Finansdepartementet til Kirkedepartementet, som også hadde ansvar for museene, bibliotekene og 6 universitetet. Riksarkivet (etter hvert Arkivverket) ble gradvis mer selvstendig fra embetsverket og bemannet med historikere med tette bånd til de historiefaglige miljøene ved universitetene gjennom lik utdanningsbakgrunn, felles forskningsområder og vektlegging av arkivstudier og kildekritikk. Sentrale oppgaver ble bevaring og ordning av eldre historiske arkiver og kildeutgivelser. I etterkrigstiden har arkivsektoren og internasjonal arkivteori i økene grad problematisert de offentlige arkivenes rolle som kilder, som maktredskap og uttrykk for myndighetenes syn. objektive I forlengelsen av dette har en innsett betydningen av å supplere de offisielle versjonene av historien som de offentlige arkivene representerer, blant annet gjennom økt bevaring av private arkiver som kan gi andre framstillinger av de samme hendelsene.

#### 4.1.3 Folkets eiendom - demokratisk kontroll og innsyn

I tråd med opplysningstidens og de nye demokratiske idealene skjedde det også en endring i synet på arkivenes rolle i samfunnet. De offentlige arkivene som hadde vært statens eiendom, ble nå i større grad betraktet som eiendom. I Frankrike fikk borgerne etter den franske revolusjonen i folkets 1789 for første gang en lovbestemt tilgang til arkivene, og de tidligere forholdsvis lukkede arkivinstitusjonene ble åpnet for publikum. Dette var en utvikling som skjedde i mange land utover 1800-tallet, selv om de hovedsakelig ble tilgjengelige for forskere og studenter og ikke nødvendigvis for allmennheten. I Norge innebar det at Riksarkivet fikk egen lesesal. I Sverige ble offentlighetsprinsipper innført allerede i 1766 med Tryckfrihetsförordningen, som ga løpende adgang til forvaltningens dokumentasjon. I Danmark-Norge var det en kort periode med trykkefrihet under Struensee fra 1770 til 1772, men deretter gikk det 200 år før offentlighetslover ble innført i Danmark og Norge. I 1971 ga offentleglova allmennheten rett til innsyn i forvaltningens saksdokumenter. Arkivene fikk dermed en økt betydning som redskap for offentlighet, gjennomsiktighet og demokratisk kontroll med forvaltningen.

#### 4.1.4 Kunnskapskilde til identitet og forsoning

Arkiver er også en kunnskapskilde til identitet og forsoning. Det har stor verdi for enkeltmennesker og grupper å kunne dokumentere og få kjennskap til hendelser i egen fortid, eller i pårørendes fortid, som kan ha hatt vesentlig betydning for eget liv. Dette gjelder uavhengig av om dokumentasjonen i arkivene kan brukes i eventuelle straffe- eller erstatningssaker. Et meget tydelig eksempel på dette er henvendelsene Arkivverket får om innsyn i krigsbarnsaker og landssviksaker. Et annet eksempel er kommisjon som ble oppnevnt i juni 2018 for å granske fornorskingspolitikk og urett overfor samer, kvener og norskfinner (Sannhets- og forsoningskommisjonen). Kommisjonens skal gjennomføre en historisk kartlegging for å beskrive norske myndigheters politikk og virksomhet, undersøke ettervirkningene av fornorskingspolitikken i dag, og legge fram tiltak som kan skape større likeverd mellom majoritets- og minoritetsbefolkningen. Arbeidet skal 7 pågå til 2022. Eksempler fra utlandet er Sannhetskommisjonen etter apartheidregimets fall i