tots els productes, la Xina és el tercer importador més gran del món i el segon exportador, ja que es beneficia d´una mà d´obra barata i una moneda devaluada. L´Índia és el setè país més gran del món en superfície i el segon més poblat amb 1.380 milions d´habitants. L´economia hindú és la dotzena més gran del món, segons el PIB, i la quarta més gran del món en paritat de poder adquisitiu. Les reformes econòmiques l´han transformada en l´economia amb el segon ritme de creixement més ràpid. Tanmateix, té nivells molt elevats de pobresa, d´analfabetisme i de malnutrició. L´Índia és una república sobirana, socialista, secular i democràtica amb un govern federal basat en el parlamentarisme del sistema de Westminster. Rússia. És el país més gran del món, ja que ocupa la major part de l´Europa Oriental, km2). gran part de l´Àsia Central i la totalitat de l´Àsia Septentrional (17 milions de La seua població és de 143 milions d´habitants. El 31 de desembre de 1999, Borís Ieltsin, el primer president de la Rússia postsoviètica, anunciava la dimissió i nomenava en el seu lloc de primer ministre, un desconegut exoficial del KGB, dels serveis militars d´intel·ligència, Vladímir Putin. Des de llavors, Putin ja no ha deixat el poder. Durant aquestes dècades, Rússia ha passat de cooperar amb Occident a un obert antagonisme amb els EUA i amb la Unió Europea. Decidit a recuperar la grandesa perduda del seu país en l´escena internacional, Putin es va intentar acostar a Occident –va arribar a sospesar la possibilitat d´ingressar a l´OTAN quan va rebre al Kremlin el president nord- americà Bill Clinton, el 2000–, però es va decebre aviat. La invasió de l´Iraq (2003) i l´adhesió dels països bàltics a l´OTAN (2004) el van convèncer que Rússia no seria mai acceptada com un igual en la lliga d´estats democràtics i va optar per l´antagonisme en cada racó del planeta, des d´Europa fins a l´Orient Mitjà i l´Amèrica Llatina. Des que va pronunciar el seu incendiari discurs, el febrer del 2007 a Munic, en què acusava els EUA d´intentar crear un món unipolar i de dur a terme accions unilaterals al marge del dret internacional, la confrontació amb Occident es va convertir en una constant. En aquests darrers anys, Putin ha capgirat la política internacional. Va forjar una aliança amb la Xina, va envair Geòrgia, va reconèixer la independència d´Ossètia del Sud i Abkhàzia, es va annexionar Crimea, va intervenir a Ucraïna i a Síria i va enviar mercenaris a diversos punts del món. Davant la inacció de la Casa Blanca, s´ha convertit en el nou àrbitre a l´Orient Mitjà evitant la caiguda del règim sirià de Baixar al-Assad, ha venut armes a Turquia i a l´Aràbia Saudita i ha reforçat llaços amb Egipte, Israel i l´Iraq. També ha tornat a l´Àfrica mitjançant els contractes d´armes i, a l´Amèrica Llatina, ha desafiat Washington donant suport a Maduro (president de Veneçuela) i a Evo Morales (president de Bolívia). Tot i el pes de la geopolítica de Putin, l´economia russa està estancada des de fa anys i els seus ingressos depenen excessivament dels combustibles fòssils. Quant a la invasió russa d’Ucraïna, iniciada el 24 de febrer de 2022, destaquem el fet que, des de la Segona Guerra Mundial (1939-1945), Europa no patia una invasió d’aquest nivell entre dos estats independents, el que ha suposat una vulneració dels tractats internacionals vigents. Aquesta guerra entre Rússia i Ucraïna canviarà la geopolítica global i ens adreça a un nou ordre mundial, on l’amenaça del totalitarisme i de la violència pujarà de to. Però, a Ucraïna s’havien registrat enfrontaments amb Rússia i rebels prorussos des del 2014. Sembla que la voluntat del president rus, Vladimir Putin, és tornar a reconstruir l’URSS i repartir la seua influència sobre el món (inclosa Europa) amb els Estats Units i la Xina. El preu dels combustibles, l’electricitat i l’alimentació, entre altres, s’han encarit amb aquesta guerra (però no sols a causa de la guerra). El pitjor de tot són els 5 milions de refugiats, els ferits i les víctimes mortals. Des del 2014, a