Članom 13. menja se član 83. Zakona gde se posle tačke 3. dodaje tačka 4. koja glasi: „licu privremeno sprečenom za rad, saglasno drugim opravdanim razlozima u skladu sa opštim aktom Nacionalne službe”. Navedenom izmenom daje se mogućnost detaljnijeg uređenja vođenja posebne evidencije nezaposlenih lica, imajući u vidu da se prilikom obavljanja poslova posredovanja, pored slučajeva utvrđenih propisima o zdravstvenom osiguranju, u praksi često javljaju i drugi opravdani slučajevi kada su nezaposlena lica privremeno sprečena za rad (npr. briga o članu porodice). Iz navedenih razloga potrebno je omogućiti detaljnije uređenje načina vođenja posebne evidencije opštim aktom Nacionalne službe. Cilj ovog člana jeste da se pojača rad savetnika u Nacionalnoj službi za zapošljavanje sa nezaposlenima koji aktivno traže posao, te da sa njima rade intenzivnije na proceni zapošljivosti i pravljenju individualnog plana zapošljavanja, u cilju boljeg motivisanja za uključivanje u mere i prihvatanje posla. Članom 14. vrši se usklađivanje sa Zakonom o zapošljavanju stranaca („Službeni glasnik RS”, broj 128/14) i Pravilnikom o dozvolama za rad („Službeni glasnik RS”, broj 136/14). Članom 15. menja se član 92. stav 3. Zakona, s obzirom da je Zakonom o Centralnom registru obaveznog socijalnog osiguranja („Službeni glasnik RS”, br. 30/10 i 44/14), propisano da se u Jedinstvenu bazu Centralnog registra unose podaci o osiguraniku, osiguranju i obvezniku plaćanja doprinosa, a Nacionalna služba za zapošljavanje, kao organizacija obaveznog socijalnog osiguranja jedan je od korisnika podataka unetih u Centralni registar, odnosno iz istog preuzima podatke o obveznicima uplate doprinosa za osiguranje za slučaj nezaposlenosti. Članom 16. dodaje se novi član 98a kojim se detaljnije uređuju obaveze i odgovornosti nosioca poslova zapošljavanja u postupku posredovanja za zapošljavanje u inostranstvu. Naime, nosioci poslova zapošljavanja prilikom posredovanja u zapošljavanju su u obavezi da postupaju u skladu sa načelom besplatnosti, odnosno svoje usluge mogu da naplaćuju od poslodavca, a ne od lica kome posreduju u zapošljavanju. Dalje, Predlogom zakona je propisano da agencije dostavljaju ministarstvu obaveštenje o licima koja se zapošljavaju u inostranstvu, njihovom broju i strukturi i druge podatke u vezi sa zapošljavanjem u inostranstvu pre odlaska na rad u inostranstvo. Nosioci poslova zapošljavanja, u obavezi su da u postupku posredovanja u zapošljavanju u inostranstvu obezbede zaštitu lica koja se zapošljavaju u inostranstvu, a koja podrazumeva najmanje jednak tretman po osnovu rada sa državljanima države zaposlenja. Međutim, i pored navedene obaveze, u praksi su uočene nepravilnosti u radu pre svega agencija za zapošljavanje, u postupku posredovanja u zapošljavanju u inostranstvu, koje se ogledaju u nedovoljnoj informisanosti o mogućnostima i uslovima za zapošljavanje, uslovima rada i života u inostranstvu, pravima i obavezama na radu, oblicima i načinu zaštite u skladu sa ugovorom o radu, kao i pravima po povratku sa rada iz inostranstva. Takođe, nepravilnosti se ogledaju i u ne ispunjavanju obaveze agencija u vezi sa obezbeđivanjem potrebnih radnih dozvola i druge neophodne dokumentacije za zapošljavanje u inostranstvu, troškova prevoza i dr. Napominjemo da i uporedno zakonodavstvo drugih zemalja (npr. Hrvatska i dr.) sadrži odredbe o odgovornosti agencija za zapošljavanje. Pored toga, Zakonom o potvrđivanju Konvencije Međunarodne organizacije rada broj 181 o privatnim agencijama za zapošljavanje („Službeni glasnik RS – Međunarodni ugovori”, broj 2/13), propisana je zaštita radnika kojima agencija za zapošljavanje posreduje za zapošljavanje u inostranstvu, kao i da se zakonom i propisima predvide odgovarajuće kazne za agencije za zapošljavanje koje se bave protivpravnim radnjama i zloupotrebom. Članom 17. propisuje se prekršaj agenciji za zapošljavanje koja obavlja poslove zapošljavanja u inostranstvu suprotno članu 98a stav 2.

5