'Muisamaa on minu arm' esitusele tuleb. Samuti Tõnis Mägi 'Koit', Rene Eespere 'Ärkamise aeg' või Alo Mattiiseni 'Eestlane olen ja eestlaseks jään' . Eestlane on loomu poolest introvert. Aga muusika teeb ka põhjamaise meele härdaks. Eesti inimene saab oma ülevuse kogemuse tihti just teistega laulu jagades. Muusikakooli Rahvaloomingu tundidest on meelde jäänud palju ilusaid ajalootõiku. Näiteks see, et muinas- eestlastel olid pärimuse järgi laulud kõige tarvis. Töölaulud, unelaulud, lembelaulud kiigelaulud, paaripaneku laulud, pööripäevade laulud, itkud surnute teele saatmiseks, ning manasalmid katku ja huntide peletamiseks. Üheslaulmine on nii tugev osa meie DNA-st, et seda mäletavad ka need kelle mõistus enam ei seleta. Aga kõige eredamalt näitas seda laulev revolutsioon. Muusika ühendas ja andis rahvale säärase jõu, et ilma verevalamiseta sai ennast vabaks lauldud. Paljude arvates Eesti ajaloo ilusaim seik. Täiesti ainulaadne. See eestlase trots ongi see miski, mis sidus muusika, vabaduse ja omariikluse. Tahe ise otsustada ja sõnu seada. Tahe ise viise meisterdada. Tahe ise oma maad juhtida ja oma asja ajada. Oma maad 'omavalitseda'! On igatpidi kiiduväärne, et ühel hetkel sündis otsus: omavalitsus kui institutsioon vajab oma tähtpäeva. Ning tähtpäeva juurutamisel on kindel koht spetsiifiliste traditsioonide tekkel. Nii nagu jõulude ajal on kuusk, või naistepäeval nelgid, nii on ehk ühel päeval ka Omavalituse tähistamise tarvis mingi eriline märk. Ehk kirjutab keegi selle tarbeks laulu? Või juhtub, et mõni tuhandetest juba olemasolevatest eesti lauludest saab iseeneslikult selle päevaga seotud muusikapalaks, mis juhtub täitsa juhuslikult, nagu omavalitsuspäeva kokkulangemine rahvusvahelise muusikapäevaga. Traditsiooni juurutamise oluline osa on kindlasti ka teadvustamine ja kaasamine. Omavalitsust valivad omakandi inimesed. Nad annavad oma häälega märku usaldusest. Tugev kogukond ja kaasav omavalitsus on väga hea pinnas kodukandi arenguks. Ja siin on koht, kus inimesed saavad teineteist märgata ja tänada. Tähtpäeva staatus lisab kaalu ja pidulikkust, ning inimesed, kes tunnevad ennast väärtustatuna on alati valmis rohkem tagasi andma. Aitäh ei maksa palju, aga see väike sõna loob inimlikkuse silla. Eesti Üleriigilise Omavalitusepäeva tähistamise kontseptsiooni üks osa on selle toimumine erinevates paikades üle Eesti. Kohavalik määrab tihti üldise tonaalsuse ja rõhuasetuse. Seda saab seostada kohalike sündmuste või üleriigiliste teemade esiletoomisega, mis on seotud kas ajaloolise tausta poolest või siis päevakajalisuse tõttu valitud kohaga. Kõike seda saab siduda ka muusikaliste etteastetega. Kuna Üleriigiline Omavalitsuspäev (mis on juba laienenud ka mitme päeva peale) on praeguseks välja kujunenud põhiloomult konverentsiks, siis moodustavad lõviosa programmist ettekanded ning tänuavaldused. Muusikaline osa päeva alguses ja lõpus aitab asisust pidulikumaks muuta. Juba praegu on traditsiooniliseks osaks Eesti hümn. Seda ei saa kuidagi nimeta 'muusikapalaks', kui d see hetk mil kõik püsti tõusevad ja koos laulavad, loob juba eos emotsionaalse ühisosa. Ürituse liigendamise vajalikkus on ajaga ennast tõestanud. Muusikaline vahepala annab võimaluse ennast korraks muule lainele lülitada. See töötab nagu vahetund üldhariduslikus koolis. Emotsionaalne puudutus teeb inimese informatsioonile vastuvõtlikumaks. Täpselt sama moodi nagu kohv ja koogilaud teeb tuju rõõmsamaks. Rõõm ja rahulolu inimese omakorda avatumaks. Avatus ja rõõm on kokku hea vundament igasuguse ürituse kordaminekuks. Muusikat saab kasutada enamasti neljal erineval viisil.