Utover 2000-tallet skjedde det også en omfattende spesialisering i Riksarkivet og til dels i Statsarkivene, hovedsakelig på grunn av endrede kompetansebehov som en følge av digitaliseringen. På 2000-tallet ble Arkivverket også tilført ansvaret for to nye nasjonale oppgaver, som ble plassert på to geografiske steder, Samisk arkiv i Kautokeino og Norsk helsearkiv på Tynset. I tillegg ble et prosjekt for etablering av Norsk oljearkiv lagt til Stavanger. Omorganiseringen i 2016 fullførte denne utviklingen og etablerte en gjennomgående organisering, der alle ledere i fagavdelingene har ansvaret for en eller flere nasjonale oppgaver, og der de fleste seksjoner har ansatte på flere lokasjoner. Det ble også opprettet en egen utviklingsavdeling. Omorganisering innebar at flere ressurser kunne overføres til arbeid med digitale arkiver og til utviklingsarbeid for å løse de store utfordringene Arkivverket og sektoren står overfor.

#### 6.6.7 Nye utdanningstilbud og samarbeidsarenaer og etableringen av arkiv som akademisk disiplin

Da arkivlova tok til å gjelde, var det forholdsvis sparsomt med utdanningstilbud i arkivfag i Norge. 77 Universitetet i Oslo og Arkivakademiet i tilbød deltidstudier. Norsk Arkivråd og Landslaget for lokal- og privatarkiv (nå Arkivforbundet), jobbet aktivt for å etablere studietilbud i Norge. Det første heltidsstudiet ble opprettet av Høgskolen i Oslo og Akershus (nå OsloMet) i 2014. Studiet ble i 2016 utvidet til en bachelor i arkivvitenskap. Det er i dag to heltidsstudietilbud etter at NTNU etablerte studiet Arkiv og samlingsforvaltning i 2016. Studiet i Oslo retter seg mot arbeid i forvaltningen og arkivinstitusjoner, mens studiet i Trondheim retter seg mot arbeid med arkiver i arkivinstitusjoner og andre kulturinstitusjoner. Framveksten av et utdanningstilbud i Norge har bidratt til en profesjonalisering av faget på 2000-tallet. Som en følge av dette er arkivfag som akademisk disiplin forholdsvis ny. Det meste av forskningen i arkivsektoren har foregått i Arkivverket. Lite av forskningen har vært fagfellevurdert. Mye av forskningen har vært selvvalgt og utført av amanuensis- og førsteamanuensisstillinger med forskningsrett i Arkivverket og har i stor grad vært konsentrert om historiske temaer. Mindre av forskningen har tatt for seg arkivfaglige temaer, og svært lite har handlet om digitale arkiver og 78 digitale utfordringer. Universitetene er i dag en arena for arkivfaglig forskning med 79 fagfellevurdering. Det første og foreløpig eneste norske tidsskriftet for arkivfag med fagfellevurdering er , som ble startet i 2010. I Sverige har arkivfaget hatt en mye Tidsskriftet Arkiv sterkere akademisk tradisjon. Til sammenligning ble tidsskriftet utgitt Arkiv, samhälle och forskning for første gang i 1953. I mangel av sterke forskningsmiljøer innenfor arkivfaget har uformelle nettverk og arenaer vært veldig viktige for utviklingsarbeid i arkivsektoren. ABM-utvikling, og senere Kulturrådet, var en sentral gjennom støtte til prosjekter og en egen skriftserie. Norsk Arkivråd, Arkivarforeningen og Arkivforbundet er gamle organisasjoner som lenge har tilbudt arenaer for faglig utvikling, deltatt i internasjonalt samarbeid gjennom deltakelse i International Council on Archives (ICA) og arbeidet med arkivpolitikk. Det kommunale arkivmiljøet (ofte forkortet KAI) arrangerer en årlig konferanse