## Napĺňanie potrieb našich tínedžerov Časť 2 - EFEKTÍVNA KOMUNIKÁCIA

#### Prispôsobiť náš prístup

Pre emocionálne spojenie s našimi tínedžermi okrem používania jazykov lásky je dôležité , aby sme s nimi dokázali účinne komunikovať. Je to najlepší spôsob ako zvládnuť problémy - stále s nimi hovoriť a byť informovaní. Aby sa nebáli prísť a rozprávať sa s nami. Mnohé veci sú pre nich desivé.( drogy, sex..) Komunikácia nie je vždy jednoduchá. Jedna matka povedala: myslela som si, že výchova mi ide dobre, až kým dcéra nemala 16 rokov. Potom som sa od nej dozvedela, že som hlúpa, nemám kontakt s okolitým svetom, strpčujem jej život a chcem jej ho riadiť. Cítim sa totálne frustrovaná a nedocenená svojou dcérou. Všetko čo poviem je zlé, neviem ako sa mám vlastne s ňou rozprávať. Odpoveďou pre túto matku aj nás je, že sa musí naučiť novému spôsobu komunikácie s tínedžerkou. Doteraz bola naše komunikácia často konfrontačná a narážali sme na seba. Tínedžeri sa musia naučiť hovoriť o svojich pocitoch, predstavách, čo prežívajú. Naučia sa to tak, že ich necháme hovoriť, nie naším poučovaním, odmietaním či kritizovaním za to čo hovoria. Nemáme byť ani prehnane entuziastickí, napr. povie . ja nemám veľa priateľov, a my na to, ale to je nezmysel, samozrejme že určite máš plno priateľov. Ak cítia, že nemajú veľa priateľov, potom je to niečo, o čom treba hovoriť. Je veľmi užitočné uvedomiť si rozdielnosť komunikácie dospelých a tínedžerov. „ Musíme hovoriť ich rečou. Váš tínedžer pochádza z inej civilizácie, ak mi neveríte, choďte sa pozrieť do jeho izby. Iné civilizácie majú vždy iný jazyk . Ak chcete komunikovať s cudzincom, musíte sa naučiť jeho reč “ Autor knihy Tim Smith Rozdiely v komunikácii: - prebiehajú od témy k téme,.. dlhé rozprávanie bez snahy hľadať riešenie,.. majú radi otvorené konce,...nepotrebujú mať stanovisko, baví ich rozprávať sa pre samotné rozprávanie,... otvoria sa vtedy, keď to najmenej očakávame/nie na rozkaz/,... majú obmedzené skúsenosti,... sú menej koncentrovaní, majú kratší rozsah pozornosti,... nemožno ich súriť, majú vlastný časový rozvrh často pomalý. Svedectvá. -Mama veľa kričí - nemajú rady krik, odídu do svojej izby ---- Obviňovanie - pil si alkohol, bol si vonku s tým... sú na to veľmi citliví. -Majú tendenciu hovoriť skôr ako si to premyslia. Netreba na to reagovať, lebo sa chytím do pasce. Musím sa naučiť zahryznúť si do jazyka a nehovoriť nič, radšej počúvať. Otec Sily bol právnik a v čase keď bola tínedžerkou si spomína na spoločnú komunikáciu. Otec obhajoval svoj názor ako keby bol na súde, ju to hnevalo, rozkričala sa, alebo sa stiahla s pocitom: je zbytočné rozprávať, jeho aj tak môj názor nezaujíma. -Počas rokov puberty, nie je komunikácia vždy ľahká. Väčšina rodičov sa má veľa čo učiť, je to neraz veľký boj , alebo sa môže komunikácia prerušiť úplne. -Ak im umožníme povedať nám, čo sa im zdá na komunikácii s nami problematické, je pravdepodobnejšie, že nás budú počúvať, ak im my budeme chcieť povedať čo sa nám zdá problematické na komunikácii s nimi -pochopte, že tínedžeri chcú byť niekedy voči nám v opozícii ( ak to berieme príliš vážne a osobne, pravdepodobne budú prudko oponovať , len aby nás potrápili) -Dajte im priestor. Rešpektujte ich súkromie. Nesnažte sa ovládať každý aspekt ich života. Neočakávajte, že vám povedia všetko.