#### 18.2.4 EØS-regler

########## Ikke-personopplysninger

Fri utveksling av data i EØS-området, innenfor rammene av et felles europeisk regelverk, er viktig for å sikre handel på tvers av landegrensene. EU vedtok i november 2018 en forordning om fri flyt av ikke-personlige data, se (EU) 2018/1807 Regulation on a framework for the free flow of non-personal data in the European Union. Et viktig prinsipp i forordningen er å skape fri flyt av data uten at dette griper inn i myndighetens tilgang til data som er nødvendig for å utføre sine oppgaver. Krav om at data skal lagres på eget territorium, er forbudt med mindre det kan begrunnes ut fra hensyn til offentlig sikkerhet. Oppbevaring og lagring av data skal ikke begrenses til et medlemsland, og tilsvarende skal lagring av data i et annet medlemsland ikke være forbudt eller være begrenset av nasjonale regler. Unntak fra prinsippet om fri flyt av data må være berettiget av hensyn til offentlig sikkerhet, slik dette hensynet er definert i EU-retten og særlig Romatraktaten (TFEU) artikkel 52.

########## Personopplysninger

Personvernforordningen omfatter mye av materialet arkivlova gjelder for, men på langt nær alt. Personvernforordningen har som ett av formålene å sikre fri utveksling av personopplysninger i Unionen, se artikkel 1(3). Sammen med avtalen ovenfor er både personopplysninger og ikke-personopplysninger sikret fri bevegelse innenfor EU. Det er også gitt nærmere regler om overføring av personopplysninger til tredjeland i forordningens kapittel V. EUs personvernforordning innebærer at også databehandlere utenfor EØS er underlagt europeisk lovgivning så sant de behandler personopplysninger om innbyggere fra EØS-området. Dette vil også gjelde for pasientopplysninger. I ny personopplysningslov er forordningen i stor grad gitt generell virkning, og i større grad enn Norge er forpliktet til etter EØS-avtalen, jf. særmerknaden til § 2 der det blant annet står at «loven og forordningen også gjelder utenfor EØS-avtalens saklige virkeområde, i motsetning til det som ellers ville fulgt av forordningen artikkel 2 nr. 2 bokstav a». Dersom det finnes tilstrekkelige grunner for det, kan Stortinget derfor gjøre unntak fra forordningens bestemmelser på saksområder som faller utenfor forordningens virkeområde. Dette innebærer for eksempel at personopplysninger 236 som er knyttet til utenriks- og sikkerhetspolitikk, kan unntas fra bestemmelsene i forordningen. Flere andre unntaksmuligheter finnes, se personvernforordningen artikkel 2 (2) og (4). Forordningen åpner også for nasjonale bestemmelser på en rekke avgrensede områder, innenfor de rammer som følger av forordningens kapittel V. Av den grunn er det blant annet gitt hjemmel i personopplysningsloven for Kongen til å gi forskrift om overføring av personopplysninger til tredjestater eller internasjonale organisasjoner, se pol. § 13. Med unntak av de punkter der forordningen åpner opp for nasjonale bestemmelser eller faller utenfor forordningens virkeområde, vil forordningen gjelde likt i alle land i EU/EØS. Innenfor dette området vil alle lands arkivmyndigheter stå overfor de samme rettsreglene om overføring av personopplysninger til utlandet, herunder i tilknytning til skytjenester.