítségével ez a magasabb élet képes emberi egyéniségként kifejezni magát. Senki ne higgye, hogy nem méltó cél egy ilyen hosszú és fáradságos fejlődés eredményeként az isteni Szellem ezen utolsó és legmagasztosabb kiáradásának tudathordozójává válni, mert ne feledjük el, hogy e tudathordozó arra való felkészítése nélkül, hogy összekötő kapocsként szolgáljon, az ember halhatatlan egyénisége sohasem tudott volna létrejönni. Egyetlen töredéke sem veszett el annak a munkának, amit a korszakokon át végzett, és semmi nem volt haszontalan. Mert az így kialakult felső hármasság egy magasabb rendű egységgé válik, „nem az Isten testté változásával, hanem az ember Istenbe való felemelésével”. A fejlődés hosszú folyamata nélkül soha nem lehetett volna elérni ezt a végső beteljesedést, hogy az ember felemelkedjen az istenség szintjére, és így maga a Logosz tökéletesebbé váljon, amennyiben saját leszármazottai közül azok által, akiket saját isteni természetének lényegével, a szeretettel kezdetben teljesen elárasztott, most ez a szeretet visszatér hozzá. Egy – az átlagember számára nagyon távoli – fejlődési szintet ábrázol a IV. ábra jobb szélén található oszlop. Ott a magas szellemiségű ember képét láthatjuk, akinek a tudata már a kauzális testen túl fejlődött, így az képes szabadon működni a buddhikus síkon, és tudatos (legalábbis amikor testét elhagyja) egy annál még magasabb síkon is, amit a lila háromszög jelez. Látható, hogy ebben az esetben a tudat központja – amit az oszlop legszélesebb része mutat – a korábbiakkal ellentétben egyáltalán nem a fizikai és asztrális síkon, hanem a magasabb mentális és buddhikus sík között fekszik. Nála a magasabb asztrális és a magasabb mentális részek sokkal fejlettebbek, mint az alacsonyabbak, és bár még megtartja fizikai testét, amit az a tény mutat, hogy az oszlop alsó csúcsa még eléri a legalacsonyabb fizikai határt, de ez már csak egy pont. Ez azt jelenti, hogy a fizikai testét csak azért tartja meg, mert abban kényelmes dolgozni, és semmiképpen nem azért, mert gondolatai és vágyai ide vannak lekötve. Már régen felülemelkedett minden karmán, ami testetöltésre kötelezhetné, ha pedig most magára veszi az alacsonyabb síkok tudathordozóit, az egyszerűen azért történik, mert rajtuk keresztül képes az emberiség javáért dolgozni, és hogy ezeken a szinteken olyan hatásokat áraszthasson ki, amik másképpen nem ereszkedhetnének le ide. Ugyanis az isteni erő bizonyos fajtáinak rezgései önmagukban túl finomak ahhoz, hogy az alacsonyabb síkok durvább anyaga azokat felfogja. Viszont ha ezek a rezgések olyasvalaki csatornáján keresztül szállnak le, akinek ezeken a

25