njihovog prevremenog povratka iz zemlje u koju su upućena na rad, kao i za nastalu štetu koju zaposleni pretrpi, a koja je uzrokovana pogrešnim informacijama o bitnim elementima uslova života i rada u zemlji u koju je lice upućeno na rad.

## III. Objašnjenje osnovnih pravnih instituta i pojedinačnih rešenja

Članom 1. menja se postojeći član 12. kojom je uređen sastav Upravnog odbora. Ministarstvo nadležno za poslove zapošljavanja, u skladu sa Zakonom vrši nadzor nad radom Nacionalne službe. Predlogom zakona je utvrđen sastav Upravnog odbora, kao i imenovanje i razrešavanje predsednika i članova Upravnog odbora. Smanjuje se broj članova Upravnog odbora sa sadašnjih devet na sedam, u cilju racionalizacije. Tri člana predlaže Socijalno – ekonomski savet, a četiri člana predlaže ministar nadležan za poslove zapošljavanja, uključujući i predsednika. Članom 2. Predloga zakona omogućava se jednoobrazno i efikasnije obavljanje poslova zapošljavanja. Zaposleni je dužan da se stalno usavršava radi uspešnijeg ostvarivanja i unapređivanja obavljanja poslova zapošljavanja, kao i sticanja kompetencija potrebnih za rad, u skladu sa opštim principima i standardima. Nacionalna služba će opštim aktom utvrditi oblike stručnog usavršavanja, prioritetne oblasti za stručno usavršavanje, programe i način organizovanja stalnog stručnog usavršavanja i dr. Dopuna člana 18. Zakona je i rezultat aktivnosti otpočetih na reorganizaciji rada i unapređenju učinka usluga i mera Nacionalne službe za zapošljavanje koje se sprovode uz podršku Svetske banke. Članom 3. Predloga zakona omogućava se fleksibilnije kreiranje mera aktivne politike zapošljavanja u zavisnosti od potreba tržišta rada, s obzirom da se mere aktivne politike zapošljavanja kreiraju Nacionalnim akcionim planom zapošljavanja. Takođe, navedena izmena je neophodna kako bi se unapredio proces kreiranja mera i programa aktivne politike zapošljavanja, korišćenjem podataka o efektima sprovedenih mera. Naime, potrebno je da se mere, na osnovu rezultata analize o njihovim efektima, redovno menjaju, unapređuju i po potrebi uvode nove, a sve u cilju efikasnijeg i efektivnijeg korišćenja ograničenih sredstava koja se izdvajaju za mere aktivne politike zapošljavanja. Osim navedenog, za razliku od dosadašnjeg zakonskog rešenja omogućava se Nacionalnoj službi da pored kriterijuma i načina sprovođenja mera aktivne politike zapošljavanja, uredi i deo koji se odnosi na druga pitanja za sprovođenje mera aktivne politike zapošljavanja, pre svega troškove mera. Druga pitanja od značaja za sprovođenje mera aktivne politike zapošljavanja podrazumevaju pre svega troškove mera aktivne politike zapošljavanja, odnosno sredstva koja su potrebna da bi se mere aktivne politike zapošljavanja mogle sprovesti, a koje su predviđene Nacionalnim akcionim planom zapošljavanja za svaku kalendarsku godinu. Troškovi mera aktivne politike zapošljavanja su sredstva koja su potrebna da bi se mera aktivne politike zapošljavanja mogla realizovati. Vrsta troškova se utvrđuje napred navedenim Nacionalnim akcionim planom zapošljavanja i Pravilnikom o načinu i kriterijumima za sprovođenje mera aktivne politike zapošljavanja, opštim aktom Nacionalne službe za zapošljavanje.

Primera radi, kod mere aktivne politike zapošljavanja – Dodatno obrazovanje i obuka – pod troškovima se podrazumeva novčana pomoć, troškovi osiguranja za slučaj povrede na radu i profesionalne bolesti i troškovi prevoza na koju imaju pravo nezaposleni polaznici obuke, nezaposleni uključeni u stručnu praksu, troškovi organizovanja obuke za tržište rada koji se plaćaju izvođaču obuke ili poslodavcu ukoliko se obuka sprovodi na zahtev poslodavca, pod uslovima propisanim zakonom. Naknadu troškova zarade uključenih u program sticanje praktičnih znanja.

2