invalidnine u slučaju istovremenog ostvarivanja smještaja ili organiziranog stanovanja, isto će se razmatrati u postupku donošenja Nacrta prijedloga Zakona o socijalnoj skrbi. U dijelu Izvješća koji se odnosi na ostvarivanje prava na doplatak za pomoć i njegu i navodi da je zakonski definiran vrlo „strogi“ prihodovni cenzus, zbog čega velik broj osoba ovisnih o pomoći i njezi ne može i ostvariti ovu naknadu koja je također sama po sebi vrlo mala, te se navodi da Ured zaprima godinama pritužbe osoba s invaliditetom kao i udruga koje predlažu da se visina naknade i cenzus za ostvarivanje prava na doplatak za pomoć i njegu povećaju, Vlada Republike Hrvatske ističe da je na sjednici održanoj 25. rujna 2014. godine donijela Odluku o osnovici za izračun iznosa drugih prava iz sustava socijalne skrbi temeljem koje osnovica iznosi 500,00 kuna, a iznos doplatka za pomoć i njegu određuje se u propisanom postotku od navedene osnovice. Međutim, svjesni nepovoljnih materijalnih prilika u kojima žive pojedini korisnici doplatka za pomoć i njegu, uvažavanjem specifičnih uvećanih potreba te u svrhu zaštite istih, donesen je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi. Navedenim Zakonom povećan je postotak od osnovice za izračun doplatka za pomoć i njegu i osobne invalidnine čime se povećao iznos za navedena prava. Naprijed spomenute odredbe stupile su na snagu 01. travnja 2018. godine. Nadalje, Zakonom o socijalnoj skrbi (Narodne novine, br. 157/13, 152/14, 99/15, 52/16, 16/17, 130/17 i 98/19) odredbom čl. 60. st. 1. propisano je da se pravo na doplatak za pomoć i njegu neovisno o uvjetima prihoda i imovine (uvjeti iz čl. 57. st. 2. podstavka 2., 3. i 4. Zakona), priznaje osobi s težim invaliditetom i osobi s težim trajnim promjenama u zdravstvenom stanju. Obzirom da su korisnici doplatka za pomoć i njegu u najvećem broju slučajeva upravo osobe na koje se odnose odredbe čl. 60. st. 1. citiranog Zakona, ne možemo se složiti s mišljenjem da velik broj osoba ovisnih o pomoći i njezi istu ne može ostvariti zbog „strogog“ prihodovnog cenzusa. Dio primjedbi odnosi se na pravo na status roditelja njegovatelja ili status njegovatelja, odnosno navodi se da su diskriminatorne odluke u pogledu toga tko može biti njegovatelj, smatrajući da važeće odredbe na više načina proizvode nejednakosti i diskriminaciju osoba s invaliditetom s obzirom na vrstu invaliditeta, obiteljski status ili dob, s tim u vezi, Vlada Republike Hrvatske ističe da je poboljšanje ovih odredbi razmatrano prilikom izrade Nacrta prijedloga zakona o socijalnoj skrbi, odnosno i dalje će se razmatrati, a ovisit će između ostalog i o sredstvima koja je moguće osigurati u Državnom proračunu Republike Hrvatske. Na preporuku da centre za socijalnu skrb treba osnažiti, jer je nemoguće očekivati kvalitetu usluge i brzinu postupanja s manjkom stručnih djelatnika, ističe se činjenica da je tijekom 2019. godine na snazi bila Odluka o zabrani novog zapošljavanja službenika i namještenika u javnim službama (Narodne novine, br. 70/16, 50/17, 37/18, 71/18 i 91/18) temeljem koje su se suglasnosti za nova zapošljavanja u centrima za socijalnu skrb mogle dati samo ukoliko su u tu svrhu u državnom proračunu osigurana financijska sredstva. U 2019. godini odobreno je 25 novih zapošljavanja na neodređeno vrijeme u centrima za socijalnu skrb. Vlada Republike Hrvatske ujedno navodi da Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku kontinuirano prati potrebe centara za socijalnu skrb i sukladno dinamici osiguranja financijskih sredstava odobrava nova zapošljavanja stručnih radnika, odnosno usklađuje broj zaposlenih radnika s brojem sistematiziranih radnih mjesta, te nabavlja službena vozila i drugu potrebnu opremu. Vlada Republike Hrvatske ističe kako se u Izvješću u nekoliko navrata govori o pitanju povjerenja korisnika u socijalne radnike centara za socijalnu skrb što je krucijalno upravo za kvalitetnu zaštitu prava korisnika. Upravo u tom kontekstu je jako bitno voditi računa da se zaključci o postupanju centara za socijalnu skrb u pogledu zaštite prava osoba s invaliditetom i kompetentnosti kojom svoj rad obavljaju stručni radnici centara, ne donose na temelju uvida u parcijalnu dokumentaciju centara za socijalnu skrb kao i da se ne stvaraju zaključci o generalnom funkcioniranju istih na temelju pojedinačnih primjera vodeći računa na učinak prema osobama s invaliditetom u cijelosti. U prilog istome kao i podršci i unapređenju dobre