Desig d´autodeterminació. d´autodeterminació. A l´afebliment econòmic i militar de les grans potències colonials s´uneix l´aspiració de tots els pobles a viure en llibertat, a determinar la seva política nacional, a recuperar la seva cultura i a intervenir amb veu pròpia en els fòrums internacionals com l´ONU, que avalaria el dret a l´autodeterminació de les colònies. Expansió demogràfica. demogràfica. El 1900 la població mundial era de 1.500 milions d´habitants; 390 milions eren europeus. El 1950 la població va arribar als 2.500 milions, però Europa només en tenia 550. Àsia en tenia 1.350 milions i els altres continents també n´havien experimentat un augment espectacular. L´augment de població a les colònies és directament proporcional a l´increment de les seues demandes de drets i llibertats. Els mitjans de comunicació. mitjans de comunicació. Premsa, ràdio, televisió i cine van acabar arribant a tots els racons del planeta. Els pobles colonitzats van poder conèixer l´existència de nivells de vida superiors als seus. Per tant, es va despertar el desig d´assolir el mateix nivell de progrés que les metròpolis gaudien. Motius ètics i morals. ètics i morals. La majoria de la població d´Occident creia que no era moral no ètic criticar el racisme i l´opressió dels règims feixistes i després realitzar la mateixa política racista i opressora a les colònies.

## 3 Tipus de processos descolonitzadors

Procés pacífic. pacífic. De manera gradual els nacionalistes i independentistes s´apropien de l´administració. És el que va passar a l´Índia i a Tunísia. Procés accelerat, sense lluita. accelerat, sense lluita. El procés d´independència es dona sense dirigents clars, amb problemes de desenvolupament i d´analfabetisme. És el que va succeir a la major part de les nacions africanes. Guerres d´alliberament. d´alliberament. L´enfrontament violent amb la metròpoli deixa les colònies en una situació de pobresa difícil de superar. És el cas d´Indonèsia amb Holanda, de l´Indo- xina francesa i d´Algèria.

###### 4 Desenvolupament de la descolonització

####### Àsia

Gran Bretanya, França i Holanda van perdre totes les seves colònies de l´Àsia meridional. A l´Índia, el procés cap a la independència va ser obra de l´anomenat Partit del Congrés. A la PGM els hindús van col·laborar amb els exèrcits britànics. Després de la guerra la pressió popular, va obligar el Regne Unit a fer certes concessions d´autogovern. Quan mahatma Gandhi va començar a controlar el Partit del Congrés la situació es va fer difícil per als britànics. Postulava unes actituds de no-violència i de no- col·laboració. L´augment vertiginós de la població va agreujar la situació de les classes populars. Els òrgans provincials, el discurs de Gandhi i la fam són els tres factors que es van unir al moviment independentista. A la SGM, els hindús van ajudar els britànics contra els japonesos, sota la promesa de la immediata independència després de la guerra. El 1947, el Regne Unit va reconèixer la independència de tres estats, separats per creences religioses: l´Índia (hindú), Pakistan (musulmà) i Ceilan (budista). També a l´antiga Indoxina francesa (Cambotja, Laos i Vietnam) l´oposició a la metròpoli es va accentuar després de la PGM.