eller straffesak. De fleste som ber om innsyn i arkiver for å bli kjent med egen historie, ber om innsyn i saker som ble behandlet da de selv var barn eller svært unge, eller før de selv ble født. Felles for disse sakene er at det er snakk om

- - svært personsensitivt materiale
- - at saken ble opplevd som belastende/traumatisk
- - at i mange tilfeller var saken belastende på grunn av samtidens sosiale konvensjoner (som rom-, kvensk eller samisk bakgrunn), bakgrunn som krigsbarn, født utenfor ekteskap
- - at i en del tilfeller begikk staten eller kommunen overgrep eller handlinger som ville blitt definert som overgrep etter dagens målestokk. Et eksempel på dette er Lund-kommisjonens avsløringer av ulovlig politisk overvåkning.
- - at saken ble fortiet slik at nålevende personer har liten kunnskap om de faktiske forhold, men at saken har påvirket søkers oppvekst, og at det er viktig for personen som søker innsyn, å få vite hva som faktisk skjedde. I en del tilfeller er dokumentasjonen også viktig i behandling eller som ledd i egen identitetsutvikling.

Behovet for å kjenne egen historie reiser en del etiske, juridiske og arkivfaglige spørsmål. Behov for innsyn i denne typen saker reiser i særlig grad spørsmål knyttet til det som innenfor personvernområdet gjerne omtales som retten til å bli glemt, og som på forskjellige måter kommer til uttrykk i prinsippene om formålsbegrensning, dataminimering og lagringsbegrensning i personvernforordningen artikkel 5. Det kan være vanskelig å skille helt tydelig mellom sakstyper som dokumenterer rettigheter i en viss tid, sakstyper der det kun er viktig for de involverte å få kunnskap om sin egen historie, og sakstyper der bevaringsfaglige hensyn kan tilsi bevaring av hensyn til for eksempel forskningsformål og historiske formål. «Retten til å bli glemt» og «retten til å kjenne egen historie» er begge innrettet mot å ivareta enkeltpersoners rettigheter og interesser. I en del tilfeller kan det være vanskelig å avveie mellom bevaringshensyn og slettehensyn. De ulike partene i en sak kan ha ulike interesser, og interessene kan variere over tid. Det kan være krevende å vekte interessene som de ulike partene representerer, og vurdere på hvilket tidspunkt det bør tas endelig stilling til bevaring og sletting. Det kan også være vanskelig å ta høyde for framtidige innsynsbehov og bruksområder for arkivene kort tid etter at saksbehandlingen er avsluttet, eller på det tidspunktet det ikke lenger er anledning til å behandle opplysningene etter det opprinnelige behandlingsformålet.

########## Boks 6.5 Forespørsler om innsyn i barneverns- og adopsjonssaker

I mange tilfeller er innsyn i barneverns- og adopsjonssaker begrunnet i behovet for å framskaffe dokumentasjon til ulike erstatningsordninger. Det er imidlertid mange årsaker til at voksne ber om innsyn i egen barneverns- eller adopsjonssak. Nedenfor er det gitt noen eksempler:

- - «Maria» har bodd i fosterhjem siden hun var liten. Hun har hatt en god oppvekst etter at barnevernet overtok omsorgen. «Maria» er nå 18 år og har krav på innsyn i egen sak. Hun ønsker ikke å gjenoppta forholdet til biologiske foreldre, men vil komme i kontakt med eldre biologiske søsken og vite hva som skjedde med henne før hun ble plassert i fosterhjem.
- - «Else» ble født på et fødehjem under krigen av norsk mor og med tysk far. Som en del av Lebensborn-programmet ble hun plassert i en fosterfamilie i Tyskland. I skolealder ble hun tilbakeført til sin biologiske mor i Norge. Hun hadde en vanskelig oppvekst som «tyskerbarn» etter krigen, og det har preget hennes voksne liv. Den offentlige unnskyldningen til «tyskerbarna», mindre stigmatisering og oppmerksomheten rundt disse barnas skjebne har bidratt til at «Else» som gammel ønsker å vite mer om egen oppvekst.
- - «Morten» og «Sara» hadde en far som var adoptert. Faren snakket lite om barndommen, utover at den var vanskelig. Faren er nå død, men «Morten» og «Sara» selv har voksne barn