ensimmäiset kolme aloitetta johtivat lain säätämiseen. Nämä aloitteet koskivat yleisradioyhtiön asemaa, koulu-uudistusta ja neljäkymmentuntista työviikkoa. Kaikkiaan Itävallassa tehdyistä noin kolmestakymmenestä aloitteesta kuusi on johtanut lainsäädännön muutoksiin. Espanjassa viidestä parlamentin käsittelyyn tulleesta aloitteesta yksi on johtanut lainmuutokseen. Unkarissa puolestaan aloitteita on tehty runsaasti, mutta vaikutukset lainsäädäntöön ovat jääneet vähäisiksi. Kansalaisaloitejärjestelmän vaikutus ei toisaalta tyhjene pelkästään aloitteiden pohjalta säädetyn lainsäädännön määrään, vaan aloiteinstituutiolla voi olla muitakin yhteiskunnalliseen päätöksentekoon, poliittiseen järjestelmään ja julkiseen keskusteluun sekä kansalaisyhteiskuntaan kohdistuvia vaikutuksia.

- 4. Euroopan unionin kansalaisaloite

Lissabonin sopimus sisältää määräykset uudesta Euroopan unionin kansalaisaloitteesta. Sopimuksen mukaan 'vähintään miljoona unionin kansalaista merkittävästä määrästä jäsenvaltioita voi tehdä aloitteen, jossa Euroopan komissiota kehotetaan toimivaltuuksiensa rajoissa tekemään asianmukainen ehdotus asioista, joissa näiden kansalaisten mielestä tarvitaan unionin säädöstä perussopimusten soveltamiseksi'. Kyse on lainsäädäntöaloitteesta, joka osoitetaan Euroopan komissiolle. Aloite ei sido komissiota oikeudellisesti, sillä komissiolla ei ole velvollisuutta tehdä aloitteen tarkoittamaa säädösehdotusta. EU:n kansalaisaloitteen tekemistä varten vaadittavat menettelyt ja edellytykset vahvistetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston antamalla asetuksella. Asetusehdotus on parhaillaan parlamentin käsiteltävänä (KOM(2010) 119 lopullinen, 2010/0074 (COD)).

Asetusehdotuksen mukaan kansalaisaloitteen allekirjoittaminen on kytketty unionin kansalaisuuden ohella äänioikeusikään Euroopan parlamentin vaaleissa. Kansalaisaloitteen tulisi saada allekirjoittajia vähintään yhdestä kolmasosasta jäsenvaltioita ja samalla tietty, asetuksen liitteessä vahvistettu vähimmäismäärä kustakin jäsenvaltiosta (Suomen osalta 9 750 allekirjoittajaa).

Kansalaisaloite tulisi rekisteröidä komission verkkosivustolla ennen allekirjoitusten keräämistä. Asiattomia ja selvästi unionin arvojen vastaisia aloitteita ei rekisteröitäisi. Menettelyyn liittyisi myöhemmässä vaiheessa myös komission ennakollinen hyväksyntä aloitteelle. Tällaista hyväksyntää tulisi pyytää, kun aloitteella on vähintään 300 000 allekirjoittajaa vähintään kolmesta jäsenvaltiosta (neuvoston yleisnäkemyksessä 14.6.2010 edellytettiin tässä kohden vain 100 000 allekirjoittajaa). Komission tulisi antaa ennakkohyväksyntä seuraavin perustein: aloite koskee asiaa, 1) jossa voidaan hyväksyä säädös perussopimusten soveltamiseksi ja 2) josta komissiolla on toimivaltuudet tehdä ehdotus. Asetusehdotuksen parlamenttikäsittelyssä on keskusteltu mahdollisuudesta yhdistää rekisteröinti ja ennakkohyväksyntä yhdeksi menettelyn vaiheeksi.

Asetusehdotuksen mukaan allekirjoitukset voitaisiin kerätä myös sähköisesti, ja ne tulisi kerätä vuoden kuluessa aloitteen rekisteröinnistä. Sähköisissäkin keruujärjestelmissä allekirjoittajien henkilöllisyys tulee voida tarkastaa. Jäsenvaltiot vahvistaisivat kukin osaltaan kerättyjen allekirjoitusten määrän ja kelpoisuuden. Jäsenvaltioiden täytyisi myös nimetä toimivaltaiset viranomaiset sähköisen keruujärjestelmän hyväksyntää ja keräystuloksen vahvistamista varten.

Komission tulisi antaa neljän kuukauden kuluessa kansalaisaloitteen jättämisestä tiedonanto, jossa se ilmoittaa kantansa aloitteesta.

Euroopan unionin kansalaisaloitteesta aiheutuvat kansalliset sääntelytarpeet voitaisiin ottaa huomioon valtiollista kansalaisaloitetta koskevassa lainsäädännössä. On kuitenkin varauduttava