Dokumentasjonen skal være utformet slik at den er forståelig for personer som ikke har god kjennskap til programmering, og kan f.eks. framkomme som strukturert naturlig norsk («pseudokode»), brukerhistorier, flytdiagrammer og prosessbeskrivelser mv. Utvalget legger til grunn at forsvarlig utvikling av fagsystemer krever at det blir utarbeidet spesifikasjoner av hvilke rettsregler som skal implementeres i systemløsningen og på hvilken måte. Når det kan bekreftes at systemet er utviklet i samsvar med spesifikasjonen, eller at man kan vise til god dokumentasjon og versjonsrutiner ved systemutvikling som sikrer sammenheng mellom spesifikasjon og system, kan denne dokumentasjonen i stor grad fylle funksjonen som dokumentasjon her. Under disse forutsetningene vil ikke dokumentasjonsplikten i § 10 innebære en stor tilleggsinnsats. Bestemmelsen gjelder automatisert rettsanvendelse. Også beslutningsstøtte-verktøy hel eller delvis skal dokumenteres, det vil si informasjonssystemer som bistår i behandlingen av formelle og materielle vilkår, herunder skjønnsutøvelse. Dokumentasjonsplikten omfatter også eventuell bruk av maskinlæring og annen kunstig intelligens. Kravene kommer i tillegg til pliktene til å dokumentere avgjørelser i § 11. Med andre ord innebærer § 10 ingen lempning av krav etter § 11, men § 11 kan etter omstendighetene etterleves gjennom å kombinere dokumentasjon etter de to paragrafene. gir Kongen fullmakt til å skjerpe dokumentasjonskravet utover det som følger av første Annet ledd ledd. Kongen kan pålegge at dokumentasjonen virksomhetene utarbeider gir grunnlag for rekonstruksjon av kjørbar programkode etter at systemet er tatt ut av drift. Dette stiller krav til detaljeringsgraden og kvaliteten på dokumentasjonen. Bestemmelsen innebærer at dokumentasjonen må inneholde algoritmene som har styrt den automatiserte rettsanvendelsen. For å kunne ettergå automatisert rettsanvendelse i ettertid, er dette et viktig krav å stille. Plikt til å dokumentere avgjørelser mv. § 11. (1) Når en virksomhet treffer avgjørelse under utøvelse av offentlig myndighet skal virksomheten sørge for dokumentasjon av a) hvem avgjørelsen gjelder og hva den går ut på b) i hvilken grad og på hvilken måte avgjørelsen er basert på automatisert rettsanvendelse c) hvilke lover, forskrifter og instrukser som generelt har vært styrende for avgjørelsen, og d) de faktiske omstendighetene som har hatt mye å si for utfallet. (2) Andre vesentlige forhold og avgjørelser som viser hvordan en virksomhet har utført sine oppgaver, skal dokumenteres. Dette gjelder blant annet a) generelle instrukser b) delegeringsreglement og fordeling av fullmakter c) vesentlige planer og vesentlig intern styringsdokumentasjon og d) vesentlige økonomiske avgjørelser, herunder sentrale avgjørelser i budsjett- og regnskapsprosessen.

Bestemmelsen er ny og er omtalt i kapittel 14. At det offentlige fortløpende dokumenterer sin virksomhet, ligger som forutsetninger i både arkivlova og offentleglova. Denne dokumentasjonen legger til rette for en åpen og gjennomsiktig offentlig forvaltning som er gjenstand for allmennhetens kontroll. Bestemmelsen gjentar regler som er nedfelt i forvaltningsloven, dels kodifiserer den uskreven rett, det vil si plikter for offentlige organer og andre med vedtaksmyndighet som i dag følger av «god forvaltningsskikk». Målet er at virksomhetene dokumenterer det som er relevant og av betydning for avgjørelsen. gjelder ved avgjørelser truffet under utøvelse av offentlig myndighet. Bokstav a til d Første ledd knytter dokumentasjonsplikten til innhold, ikke form. stiller krav om at virksomheten Bokstav a dokumenterer hva avgjørelsen går ut på, og hvem den gjelder. stiller krav om å Bokstav b dokumentere i hvilken grad og på hvilken måte avgjørelsen er basert på automatisert