og utdanning, men også for deltaking i samfunnet. Det er eit faktum at mange ikkje meistrar norsk i tilstrekkeleg grad til å kunne delta fullt ut i arbeids- og samfunnslivet. Det er store variasjonar mellom kommunar når det gjeld kor raskt ein startar med opplæring, grad av individuell tilrettelegging, omfanget av opplæringa og resultata på norskprøvar. Mangelen på tilrettelegging av opplæringa gjeld spesielt for deltakarar med lite eller inga utdanning. Mangelen på tilrettelegging gjeld likevel alle målgrupper, til dømes deltakarar med høgare utdanning frå før som har føresetnader for norskopplæring med rask progresjon. For mange deltakarar oppnår ikkje tilstrekkelege norskkunnskapar til å kome i utdanning og få ei varig tilknyting til arbeidslivet.

########## Negativ sosial kontroll og æresrelatert vald er alvorlege hinder for deltaking i samfunnet

Negativ sosial kontroll, æresrelatert vald, tvangsekteskap og kjønnslemlesting er alle alvorlege samfunnsproblem som det må kjempast mot. Dette kan vere barrierar mot at nykomne flyktningar og innvandrarar skal få ta aktivt del i samfunnet og få moglegheit til å leve eit fritt liv. Det kan gjelde mellom anna retten til å ta sjølvstendige val om utdanning, arbeid og ektefelle. Fleire nyttar dei særskilde tilboda om hjelp. Dei som søker hjelp, er så vel nykomne innvandrarar som ungdommar som er fødde og har vakse opp i Noreg.

########## Mangfaldet i befolkninga lite nytta som ressurs i arbeidslivet

Innvandrarar kjem til Noreg med kompetanse og ressursar. I tillegg opparbeider dei kompetanse i Noreg. Innvandrarar har lågare sysselsetjingsgrad, lågare jobbtryggleik og høgare arbeidsløyse samanlikna med resten av befolkninga. Dette kjem av, mellom anna, følgande mekanismar. For det første manglar ein del innvandrarar formell kompetanse som er etterspurd i Noreg. For det andre kan diskriminering gjere det vanskelegare for innvandrarar å kome inn i arbeidslivet og delta på linje med andre. Diskriminering ved tilsetjing førekjem både i privat og i offentleg sektor. Innvandrarar er oftare overkvalifiserte for stillinga dei har, samanlikna med resten av befolkninga. Manglande medvit om etnisk mangfald som ein ressurs i arbeidslivet kan påverke integreringa av innvandrarbefolkninga i samfunnet generelt og bidra til utanforskap og dårleg utnytting av samfunnets samla ressursar og kompetanse.

########## For liten bruk av sivilsamfunnet i integreringsarbeid

Sivilsamfunnet, frivillige organisasjonar og frivillig innsats er sentralt på integreringsfeltet. Sivilsamfunnet verkar som brubyggar mellom styresmakter og befolkningsgrupper og mellom grupper i befolkninga. Dei frivillige organisasjonane spelar ei viktig rolle i integreringsprosessar ved mellom anna å gi informasjon og norsktrening til nye innbyggarar, tilby kulturaktivitetar, rekruttere barn til idretten, bidra til dialog og vere talerøyr for ulike grupper og behov. Dei gjer det mogleg for folk å delta, samtidig som dei bidreg til å løyse viktige samfunnsoppgåver. Slikt bygger tillit og tilhøyrsle. Generelt deltek innvandrarar som gruppe i mindre grad i organisasjonslivet enn resten av befolkninga. Samtidig er det store variasjonar etter butid, inntekt og utdanning også her. Fleire kommunar melder at det er behov for, og viktig med, felles møteplassar på tvers av befolkningsgrupper. Det er òg eit mål at fleire innvandrarar deltek i organisasjonslivet, og at fleire innvandrarorganisasjonar blir brukte for å auke deltakinga i arbeids- og samfunnslivet. Frivillig arbeid og innsats er ein ressurs, med potensial til å få og ta ein større plass i nasjonalt og lokalt integreringsarbeid.